GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ליה שמטוב: ילדים עדיין לא יודעים עברית, ילדים מתקשים בכל מיני מקצועות והם הגיעו למסגרת שכן מבינה אותם.
ליה שמטוב: הם הגיעו למסגרת שיוצאים ילדים שם וגם, לא רק רוצים לשרת בצבא, הם גם יוצאים ממסגרת הזו ומשרתים בצבא, בכל מיני תפקידים בכירים.
ליה שמטוב: כי אם הם היו במסגרת הרגילה, אני לא אומרת שכל המסגרות החינוך הם גרועים, אבל בכל זאת, אם לילד לא מוצאים את המסגרת הנכונה מה שהוא צריך, אז הילד הזה הולך לאיבוד.
ליה שמטוב: היתה לנו ישיבה ובישיבת העלייה והקליטה, על הבנות מאתיופיה, שהיום הם לומדים באוניברסיטאות מקצועות כלכלה, משפטים, בהישגים טובים ובהצטיינות.
ליה שמטוב: אבל כשהם מדברים על המשפחה שלהם, המשפחה היא לא יכלה לתת להם את זה.
ליה שמטוב: המשפחה מרובת ילדים, הגיעו מאתיופיה, הקשיים במשפחה.
ליה שמטוב: זאת אומרת, הם פשוט, היה להם מזל להיות במסגרת הנכונה ומפה הם יצאו מה שהם יצאו.
זבולון אורלב: תודה רבה לך על הדברים ועכשיו חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה.
מסעוד גנאים: תודה רבה.
מסעוד גנאים: תחילה אני רוצה להצטרף באמת לברך את המועצה לשלום הילד ואת ד"ר קדמן על העבודה, על עבודת הקודש, האמת.
מסעוד גנאים: אני חושב שכולנו היום קראנו בידיעות אחרונות את הסיפור של האב הזה שלקח את העניינים לידיים, כאשר הטריד אותו מישהו באוטובוס, קשיש.
זבולון אורלב: הילד שלו.
מסעוד גנאים: הילד שלו, כן.
מסעוד גנאים: הילד שלו, וכאשר הלך למשטרה והתלונן, שם אמרו לו שאין קצין נוער עוד יומיים, שלושה, ארבעה שבועות, אולי זה מצביע על אחד מהדברים שבאמת מסמלים את הבעיה, את הבעיה של הילדים.
מסעוד גנאים: הוא, בסוף הוא נאלץ לעשות את זה בעצמו ולתפוש את האשם ולהסגיר אותו למשטרה.
מסעוד גנאים: אני חושב שמה שעולה מהדו"ח הזה וגם מדו"חות אחרים, שאנחנו מזמן מאבדים את הילדות.
מסעוד גנאים: מזמן אנחנו מאבדים את הילדות.
מסעוד גנאים: וכולנו, עלינו להגן עליה ולשמור עליה.
מסעוד גנאים: משום שבילדות מתחיל הכל, הכל מתחיל בילדות.
מסעוד גנאים: אז אני חושב, יש אמרה לישו, לנביא ישו, מה ירוויח האדם אם הוא מרוויח את כל העולם, אבל מאבד את עצמו.
מסעוד גנאים: מה אנחנו נרוויח מכל הצמיחה ששומעים עליה, וככל שאנחנו מביאים איזה ביקורת על התקציב, אז ראש הממשלה, כולם, ה- OECD, התקציב, צמיחה והכל, אם אנחנו מאבדים את העיקר.
מסעוד גנאים: מאבדים את הילדות.
מסעוד גנאים: אני חושב שכאשר אנחנו קוראים על העוני בקרב הילדים, כאשר אנחנו קוראים ורואים שילדים נאלצים לעזוב את מערכת החינוך ואת בתי-הספר, כדי להשתתף בפרנסת המשפחות שלהם, אני חושב שהגענו למצב קשה מאוד.
מסעוד גנאים: המציאות והאווירה והאקלים הוא מסוכן לילדים.
מסעוד גנאים: אז עלינו כולנו להירתם.
מסעוד גנאים: אני חושב שבתי-הספר, יש הרבה מרכזי שינוי, מנופי שינוי בחברה לטובה.
מסעוד גנאים: עיקרם – בתי-הספר.
מסעוד גנאים: בתי-הספר צריכים לעבור, לעבור ממקום שמגלים וחושפים את התופעות האלה, למקום שמשנה, שמשנה את פני המציאות לטובה.
מסעוד גנאים: משום שמערכת החינוך נמשכת ככה, לא רק מערכת החינוך.
מסעוד גנאים: אנחנו מקבעים את המציאות, מקבעים את הפערים ואני חושב גם, וזו ההערה האחרונה, שאת החיסרון בכל המשרות ובכל, אם זה עובדים סוציאליים וזה פסיכולוגים, אם זה קב"סים, אם זה קציני נוער, אני חושב שזה מעיד על הכישלון של המדינה ושל הממשלה בהתמודדות עם הבעיות של הילדים.
אורלי לוי אבקסיס: בעיקר שבמערכת החינוך אין היום יועצות בכלל, בחצי מבתי-הספר היסודי.
אורלי לוי אבקסיס: אין אחיות בית-ספר, אין מי שייראה את הילד, פרט לעניין של חומר שנלמד בכיתה.
אורלי לוי אבקסיס: מישהו יסתכל לו בעיניים ואולי ייראה שהוא עובר איזה משהו.
זבולון אורלב: תודה רבה, חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואחרון הדוברים מבין חברי הכנסת, יושב-ראש ועדת עלייה, קליטה והתפוצות, שהיה יושב-ראש הוועדה לזכויות הילד, חבר  הכנסת דני דנון.
זבולון אורלב: בבקשה.
דני דנון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
דני דנון: חבריי, חברי הכנסת, חבריי הטובים מתפקידי הקודם כיושב-ראש הוועדה לזכויות הילד, ד"ר קדמן והמועצה, וכל הגופים שעוסקים בנושא הילדים, יישר כוח גדול.
דני דנון: קשה, קשה לבוא לפה ולראות את הנתונים.
דני דנון: אני מגיע לפה מוועדת הכלכלה, אנחנו שומעים על מאגרי הגז, על המיליארדים שאנחנו הולכים לקבל, ומצד שני, באים לפה ומסתכלים על הנתונים, על מאות אלפי ילדים שחיים בעוני וזה קשה.
דני דנון: בנושא העולים, ברור לנו שאוכלוסיית העולים היא אוכלוסייה רגישה יותר, רואים את זה במספרים שהיום יש לנו 10% ילדים עולים במדינת ישראל, אבל ילדים עולים שמטופלים על-ידי שירותי רווחה, מגיעים כמעט ל- 18%, כמעט כפול.
דני דנון: אי-אפשר להתווכח עם הנתון הקשה הזה, שילדי עולים חיים במצוקה הרבה יותר גדולה מילדים רגילים וזה כואב לנו.
דני דנון: אני עדיין אומר שהמקום הטוב ביותר לילדים יהודים זה מדינת ישראל, למרות הנתונים הקשים של המועצה לשלום הילד, אני מאמין בזה בלב שלם, שאנחנו צריכים לעודד עלייה לישראל.
זבולון אורלב: תרשה לי לתקן, אני חושב שזה גם המקום הטוב ביותר לילדים מהמגזר הערבי.
דני דנון: בהחלט, וזה יאמר אולי חבריי, חברי הכנסת הערביים יוכלו להתייחס לכך.
מסעוד גנאים: לא שמעתי.
זבולון אורלב: הוא אמר שהמקום הטוב ביותר לילד יהודי לגדול זה במדינת ישראל.
זבולון אורלב: אז תיקנתי אותו ואמרתי שאני חושב שהמקום הטוב ביותר לילד ערבי לגדול, זה גם במדינת ישראל.
זבולון אורלב: יחסית לעולם הערבי.
דני דנון: אני התייחסתי, אדוני היושב-ראש, בהיבט היהודי ציוני.
דני דנון: לצערנו מספר העולים למדינת ישראל בשנים האחרונות היה בירידה.
דני דנון: אנחנו רואים את זה גם במספר הילדים העולים, שהוא יורד מדי שנה בשנה, אבל אני עדיין חושב, אנחנו צריכים לעודד עלייה, לעודד משפחות לישראל ולא להתעלם מהמצב הקשה ואני אומר זאת פה למשרדי הממשלה השונים.
דני דנון: כחבר בקואליציה, אדוני היושב-ראש, אנחנו חייבים לראות איך אנחנו משקיעים בשנה הזאת יותר בצמצום הפערים.
דני דנון: בשנה הבאה, ד"ר קדמן, תגיע גם עם הספר, אנחנו נראה נתונים גם.
דני דנון: אבל בואו נלך, אפשר לצמצם את זה, בייחוד לאור זאת שאנחנו צופים צמיחה של 4.5% במשק הישראלי, שזה נתון מדהים.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה אם זה יגלוש לשכבות החלשות.
דני דנון: התפקיד שלנו, חברת הכנסת לוי, לוודא שאנחנו מוודאים שאנחנו, הצמיחה, הגז, התשתיות, כל הדברים האלו, יגיעו גם לילדים ונצמצם את הפערים.
זבולון אורלב: ועכשיו אנחנו ניגש לעיקר המלאכה שלנו ונאפשר לד"ר קדמן ולאנשיו, יפה ציונית, מנהלת מחלקת המחקר והמידע, להציג את הדו"ח, את הממצאים, את עיקר המשמעויות של הדו"ח הזה.
זבולון אורלב: בבקשה, ד"ר קדמן.
יצחק קדמן: תודה, אדוני היושב-ראש.
יצחק קדמן: אני מודה לכל ארבעת הוועדות שהתכנסו יחד, זה לא דבר פשוט, אני יודע כמה אתם עסוקים, להתפנות מכל העיסוקים הרגילים, לתאם ישיבה ביחד זאת הזדמנות גם להודות למנהלות הוועדה, שתמיד נחבאות מאחורי הכלים, אבל אני יודע כמה הן משקיעות כדי שהדברים האלה יצאו אל הפועל.
יצחק קדמן: אני אומר רק כמה משפטים כלליים ואחרי זה אני אבקש מעורכת השנתון, יפה ציונית, היא הכינה לכם מצגת על קצה המזלג, נתונים מתוך השנתון.
יצחק קדמן: אומר רק, זאת השנה ה- 19 ברציפות שאנחנו מוציאים את השנתון הזה, הוא הולך וגדל מבחינת משקלו, כל שנה, לא הולך להיות מעודד יותר, אבל הוא גדל מבחינת היקפו.
יצחק קדמן: יכול להיות שאגב במדינה מתוקנת, הממשלה היתה צריכה להוציא שנתון כזה ולא להשאיר את העבודה לארגונים וולונטאריים, אבל מאחר וממילא משאירים את העבודה במציאות שלנו לארגונים וולונטאריים בהרבה מאוד נושאים, לקחנו את זה על עצמנו, עד שמישהו בממשלה יסכים לקחת את זה על עצמו, לא שזה נראה לי קרוב לקרות, אבל זה רמז דק למה מוטל היום על המגזר השלישי, למלא תפקידים שהמדינה הולכת ונעלמת מהם.
יצחק קדמן: הייתי אומר במשפט אחד, אם נסכם 700 עמודים של השנתון, שהפסקנו להיות מדינת כל ילדיה.
יצחק קדמן: זה הדבר הכי בולט.
יצחק קדמן: אנחנו מדינה קטנה, באזור גיאוגרפי מצומצם.
יצחק קדמן: אני שונא לדבר על ילדים כעל משאב, כי ילדים הם בני-אדם, אבל באמת, הם המשאב העיקרי שיש לנו ואנחנו מפסיקים להשקיע בהם ואחר-כך תמהים כשבחצר האחורית, המוזנחת, גדלים קוצים ודרדרים ואולי אפילו נחשים.
יצחק קדמן: אין פה סודות.
יצחק קדמן: מי שלא משקיע בילדים, מי שזורע רוח, קוצר סופה, זה נכון לגבי כל ילד וילד.
יצחק קדמן: אין ילדים בישראל שהם ילדים רעים, יש ילדים שרע להם.
יצחק קדמן: גם הילדים הנקראים רעים, בהרבה מאוד מקרים, הם ילדים רעים מפני שרע להם.
יצחק קדמן: הקו העובר כחוט השני לאורך השנתון, הוא הפערים העצומים בין קבוצות ילדים שונות בישראל וזה לא רק פער כלכלי.
יצחק קדמן: זה פער בתחום החינוך, זה פער בתחום הבריאות שהיה צריך להיות כביכול שוויוני, כביכול חינם.
יצחק קדמן: אנחנו יודעים שיש ילדים שלא מקבלים את שירותי הבריאות החיוניים ביותר.
יצחק קדמן: יש ילדים שרצה גורלם והם נולדו ביישוב מסוים והסיכוי שלהם לקבל שירותי בריאות בהשוואה לילד אחר שנולד ביישוב "מוצלח"  יותר במירכאות, הם פערים של שמיים וארץ.
יצחק קדמן: אנחנו רואים את ההשפעה של הקיטוב בחברה הישראלית, גם בתחום העבריינות.
יצחק קדמן: יש לנו השנה לראשונה נתונים שמראים שהסיכוי של ילד שהוריו בהכנסה נמוכה, שיפתחו לו תיק במשטרה, גבוה פי שלושה מאשר ילד שההורים שלו בהכנסה גבוהה יותר.
יצחק קדמן: זה לא שעבריינות הנוער קיימת רק בשכבות סוציו אקונומיות נמוכות, אבל הסיכוי שילד כזה ייקלע גם לתחום העבריינות הולך וגדל, ככל שהילד בתנאים התחלתיים קשים יותר.
יצחק קדמן: זה תנאי כלכלה, זה גם דברים אחרים.
יצחק קדמן: אחד הנתונים בנושא הזה שיש בשנתון, הוא שילדים שחיים במשפחות לא שלמות, משפחות גרושות, משפחות שהם חד הוריות, הסיכוי שלהם להסתבך בעבריינות נוער גבוה פי שניים מאשר של ילדים אחרים.
יצחק קדמן: אנחנו בהרבה מאוד מובנים גוזרים על ילד, ברגע שהוא נולד באיזה שהוא מקום למשפחה מסוימת, כמעט חוסר מוצא, כמעט חוסר אפשרות.
יצחק קדמן: אני שומע בשנים האחרונות ובעיקר בשנה האחרונה, שבחים שקברניטי המשק נותנים לעצמם ואומרים – איזה כלכלה נהדרת יש במדינת ישראל.
יצחק קדמן: אני לא מבין על מה הם מדברים.
יצחק קדמן: מבחינתי, לא יכול להיות כלכלה פורחת וחברה דפוקה.
יצחק קדמן: כלכלית זה לא יכול להיות, זה לא נכון.
יצחק קדמן: לא יכול להיות שידברו על איזה שגשוג יש במשק, כשחלקים ניכרים מהילדים בישראל מודרים מהשגשוג הזה.
יצחק קדמן: היינו גאים מאוד, שבשנה האחרונה התקבלנו למועדון הקרוי OECD.
יצחק קדמן: אני לא יודע מה אנשים חושבים שקיבלנו איזה אות הוקרה.
יצחק קדמן: די אם תסתכלו בפרק הבינלאומי בשנתון ותראו, אנחנו לא עומדים בשום סטנדרט שהילדים שחיים במדינות ה- OECD עומדים בהם.
יצחק קדמן: לא בצפיפות בכיתות, לא בהישגים חינוכיים, לא בגובה או גודל הפערים בתוך כל מדינה.
יצחק קדמן: מדינת ישראל מחזיקה בשיא לא מכובד של שיעור העוני בקרב ילדים ושיעור הפערים בין אלה שיש להם לאלה שאין להם הוא הגבוה ביותר בעולם המערבי.
יצחק קדמן: וצודק, אגב, התבטאו פה חברי כנסת, אני פשוט מצדיע לכם, כל חברי הכנסת שדיברו, אני משוכנע שקראתם את כל השנתון, זה הונח לפניכם רק לפני שעה, זה באמת מראה על בקיאות אדירה.
זבולון אורלב: האמת היא שהדליפו לנו קודם.
זבולון אורלב: יצחק, הדליפו לנו קודם.
אורלי לוי אבקסיס: יצחק, זה אומר שמישהו במשרד שלך לא שמר על זה מספיק טוב.
יצחק קדמן: לא לא, אני אומר את זה לא בציניות, אלא באמת בהערכה עמוקה, מפני שהדברים ששמענו פה מעידים באמת שלא רק קראו אלא גם הפנימו את המשמעויות של השנתון.
יצחק קדמן: אני, אפרופו מה שנשמע פה, אני הייתי מציע הצעה קונקרטית, מעבר.
יצחק קדמן: הצעות החלטה, אגב, של שנה שעברה, אני מציע ליושב-הראש להעלות אותם על השולחן פשוט כלשונן פעם נוספת.
זבולון אורלב: כבר עשיתי את זה.
זבולון אורלב: ביקשתי ממנה.
יצחק קדמן: הן עדיין תקפות.
יצחק קדמן: אבל אני הייתי מציע דבר נוסף.
יצחק קדמן: מדינת ישראל, אני מציע לה אתגר, שבעשורים הקרובים, ההכנסות החדשות מגז, לא ילכו לתקציבים השוטפים אלא יוקצו הצידה ויוקדשו להקטנת פערים ולטיפול בדור הבא של מדינת ישראל, בילדים.
זבולון אורלב: יש כבר הצעת חוק שאני גם שותף לה.
זבולון אורלב: מרוב שכיוונו לדעתך, יש כבר הצעת חוק.
יצחק קדמן: אני מאוד שמח.
יצחק קדמן: לפני שאני אתן ליפה לעשות מצגת קצרה, אני רוצה להפנות לארבע הוועדות שהתכנסו פה היום, מתוך נתונים של השנתון וכמובן שאפשר לקחת לכל ועדה עוד עשרות ומאות נתונים אחרים, לקיים דיונים למשל בארבעת הסוגיות הבאות – לוועדת הקליטה או קליטת העלייה, אני מציע לקיים דיון בנתון שמופיע בשנתון, שלפיו למעלה מ- 100,000 ילדים בישראל, רובם ממשפחות עולים, חיים פה בארץ ללא כל מעמד.
יצחק קדמן: ללא כל מעמד, זה אומר לא אזרחות, לא תושבות, לא כלום.
יצחק קדמן: חיים פה בוואקום.
יצחק קדמן: ואל תטעו, רובם הגדול הם לא ילדי עובדים זרים, הם ילדים ממשפחות עולים, אני לא אפתח את זה פה, שחיים פה בארץ ללא מעמד.
יצחק קדמן: ללא מעמד זה אומר ללא ביטוח לאומי, זה ללא ביטוח בריאות, ללא עוד כל מיני דברים.
יצחק קדמן: אז בואו נדון איך זה שבישראל חיים 100,000 ילדים שאין להם שום זכויות.
יצחק קדמן: לוועדת החינוך הייתי מציע להקצות דיון על הנשירה ההולכת וגדלה מתוך מערכת החינוך, למרות שהנתונים הרשמיים הם שהנשירה קטנה, אבל כשבודקים בכמה ילדים מטפלים קציני הביקור הסדיר, קציני הביקור הסדיר לפחות אפשר להגדיר את זה מטפלים בטרום נשירה, בכאלה שהם בסכנת נשירה.
יצחק קדמן: המספרים גדלים והולכים, הגיעו בשנה האחרונה כמעט ל- 90,000.
יצחק קדמן: לוועדת העבודה והרווחה הייתי מציע לקיים דיון בנתון שלא שמים אליו לב ויש לו משמעות עצומה.
יצחק קדמן: בשנה האחרונה, לפי נתוני השנתון, ביקרו בחדרי המיון של בתי-החולים למעלה מ- 563,000 ילדים.
יצחק קדמן: זה שיא חסר תקדים.
יצחק קדמן: מה, אנחנו כל-כך חולים?
יצחק קדמן: מה, הילדים שלנו כל-כך נפגעים?
יצחק קדמן: או שמא הנתון הזה בצירוף, יש לנו בשנתון גם באיזה שעה הם מגיעים לחדר מיון, ורובם, אני אגלה לכם את הסוד, מגיעים לחדר מיון בין שש בערב ל- 12 בלילה.
יצחק קדמן: אולי זה מעיד על זה שמשהו לקוי בשירותי הבריאות בקהילה והזמינות שלהם בשעות יותר מאוחרות.
יצחק קדמן: זה לא מצב טוב שילד מגיע בגלל שיש לו חום לחדר מיון.
יצחק קדמן: חדר מיון זה לא תענוג לבלות שם וזה גם לא מקום בריא להיות שם.
אורלי לוי אבקסיס: אין שירותי רפואה בשעות הללו בפריפריה.
יצחק קדמן: לוועדת זכויות הילד יש פה פרקים שלמים ואני לא צריך לעודד את היושב-ראש של הוועדה לעסוק בהם.
יצחק קדמן: אני רק אומר דברים שהיושב-ראש אמר.
יצחק קדמן: אנחנו צריכים להיות מאוד מודאגים ולקיים על זה דיון יסודי בנושא של העלייה הנמשכת של מספר הילדים שהם קורבנות להתעללות לסוגיה השונים.
יצחק קדמן: המספר הגיע השנה למספרים נוראיים של קרוב ל- 46,000 ילדים שמדווחים שעדיין אנחנו לא מדברים על הילדים שאינם מדווחים.
יצחק קדמן: המדינה, רבים בתוכנו, הזדעזעו בשנה האחרונה לנוכח מספר מקרי הרצח של ילדים.
יצחק קדמן: צריך לזכור, רצח של ילדים הוא אמנם מקרה מאוד קיצוני, אבל הוא עומד על קצה הרצף של התעללות בילדים.
יצחק קדמן: חלק מהילדים שלא נרצחו, רק כי היה להם מזל, הם הושלכו מהחלון החוצה, ובמזל או בנס, כל אחד לפי תפישתו, הם לא מתו.
יצחק קדמן: חלק מהילדים לא מתו, אבל הם שוכבים כצמח בבית-חולים, אחרי שריסקו להם את הגולגולת.
יצחק קדמן: כך שאנחנו צריכים לקיים דיון איך אנחנו.
יצחק קדמן: והיה אתמול, כפי שאמר יושב-ראש ועדת זכויות הילד, גם משותף לוועדת החינוך, היה אתמול התחלה של דיון באחת ההצעות, אחת ההצעות, בנושא של העברת מידע.
יצחק קדמן: זה לא מספיק.
יצחק קדמן: אני רוצה לעצור כאן, לא לפני שאני אומר – השנתון הזה לא נועד להיות לא כתב הגנה, גם לא כתב אישום.
יצחק קדמן: הוא נועד להיות נייר עבודה.
יצחק קדמן: הוא נועד להגיד לכל אנשי המקצוע, שרבים יושבים פה והם שותפים נהדרים שלנו, למשרדי הממשלה, לרשויות המקומיות, לכל מי שיש לו יד ורגל בעניין, אין לכם אליבי להגיד לא ידענו.
יצחק קדמן: זה התפקיד של השנתון.
יצחק קדמן: השנתון מונח לפתחם של כל הגורמים הנוגעים בדבר והם צריכים להשתמש בו כנייר עבודה.
יצחק קדמן: משפט אחרון, לפני שאני אעביר את זה ליפה.
יצחק קדמן: יש בשנתון גם נתונים מעודדים.
יצחק קדמן: יש גם אורות, לא רק צללים, וצריך להגיד את זה.
יצחק קדמן: יש, אני אתן שלוש דוגמאות, אולי ארבע דוגמאות.
יצחק קדמן: יש עלייה דרמטית בשיעורי הלמידה במגזר הערבי וצריך להגיד את זה, זה לא נולד מלבד וזה נתון מאוד מעודד, דווקא בגלל הדברים ששמענו פה והקשר בין השכלה לכלכלה ודברים נוספים.
יצחק קדמן: יש ירידה מוחשית, בחמש השנים האחרונות, במספר הפציעות הקשות ומקרי המוות כתוצאה מתאונות דרכים של ילדים.
יצחק קדמן: ירד בחצי.
יצחק קדמן: ירד בחצי, חסכנו הרבה מאוד חיים של ילדים.
יצחק קדמן: עכשיו, שוב, זה לא במקרה.
יצחק קדמן: כשמשקיעים כסף בהסברה בנושא של כל ילד חגור, כשמשקיעים כסף בזה שילד מתחת לגיל תשע לא חוצה לבד את הכביש, וכשמשקיעים במניעה, יש תוצאות.
יצחק קדמן: אגב, שני דברים נוספים שצריך לראות אותם בחיוב, האחד זה שיעורי ההתנדבות של בני נוער.
יצחק קדמן: יש לנו פה נתונים.
יצחק קדמן: אוהבים מאוד בתקופה האחרונה להשמיץ אצלנו בני נוער ולא צריך לחכות למותו הנוראי של אלעד בשריפה שהיתה בכרמל כדי לגלות שבני הנוער שלנו מתנדבים.
יצחק קדמן: אגב, אני יודע שמאוד פופולארי להשמיץ חרדים, שיעור ההתנדבות בקרב בני הנוער החרדים הוא הגבוה ביותר מכל הסקטורים, אז גם את זה אפשר להגיד.
יצחק קדמן: אפשר להגיד גם מילים טובות.
יצחק קדמן: ואולי עוד נתון אחד שבאמת יש בו שיפור, שוב, בניגוד גמור למה שאנחנו קוראים בעיתונים, יש ירידה הדרגתית בעשור האחרון של עבריינות נוער.
יצחק קדמן: יש ירידה, לא עלייה.
יצחק קדמן: בעבריינות בכלל של בני נוער, ובעבריינות של בני נוער במוסדות חינוך בדקנו, לפי נתוני המשטרה, סעיף-סעיף, בעבירות רכוש, בעבירות אלימות.
יצחק קדמן: יש בעשור האחרון ירידה וצריכים גם את הדברים האלה להגיד כי זה מעודד ואסור לשקוע במרה שחורה.
יצחק קדמן: ונתון חיובי אחרון – יש ירידה בקרב בני הנוער בעישון סיגריות.
יצחק קדמן: גם זה לא מקרי.
יצחק קדמן: משרד הבריאות עשה לא מעט עבודה כדי להמאיס על בני הנוער, בצורה חכמה, את העישון, ויש תוצאות.
יצחק קדמן: כל זה אומר שאם רק נשקיע, אנחנו יכולים, לא בשמיים היא, אלא בידינו, בידינו הדבר לעשותו.
יצחק קדמן: אני אבקש עכשיו את יפה ציונית, שהיא העורכת הראשית של השנתון.
זבולון אורלב: כיוונת שאני אבקש.
יצחק קדמן: בבקשה.
זבולון אורלב: יש לי עוד שאלה אחת אליך.
זבולון אורלב: תראה, כשנכנסנו ל- OECD, ביקשנו ממרכז המידע והמחקר של הכנסת, בעיקר ממחלקת התקצוב, לעשות עבודה, אם אנחנו רוצים להשתוות ל- OECD, מה צריך לעשות.
זבולון אורלב: וקיבלנו מסמך ראשוני, לא שלם, שעשתה את זה נדמה לי מחלקת התקצוב יחד עם יובל, וקיבלנו תמונה ראשונית לא רק להגיד – תשמעו, אלה הפערים, אלא מה צריך לעשות, אם אנחנו רוצים מחר להיות בממוצע של ה- OECD.
זבולון אורלב: תוך כדי דבריך, חשבתי – מי יכול לעשות, לכתוב את התוכנית הלאומית.
זבולון אורלב: אנחנו רוצים להיות בסדר, אנחנו רוצים להיות בסדר.
זבולון אורלב: איפה הפערים, מה צריך לעשות, כמה כסף צריך להשקיע, כמה עובדים חסרים, ומושגים מאוד ברורים של תוכנית לאומית, שנדע.
זבולון אורלב: נדע בתחומים השונים, בכל המגוון שאתה פירטת בשנתון, ואני חושב שצריך לעשות את העבודה הזאת פעם אחת, כדי להבין איפה אנחנו נמצאים.
זבולון אורלב: מה חסר.
זבולון אורלב: חסרים חוקרי נוער?
זבולון אורלב: חסרים עובדים סוציאליים?
זבולון אורלב: חסרים יועצים?
זבולון אורלב: חסרים פסיכולוגים?
זבולון אורלב: כמה כסף חסר?
זבולון אורלב: מה הפער התקציבי?
זבולון אורלב: על מה אנחנו מדברים?
זבולון אורלב: זה מיליארד?
זבולון אורלב: זה עשרה מיליארד?
זבולון אורלב: על מה אנחנו, מה הפערים?
זבולון אורלב: תחשוב על זה.
יצחק קדמן: אני רק אגיד לך, הבוקר הייתי בוועדת חוקה ודנו שם בהיעדר מוחלט של יישום של החוק למניעת העסקת עברייני מין במוסדות שעובדים עם ילדים.
יצחק קדמן: ויושב-ראש הוועדה שאל שם את משרדי הממשלה השונים – תגידו, מה אתם עושים כדי לפרסם שהציבור ידע על החוק הזה.
אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, היה אמור להיות סעיף פרסום נורא גדול בחוק.
יצחק קדמן: אז שאל משרד ממשלתי אחד אחרי השני וכל אחד אמר – זה רעיון מצוין, אבל לא אנחנו.
יצחק קדמן: אז היושב-ראש סיכם, הוא אמר – אם אף אחד ממשרדי הממשלה לא רוצה לעשות את זה, אולי המועצה לשלום הילד תעשה את זה.
יצחק קדמן: אז הרעיון שלך הוא נפלא ואני חושב שמישהו צריך לעשות את זה.
זבולון אורלב: אני חוזר לנציבות לזכויות הילד.
זבולון אורלב: כל הזמן מחזיר אותי שאין, אין רגולאטור, אין מנהיג ממשלתי, אגב גם אין שר אחד אחראי על המגוון השלם, כל אחד אחראי בקטע שלו.
יצחק קדמן: לפני שאתה נותן את רשות הדיבור, אז משפט אחרון בכל-זאת, אני רוצה להודות ליפה ציונית, לציפי ברמן, שהן עורכות השנתון, לעורך האחראי, ד"ר אשר בן אריה שנבצר ממנו להגיע היום, בגלל בעיות בריאות ואני מוכרח לומר זה צוות נפלא שעושה עבודה בתנאים מאוד קשים, הוא מוציא מוצר נפלא, שנה אחרי שנה, וזאת הזדמנות להודות להם.
זבולון אורלב: גב' יפה ציונית, בבקשה.
יפה ציונית: שלום לכולם.
יפה ציונית: אני גם חייבת לחזור ולומר תודה לחבריי בצוות השנתון, ציפי ברמן, ד"ר אשר בן אריה.
זבולון אורלב: מי זאת ציפי ברמן?
יפה ציונית: היושבת פה מאחוריי ולידה שתי בנות נוספות חברות לעבודה, חניתה כושר ומיכל קמחי שבלעדיהן לא היה איכות כזו.
יפה ציונית: השנתון הוא עב כרס ואני בחרתי מספר נתונים והיות והתבקשתי לקצר מאוד, אז אני אעשה זאת ממש על קצה המזלג ואם יש שאלות, אני אשמח לענות בסוף.
יפה ציונית: אני לא ארחיב בנתון המשמעותי ביותר שעולה מהשנתון הזה, אם אפשר בכלל לסכם כזה שנתון, זה על ההקצאה בפערים והקיטוב החברתי ודובר על זה מספיק, אני אתחיל עם המצגת.
יפה ציונית: ב- 15 השנים האחרונות, מאז 1995, גדל מספר הילודים הנולדים בכל שנה בכ- 40% והמשמעות היא ששנתון הגיל גדל והגידול בשנתון הגיל מחייב למעשה להיות מלווה בהקצאת משאבים מתאימה ובתכנון בהתאם למגמה הזו.
יפה ציונית: בדצמבר 2009 הגיע מספרם של הילדים בישראל ל- 2.5 מיליון.
זבולון אורלב: גידול במספר הילדים זה מפני שמספר הילדים במשפחה גדל או מפני שיש יותר מבוגרים?
יפה ציונית: אני לא יודעת.
יצחק קדמן: לא, יש יותר מבוגרים.
יצחק קדמן: מספר הילדים למשפחה בשנים האחרונות שמדובר עליהן פה ירד ולא גדל.
אורלי לוי אבקסיס: וכשאנחנו אומרים ילדים, עד איזה גיל זה?
יצחק קדמן: עד גיל 18.
יפה ציונית: אני מדברת באמת על קבוצת הגיל אפס עד 17, 18 פחות יום.
יפה ציונית: בדצמבר 2009 היו כשניים וחצי מיליון ילדים והאוכלוסייה בישראל, כידוע, הטרוגנית, מגוונת יהודים, מוסלמים, נוצרים, דרוזים ועוד.
יפה ציונית: הילדים מהווים כשליש מכלל האוכלוסייה ומבחינה זאת ישראל צועדת בראש המדינות במערב, מבחינת חלקם של הילדים באוכלוסייה.
יפה ציונית: הגענו לנתון שד"ר קדמן דיבר עליו קודם לכן, על אלו ששוהים בישראל בלא מעמד חוקי וזה בנוסף על הילדים אזרחי המדינה.
זבולון אורלב: אני מבין שמתוך ה- 105,000, 93,000 זה בסטאטוס של תייר.
יצחק קדמן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להסביר מה זה כי אחרת חושבים שהם כולם במלונות באילת.
יצחק קדמן: זה לא תיירים.
יצחק קדמן: זה ילדים שלא יכלו להיכנס לישראל כעולים או בדרך אחרת, המשפחה, בדרך-כלל משפחת עולים, נגיד אישה שהיא לא יהודייה, התחתנה עם יהודי, היא רשאית לעלות בתוקף היותה נשואה ליהודי, בעלה רשאי, ויש לה ילד מנישואים קודמים והם באים יחד עם הילד הזה מנישואים קודמים, הילד מהנישואים הקודמים, לא נכלל בשום זכאות.
יצחק קדמן: אף אחד לא אומר להם תשאירו אותו בארץ המוצא שלכם, אבל הוא מגיע הנה באשרת תייר ובדרך-כלל פג תוקפה תוך שלושה חודשים, ואז הוא נשאר פה.
אורלי לוי אבקסיס: ללא מעמד.
יעקב כץ: איזה אחוז זה מתוך הכמות, כזו, הסיפור שסיפרת עכשיו?
יצחק קדמן: רוב הילדים.
יעקב כץ: הגיעו להורים שאינם יהודים?
יצחק קדמן: כולל אפילו ילדים יהודים.
זבולון אורלב: כצל'ה, 93,000 מתוך ה- 105.
יצחק קדמן: חבר הכנסת כץ, כולל אפילו, אתה לא תאמין, גם ילדים יהודים, שנמצאים פה ללא מעמד.
יצחק קדמן: תשאל איך זה אפשרי?
יצחק קדמן: דוגמה: עלתה אימא, חד-הורית, התגרשה לפני שנים בברית המועצות, אומרים לה – עד שלא תביאי מכתב מהאבא של הילד, שהוא מאשר לך לעלות ארצה.
יצחק קדמן: היא אומרת – אני לא יודעת איפה הוא, הוא נרקומן, הוא כבר אין לי קשר אתו עשר שנים, הילד לא יקבל אזרחות פה, כל עוד ההורה השני לא חתם על זה, גם אם אתה לא יכול למצוא אותו.
יצחק קדמן: אז זה יכול להיות אפילו גם ילדים יהודים שחיים פה במעמד דומה.
זבולון אורלב: הלאה.
יפה ציונית: בשקף הזה אנחנו רואים את אחוז הילדים בעשרת האשכולות היישוביים שדורגו חברתית כלכלית, מהנמוך ביותר, אחד, עד הכי גבוה.
יפה ציונית: כמו שנאמר קודם, ככל שהיישוב, אשכול היישובים בהם מתגוררים ילדים חלש יותר, כך גדול יותר אחוז הילדים מכלל האוכלוסייה ולהפך.
יפה ציונית: ישראל היא מדינה קולטת עלייה ובישראל יש כ- 235,000 ילדי עולים וילדים עולים.
זבולון אורלב: מה ההגדרה פה של עולה?
יפה ציונית: עולה, מי שעלה בעצמו זה בוורוד שם, אתם רואים, 84,000.
זבולון אורלב: לא לא, מה ההגדרה של עולה?
יפה ציונית: מדברים על עליות, מי שעלה החל משנת 90, זאת אומרת בעלייה של שנות ה- 90.
יפה ציונית: אבל היות ובני אפס עד 17, אנחנו מדברים על כאלה שעלו מ- 93, למעשה.
יפה ציונית: מי שעלה לפני כן, הוא כבר לא בקבוצת הגיל.
יפה ציונית: כ- 84,000 מהם, אלה שעלו מ- 93.
זבולון אורלב: איפה ההגדרה הזאת, שמי שנולד כאן אחרי חודש ימים שהוריו.
יפה ציונית: זה הגדרה מקובלת,  האמת, יש כמה הגדרות.
יפה ציונית: למשרד החינוך, למשל, יש הגדרה משלו.
יפה ציונית: רוב הגופים בישראל משתמשים בהגדרה הזאת.
יפה ציונית: הקבוצה הזאת מהווה כ- 10% מכלל הילדים בישראל.
יפה ציונית: כ- 9% מהילדים בישראל הם ילדים החיים במשפחות חד הוריות והמספר נמצא במגמת עלייה מתמדת ומעניין לציין את מספר הרווקות שבוחרות לגדל ילד בעצמן, שהוא הולך וגדל, הגיע ל- 40,000 בשנת 2009.
יעקב כץ: 40,000 ילדים או 40,000 נשים?
יצחק קדמן: ילדים.
יפה ציונית: בישראל לומדים במערכת החינוך כשני מיליון ילדים.
יפה ציונית: אחת המגמות הבולטות שבחרנו להראות היא התהליך המתמשך של הגידול באחוז התלמידים שלומדים במערכת החינוך החרדית ב- 30 השנים האחרונות וזה תוצאה של הגידול הטבעי באוכלוסייה, למעשה.
זבולון אורלב: לא רק.
יצחק קדמן: גם מעבר.
זבולון אורלב: זו הצגה, לדעתי, לא נכונה של העניין.
זבולון אורלב: לא רק הגידול הטבעי.
יצחק קדמן: על כל פנים, בולטת הירידה הגדולה בילדים בחינוך הממלכתי.
יעקב כץ: איך הממלכתי דתי?
יעקב כץ: אני פשוט לא רואה.
יצחק קדמן: כתוב, כתוב.
זבולון אורלב: ירד באחוז וחצי באופן יחסי, בגלל הגידול האחר.
זבולון אורלב: במספרים מוחלטים, יש לנו עלייה.
זבולון אורלב: זה אחוזים.
יפה ציונית: הגענו לנתון על הקב"סים, בתש"ע טופלו כ- 87,000 תלמידים, על-ידי קציני ביקור סדיר והם היוו כ- 4.4% מכלל התלמידים במערכת החינוך.
זבולון אורלב: אני, אגב, צופה שבשנים הבאות המספר ילך ויגדל בגלל החלה הדרגתית של חוק חינוך חובה של כיתות י"א, י"ב, שהיה לי זכות להיות בין מחוקקיו.
יפה ציונית: 4.2% מהתלמידים היהודיים ו- 6.2% מהערביים, נשרו ממערכת החינוך בתש"ע.
זבולון אורלב: מאיפה הנתון הזה?
זבולון אורלב: זה נתון של משרד החינוך?
יפה ציונית: זה נתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
יפה ציונית: זה הנתונים הרשמיים.
יפה ציונית: וניתן לראות שהפערים קיימים בתוך האוכלוסייה היהודית, בין עולים ו-ותיקים, ובין עולים חדשים יותר לחדשים פחות.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא כולל נשירה סמויה.
זבולון אורלב: לא כולל נשירה סמויה.
זבולון אורלב: התלמיד מופיע בבית-הספר, אבל הוא לא שם.
אורלי לוי אבקסיס: וגם לפעמים בתי-הספר לא מדווחים, כדי להמשיך ולקבל כספים.
יפה ציונית: פחות מ- 50% מהילדים בגיל 17, היו זכאים לתעודת בגרות ב- תשס"ט, 46.1% וזהו המשכה של מגמת יציבות בתחום.
יפה ציונית: זאת אומרת, לא היה כזה שינוי מתשס"ח.
יפה ציונית: הפער בין אחוז הזכאים לאחוז הניגשים לבגרות נשאר גדול מאוד.
יפה ציונית: הגענו לנתון שחברת הכנסת דיברה עליו קודם לכן, על הפערים הגדולים באחוז התלמידים שזכאים לבגרות ואלה שעומדים בדרישות הסף של האוניברסיטאות, שמתגוררים ביישובים חזקים לעומת אלה שגרים ביישובים חלשים.
זבולון אורלב: זה חלק מהבלוף.
יפה ציונית: הפערים גדולים בין הקבוצות השונות ובתוכן.
זבולון אורלב: כשאומרים זכאים לבחינת בגרות, כולם חושבים שזה גם זכאים לדרישות הסף של האוניברסיטאות.
אורלי לוי אבקסיס: אם זה ככה, זה הרבה יותר גרוע גם ממה שאנחנו רואים פה?