GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יהודה כץ: יחד עם זאת, מהנקודה החשובה של קליטה מוצלחת, אנחנו בהחלט ממליצים לעשות את זה כאן.
יהודה כץ: אבל אם היתה פה איזה שהיא נימה בחדר שהסוכנות עם הגב והמשאבים שלה באמת יכולה להיות בעניין, אני רוצה לסייג ולהגיד את הדבר הבא.
יהודה כץ: המשאבים, כמו שהם היום, לא יספיקו לדבר הזה.
יהודה כץ: יחד עם זאת ההערכה היא שבמידה ויש פרויקט מהסוג הזה, אפשר להניע גיוס תרומות ביהדות התפוצות שיכול באמת לסייע בעניין, אבל זה חייב להיות מותנה.
יהודה כץ: אין לנו כיום מרכזי קליטה זמינים---
דני דנון: למרות שמבחינתכם מגיעים עולים לארץ, מכל העולם, ואתם קולטים אותם.
דני דנון: אם יהיה היום גל עלייה מצרפת, לצורך העניין---
יהודה כץ: מי שקולט אותם זה משרד הקליטה.
דני דנון: והוא מפעיל אתכם לצורך העניין.
יהודה כץ: אנחנו עושים את התהליך של הזכאות בנקודות קצה, ובמובן הזה אנחנו לא עושים את המשאבים של העלייה עצמה, את זה עושים ידידינו ממשרד הקליטה והם בטח ירחיבו על זה.
דני דנון: בבקשה, ממשרד הקליטה, מר חנניה מרמור, מנהל לשכת שפלה.
חנניה מרמור: וסגן מנהל המחוז, מכח זה אני פה.
חנניה מרמור: במאמר מוסגר, אם אנחנו מדברים על עולי אתיופיה, הפלשמורה שמגיעים לארץ, הם גם לא עוברים גיור והם מקבלים סל קליטה מכח חוק הכניסה.
חנניה מרמור: כלומר פרצה ופתרון אפשר למצוא גם לבני שבט המנשה.
חנניה מרמור: מבחינת הקליטה בארץ, סוד גלוי הוא שהכל עניין תקציבי ושמענו את הדיבורים עכשיו על הנגלה של ה-7,000 ומשהו שמחכים בגונדר ושמענו את שרת הקליטה ואת המנהל הכללי איך הם יתייחסו לעניין מבחינת התקציב שעומד למשרד הקליטה.
חנניה מרמור: שוב, גם פה, זאת אוכלוסייה שבהחלט מגיעים לה אמצעי קליטה כמו לבני העדה האתיופית וכולנו היינו רוצים שזה מה שיקרה, אבל אני חושב שצריכים בחלונות היותר גבוהים להפעיל את האצבע ואת הכיוון ואת המאמצים להפניית תקציבים לטובת הסיפור הזה.
דני דנון: אני מבקש ממר מלאכי לוינגר, ראש המועצה, לתת לנו מצגת קצרה ולהתייחס גם לסוגיות של הקליטה בארץ.
מלאכי לוינגר: יש לנו רכז קליטת בני מנשה.
מלאכי לוינגר: בעזרת משרד הקליטה, זכינו לקבל רכז שמטפל.
מלאכי לוינגר: זה מקרה ראשון, לדעתי, ברשות מקומית, ועוד מעט אני אפרט גם למה, שבו רכז ברשות מטפל בנושא של בני מנשה.
מלאכי לוינגר: קודם כל אני רוצה לברך עוד פעם את כולם בברכת ברוכים הבאים.
מלאכי לוינגר: אני מניח שלחלק מכם זו הזדמנות טובה לבוא לבקר פה בעיר האבות.
מלאכי לוינגר: אני חושב שזו גם זכות גדולה שנפלה בחלקנו, עירו של אברהם אבינו, לבוא ולקבל פה את קהילת בני מנשה, כמו שאמרתם, 670 נפש.
מלאכי לוינגר: אנחנו שמחים מאוד, מדובר על קהילה נפלאה, מדובר באנשים נפלאים שמשתדלים בקהילה, תורמים לה, נותנים לנו דוגמה טובה, כישראלים ותיקים, כמה מסירות, גם ברמה הקהילתית, גם ברמת המסירות לעם ישראל ולארץ ישראל.
מלאכי לוינגר: אדוני יושב ראש הוועדה, אני באמת מודה לכם על שלקחתם, אתה וחבר הכנסת אפללו, את הנושא הזה לתשומת לבכם.
מלאכי לוינגר: אפשר לומר שהנושא של קליטת בני מנשה מחולק לשניים; יש את העלייה ויש את הקליטה.
מלאכי לוינגר: דיברנו הרבה על עלייה, מר מיכאל פרוינד והרב חנוך אביצדק דיברו על עלייה.
מלאכי לוינגר: הנושא של קליטה, למרות מאמציהם הבלתי נלאים, שעוד מעט נפרט, של משרדי הקליטה, הרווחה והחינוך, הם עדיין לא מספיקים, כי אין היום גוף שלוקח את הנושא הזה תחת ידיו.
מלאכי לוינגר: כשאני יושב, אני, ומכנס צוות בין משרדי במשרד החינוך ואומר 'רבותיי, אנשי הרווחה והחינוך והקליטה, בואו נשב ביחד לראות איך מטפלים בקהילה הנפלאה הזאת', אז אומרים לי אנשי המשרד, 'למה אתה מגייס את הצוות?'
מלאכי לוינגר: הרי מישהו אחר מהגורמים הממשלתיים היה צריך לגייס את הצוות ולהוביל את זה, אבל את הטיפול בנושא של הקהילה היום, אנחנו מובילים.
מלאכי לוינגר: אני לא רוצה להקדים את המצגת.
מלאכי לוינגר: מר יוני נחום הוא רכז קהילת בני מנשה, אבי שושן אמון על כל הנושאים החינוכיים והחברתיים במועצה, הוא מנהל אגף חינוך וחברה במועצה.
מלאכי לוינגר: מי מכם יריץ את המצגת, יסביר אותה, ואחרי זה אני אבקש להתייחס לנקודות המסיימות.
יוני נחום: ברשות היושב ראש, חבר הכנסת, ראש המועצה, את המצגת הכנו מתוך נתונים של סקר שנערך פה בקרית ארבע, מטעם משרד הרווחה.
יוני נחום: כמה נתונים מעשיים שקורים כרגע בשטח בקרית ארבע: אנחנו מדברים על 163 משפחות, 720 נפש, וזה קצת יותר ממה שמר פרוינד אמר.
יוני נחום: כיום זה עומד במצב ש-10% מתושבי הקריה הם קהילת בני מנשה.
יוני נחום: זה נתון יפה מאוד לקרית ארבע, אבל זה מאלץ אותנו להרבה התמודדויות בתור רשות מקומית.
יוני נחום: אם נדבר על נתוני דיור, אנחנו עומדים על מעל 50% מבני הקהילה, שרוכשים דירה בקרית ארבע, חלקם בהשכרה פרטית, חלקם הקטן בהשכרה ציבורית.
יוני נחום: רמת העברית בקרב הקהילה; בגלל שהרבה עלו כתיירים, הם דילגו על השלב של האולפן ונכנסו ישר לתחומי עבודה.
יוני נחום: הרבה דילגו על השלב הזה או שעשו את זה יותר מאוחר, או שלא עשו.
יוני נחום: היום בהגדרה עצמית אנחנו נראה ש-37% מגדירים את עצמם כדוברי עברית לא טובה.
יוני נחום: בין ילדי הקהילה שמשולבים פה במוסדות החינוך, אנחנו מדברים על 32 ילדים בתיכון, 19 בחטיבה, 82 ביסודי, 63 בגנים ו-55 ילדים במעונות, שצריך לזכור שבכל שנה זה הולך ונע קדימה לכיוון חטיבה ולכיוון תיכון, שאומר שבעוד שש שנים אנחנו עם 80 ומשהו בתיכון.
קריאה: כולם בממלכתי דתי, אני מניח.
יוני נחום: כן, רק ממלכתי דתי.
יוני נחום: נתוני תעסוקה; רובם הגדול עובד כשכירים, בעבודות כמו חינוך, מטפלות, שמירה, ניקיון, נכנסים לעבודות היותר נמוכות כשלאט לאט הרצון הוא לעלות על הרמה הזאת.
יוני נחום: יש פה גם את העניין של מקומות התעסוקה, 30% עובדים בקרית ארבע, השאר עובדים בחוץ, בגלל שקרית ארבע לא יכולה להקצות את כל המשאבים לנושא.
יוני נחום: שביעות רצון מהקליטה בקרית ארבע.
יוני נחום: 46% עומדים על מצוין, 23% טוב, טוב פלוס.
יוני נחום: אלה הנתונים כרגע.
יוני נחום: מה שמר מלאכי לוינגר התחיל לומר, בעקבות לחץ של ראש המועצה, נוצר שיתוף פעולה בין משרדי, של משרד החינוך, משרד הקליטה, משרד הרווחה, שיתוף פעולה שיצר דברים מאוד טובים, אבל, עוד פעם, צריך הרבה יותר וצריך לקדם את זה.
יוני נחום: אם אנחנו מדברים על המשרדים השונים, משרד החינוך נותן פה תכניות, בנות שירות, תכניות שמשולבות גם בחטיבה, גם בגנים וגם ביסודי, ובנוסף יש את תכנית פל"א, שזו תכנית העשרה אחר הצהריים, שמפעילה אותה החברה למתנ"סים, עם תקציב מאוד מכובד של 300 פלוס בשנה.
יוני נחום: יש את משרד הקליטה, שמפעיל אותי, את הפרויקטור.
יוני נחום: בנוסף יש את ההעברה לבית מרים, שזו מועדונית שנבנתה בשיתוף עם 'שבי ישראל', המועצה מממנת את המורים, יש סיוע למשפחות, סדנאות בנושא קליטה, אלכוהול, זהות יהודית, יחד עם תיאטרון תאיר, שאנחנו עושים, גם השקעה גדולה של 300 פלוס.
יוני נחום: יש את משרד הרווחה שמשקיע גם בסקרים, גם בנושא התמכרויות, בנושא מועדון קשישים, סיוע לסטודנטים וכדומה.
יוני נחום: התקציב לא מבוטל, של 130 פלוס.
יוני נחום: יש את השותפים לעשייה שלנו, שזו עמותת 'שבי ישראל' שגם משקיעה פה.
יוני נחום: יש את הרכזת של בית מרים, היא פרויקטורית, יש רבנים של הקהילה שעובדים פה בשטח, את הציוד לבית מרים, מדריך נוער, עם סכום לא מבוטל של 100 פלוס.
יוני נחום: אם כיום אנחנו עומדים על בקשות מהרשות המחוקקת, שזה אתם, למעשה בני הקהילה היום, אמרנו, 22 מהם, בקרב מי שנמצא כאן, זכאים.
יוני נחום: זאת אומרת כל השאר בזבזו או סיימו את הזכאות, זאת אומרת שהרבה אין להם או שקיבלו את זה מאוחר.
יוני נחום: צריך לחשוב איך אנחנו מגדירים את זה כדי לתת להם את הזכאות.
יוני נחום: בנוסף יש את הבקשה של להגדיר אותם ממש כעולים, כמו יהודי אתיופיה.
יוני נחום: אפשר להגיד שמבחינה תרבותית הם כמעט אותו דבר ואין סיבה שלא.
יוני נחום: יש לנו בקשה לדאוג, כמו שאמרנו, להעלאת שאר בני המנשה לארץ ישראל, ויחד עם זה להאט את קצב הגעתם של בני מנשה לקרית ארבע, על מנת שנוכל להתמודד עם הקהילה הקיימת כיום בקרית ארבע בצורה הראויה.
יוני נחום: אנחנו מדברים על כמות של 10% בקרית ארבע, שזה דורש מהרשות---
דני דנון: אני רוצה להקשות בסוגיה הזאת.
דני דנון: אם נצליח, ואני מאמין שנצליח, להעלות עוד בני מנשה, מן הסתם הם ירצו לבוא לפה, כי שליש מהאוכלוסייה נמצאת פה.
דני דנון: השאלה אם אתם מבקשים, כמו שנעשה בקרב עליית יוצאי אתיופיה, שם יש כלים לממשלה, הם נותנים מענק דיור, אז ייתנו את מענק הדיור, פה אין מענק דיור ואי אפשר יהיה להתנות, השאלה אם אתם נמצאים בשלב הזה, או שאתם אומרים שברמה של העידוד או הכוונה למקומות אחרים.
דני דנון: אני רוצה לחדד את הסוגיה הזאת.
אלי אפללו: הייתי רוצה, ברשותך, להמשיך את השאלה, אבל גם לחדד את הבעיה.
אלי אפללו: בכל מועצה כשמגיעים לפה עולים חדשים במצב סוציו אקונומי נמוך, זה מביא קושי על המועצה.
דני דנון: גם בעפולה היינו לפני שבועיים וראש המועצה אמר לנו דברים דומים.
אלי אפללו: אותו דבר.
מלאכי לוינגר: לא באותו יחס.
אלי אפללו: לא באותו יחס, פה היחס הוא מאוד גבוה.
אלי אפללו: עם כל הכבוד לראש העיר של עפולה.
אלי אפללו: אני רק אומר, בשביל לקלוט אותם ובשביל להכניס אותם, צריך מקומות עבודה, צריך המון דברים.
אלי אפללו: המחלקה שמטפלת, משרד הרווחה, כל המוסדות, כל המנגנון פה הוא הרבה יותר כבד בגלל זה.
אלי אפללו: מה שבעצם אומר הרכז פה, לפי מה שאני מבין, שאם זה יילך ויגדל תהיה בעיה.
אלי אפללו: זאת אומרת פיזור אוכלוסין צריך להיות.
אלי אפללו: אני חושב שזה נכון.
אלי אפללו: לא לשים רק בקרית ארבע, צריך לשים אותם בכל מיני מקומות בארץ, ואני חושב שצריכה להיות אינטגרציה באופן ברור.
אלי אפללו: לשים את כולם בקרית ארבע, בלי לפגוע חלילה בקרית ארבע, אני חושב שלמועצה יהיה קושי.
אלי אפללו: אני חושב שצריך לעשות פיזור אוכלוסין, צריך לתת להם עידוד במקומות שיש לנו תעסוקה, שהם יכולים להתקיים בכבוד.
אלי אפללו: כי להביא אותם ולהביא אותם למצב סוציו אקונומי נמוך ביותר, בלי שיהיו להם פתרונות...
אלי אפללו: כמה אנשים עובדים פה ביישוב?
אלי אפללו: כמה אחוזים?
יוני נחום: בתוך היישוב 30%.
אלי אפללו: זאת אומרת 70% צריכים להתפרנס במקומות אחרים, ואני חושב שהפתרון הוא לנסות לעשות פיזור אוכלוסין.
אלי אפללו: זו דעתי.
מלאכי לוינגר: אני רוצה להתייחס.
מלאכי לוינגר: היו לי שיחות ארוכות עם מר נחום איצקוביץ, המנהל הכללי של משרד הרווחה, המנהל הכללי של משרד החינוך והמנהל הכללי של משרד הקליטה, דמיטרי.
מלאכי לוינגר: כולם מודעים לנקודה של בני מנשה, כולם גם יודעים ברקע שיש רצון להעלות אותם.
מלאכי לוינגר: אני רוצה קודם כל לפנות אליך, יושב ראש הוועדה, כמו שפניתי לשרה ולמנהל הכללי ולגב' אורה מורל, שמלווה אותנו לאורך השנים האחרונות בצורה צמודה, קודם כל בואו נראה איך אנחנו מכינים את הקרקע, איך אנחנו יוצרים אינטגרציה.
מלאכי לוינגר: חיכינו, בואו נחכה עוד טיפה.
מלאכי לוינגר: בואו נחשוב, כדי שהם ירגישו, שלא תהיה תחושה לעזרא ולאחרים...
מלאכי לוינגר: אני זכיתי לקלוט את עולי מבצע שלמה שהגיעו במטוסים בשבת, למדתי בישיבה בקרית שמונה וליוויתי את הקהילה הזאת לאורך כמה שנים, ראיתי שבמקום שהסוכנות דאגה לאינטגרציה, היתה קליטה מעולה, איפה שדאגו שכולם יילכו כגוש אחד, התפוצץ, התפרק ונפגע.
מלאכי לוינגר: היום יש שני גופים, 'שבי ישראל', כמו שראיתם מהנתונים שהציג יוני, מלווים את נושא העלייה לארץ.
מלאכי לוינגר: בואו נחכה עוד טיפה, עוד חודש, בואו נחשוב מה היא התשתית הקליטתית שאנחנו מסוגלים לתת להם.
מלאכי לוינגר: אנחנו מסוגלים לתת להם מעמד של עולי אתיופיה?
מלאכי לוינגר: אני אתן דוגמה למשל.
מלאכי לוינגר: אבי, מנהל האגף שלי, מציג לי בקשה שבה אנחנו נותנים סיוע בהזנה לילדים.
מלאכי לוינגר: ילד מבני המנשה, שאין לו כסף להזנה, ילד מעולי ברית המועצות או אתיופיה, מקבל סיוע בנושא של ההזנה, השתתפות של המדינה.
מלאכי לוינגר: ילד מבני המנשה לא.
מלאכי לוינגר: כי הוא לא מוגדר כעולה במסגרת.
מלאכי לוינגר: לכן השאלה, עוד פעם, איך אנחנו מגדירים.
מלאכי לוינגר: אנחנו רוצים את טובת בני הקהילה, אנחנו, וגם 'שבי ישראל' רוצים את טובת בני הקהילה.
מלאכי לוינגר: ארגון 'שבי ישראל' לוחץ ופועל.
מלאכי לוינגר: צריך לקבל החלטה מי מטפל בשני הדברים, מי מטפל בהבאה, וזו שאלה שאני כרגע לא רוצה להתמודד איתה, אבל לפני הכל, מי מתמודד בטיפול.
מלאכי לוינגר: זה שהיום בקרית ארבע יש מקרים ששתיים-שלוש משפחות גרות יחד באותו מבנה, זה דבר שהוא מבחינתי חמור מאוד, אבל אני לא יכול להתמודד עם זה, אני רק מתמודד עם התוצאות של זה.
מלאכי לוינגר: אני לא חלילה מתלונן, אני רק מברך על זה שיש לי את ההזדמנות, כי אני גם מטפל בדברים כאלה במקומות אחרים.
מלאכי לוינגר: אבל בהליך שקהילה לא מקבלת הכוונה ולא מקבלת תשתית ולא ניתנת פה התייחסות בין משרדית לנושא הזה, אני בעד להוסיף, אני מוכן לנסוע ולעזור, כמו שעשיתי עם עולי אתיופיה וכמו שהייתי שנים רבות בברית המועצות בהבאה של נעל"ה, אני מוכן לסייע בנושא הזה, אבל שיהיה ברור לנו מה התשתית.
מלאכי לוינגר: היום התשתית שקולטת שליש או 40% מהקהילה, הגוף הממשלתי שקולט זו מועצה מקומית קרית ארבע-חברון.
מלאכי לוינגר: זה טוב לנו, אבל זה לא צריך להיות כך, כי אנחנו לא מסוגלים להוביל.
מלאכי לוינגר: כשמדובר על 10% מהאוכלוסייה, כשמדובר פה על אוכלוסייה מאשכול סוציו אקונומי 3, זה קשה.
מלאכי לוינגר: זה אפשרי אבל זה קשה.
מלאכי לוינגר: לכן פתחתי בנאום ואמרתי תודה שהחלטתם להרים את הכפפה.
מלאכי לוינגר: מאז שנכנסתי ביקשתי להרים את הכפפה, זכינו באמת לסיוע רב מאוד מצד משרד הרווחה, כשהיה נחום איצקוביץ, בכל דבר שנדרש בנושא של הקהילה, משרד הקליטה שליווה אותנו ומשרד החינוך, אבל כולם כרגע נותנים לנו פתרונות נקודתיים.
מלאכי לוינגר: זה לא יעבוד עם פתרונות נקודתיים.
מלאכי לוינגר: אם 1,700 עם פתרונות נקודתיים אנחנו בקושי עומדים בצורה שאנחנו רואים אותה אופטימלית, אני מניח שאם נרצה לקלוט עוד 1,000 או 1,500 בשנה, אנחנו נצטרך לעשות פה עבודה מערכתית.
מלאכי לוינגר: אני הודעתי גם לשרה וגם למנהל הכללי של הקליטה שאני,ברשותם, רוצה לכנס צוות בין משרדי ואני מציע שגם אתם תהיו שותפים לנושא הזה, לחשוב ביחד, הרשות המחוקקת עם הרשות המבצעת, איתנו, עם השלטון המקומי, ואנחנו, היות וקיבלנו את הקהילה, קיבלנו אותה בברכה, רואים שאנשים פה משתקעים ואכפת להם, בואו נעשה את הדברים בחשיבה משותפת, יחד עם הסוכנות היהודית, ונקבל החלטה שלנו, המלצה שלנו, לרשות המבצעת, מה היא הדרך שאיתה נוכל להתמודד בצורה הטובה ביותר עם קהילת בני המנשה.
דני דנון: תודה, מר לוינגר.
אבי שושן: משפט אחד.
אבי שושן: גני הילדים, בתי הספר, כל מוסדות החינוך שעומדים פה מתוחים עד הקצה.
אבי שושן: עד הקצה, זה אומר שילדים נוחתים פה בגן בלי לדעת מלה בעברית ויושבים בגן, ואנחנו צריכים למצוא מן הגורן ומן היקב, ובאמת בעזרת משרדי הממשלה שנרתמו בשיתוף פעולה מדהים, בדקה ה-90, לגייס פה את כל הכוחות, להכניס את היד לכיס ולתת לנו, אבל עד עכשיו המערכת מתוחה, אדוני היושב ראש, עד הקצה.
דני דנון: מבחינת דיור, בהנחה שמגיעים לפה עשרות משפחות, יש היום דירות?
מלאכי לוינגר: אין.
מלאכי לוינגר: יש לנו בנייה, יש ביקוש רב לדיור בקרית ארבע, אבל עקב המגבלות, שאני מניח שכולכם מכירים, אין כרגע עתודות בנייה ולכן גם נוצר מצב שדיברנו עליו, שהיות ואין פתרונות דיור, שיש שתיים-שלוש משפחות בדירה והתוצאות ברורות.
מלאכי לוינגר: בוא לא נמשיך בנושא.
דני דנון: בקצרה, מר אביצדק.
חנוך אביצדק: ברשות היושב ראש, נאמר כאן, גם על ידי חבר הכנסת אפללו, אף אחד לא שם את בני מנשה בקרית ארבע.
חנוך אביצדק: בני מנשה הגיעו לכאן מרצונם החופשי, לא היתה יד מכוונת, לא לכאן ולא לכאן, באותן עליות ותיקות.
חנוך אביצדק: ובאמת קרית ארבע מתמודדת עם בעיות מיוחדות, בגלל היקף הקהילה.
חנוך אביצדק: אני רוצה להוסיף נקודה שאנחנו, כן מטפלים, עם צוות מקצועי לא קטן, בכל תהליכי הקליטה ככל שאפשר בהיבטים שונים של השכלה, של הכשרה מקצועית והשמה.
חנוך אביצדק: אני מצטרף לכל מה שאמר מלאכי, אנחנו שותפים באותה סירה לחלוטין, אבל אנחנו גם חושבים שזה לא נכון לבני מנשה להגיע לקרית ארבע ונעשה ועושים כל מה שאפשר כדי לבלום את המגמה הזאת.
דני דנון: בזרם האחרון, בוא נאמר כך, מה ההתפלגות?
חנוך אביצדק: בזרם האחרון, בעליות האחרונות, אנחנו ייסדנו שתי קהילות לפי מודל, אחת במעלות, אחת בכרמיאל.
חנוך אביצדק: מעלות זאת הצלחה מעל ומעבר לציפיות.
חנוך אביצדק: חלק מזה זה תוצר של קהילה קולטת שהוכנה מראש, של הכשרה מקצועית במקצועות מתקדמים, ב-CNC ובאלקטרוניקה והם נקלטו במפעלים של חבל תפן ומעלות, כל הילדים השתלבו במוסדות חינוך באינטגרציה, בגלל שהקהילה קטנה ומפוזרת, היא נקלטה היטב בקהילה המאמצת.
חנוך אביצדק: אין שם את הבעיות שקרית ארבע מתמודדת, ויש התחלה צנועה של הגירה, צנועה מאוד, מקרית ארבע לצפון.
חנוך אביצדק: כרמיאל קצת נכשל, אבל נוצרה קהילה בעפולה, לא על ידינו, לא בהכוונתנו, אבל זאת המגמה.
חנוך אביצדק: לבנות קהילות שהתשתית שלהן תהיה מוכנה בראש, בהיבט של דיור, של תעסוקה, של קליטה של קהילה מאמצת וזה פשוט מצליח.
חנוך אביצדק: אם יהיו מודלים כאלה, ואת המשאבים המתאימים כדי לטפח את זה עוד לפני שהעלייה תהיה או בתהליך הקליטה, אין לי ספק שזה יקרה לבד, כפי שזה הצליח בצפון ובמקומות אחרים.
חנוך אביצדק: תהליך ההגירה, אולי לא במאה אחוז, בגלל שבכל זאת יש משפחות, זה יצליח, ואנשים ייקלטו שם מתוך מוטיבציה אישית.
חנוך אביצדק: אף אחד לא מושיב אותם ולא שם אותם, הם אנשים חופשיים.
חנוך אביצדק: אני רוצה לומר דבר נוסף, ברשותך, אבי.
חנוך אביצדק: אני לא מומחה לעולי אתיופיה, אבל אני לא חושב שזו השוואה נכונה לומר שבני מנשה הם בדיוק כמו עולי אתיופיה.
חנוך אביצדק: אולי יש סממנים, פרמטרים מסוימים שכן, אבל בעליות הוותיקות יש הרבה אנשים עם רקע אקדמי שהם עובדי ניקיון שלא זכו ולא הצליחו ללמוד עברית ולהמשיך ולהתקדם במקצוע, כולל חבר'ה עם אמ.איי.
חנוך אביצדק: לעומת זאת, בעליות המסודרות השיטתיות, יש ביניהם לא מעטים, לא יכול להגיד את האחוזים, עם השכלה גבוהה או השכלה אקדמאית שבאמת מצליחים להתקדם, וזה גם נתון.
חנוך אביצדק: השוואת התנאים בהשכלה גבוהה אקדמאית באוניברסיטאות מול עולי אתיופיה, תקל מאוד מאוד, בגלל שיש בהם רבים שרוצים להגיע לאקדמיה, אבל לא מצליחים בגלל הנושא הכספי.
חנוך אביצדק: אין לי ספק בכך שיש לנו את היכולת, לנו, קרי לכולנו יחד, ליצור את המודל הנכון, לבנות  קהילות הרחק מקרית ארבע, בנגב ובגליל, ואין לי ספק שרוב בני מנשה בעליות העתידיות, כולל ותיקים, ישמחו מאוד להגיע למקומות האלה.
מלאכי לוינגר: אני רק רוצה לומר לגבי מה שאמר הרב חנוך, מה שאבי אמר זה רק להוסיף ולחזק.
מלאכי לוינגר: ההשוואה לעולי אתיופיה היא מתוך מטרה כדי להעצים ולתת לקהילה.
מלאכי לוינגר: אף אחד לא השווה פה, אלא המטרה של כולנו בסוף זה להוסיף חוזק.
חנוך אביצדק: ברור, גם האתיופים הם אחינו האהובים.
דני דנון: ברשותכם, אני רוצה לסכם את השלב הזה.
דני דנון: אנחנו רוצים גם לראות את המועדונית בשלב ב'.
עזרא צ'קצ'פואק: לגבי עפולה, סידרנו עם משרד הקליטה ביחד, הם גרים עכשיו בעמידר, כמו שהם זכאים.
עזרא צ'קצ'פואק: לפני שנה-שנתיים אנחנו ישבנו עם ראש העיר, אני ביקשתי לתת כמו עולים חדשים, הוא אומר, אתם באתם מפוזרים.
עזרא צ'קצ'פואק: היום תקבלו אותנו כמו קבוצה.
עזרא צ'קצ'פואק: הוא אומר שהוא מקבל אותנו כמו עולים חדשים, כמו שהוא יכול.
עזרא צ'קצ'פואק: בדוח, שבט מנשה, שנמצאים שם, מסודרים.
עזרא צ'קצ'פואק: אם אני לא טועה 98% עובדים, מי שיכול לעבוד.
עזרא צ'קצ'פואק: אנחנו סידרנו במקום, למי שאין עבודה, אנחנו חיפשנו, למי שאין דירה---
דני דנון: אני מקריא את הסיכום, ברשותכם.
דני דנון: הוועדה רואה חשיבות רבה בהעלאתם של כל יהודי לארץ ישראל, ובכללם את בני המנשה.
דני דנון: עקב קשיי הגיור בהודו, קוראת הוועדה לראש הממשלה לקבל החלטה אמיצה וציונית ולהעלות את כלל בני המנשה, כ-7,200 במספר, לארץ ישראל, ולערוך את הליך הגיור בישראל.
דני דנון: הוועדה קוראת לממשלת ישראל להקים ללא דיחוי ועדה בין משרדית שתמצא את הדרכים להיערך ולהעלות את היהודים במהרה.
דני דנון: הממשלה הוכיחה בעבר, בנושא הפלשמורה, שניתן להביא כמות כזו לישראל והכל שאלה של רצון, ולכן הגיע הזמן להשלים את המלאכה ולאמץ את אותם עקרונות שנקבעו בעליית יהודי הפלשמורה.
דני דנון: הוועדה פונה לסוכנות היהודית להציג את עמדתה בנושא ומה הן הדרכים להיערך להעלאתם של בני המנשה.
דני דנון: הוועדה תקיים ישיבת מעקב בנושא בעוד חודש ימים ובמהלך זמן זה, אני מתכוון לפנות לראש הממשלה באופן אישי לקבל החלטה בנושא זה.
דני דנון: הוועדה מודה לכל המשרדים והגופים העוסקים בדבר חשוב זה, וקוראת להגדלת התקציבים לאותן רשויות העוסקות בקליטת העלייה של בני המנשה.
דני דנון: אני רוצה להוסיף ברמה האישית, אנחנו מדברים הרבה על איום דמוגרפי ועל בעיות, אז הנה, יש לנו פה יהודים שרוצים לעלות, רוצים לבוא לארץ ישראל, אז אנחנו כמשרדי ממשלה צריכים לראות איך אנחנו מאפשרים להם ובכך פותרים את האיום הדמוגרפי, ולא בכל מיני רעיונות של הקפאות ועניינים כאלה ואחרים.
דני דנון: למי שרוצה, אנחנו יוצאים לסיור קצר במועדונית שלכם.
: סיור במועדונית
דני דנון: אנחנו בביקור קצר מאוד של ועדת העלייה והקליטה של הכנסת.
דני דנון: תגידו לנו בקצרה לאן הגענו ומה קורה פה, אם אפשר.
חדוה: המועדונית הזאת נועדה לבנות מנשה מכיתות א' עד ו', היא פועלת כל יום מספר שעות בשעות אחר הצהריים.
חדוה: המטרה של המקום היא להעשיר אותם מבחינה לימודית ומבחינה חברתית, לתת להם בית חם, מקום שהן יכולות ל---
דני דנון: ארוחת צהריים הם אוכלים בבית הספר?
חדוה: ארוחת צהריים הן אוכלות בבית הספר ופה יש השלמות.
דני דנון: כמה ילדות מגיעות לפה?
חדוה: ברוך ה' השנה התרחבנו בכ-45%.
חדוה: יש לנו 20 בנות ועוד 2 בנים.
חדוה: יש גם בנות שהיו בשנה שעברה, שמתקשות מאוד להיפרד, וכאן זה בית חם, אז אנחנו מקבלות אותן.
דני דנון: בבית הספר אין הפרדה, נכון?
דני דנון: הם לומדים כולם ביחד.
דני דנון: מדוע יש מועדונית נפרדות?
חדוה: למה יש מועדונית לבני מנשה?
חדוה: אנחנו מאמינים שהרעיון הזה של לתת להם את הפינה שלהם, להעצים אותם, זה מאוד חשוב, זה נותן להם המון.
חדוה: הן לא מרגישות מיוחדות, זה מקום שקט, נעים, טוב להם פה, הן מקבלות את התגבור, גם הפנימי שלהם, מבחינת האישיות, וגם מבחינה לימודית.
דני דנון: יש הסעות?
חדוה: לא, מי שלומדות פה הן בנות החרסינה.
דובר: אולי הערה אחת.
דובר: אחד המאפיינים של בני מנשה זה ביישנות קיצונית, הם מאוד ביישנים ולכן יש להם קושי להשתלב במסגרות הקיימות.
דני דנון: אני לא רואה ביישנות פה.
דובר: אבל הם ביישנים.
דובר: זה אחד המאפיינים הבולטים, ולכן כשהוקם המועדון, אחת המחשבות היתה באמת ליצור מקום שיעצים אותם ויאפשר להם להשתלב במסגרות הקיימות.
דובר: הניסיון של הרשות לשלב אותם במועדוניות קיימות בקרית ארבע, רואים שבאמת יש להם ביישנות, שהם מתקבצים בצד.
דובר: פה מדובר על בנות שהגיעו עם מבחנים בתורה בציונים 30, כשלפני חודש חדוה הראתה לי פה ציונים של 97 ו-98, בנות שלפני כן הוציאו 30 ו-40.
דובר: כך שיש קידום.
דני דנון: יש בת שיכולה לדבר איתנו?
חדוה: סיפרתי לרב חנוך שאתמול היתה אספת הורים, ואני פשוט הייתי הבן אדם הכי מאושר בעולם.
חדוה: היו שתי בנות שהתעקשו, דווקא התעקשו, להיות במועדונית של בני מנשה והיתה לנו אספת מורים, והמנהלת התנתה את זה בפירוש, 'אם תוך חודש הבנות האלה לא מתקדמות, אני פשוט מחזירה אותן למועדונית הקודמת'.
חדוה: אין לכם מושג כמה שהבנות התקדמו, מ-30 ל-97, כל מבחן 96, 97, לא פחות.
חדוה: האמהות ידעו ופשוט נישקו אותנו וחיבקו אותנו.
דני דנון: עד איזה שעה הבנות פה?
חדוה: עד שש, חמש לפעמים.
אלי אפללו: כמה בנות יש?
חדוה: 22 בערך, ויש לנו עוד כמה נספחות, שעברו.
חדוה: הן מתגעגעות.
דני דנון: חוץ משיעורי בית, יש חוגים, מה עוד יש?
חדוה: יש לנו סדנת בישול, יש לנו יצירה, יש לנו שירים וריקודי עם.
חדוה: אני מעבירה להם מדי פעם ריקודי עם.
חדוה: רוב הזמן הן צוחקות עליי, אבל לא נורא.
דובר: חשוב להגיד שחדוה התחילה פה במבנה לעשות סדנה להורים להתמודדות עם גיל ההתבגרות, אז הגיעו 18 אמהות.
חדוה: ו-30 בהמתנה.
דובר: ובגלל ההצלחה אתה רוצה לפתוח בית מרים לבנים.
דובר: בית מרים לבנים ובית מרים בקרית ארבע.
דני דנון: מה קורה בקרית ארבע עם הילדים?
דני דנון: הם הולכים למועדוניות רגילות?
דובר: הם הולכים למועדוניות רגילות ואמרתי, הניסיון מראה שהשילוב לא בריא כל כך ויש רצון לעשות משהו, לא יודע אם כל השבוע, כמו המסגרת הזאת, אבל משהו בסגנון הזה.
חדוה: יש לנו מסיבות, יש לנו ערבי אמהות, ואנחנו גם לא מזמן ערכנו ערב אמהות והיתה ארוחת ערב קלה, רקדנו, שרנו.
חדוה: האמהות מאוד נהנו, דיברנו על מה אפשר לשפר.
חדוה: אני חושבת שזה היה ערב מאוד מאוד מוצלח.
דני דנון: אנחנו נכיר את הילדות.
דני דנון: מי הכי גדולה פה?
דני דנון: קוראים לך שירה?
דני דנון: שמונה?
דני דנון: תשע?
דני דנון: כיתה ד'?
דני דנון: איזה כיתה?
דובר: ג'.
דני דנון: מה את הכי אוהבת ללמוד, שירה?
שירה: חשבון.
דני דנון: ומה את הכי לא אוהבת?
דני דנון: עברית.
דני דנון: אתן עושות יצירה, אני רואה.
דני דנון: יפה.
דני דנון: לא נפריע לכם.
חדוה: תודה רבה לך.
דני דנון: אנחנו פותחים ישיבה של ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, אנחנו עוסקים היום בהצעת חוק המרכז למורשת יהדות אתיופיה, מתנצל על האיחור הקל, פשוט הייתי בוועדת הכנסת, מפלגת העבודה הודיעה כרגע על ההתפלגות, אז אנחנו עסקנו בנושא הזה.
דני דנון: בפתח דבריי אני אומר שהיום לפנות בוקר, הייתי עם חלק מהחברים פה בשדה התעופה וקיבלנו את המטוס הראשון של העולים שהגיעו מאתיופיה במסגרת החלטת הממשלה להביא את עולי אתיופיה.
דני דנון: אז אנחנו משעה שלוש בבוקר, עד השעה שבע, ליווינו אותם, ראינו את כל הליך הקליטה שלהם, יחד עם משרד הקליטה ודוד היה איתנו וחברים, לכן אם אנחנו נהיה עייפים בדיון, זה בגלל זה.
דני דנון: אנחנו מאוד תכליתיים, אני אתן סקירה קצרה.
מיכאל איתן: היו בני משפחות גם?
דני דנון: היו בני-משפחות, בוודאי, שבאו לקבל אותם.
דני דנון: אני אתן סקירה קצרה לגבי איפה החוק עומד עכשיו, כי גם השר איתן ונוספים מעורבים בו וגם השרה לימור לבנת.
דני דנון: יש הצעת חוק שלא מונחת לפנינו, שעמלים עליה במשרד התרבות והספורט של הקמת מרכזי מורשת.
דני דנון: יש פה נציגים של משרד החינוך?
דני דנון: של משרד התרבות?
דני דנון: של התרבות.
דני דנון: בחינוך, החוק הזה?
דני דנון: בתרבות.
דני דנון: החוק נקרא – מרכזי מורשת, נכון?
שרה פרבר: הרשות לשימור מורשות ישראל.
דני דנון: נקרא לו החוק למורשות, לצורך העניין.
דני דנון: ומכיוון שהחוק הזה, בעצם, הוא בא לבטל את כל החוקים שעסקו במרכזי מורשת, עלה העניין האם אנחנו מקדמים את החוק שאנחנו מדברים עליו.
דני דנון: בפגישה שנערכה יחד עם השר איתן והשרה לבנת, הוחלט שבגלל החשיבות של עלי אתיופיה, אנחנו מייחסים לזה חשיבות נפרדת ולכן אנחנו בחוק של מרכזי מורשת, יש סעיף נפרד ובו נשלב את הצעת החוק הזאת.
דני דנון: זאת אומרת, אנחנו לא נקדם היום, למרות שאני מאוד רוצה לקדם את החוק הזה לקריאה שנייה ושלישית, אבל בעקבות בקשה של השרה ותיאום, אנחנו כרגע נעבור על נוסח החוק, נראה שכולם מסכימים ומקבלים אותו ואז אנחנו, בוועדה הזאת יחד עם ועדת החינוך שהיא אמונה, ועדה משותפת.
דני דנון: אנחנו נעביר, נשלב את החוק הזה.
דני דנון: ולכן אני אבקש מהנוכחים היום בישיבה, להתייחס לחוק הזה ולא לחוק הגדול, שלכם, שעליו נעשה דיון נפרד, הוא גם חוק יותר כבד.
דני דנון: רק לראות שהסעיפים פה מקובלים על האנשים ואז נוכל לשלב.
יולי יואל אדלשטיין: כב' היושב-ראש, רק להבין, סליחה שאני קוטע אותך, רק להבין את הפרוצדורה, לא כל-כך הבנתי אותה.
יולי יואל אדלשטיין: מה יחוקק בין השניים, ובעצם מה המשימה שלנו כרגע?
מיכאל איתן: אולי אני אעזור לכם.
מיכאל איתן: אני רוצה לשחזר את ההיסטוריה, שתהיה מורשת גם שהמורשת תועבר אליך, מהעבר, שתדע איך הדברים אולי טיעונים ודברים שתצטרך להתמודד אתם, שאתה תדע את המורשת של החוק הזה, של מהלך החקיקה.
מיכאל איתן: החוק הזה התחיל בשתי הצעות חוק, אחת שיזם חבר הכנסת יולי אדלשטיין והשנייה שאני יזמתי, אני הצלחתי להחתים 85 חברי כנסת.
מיכאל איתן: זה היה מספר שיא.
מיכאל איתן: על הצעת החוק שהיא בעצם דומה מאוד להצעת החוק של יולי אדלשטיין ואנחנו התחלנו לחוקק את החוק הזה.
מיכאל איתן: במקביל, הממשלה לא כל-כך, במשרד התרבות, כבר אז היו מחשבות על כך שזה לא טוב שכל עדה מקימה לעצמה את מורשת או חוק מורשת, והיו כמה, שתי עדות לאחרונה, בוכרה ולוב, שבאותה תקופה במקביל, הוקמו חוקים.