GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רוני גמזו: אנחנו חושבים שזה ערך נכון, שבתהליך הקורס, זה גם עוזר לרופא – כך הוא גם לומד את השפה הרפואית.
רוני גמזו: לא רוצים שהוא יישאר בתא של השפה שלו.
הרברט פרוינד: נקבע כתקנה לפני כשנה שכל רופא שמבקש רשיון, צריך לעבור בחינה בעברית.
רוני גמזו: יש נושא הנוטריון.
רוני גמזו: אנחנו במספר הצעות שאנחנו בוחנים אותן יחד עם משרד הקליטה.
רוני גמזו: הכוונה, שהמדינות שחתומות על אמנת האג יפנו את המועמדים לאפוסטיל שיאמת – העתק נאמן למקור של התעודות.
רוני גמזו: אנחנו נמצאים כרגע מבחינה משפטית אל מול משרד החוץ והפרקליטות האזרחית בנושא הזה.
רוני גמזו: מבחינתנו, אין בעיה, רק צריך לוודא מול משרד המשפטים שהנושא הזה עובר.
יואל חסון: מתי תהיה תשובה על זה?
רוני גמזו: אני מקווה שתוך חודש-חודשיים.
יואל חסון: שלא יצטרכו נוטריון בארץ; יוכלו לעשות את זה בחו"ל.
רוני גמזו: אפוסטילים מוכרים.
רוני גמזו: במדינות שלא חתומות על אמנת האג יצטרכו ללכת לנוטריון מקומי, אימות המסמכים על-ידי נוטריון מקומי.
רוני גמזו: מבחינת עמדת המשרדים, לאחר מכן אבקש מעו"ד וינר להסביר את זה יותר.
רוני גמזו: תרגום תעודות רשמיות המיועדות לבחינות לצורך מתן רשיון יתורגמו על-ידי חברות תרגום בחו"ל – גם כן, היתה אפשרות.
רוני גמזו: כרגע אנחנו חושבים שהתרגום צריך להיות בדרך אחרת, ולא על-ידי תרגום בחו"ל.
רוני גמזו: הנושא הוא גם כן משפטי.
רוני גמזו: נוכל לתת הסבר לאחר מכן.
רוני גמזו: אנחנו מוכנים לשמוע על כל פתרון שהוא.
רוני גמזו: הוטח כלפינו בפרסום של הממ"מ, למה אתם לא נותנים לנו אחוזי מעבר של עולים למול תושבי חוץ.
רוני גמזו: אנו מוכנים לתת אחוזי מעבר כלפי כל לומד בכל מדינה.
רוני גמזו: יש לכם כאן פרסום לראשונה - לקחנו, ישבנו שעות על פרסום.
רוני גמזו: אני חושב שזה מידע מבחינתי, בשקיפות מלאה, אני מוכן לשים אותו בעיתון.
רוני גמזו: זה אחוזי המעבר, באדום.
רוני גמזו: כמות הנבחנים – בכחול.
רוני גמזו: יש הבדלים עצומים באחוזי המעבר.
רוני גמזו: אפשר לראות, כמות נבחנים מינימלית.
רוני גמזו: אפשר לראות את כמות הנבחנים בירדן, בהונגריה- -
דני דנון: מה זה קשור אלינו?
רוני גמזו: בדיון הקודם הפרסום של הממ"מ עסק גם בתושבים חוזרים, אז אני נותן תשובה על הכול.
רוני גמזו: אם אתם רוצים, אני מדלג.
דני דנון: הנתון לגבי עולים מעניין אותנו.
רוני גמזו: זה כלל נבחני הרישוי.
רוני גמזו: אפשר לראות את ההבדלים – אחוז מעבר באדום.
רוני גמזו: אלה הכמויות, בכחול.
רוני גמזו: אפשר לראות את אחוזי המעבר לעומת מאיפה שמגיעים.
דניאל אילון: אין לזה שום משמעות; המספרים כל כך קטנים.
רוני גמזו: נדרשתי לתת אחוזי מעבר, ביקרו אותי על כך שאין נתונים – אני שם לכם את הנתונים כאן.
רוני גמזו: מי שרוצה, אני מוכן לשים את זה בכל מקום שהוא, כולל בעיתון.
דני דנון: הגרף הזה מראה שהיו עשרה אנשים.
רוני גמזו: אלה הנבחנים במועד מרס 2010.
רוני גמזו: אלה בחינות הרישוי.
רוני גמזו: ביקשו ממני – אני שם את הנתונים.
רוני גמזו: כמובן, בבחינה הראשונה יש אחוזי מעבר גבוהים יותר.
רוני גמזו: ככל שהולכים הלאה, מדובר באנשים שקצת קשה להם יותר לעבור.
רוני גמזו: אני יכול לתת את כל הנתונים כלפי כלל הנבחנים ואחוזי המעבר לפי ארץ הסיום.
רוני גמזו: זה מועד אחד.
רוני גמזו: לקחנו מועד, ומבחינתנו, אנחנו מוכנים לפרסם את זה, מעתה, כל מועד, לשים את זה באתר האינטרנט.
דני דנון: לשנת 2010 יש נתונים, כמה אנשים ניגשו, כמה עברו?
רוני גמזו: זה מועד מרס 2010.
רוני גמזו: יש עוד מועד, שלא נותח עדיין – זה ממש היה עכשיו.
רוני גמזו: היתה אמירה נוספת, בקשה, וזה הועלה כאן כרעיון – בוא נרחיב את הפטור.
רוני גמזו: מה הבעיה בזה – כל מדינה נוספת שנרחיב, יכולה להפיל את כל המדינות שקיימות, כי יגידו: למה זאת כן וזאת לא?
רוני גמזו: ואז אמרו: אז תעשה מדרג, תבחר את האוניברסיטאות המובילות בעולם, תחליט לפי מדד מסוים.
רוני גמזו: ישבנו עם הייעוץ המשפטי יחד עם קליטה בניסיון לראות, האם יש מדד שאפשר לעמוד מאחוריו בבג"ץ, כי אם אגיד: אוניברסיטה זו כן וזו לא – אצטרך להסביר את זה בבג"ץ.
רוני גמזו: אין שום מדד.
רוני גמזו: אנחנו לא יכולים לומר: הפקולטה הזאת כן וזאת לא.
רוני גמזו: ואני חייב לומר שקשה לי היום לומר: צרפת כן ובלגיה לא.
רוני גמזו: יש מדינות שאנחנו ממשיכים עם הנוהל בחוק הקיים, אבל לתת לזה הסבר, לא תמיד אנחנו יכולים.
רוני גמזו: אין לנו יכולת לעשות את זה פר פקולטה.
רוני גמזו: בדקנו את זה ברצון לעשות את זה.
דני דנון: תעבור לנגישות לתוצאות ולנגישות אליכם בכלל.
רוני גמזו: נושא הנגישות: הגעתי למשרד לפני חצי שנה.
רוני גמזו: יש בעיה קשה מאוד במענה ובנגישות של האגף למקצועות רפואיים ובעוד כמה מקומות במשרד.
רוני גמזו: אני לא יודע אם זה המשרד היחיד בממשלה, אבל זה לא מקובל עליי.
רוני גמזו: הנושא הזה נמצא כהובלה אישית שלי, יוקם תוך ארבעה-חמישה חודשים קול סנטר.
רוני גמזו: תבחנו אותי – 1 ביוני הוא יקום יחד עם מערכת CRM שתיתן מענה בצורה מדויקת לכל פונה דרך האינטרנט בגישה ישירה, שיגיע לתורים בתוך האגף למקצועות רפואיים, מי שמכיר מערכות CRM עם SLA מסודר - זאת התחייבות שלי.
רוני גמזו: יש כבר חברה שנבחרה לבצע את המהלך, יהיה קול סנטר עם מערכת CRM, עם מערכת שתיתן נגישות מלאה.
רוני גמזו: כיום זה לא טוב, אתה צודק.
דניאל אילון: מה לגבי בדיקת מסמכים בחו"ל, שהעולה יכול לקבל מושג, איפה הוא עומד?
רוני גמזו: גם את זה ביררתי.
רוני גמזו: מה הבעיה – הגדרתו כעולה.
רוני גמזו: ברגע שהוא בחו"ל, הוא לא עולה.
רוני גמזו: ברגע שהוא מברר, ויש הרבה מבררים כאלה, אם ניתן לומר: הנה הנ"ל פתח תהליך קליטה, והוא נמצא בשלב מתקדם בתהליך העלייה שלו- -
יואל חסון: מה עם העובדה  שהוא זכאי חוק השבות?
יואל חסון: אולי זה מספיק?
רוני גמזו: יכול להיות.
רוני גמזו: אני מוכן לקבל.
דניאל אילון: תגבה כסף עבור הבדיקה.
רוני גמזו: חבר הכנסת חסון, אני מוכן לקבל כל רעיון.
רוני גמזו: שיציעו לי.
רוני גמזו: את הנושא הזה, כתבתם כאן מכתב.
רוני גמזו: בנושא הזה אליי – לא כתבתם.
דניאל אילון: זה היה על השולחן- -
רוני גמזו: תכתוב אליי, ואני יודע לפתור את העניין.
דני דנון: נושא הנגישות לתוצאות של המבחנים, אם אני נבחנתי, רוצה לקבל את המבחן- -
רוני גמזו: הבעיה בקבלת המבחן, וזה קיים בכל האוניברסיטאות, זה פריצת הסודיות של המבחנים.
רוני גמזו: זה בעייתי, כי אנחנו רואים את התופעות, וזה לא קשור ליושבים כאן, במקצועות אחרים, את התופעות של מבחן שתוך שני מחזורים, שאלות שתוך שני מחזורים הופכות לשאלות שחוקות, כלומר כולם יודעים על השאלה, ויש קהילות שמעבירים את השאלות.
רוני גמזו: אז אנחנו צריכים להיזהר בנושא הזה.
רוני גמזו: אז אנחנו אומרים: אתה לא מקבל את המבחן, אבל יש תהליך מסודר, שבו אתה מערער.
רוני גמזו: יש הערה, שראיתי אותה כאן לראשונה – חלק מהדברים אתם מדברים ביניכם ולא כותבים לנו – שהערעורים נענים בלי נימוק, ומישהו הסביר, שאנחנו לא מנמקים, כי אין לנו כוח אדם.
רוני גמזו: מבחינתי, זה לא מקובל – אנחנו נמצא לזה פתרון.
רוני גמזו: אם צריך להוסיף כוח אדם בנושא של תשובות מנומקות, נמצא לזה פתרון.
רוני גמזו: אבל אני לא יכול לתת את המבחן ביד.
רוני גמזו: לפעמים כשאנחנו מרעננים מבחנים – לפעמים אחוז המעבר יורד, עם כל המשמעויות.
דני דנון: אני קיבלתי תלונות מאנשים שלא זכאים לקבל את התשובות על הערעור, ועובר הרבה מאוד זמן עד כך.
הרברט פרוינד: לא מדויק.
הרברט פרוינד: כי מי שמבקש, מקבל תשובות.
הרברט פרוינד: אנחנו לא שולחים לכולם תשובות מראש.
הרברט פרוינד: כל מי שמבקש, מקבל, כי אלה שבודקים את הערעורים, כותבים למה הם דוחים את הערעור.
רחל אוחיון: כולם מקבלים תשובות, אם הם עברו את הבחינה או לא.
רחל אוחיון: את הפירוט, אם הם מבקשים, הם יכולים לקבל.
דני דנון: בקלות?
דני דנון: אני הבנתי מהעולים שזה תהליך קשה וארוך.
רוני גמזו: אני אבדוק את התהליך, ותזמינו אותנו עוד מספר חודשים.
רוני גמזו: אם התהליך היום הולך פחות חלק, הוא ילך הרבה יותר טוב.
קריאה: אני מבקש להזכיר לכל הנוכחים – כל העבודה הזו נעשית בהתנדבות.
קריאה: כל העבודה של המועצה המדעית היא בהתנדבות.
דני דנון: חברת הכנסת אדטו, בבקשה.
רחל אדטו: אין ויכוח שכל הנושא של מחסור ברופאים, צריך לכוון כל מיני דברים יצירתיים כדי לנסות למצות כמה שיותר רופאים שבאים כרופאים מוכנים, ולהקל עליהם את התהליך.
רחל אדטו: זה ברור.
רחל אדטו: לא הייתי רוצה לראות, שיש דברים שאסור לשפוך את המים יחד עם התינוק.
רחל אדטו: יש קווים אדומים, פה אני אומרת כרופאה, שאסור לנו לעבור, כגון שפה, שברור לחלוטין שרופא צריך לדעת לדבר בשפה עם החולה, ולכן חובה ליצור את הנושא הזה, שהקורסים יהיו בשפה.
רחל אדטו: כלומר לעשות הקלות על הקלות זה לא טוב, כי בסופו של דבר אתה רוצה שהרופא הזה יהיה רופא במערכת, כמו כל רופא אחר.
רחל אדטו: לכן אני בעד להקל על הפרוצדורה; לא על המהות.
רחל אדטו: חלק ניכר מהתלונות של נפש בנפש והתלונות שאנחנו שומעים באות על פרוצדורות, על בירוקרטיה – הרי זה הדבר הכי קל לענות.
רחל אדטו: אני מברכת את ד"ר גמזו על כל העבודה שנעשית בתקופה האחרונה, שמאוד מרשימה.
רחל אדטו: יחד עם זה, אם יש דברים שהם מה שמכעיס, שמדכא, שעושה את התחושה הרעה שאני לא רצוי ומקשה עליי – זה הדבר שמיידית צריך לעשות, וניתן לעשות את זה מיידית.
רחל אדטו: לכן אני זורקת את האתגר חזרה, וכמו שאני מכירה את ד"ר גמזו, זה ייעשה מהר, כי זה הנטייה שלו, לעשות את הדברים מהר.
רחל אדטו: אין לי ספק שניתן לפתור את זה.
רחל אדטו: לא קביל התלונות של "נפש בנפש", והם אומרים את זה באופן קבוע כל הזמן.
רחל אדטו: לא קביל כל הבירוקרטיה שמקשה.
רחל אדטו: אפשר לתת את המענה, ודאי שאפשר לתת תשובות.
רחל אדטו: לכן אם יש משהו שמיידית אפשר לפתור, זה העניין הפרוצדוראלי.
דני דנון: חבר הכנסת חסון.
יואל חסון: תודה, אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על קיום הדיון הזה, שהוא באמת דיון שאמור, ואני מקווה שיפתור בעיה שקיימת הרבה זמן.
יואל חסון: ד"ר גמזו, נראה שיש לך מוטיבציה גדולה לתקן את הדברים.
יואל חסון: אני מסכים עם חברת הכנסת אדטו – זה בעיקר העניינים של התנהלות ושל בירוקרטיה, אבל אי-אפשר להתעלם ממה שהיה עד עכשיו.
יואל חסון: ד"ר שנון שיושב כאן, כמות התלונות שראיתי על התפקוד שלו, על התפקוד של המערכת שהוא אחראי לה – אל תיקח את זה אישית, זה לגמרי מקצועי, אבל מקצועית, נכשלת פה, אדוני.
קריאה: -
יואל חסון: לא מכיר אותך, מעולם לא פגשתי אותך.
יואל חסון: האגף שאתה מנהל אותו ואחראי עליו, לא היתה נגישות, לא היתה קבלת קהל, מודיעים על ועדות בהתראות של ימים, אם בכלל מודיעים, הכול בצורה נוקשה, לא נעימה, עושה את התחושה הכי קשה.
יואל חסון: למה?
ליה שמטוב: אולי הרבה שנים באותו תפקיד.
יואל חסון: אני אומר לך, ד"ר שנון נכשל בתפקידו, ואם אתה חושב שאתה יכול לעשות את הרפורמות האלה אתו, אתה טועה.
יואל חסון: אתה תראה – אתה תלך, יבואו עוד ארבעה מנכ"לים, הוא יישאר וימשיך לקבור את הכול.
יואל חסון: מה שהעבירו פה את העולים, מה, אנחנו לא שותפים לאותו חזון ציוני?
יואל חסון: אין לנו אותו רצון, שהאנשים האלה יבואו?
יואל חסון: אז מתישים אותם, מעליבים אותם.
יואל חסון: מה זה?
יואל חסון: אתה עכשיו בא לתקן, ואני מברך על כך, ואומר גם לוחות זמנים, ואני אפנים את הפרוטוקול, אבל אי-אפשר להתעלם מהדברים שנעשו עד היום.
יואל חסון: אני אומר לך, ד"ר גמזו, אם אתה לוקח על עצמך אחריות לעשות את השינויים האלה, אתה לא יכול לעשות אותם עם מי שנכשלו.
יואל חסון: דיברתם על שינויי חקיקה.
יואל חסון: הבעיה הזאת, יש לך יושב ראש שמבין את הבעיה וח"כים שמבינים את זה היטב.
יואל חסון: תביאו מחר הצעת חוק מהממשלה.
יואל חסון: אני לא רואה סיבה שמישהו יתנגד לה.
יואל חסון: תביאו את זה.
יואל חסון: אני יודע מה יותר טוב?
יואל חסון: אם אתה רוצה שאני אנסח, אני אנסח.
יואל חסון: גם חבר הכנסת דנון ינסח היטב.
יואל חסון: אדטו – בוודאי.
יואל חסון: גם היושבת-ראש לשעבר שמטוב תעשה את זה.
יואל חסון: אתה רוצה שנעשה את זה?
יואל חסון: אין בעיה.
יואל חסון: אתה רוצה לעשות את זה?
יואל חסון: תעשה את זה.
יואל חסון: אבל דבר ראשון, חייבים להעביר פה מסר מיידי של התייעלות דחופה ופתרון מיידי על הפרוצדורה, על הבירוקרטיה, על המהות.
יואל חסון: אני רוצה שיהיו פה רופאים טובים.
יואל חסון: אני אמור לעשות בשבוע הבא דיון בנושא הזה.
יואל חסון: אני התכוונתי לאור החומרים שקיבלתי, התכוונתי לנצל את סמכותה של הוועדה לביקורת המדינה, לבקש התערבות מבקר המדינה, לחקור את ההתנהלות של האגף הזה ושל האיש שעומד בראשו.
יואל חסון: אני שמעתי פה דברים.
יואל חסון: יכול להיות שאני צריך לתת את הזמן לבחינת הדברים, אבל אני עוד חושב על זה, ואתייעץ עם חבר הכנסת דנון בנושא הזה ועם גורמים נוספים.
יואל חסון: אבל אם אני אראה בוודאות שהדברים לא משתנים, אין מנוס מהתערבות של מבקר המדינה, שיחקור את ההתנהלות בשנים האחרונות של האגף הזה של התחום הזה.
יואל חסון: תודה.
דני דנון: חברת הכנסת שמטוב, בבקשה.
ליה שמטוב: תודה, אדוני היושב-ראש.
ליה שמטוב: אני רוצה לברך את מנכ"ל משרד הבריאות.
ליה שמטוב: בישיבה שהיתה ביולי היו הרבה שאלות והרבה נושאים שהייתם צריכים לחשוב איך לתקן הכול, ואני שמחה היום לשמוע את ההחלטות שיוצאות מהוועדה, שמיישמים את רוב ההחלטות.
ליה שמטוב: אני גם מברכת על שיתוף הפעולה של משרד הבריאות והמשרד לקליטת העלייה.
ליה שמטוב: השנה הגיעו 19 אלף עולים וגם תושבים חוזרים, ואני בטוחה שאחוז ניכר מהם זה רופאים, שצריכים פה לעבור את הבחינות, וזה שיש כבר מועד ב', זה גם שחיכו הרבה זמן, כי לא נתנו לאנשים לעבור את הבחינה.
ליה שמטוב: לגבי הנושא שחבר הכנסת חסון אמר, אני גם מקבלת הרבה תלונות על הד"ר המכובד שיושב פה, ואני חושבת שיכול להיות שהרבה שנים באותו מקום, יכול להיות שכבר – בכל מקום שאתה נכנס, אתה רואה תעודה ואת החתימה ואת השם שלו.
ליה שמטוב: לא כולם – אבל יש הרבה תלונות, ואני חושבת שצריך לחשוב על זה.
דני דנון: הערה של שלי, נציגת הממ"מ, היו פה טענות לגבי הנתונים שהוצגו.
דני דנון: את רוצה בקצרה להתייחס?
רחל אדטו: תגיד איזו מילה על העבודה הנהדרת שהם עשו בדוח הזה.
דני דנון: אני תמיד אומר להם מילה נהדרת.
שלי לוי: קודם כל, הטענה שלנו בנוגע לנתונים היתה שבשיעורי המעבר אין הפרדה בין תושבים חוזרים לעולים.
שלי לוי: בנוגע לקפלן, הנתונים מקפלן לא התקבלו על-ידי בית הספר משך תקופה ארוכה למרות פניות חוזרות ונשנות שלנו.
שלי לוי: רק לאחר התערבות של משרד העלייה והקליטה התקבלו התוצאות, והן מראות על פערים באחוזי המעבר, כפי שהציג גם עכשיו משרד הבריאות, 45 אחוזים מול 70 אחוזים, כך שלא מדובר בנתונים של מרכז המחקר והמידע אלא נתונים שהתקבלו מבית הספר עצמו.
שלי לוי: בנוגע לערעורים, מה שאנחנו כתבנו במסמך באופן מפורש הוא שבאחד מפסקי הדין שמוצגים כאן קבע בית המשפט שמשרד הבריאות ו-וועדת הבחינות צריכים להשיב על הערעורים תשובה מנומקת ועניינית.
שלי לוי: כפי שציינו, גם את התשובה שקיבלנו מפרופ' פרוינד היתה שמקבלים תשובה על הערעור, אבל היא לא מנומקת, ושצריכים לבקש את הנימוק הזה מפורשות.
שלי לוי: הצגנו את הבעייתיות, שיש בעיה של כוח אדם, ואת העובדה שאנשים עובדים בהתנדבות.
שלי לוי: חשוב לי להדגיש שיש כאן פנייה, שנכון, צריך לעשות את זה בצורה יזומה – צריך לבקש את הנימוק הזה, והוא לא ניתן בצורה מובנת מאליה יחד עם תוצאת הערעור.
גלעד אברהמי: יושב-ראש הוועדה, יש לזכור שבעשרים השנה האחרונות עלו 20 אלף רופאים עולים למדינת ישראל.
גלעד אברהמי: יש כיום בערך מעל שליש ממערכת הבריאות, מעל 11 אלף רופאים במערכת.
גלעד אברהמי: בכל נושא הרישוי, אנחנו קיימנו מספר ישיבות עם משרד הבריאות.
גלעד אברהמי: אנחנו עובדים באופן הדוק.
גלעד אברהמי: יש לנו מערכת יחסים טובה מאוד לקידום כל נושא הרישוי.
גלעד אברהמי: הגענו להישגים שסקר אותם המנכ"ל, אם זה בנושא שימוש חוזר במבחן המגן, אישור מועד ב', פרסום הסילבוס – הוא נגע כמעט בכול.
גלעד אברהמי: הגענו להישגים, אני חושב, שפתחו הרבה חסמים בתקופה האחרונה.
גלעד אברהמי: יש עוד מה לפעול, אני בטוח שמנכ"ל משרד הבריאות ימשיך ויפעל כמו שהתחייב, ויעשה את זה בשיתוף משרד הקליטה.
גלעד אברהמי: צוואר הבקבוק הוא עם העולים.
גלעד אברהמי: העולים שנמצאים בחו"ל מבינים שבסוף הם יעברו את הרישוי, במיוחד עולים מארצות המערב, שאין להם בעיה יחסית לקבל את הרישוי בישראל, אבל הם שואלים: מה אחר כך?
גלעד אברהמי: הגעתי למדינת ישראל וקיבלתי רשיון עבודה.
גלעד אברהמי: איפה אני עובד?
גלעד אברהמי: אין לו בית חולים שיקלוט אותו.
דני דנון: מפריע לי יותר שבא אליי רופא, ואומר: אני עובד כרגע בניקיון.
גלעד אברהמי: אתה צודק, אני אחדד.
דני דנון: זה לא נושא הדיון שלנו.
דני דנון: אשמח לקיים על זה דיון נפרד.
יואל חסון: אומר: עדיף לא לתת לו רשיון, ואז לחסוך את התסכול.
גלעד אברהמי: חס וחלילה.
גלעד אברהמי: אנחנו עושים הכול עם משרד הבריאות כדי שיקבל את הרשיון שלו.
גלעד אברהמי: אנחנו רוצים אותם.
גלעד אברהמי: הבעיה, שהם מדברים בתוך עצמם, ואומרים: אז מה?
גלעד אברהמי: אז תקבל רשיון, אבל אין לך איפה לעבוד אחרי זה.
גלעד אברהמי: אז למה עלית למדינת ישראל?
גלעד אברהמי: אין לך תקנים בבתי חולים לעבוד בהם, כי משרד האוצר, יש לו מפתח של תקנים לפר מיטות.
רוני גמזו: התמחות.
גלעד אברהמי: חבר הכנסת אמר שהוא לא רוצה לגעת בזה כרגע.
גלעד אברהמי: אני רק רוצה לומר שכדאי לייחד על זה דיון.
גלעד אברהמי: נעשתה עבודה ראשונית מול משרדי הבריאות והקליטה לבוא מול משרד האוצר ולפתור את הבעיה הזאת – נציג לך אותה.
דני דנון: אשמח לקבל נתונים מכם בנושא הזה.
דני דנון: אם נראה שיש בעיה, נקיים דיון בנושא.
גלעד אברהמי: בבקשה – תקבל נתונים משני המשרדים בצורה מסודרת.
גלעד אברהמי: אנחנו משקיעים המון משאבים בנושא הרישוי.
גלעד אברהמי: גם בית החולים השרון וגם בית החולים קפלן, שני המשרדים – יש שם אחוזי מעבר יפים מאוד.
גלעד אברהמי: בשרון, בדרך כלל תושבים חוזרים עושים שם את ההכנה לרישוי, יש שם 72 אחוז מעבר.
גלעד אברהמי: בקפלן יש 82 אחוז מעבר, ויושב כאן הד"ר שאחראי על המבחנים, וכדאי לשמוע אותו.
גלעד אברהמי: אמרה נכון חברת הכנסת אדטו – בדברים של פרוצדורה כדאי להקל, אבל בטח לא היינו רוצים להקל בדברים שבמהות.
דני דנון: לסיכום, קודם כל במובן האישי, כנציג העולים בוועדה, מעבר להיותי נציג הממסד, התרשמתי גם מהמחויבות של סגן השר וגם של המנכ"ל, ואני רוצה להודות לכם.
דני דנון: ועדת העלייה והקליטה מודעת לחשיבות של קליטת עולים רופאים למדינת ישראל.
דני דנון: המחסור הקיים ברופאים הוא בעיה אקוטית לחברה בישראל.
דני דנון: היחס לעולים במסגרת הליך הרישוי המקצועי עד היום היה בעייתי ולעתים משפיל.
דני דנון: הוועדה מברכת על השינויים שחלו לאחרונה, אך חושבת שיש להאיץ את הליך הרפורמה, ובכללו פתיחת מוקד טלפוני והגברת הנגישות.
דני דנון: הוועדה ממליצה למנכ"ל ולצוות המשרד לקיים שולחן עגול עם נציגי ארגוני העולים.
דני דנון: הוועדה תקיים ישיבת מעקב בנושא תוך מספר חודשים.
דני דנון: אני רוצה להודות לכל הנוגעים בדבר, ואני מקווה שהוועדה הזאת תוכל לעזור לכל עולה או רופא שרוצה להגיע לישראל.
דני דנון: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.
דני דנון: על סדר יומנו נושא חשוב שמעסיק את כולנו, והוא התמודדות המדינה והתפוצות עם התמיכה הבין-לאומית הגוברת ברעיון המדינה הפלסטינאית.
דני דנון: נמצאים איתנו סגן שר החוץ, ראשי ארגונים, וכן נציגים שהגיעו מחוץ-לארץ לדיון.
דני דנון: מהות הדיון היא לראות איך אנחנו, קודם כל, פועלים, יוזמים, וגם רותמים את יהדות התפוצות למאבק.
דני דנון: אין ואקום, וצריך לראות איך אנחנו רואים אנחנו מצליחים להביא הישגים בזירה הבין-לאומית.
דני דנון: לפני שנה וחצי הייתי יחד עם שר החוץ במדינות דרום-אמריקה, לא בכל אותן מדינות שנדבר עליהן היום.
דני דנון: אנחנו רואים שאין ואקום, ויש פעילות נמרצת של הרשות הפלסטינית שמנסה לקעקע.
דני דנון: מצד אחד, היא באה ואומרת שהיא מאמינה בשלום ושהיא רוצה לקדם שלום והידברות.
דני דנון: מצד שני, היא נוקטת בצעדים חד-צדדיים, והיא מעודדת מדינות שונות להכריז על מדינה פלסטינאית ללא תיאום עם מדינת ישראל, ללא תיאום עם ארצות-הברית.
דני דנון: הנושא הזה חייב לזכות לתגובה שלנו כמדינה במישור הדיפלומאטי כמובן, ולכן ביקשנו לקיים את הדיון.
דני דנון: אני מודה לסגן שר החוץ שהצטרף לדיון.
דני דנון: כמו כן, הנושא הזה חייב לזכות גם לתגובה במישור ההסברתי, במישור ההסברתי שבו עוסקים נציגי הארגונים שיושבים פה.
דני דנון: אני לא אמנה את כולכם.
דני דנון: אבל, לכולכם יש שלוחות שונות בעולם, ולא רק בעולם היהודי.
דני דנון: חשוב לראות איך אנחנו מתמודדים עם זה.
דני דנון: אני רוצה לצטט מדבריו של סלאם פיאד שאני בדרך כלל לא מצטט אותו.
דני דנון: הוא אמר: אחת הסכנות שיש לנו מהכרזה היא שנהפוך להיות מדינה בפייסבוק, ושמדינות שונות יעשו לנו like, ונקים מדינת פייסבוק.
דני דנון: אני חושב שצריך להדגיש את הדבר המהותי שאי אפשר, מצד אחד, ללכת לבירות העולם, ולבקש הכרזה למדינה פלסטינית.
דני דנון: ומצד שני, לקרוא למשא-ומתן אמיתי לוויתורים ישראליים, ולפנות לארצות-הברית ולמדינות נוספות על מנת שיתווכו בינינו לבין הפלסטינים.
דני דנון: הנושא הזה מטריד רבים במדינת ישראל, ובעולם היהודי.
דני דנון: לכן, אנחנו ננסה לראות היום איך המדינה מתמודדת עם האתגר, איך אנחנו הופכים ממתגוננים לתוקפים.
דני דנון: שנית, איך אנחנו רותמים את נציגי הארגונים, את יהדות התפוצות, לנושא חשוב זה.
דני דנון: ראשית, אני אבקש מסגן שר החוץ חבר הכנסת דני אילון לסקור בפנינו את עמדת המשרד, ואת פעילות המשרד בנושא זה.
דני דנון: דני, בבקשה.
החוץ דני אילון: תודה, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת דני דנון, חבר הכנסת שי, חברי ועדה, ראשי ארגונים.
החוץ דני אילון: תודה רבה על הזימון של הדיון הזה, במיוחד עם ראשי הארגונים ונציגי יהדות התפוצה.
החוץ דני אילון: כמדינה וכמשרד החוץ, אנחנו כמובן רואים ביהדות התפוצות כחלק בלתי נפרד למעשה, מחגורות ההגנה על מדינת ישראל.
החוץ דני אילון: אני תמיד אומר שארץ-ישראל היא כמובן שייכת לכולם, לכל היהודים, בין אם הם גרים בה, ובין אם לאו.
החוץ דני אילון: האחריות לגבי ביטחונה ורווחתה היא שווה גם אם היא שונה מבחינת המהות.
החוץ דני אילון: אם תפקידנו כישראלים הוא להגן על המדינה, לפתח אותה, לדאוג לרווחתה, לקבל את ההחלטות הפוליטיות, הרי תפקידה בעבר של יהדות התפוצות היה לתמוך בנו כלכלית.
החוץ דני אילון: היום, ברוך השם, אנחנו כבר לא זקוקים לתמיכה הכלכלית הזאת.
החוץ דני אילון: אבל, במיוחד התמיכה המוסרית, התמיכה המדינית-פוליטית, וכל נושא ההסברה.
החוץ דני אילון: היום אנחנו באמת נמצאים במאבק מדיני חריף ביותר שהפלסטינים אסרו עלינו, וזה מצטרף לאסטרטגיה כוללת שאני מזהה אצל הפלסטינים.
החוץ דני אילון: מצד אחד, אין להם שום עניין במשא-ומתן, ואם יש צורך להרחיב למה, נרחיב למה.
החוץ דני אילון: אבל, בבואם להערים קשיים על המשא-ומתן, תירוצים מתירוצים שונים, באותו זמן הם למעשה מאשימים את ישראל בהכשלת המשא-ומתן, מצד אחד.
החוץ דני אילון: מצד שני, הם פועלים כדי לכפות כאן פתרון חד-צדדי בהתאם לעמדות הסרבניות, העמדות הבלתי מתגמשות, העמדות הקיצוניות והמקסימליסטיות שלהם.
החוץ דני אילון: הם עושים זאת גם על-ידי ניסיון ליצירת לחץ בין-לאומי על ישראל, וכך אנחנו רואים באיסוף כל אותם מכתבים שהם מקבלים לגבי הכרה במדינה פלסטינית.
החוץ דני אילון: כדי לסבר את האוזן, ואולי לשים כאן דברים בפרופורציה – אני לא רואה את הסכנה הגדולה בהכרות כאלו ואחרות של מדינות בפלסטין.
החוץ דני אילון: אני דווקא פה מסכים עם פיאד שזו לא תהיה מאשר מדינת פייסבוק.
החוץ דני אילון: למה?
החוץ דני אילון: כבר ב-15 לנובמבר 1988 ערפאת באלג'יר הכריז על מדינה פלסטינית עצמאית.
החוץ דני אילון: מאז הכירו בה 104 מדינות.
החוץ דני אילון: ואני שואל: האם זה קידם את הפלסטינים ולו במילימטר מבחינת השאיפות הלאומיות שלהם?
החוץ דני אילון: ודאי שלו.
החוץ דני אילון: כנ"ל עכשיו.
החוץ דני אילון: מה שאנחנו רואים עכשיו זה למעשה ניסיון הייתי אומר קצת משוכלל של הפלסטינים.
החוץ דני אילון: בעוד שההכרזה בשנת 1988 לא היתה על גבולות, עכשיו הוא מנסה לגייס תמיכה בגבולות 67.
נחמן שי: גבולות 48.
החוץ דני אילון: 48 – בסדר.
החוץ דני אילון: לא משנה, הוא מנסה כאן להכתיב גבולות.
החוץ דני אילון: לא משנה כרגע מה, העיקרון הוא של עקיפת המשא-ומתן, והכתבת עמדה לפי העמדה הפלסטינית.
החוץ דני אילון: הווה אומר, פתרון כפוי.
החוץ דני אילון: שימו לב שהוא לא הולך למדינות הקרובות לנו, הוא לא הולך למדינות שמעורבות בתהליכים שיש להן פה אינטרס מובהק גם ליציבות, וגם להגיע למשא-ומתן מוסדר, ולפתרון שהוא יהיה פתרון מוסכם, אלא הוא הולך למדינות רחוקות מעבר לימים ולאוקיינוסים, ולוחץ ומפציר, ומתחנן, ומבקש.
החוץ דני אילון: הוא קיבל מכתבים.
החוץ דני אילון: הוא קיבל 4 מכתבים: מברזיל, ארגנטינה, בוליביה, ואקוודור.
נחמן שי: והוא אמר שתוך שבוע-עשרה ימים הוא יקבל מעוד שתיים-שלוש מדינות.
החוץ דני אילון: הוא פונה גם לצ'ילה, לפרו, למקסיקו, ולעוד ועוד מדינות.
החוץ דני אילון: שימו לב שאותן מדינות שנתנו לו את ההכרה הזאת, באותו נשימה, באותו מכתב מדברות על כך שהן תומכות בפתרון שיהיה פתרון מוסכם על-ידי משא-ומתן, כולל ערבות לביטחונה של ישראל, וכולל זה שהמדינה הפלסטינית צריכה להיות דמוקרטית וכו'.
החוץ דני אילון: כמעט יש כאן סתירה בתוך אותן ניירות עמדה שאותן מדינות שלחו לאבו-מאזן.
החוץ דני אילון: אם בכך רואים איזשהו איום - אני בספק רב.
החוץ דני אילון: אני בספק רב מפני שהמכתבים, כמו שאמרתי, הם לא חד-משמעיים.
החוץ דני אילון: זאת אומרת, יש בהם גם סתירות פנימיות.
החוץ דני אילון: זה יותר מוליך אותי לתחושה שאותן מדינות רצו פשוט לצאת ידי חובה.
החוץ דני אילון: אבל, אני אומר מעבר לזה.
החוץ דני אילון: אני אומר – והיה, והיה ואפילו יכירו יותר ויותר מדינות, אז אותו תקדים של 1988 יחזור על עצמו, ואני לא רואה שום אפשרות איך זה מקדם את הנושא הפלסטיני.
החוץ דני אילון: חבר הכנסת דנון, אני רוצה באמת לנצל את הבימה הזאת על מנת לקרוא להנהגה הפלסטינית.
החוץ דני אילון: אני חושב שהיום יש לנו ולהם פרספקטיבה היסטורית.
החוץ דני אילון: אני חושב שאם אנחנו בוחנים את הנהגות הפלסטינים לדורותיהן, אנחנו מגלים שגיאות וטעויות היסטוריות שהביאו אסונות לעם שלהם.
החוץ דני אילון: אני חוזר וקורא להם לא לבצע טעות נוספת.
החוץ דני אילון: אם הם באמת רוצים לקדם את חזון המדינה הפלסטינית, חזון מדינה שתהיה גם מפורזת, שתהיה שוחרת שלום, שתהיה דמוקרטית, שתהיה בעלת שלטון חוק, שתהיה נטולת כל טרור ואיום טרור עתידי, ושתחיה איתנו בדו-קיום באמת תוך פיוס היסטורי עם קץ התביעות וקץ הסכסוך, הדרך היחידה היא במשא-ומתן.
החוץ דני אילון: דרך אגב, זה לא רק ההיגיון הפנימי, זה לא רק הניסיון שיש לנו עם מדינות אחרות באזור שחתמנו איתן על שלום כמו עם מצרים וירדן שזו הדרך היחידה - דרך אגב, בכל העולם - אלא זה גם מתוקף ההסכמים הבין-לאומיים שיש לנו.
החוץ דני אילון: הסכם 95 – אוסלו ב', מדבר רק על משא-ומתן ישיר ללא אלימות, וללא כפייה.
החוץ דני אילון: מי שמנסה להשתחרר מאותם הסכמים, ומי שמנסה להגיע או לפעול בצורה חד-צדדית - לא רק שזה לא יצליח, אלא שאני חושב שזה יערער את מעמדו שלו.
החוץ דני אילון: כמו שאמרתי, מה שיכתיב בסופו של דבר היא המציאות בשטח, המציאות המדינית-פוליטית, המציאות הכלכלית, המציאות החברתית, וכמובן היחסים – וזה מה שחשוב – בין העמים.
החוץ דני אילון: היחסים בין העמים יותר חשובים כרגע, מבחינתי, מכל מילה כתובה.
החוץ דני אילון: זה הדבר שצריך להזכיר לעצמנו, במיוחד בפני כל אותם אלה - אפילו בתוכנו - שמדברים על כך שהזמן פועל לרעתנו,  שיש פה איזושהי מפולת מדינית שאנחנו מייד צריכים למהר, ולהתגמש, ולהסכים לכל דבר.
החוץ דני אילון: אז לא כצעקתה.
החוץ דני אילון: ישראל - ואני אומר בצורה אחראית -  מסוגלת היום להגן על עצמה בעצמה.
החוץ דני אילון: היא מסוגלת להגן על האינטרסים שלה.
החוץ דני אילון: אנחנו לא עלה נידף ברוח.
החוץ דני אילון: גם לנו יש כאן מה להגיד.
החוץ דני אילון: אם אנחנו מדינה אחראית, אנחנו לעולם לא ננהל משא-ומתן כשיש אקדח שמוצמד לרקתנו: אם לא תקבלו - אז, או אם לא תקבלו את זה עכשיו - אז.
החוץ דני אילון: אני רוצה להזכיר שכמו שהזמן לא פעל לרעתנו במשך 63 השנים האחרונות, אני לא חושב שהזמן בהכרח יפעל לרעתנו בהמשך.
החוץ דני אילון: זה לא שאנחנו לא רוצים שלום, זה לא שאין לנו אינטרס להגיע לשלום.
החוץ דני אילון: אבל, האינטרס הוא לא רק אינטרס שלנו.
החוץ דני אילון: הוא אינטרס גם של הפלסטינים, גם של המדינות הסובבות אותנו, גם של הקהילה הבין-לאומית.
החוץ דני אילון: אני חושב שלכולם כאן יש חלק.