GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי ברנשטיין: למה כל משרד עובד בנפרד?
אלי ברנשטיין: בזבוז כספים נוראי.
אלי ברנשטיין: או שמישהו יאחד את זה, או אולי אפילו אתה.
אלי ברנשטיין: קח את היוזמה, תאחד את המשרדים האלה, תעבדו ביחד.
אלי ברנשטיין: הרבה יותר יעיל, הרבה יותר פרקטי.
אלי ברנשטיין: שליחים שלנו נוסעים כל הזמן לחוץ לארץ.
אלי ברנשטיין: תעבדו ביחד.
דני דנון: דימה, בקצרה בבקשה, מנכ"ל משרד הקליטה.
דימיטרי אפרצ'ב: טוב.
דימיטרי אפרצ'ב: אני, אני לא מסתיר, זאת אומרת מי שלא יודע, הייתי ארבע שנים שליח של הסוכנות היהודית.
דימיטרי אפרצ'ב: הייתי אחראי לתחום גם עלייה וגם חינוך בנציבות דנייפרוסטרובסק בדרום מזרח אוקראינה, נציבות רביעית בגדולה בברית המועצות לשעבר.
דימיטרי אפרצ'ב: לפני זה עסקתי בקליטה של עולים מטעם הסוכנות היהודית.
דימיטרי אפרצ'ב: הייתי שנתיים אחראי על קליטת עולי ארגנטינה, ובכל מקום ובכל הזדמנות שיש לי אני תמיד מתפאר בכך, שבאחריותי השמה של 800 עולים.
דימיטרי אפרצ'ב: גם ראיתי בזה זכות, כעולה חדש מברית המועצות לשעבר, לעסוק בקליטת עולים ממדינה אחרת, זאת בהחלט התעסקות ענקית בשבילי.
דימיטרי אפרצ'ב: בדבריי, אשתדל לא לערבב את הנושא, זאת אומרת את הרגש האישי והאידיאולוגי שלי, עם התחום המקצועי שכרגע אני עוסק בו.
דימיטרי אפרצ'ב: אני, באופן אישי – אבל דעתי האישית היא לא רלבנטית – במשרד הקליטה מאד מודאגים, וזה ידוע.
דימיטרי אפרצ'ב: אנחנו מאוד מודאגים מהתהליך החדש שעוברת הסוכנות היהודית.
דימיטרי אפרצ'ב: אנחנו סומכים על האינטגריטי המקצועי של הארגון, אין לנו בזה שום ספק, אבל אנחנו מודאגים מכיוון שהדגשים משתנים והמטרות והאמצעים מחליפים את האג'נדה.
דימיטרי אפרצ'ב: זאת אומרת: פעם חינוך יהודי היה נושא, כאמצעי, למטרה המרכזית שלשמה לפני 79 שנים הוקם הארגון, למטרה הספציפית, להביא יהודים לארץ ישראל.
דימיטרי אפרצ'ב: הארגון עסק בזה בהצלחה רבה.
דימיטרי אפרצ'ב: התנאים השתנו בשטח, אבל זו מטרת הארגון.
דימיטרי אפרצ'ב: כל מה שהיה אמור להוביל להחלטת העולים, זאת אומרת, היהדות בעולם, לעלות לארץ, כל זה היה אמצעי, כולל חינוך יהודי, כולל שפה והכול.
דימיטרי אפרצ'ב: כל זה היה אמור להוביל אנשים לכאן.
דימיטרי אפרצ'ב: הדברים משתנים, כולנו מבינים מה שנקרא החיים מתפתחים והכול זורם.
דימיטרי אפרצ'ב: אנחנו לא מרגישים בנוח עם העובדה שהתוכנית האסטרטגית, לא היינו בלופ, אפילו של התייעצויות לגביה, וזה פוגע לנו בעבודה באופן טבעי.
דימיטרי אפרצ'ב: זאת אומרת, במידה והתחום של עידוד עלייה הולך ויורד מהאג'נדה המרכזית, זה מתבטא באופן מיידי בפעילות של משרד הקליטה וזה בוודאי באופן מיידי דורש מאיתנו להתארגן – ואכן אנחנו עושים את זה.
דימיטרי אפרצ'ב: אני חייב לדווח לוועדה שבשנתיים האחרונות, שיתוף הפעולה בין משרד הקליטה לסוכנות היהודית הגיע לשיאים שלא היה מאז שהוקם משרד הקליטה, ואנשי הסוכנות יודעים את זה.
דימיטרי אפרצ'ב: איחדנו מערכות מידע בינינו, עשינו מספר פעולות על מנת להקדים את נושא הקליטה עוד מעבר לים, על מנת שבנתב"ג נעשה מעבר של העברת, איך זה נקרא?
קריאה: סמכויות.
דימיטרי אפרצ'ב: לא עניין של סמכויות.
דימיטרי אפרצ'ב: הסמכויות הוגדרו באמנה בין הממשלה לסוכנות, אבל מנתב"ג משרד הקליטה לוקח על עצמו את המקסימום, וכמובן משאיר, בתיאום עם הסוכנות, את כל הפעולות שהסוכנות, כמוסד לאומי, ממשיכה לטפל בהן.
דימיטרי אפרצ'ב: רק אתמול נעשה באופן רשמי, כמעט, תהליך של מעבר.
דימיטרי אפרצ'ב: העברת, איך זה נקרא?
דימיטרי אפרצ'ב: משואה, כן?
דימיטרי אפרצ'ב: של משהו שהתחילו אנשי הסוכנות היהודית בנושא של תעודות זהות, ואתמול לקחנו את זה על עצמנו כממשלה.
דימיטרי אפרצ'ב: מאתמול בעצם הפיילוט, פרויקט – מי שלא יודע, אז תדעו שעולים בעצם מהיום מקבלים תעודות זהות בנתב"ג.
דימיטרי אפרצ'ב: זו בהחלט הייתה יוזמה מבורכת של הסוכנות היהודית.
דימיטרי אפרצ'ב: מהיום ממשלת ישראל, יחד עם משרד הפנים, משרד הקליטה, בשיתוף ארגון נתיב וכמובן הסוכנות היהודית, נותנים תעודות זהות לעולים בנתב"ג.
דימיטרי אפרצ'ב: שזה דבר בהחלט מדהים ומבורך.
דימיטרי אפרצ'ב: אבל, לאור כל השינוי הצענו, לפני זמן מה הצעה, לשבת ביחד, ולבנות תוכנית לאומית לעידוד עלייה וקליטה בארץ למשך חמש שנים.
דימיטרי אפרצ'ב: אנחנו עדיין מחכים להתייחסות בנושא הזה, כי אני חושב שזה אחד הדברים המרכזיים שאנחנו יכולים לייצור ביחד, ולהוביל חמש שנים קדימה תוכנית חומש ברורה בנושא.
דימיטרי אפרצ'ב: ואולי לאלץ את ממשלת ישראל - - -
דימיטרי אפרצ'ב: להשקיע בזה כספים נוספים ולהשתמש בתשתיות הקיימות.
דימיטרי אפרצ'ב: לי באופן אישי קשה עם העובדה – כי הייתי תקופה ארוכה מאוד גם בשלטון מוניציפאלי, הייתי סגן ראש מועצה וכל החיים שלי עסקתי בקליטת עולים.
דימיטרי אפרצ'ב: אני חושב שהסוכנות היהודית זה הציר המרכזי במוסדות הלאומיים, שאסור שיוריד רגל מהגז בנושא הזה, גם אם יש כרגע קושי לגייס תורמים, אז אולי צריך להחליף תורמים.
דימיטרי אפרצ'ב: אני לא חכם  פה גדול להמליץ לסוכנות מה לעשות.
שלמה מולה: אפשר שהמדינה תיתן, שישראל תיתן.
דימיטרי אפרצ'ב: לפני שהמדינה תיתן.
דימיטרי אפרצ'ב: המדינה נותנת את מה שהיא צריכה לתת, והסוכנות היהודית, ההסתדרות הציונית וגורמים לאומיים אחרים, מטרתם לפעול למען מדינת ישראל, והדבר הזה אסור שיתחלף.
דימיטרי אפרצ'ב: כי הארגונים האלה עובדים למען המטרות של מדינת ישראל ולא הפוך.
דימיטרי אפרצ'ב: ופה חבר הכנסת מולה צריך לא להתבלבל.
דימיטרי אפרצ'ב: עכשיו, תשובה קצרה לנושא של סטודנטים.
דני דנון: לא תשובה.
דני דנון: לא כרגע.
דימיטרי אפרצ'ב: אני – פשוט יש פה בלבול מערכות.
דני דנון: אני יודע, זה לא כרגע.
דימיטרי אפרצ'ב: מי שרוצה לדעת לגבי היערכות.
דימיטרי אפרצ'ב: – לא, לא, אני אליך.
קריאה: אני לא דיברתי על סטודנטים.
דני דנון: מישהו אחר דיבר על חילופי סטודנטים.
דימיטרי אפרצ'ב: לא, אני לא מדבר על זה.
דימיטרי אפרצ'ב: אני מדבר על תלמידים שאמורים להגיע, עולים והכול.
דימיטרי אפרצ'ב: אני לא רוצה להזכיר לך את הטלפון של משרד הקליטה.
דימיטרי אפרצ'ב: יש לנו את כל הדרכים, תפנה - - -
חנוך צמיר: דימה, המידע מועבר באופן שוטף.
דימיטרי אפרצ'ב: אני יודע.
דימיטרי אפרצ'ב: לכן אני לא - - -
חנוך צמיר: אני לא מבין את ההערה אפילו.
דני דנון: תודה, חנוך.
אברהם מיכאלי: אנחנו מקבלים את ההודעות יומיים לפני הנחיתה.
חנוך צמיר: יש פה בעיה.
חנוך צמיר: אם נציג של משרד החינוך יושב פה ואומר: אני לא יודע על עולים – זה בעייתי.
חנוך צמיר: הוא לא יודע.
חנוך צמיר: זאת אומרת יכול להיות שאם הוא היה יודע לאיפה לפנות, הוא היה יודע.
קריאה: מערכת החינוך יודעת במפורש איפה מרכזי הקליטה ולאן האנשים יפנו.
אברהם מיכאלי: יומיים, אחרת לא היינו אומרים את זה.
דני דנון: דיברתם באותו זמן, נציגים של שני משרדי ממשלה, וכל אחד אמר את ההפך.
דני דנון: זה מראה שיש פה בעיה, זאת אומרת זה לא סתם.
אברהם מיכאלי: יומיים לפני הנחיתה אנחנו מקבלים את ההודעה.
דני דנון: תודה, אנחנו חייבים להתכנס כי אנחנו יוצאים תכף לראות את העולים ברמדה.
דני דנון: אני מבקש בקצרה, חבר הכנסת מיכאלי, וחבר הכנסת ליבייב ואחרי זה נקבל את התשובות.
קריאה: לא תהיה אפשרות לשאול שאלות?
דימיטרי אפשטיין: אדוני היושב ראש, לפני שבוע הבטחת לנו שנשאל שאלה קצרה פה.
דני דנון: ארבעים דקות שואלים שאלות.
קריאה: מי ששואל אלה שנרשמו כנראה מראש, אנחנו לא נרשמנו מראש.
דימיטרי אפשטיין: לא יודע מי רשם אותם.
דני דנון: אני, אין אצלי רשימות מראש.
דימיטרי אפשטיין: אבל, סליחה, פה יושבים אנשים, נציגים של העולים.
דימיטרי אפשטיין: איך אתה יכול להגיד שלא?
דני דנון: שנייה, חברים, נעשה פה קצת סדר.
דני דנון: אתם מוזמנים לישיבה.
דני דנון: הישיבה נפתחה בזמן, מתנהלת כבר כשעה ורבע.
דני דנון: אנחנו עוד עשר דקות צריכים לנעול את הישיבה.
דני דנון: דיברו, כל מי שביקש לדבר נרשם ודיבר.
דני דנון: כרגע רוב האנשים שביקשו – טלי עכשיו ביקשה לדבר ואנחנו ניתן לה גם להגיד מספר מילים בקצרה, יש חברי כנסת שרוצים גם לדבר ויש גם לקבל תשובות.
ודים קירפיצ'וב: חברי הכנסת כל הזמן מדברים פה.
ודים קירפיצ'וב: אנחנו בכל מקרה באנו לפה ואנחנו יכולים לדבר גם.
ודים קירפיצ'וב: אנחנו יודעים, מכירים, יותר ממה שאתם יודעים.
ודים קירפיצ'וב: אנחנו מהשטח.
דני דנון: אבל הוועדה היא ועדה של הכנסת, וחברי הכנסת צריכים לבוא לדבר.
דני דנון: כשאבוא למועצת העיר ראשון לציון, ראש העיר ראשון לציון יחליט אם חבר מועצת העיר ידבר, או חבר כנסת שהוא אורח בוועדה ידבר.
דני דנון: אתה צודק - - -
ודים קירפיצ'וב: ברוך השם, שאנחנו מחליטים כולם ביחד.
דני דנון: אני רוצה לבקש מחבר הכנסת מיכאלי, בבקשה.
אברהם מיכאלי: לא, הוא רוצה להוציא אותנו.
אברהם מיכאלי: נלך, אולי.
קריאה: עוד לא נוציא אותך, אבל אנחנו קצת יותר מנוסים בשטח.
קריאה: אל תיעלב.
אברהם מיכאלי: טוב, אדוני היושב ראש, אני חושב שאולי ראוי שנקדיש לנושא שאדוני יושב ראש הסוכנות הציג לנו פה, עוד ישיבה נוספת.
אברהם מיכאלי: אני יודע שיש ישיבות פעם ב - - -, אבל זה לא מספיק פעם ב- - -. נתן,  אתה תהיה אורח רצוי אצלנו – ובאמת, לפרט בכל מיני פרטים.
אברהם מיכאלי: אנחנו כל הזמן אומרים: אם אין זהות יהודית אין עלייה.
אברהם מיכאלי: אם עולה לא יודע שהוא שייך למדינת ישראל ולעם היהודי למה שיגיע פה עכשיו.
אברהם מיכאלי: הזכרת את זה.
שלמה מולה: אתה שכחת להגיד: כל הזרמים, לא רק זרם אחד.
אברהם מיכאלי: אתה עכשיו אל תגרור אותי למשהו שאני עוד מעט אגיד לך מה שצריך להגיד לך.
אברהם מיכאלי: נתן שובר את הראש איך לפתור את זה ואני סומך עליו שיפתור את זה.
אברהם מיכאלי: אם הוא לא יפתור את זה, יהיה פה אסון גם במדינת ישראל, לצערנו.
אברהם מיכאלי: אני רק מבקש דבר אחד: יש באמת את הסוגיה הזאת של עלייה מברית המועצות לשעבר, שלצערנו, חלק שעלו כבר והתפזרו בתפוצות השונות מצבם הרוחני מתדרדר, ואלה שנותרו גם בברית המועצות לשעבר, בכל מיני מדינות, לא יודע מה שימר על הזהות היהודית שלהם בין קומוניסטים, אבל לפחות היום החופש נתן להם כנראה להוריד את האחריות הזאת מעצמם ובאמת מתבוללים באחוזים שלא יאמנו.
אברהם מיכאלי: ואני אגיד לך את המדינה שאתה מכיר אותה טוב: מדינת גרוזיה, גיאורגיה, יש שם היום התבוללות מעל 50%.
אברהם מיכאלי: דבר שלא היה בהיסטוריה שם אף פעם.
אברהם מיכאלי: נכון אין שם מאות אלפי יהודים, אבל גם 1000 יהודים או 10,000 יהודים חשובים לנו כדי שנשמור על הזהות היהודית שלהם ולא נאבד אותם בסוף שלא נוכל להגיב.
דימיטרי אפרצ'ב: תביא אותם לארץ.
אברהם מיכאלי: תפדאל, בואו, נעשה מבצע.
בוריס גרוסמן: אם לא יביאו אותם לארץ שום דבר לא יהיה, להביא אותם לפה ולא תהיה התבוללות.
דני דנון: תודה, בוריס.
דני דנון: רוברט טיבייב, בבקשה.
אברהם מיכאלי: כנראה יש לך רכבות משא, לי אין.
רוברט טיבייב: תודה אדוני הראש, ברכות להנהלה של הסוכנות היהודית.
רוברט טיבייב: ודים קירפיצ'וב, בבקשה.
ודים קירפיצ'וב: סליחה.
רוברט טיבייב: עם כל כבוד לודים קירפיצ'וב, אני לא בטוח שלחברי הכנסת יש ניסיון פחות ממך.
ודים קירפיצ'וב: לא, לא לכולם.
ודים קירפיצ'וב: נכון.
רוברט טיבייב: ברשותך, אמשיך.
רוברט טיבייב: אני חושב שאני אחד מהאנשים כאן, כמו גם דימה, שיש להם ניסיון רב עוד מרוסיה, בשיתוף פעולה עם הסוכנות.
רוברט טיבייב: הייתי יושב ראש קרן התחייה, שיתפנו פעולה, שיתוף פעולה מלא עם הסוכנות היהודית.
רוברט טיבייב: מסיבה אחת פשוטה.
רוברט טיבייב: דרך אגב, שיתפנו פעולה גם עם השגרירות, גם עם נתיב.
רוברט טיבייב: אבל אין מה לעשות, לסוכנות היה הרבה יותר כסף, כן.
רוברט טיבייב: זאת הסיבה הענקית ששיתפנו פעולה גם עם הסוכנות.
רוברט טיבייב: ולא הכרנו את הארגונים, מה זה שגרירות, מה זה נתיב, מה זה הסוכנות היהודית והיה ג'וינט – בסוף הסוכנות ניצחה וטוב שכך.
רוברט טיבייב: כמו שאני רואה את זה גם פה, גם שיתפתי פעלה עם שותפות 2000, המשך שיתוף פעולה עם הסוכנות היהודית.
רוברט טיבייב: טוב שכך, לדעתי הסוכנות היהודית צברה המון ניסיון.
רוברט טיבייב: המון כוח.
רוברט טיבייב: לא בטוח שלמישהו יש ספק בדבר הזה.
רוברט טיבייב: הדבר הוא די טריוויאלי, כסף.
רוברט טיבייב: כולם מבינים שהצמצום של הסוכנות זה פונקציה של כסף וכנראה יש בעיה עם התורמים.
רוברט טיבייב: אני חלילה וחס לא רוצה להגיד שיחליפו את התורמים, זה עניין של הסוכנות היהודית.
רוברט טיבייב: אבל אין ספק שחייבים לעזור להם.
רוברט טיבייב: כמו שאני רואה פה נוכחות של ראשי ערים, סגנים – זה דבר מאוד חשוב גם לשטח.
רוברט טיבייב: גם אני הייתי חבר מועצת עיר, אני מבין את הכוח הזה, אני מבין את העזרה הזאת ולי גם, כמו שלכל אחד ואחד, יש רגישות בעניין הזה ופה אני במאה אחוז מסכים עם חברי שלמה מולה שכנראה המדינה חייבת לעזור לסוכנות היהודית.
רוברט טיבייב: כמו שאנחנו יודעים, יש פה הסכמה מקיר לקיר.
רוברט טיבייב: גם קואליציה, גם אופוזיציה.
רוברט טיבייב: לדעת,י אין שום בעיה שאנחנו נכתוב מכתב לראש הממשלה, שראש הממשלה יחליט, בסופו של דבר, באמת לפחות לתקופה קצרה לעזור לסוכנות היהודית.
רוברט טיבייב: אני פונה אליך, אדוני היושב ראש, באמת, בוא נארגן את המכתב ונפעיל איזשהו לחץ ואנחנו מבטחים לך תמיכה במליאה.
דימיטרי אפרצ'ב: לעזור במה?
רינת גרינברג: רוברט, סליחה.
רינת גרינברג: מה אתנו?
רינת גרינברג: מה עם השלטון המקומי?
רינת גרינברג: לנו אתה גם דואג בשלטון המקומי?
רוברט טיבייב: אם נצטרך, בואי נדון.
דני דנון: תודה, טלי.
דני דנון: בבקשה, ראש עיריית ערד.
טלי פלוסקוב: בוקר טוב לכולם, אדוני היושב ראש, אדוני יושב ראש הסוכנות, עוד לא יצא לנו להכיר, שמחה מאוד להכיר אותך.
טלי פלוסקוב: אני רוצה להגיד לכם שאני במדינה הזאת נמצאת בזכות הסוכנות.
טלי פלוסקוב: אני רוצה להגיד לכם שערד היא עיר שהפכה להיות עיר בזכות העלייה הגדולה.
טלי פלוסקוב: קורים עוד הרבה דברים במדינה שלנו בזכות מה שנעשה בסוכנות היהודית.בלי עליה אין עתיד למדינה שלנו, חברים, ערד לא הייתה בתכנית עידוד עלייה משנת 2002, ובואו תראו מה קרה בעיר הזאת בשמונה השנים אלה.
טלי פלוסקוב: אנחנו חייבים להמשיך עם עידוד עלייה, ואני כבר פניתי כבר כמה פעמים גם למשרד הקליטה וכן נעניתי בחיוב והסוכנות היהודית צריכה להיות פה חלק מאוד משמעותי.
טלי פלוסקוב: לכן, אני יודעת שאין לי הרבה זמן לדבר, אבל: אסור לוותר על מחלקת קליטה בסוכנות היהודית.
טלי פלוסקוב: אם אתם, חברי הכנסת המכובדים כאן, צריכים לפנות לראש הממשלה – תפנו.
טלי פלוסקוב: ואם אנחנו, ראשי ערים, צריכים לפנות, גם אנחנו נפנה.
טלי פלוסקוב: לא לוותר.
דני דנון: אני אתן לכם שאלה קצרה, אם יש לכם דברים לחדש.
דני דנון: אם אלה דברים שנאמרו כבר לגבי מחלקת קליטה ועלייה, אין לנו זמן, אז אם יש לכם משהו לחדש?
דני דנון: מגדל העמק, תזכיר לי את שמך.
סרגיי אוקלנדר: סרגיי אוקלנדר, סגן וממלא מקום ממגדל העמק.
סרגיי אוקלנדר: האמת שאני כבר פעם שנייה משתתף ותודה שנתת לנו בכל זאת לשאול את השאלה, וכמובן שאני מצטרף לכל הברכות אליך כיושב ראש הוועדה, ואני מאחל לך באמת הרבה הרבה הצלחה ותבוא גם לשטח – אנחנו כבר פעמיים לפחות אצלך ואתה עוד לא ביקרת אצלנו במגדל העמק.
דני דנון: רגע, בואו נעשה תיקון רגע.
דני דנון: אני יושב ראש ועדה פחות מחודש, הספקנו להיות בנצרת עילית, בעפולה, בראשון לציון, בקריית ארבע וביפו.
קריאה: ימין-אורד.
דני דנון: ימין-אורד זאת לא רשות מוניציפאלית.
דני דנון: נשמח להגיע גם למגדל העמק.
סרגיי אוקלנדר: אנחנו דנים היום – זה מה שרציתי לשאול: יש פה אפשרות עוד משהו לתקן, או שכבר הבנתי מהסוכנות היהודית שההחלטה התקבלה, ובעצם אנחנו לא יכולים היום להשפיע ל-כן או לא?
סרגיי אוקלנדר: – אז מה שרציתי להציע, עם כל התכניות שפועלות ועם כל התכניות שאתם חשבתם לעתיד לבנות, לחזק ולהרחיב, למה לקלקל או לסגור כל מה שכבר קיים?
סרגיי אוקלנדר: כמו שידוע, אנחנו בסופו של דבר, כמובן גם בשטח וגם ברשויות, עובדים מול  הסוכנות היהודית ומול משרד הקליטה.
סרגיי אוקלנדר: רק לא מזמן חזרנו משליחות קצרה, נפגשנו עם עשרות משפחות.
סרגיי אוקלנדר: לדעתי, נעשה עבודה כפולה.
סרגיי אוקלנדר: אם נחזק את הזהות היהודית בתפוצות לא עשינו כלום.
סרגיי אוקלנדר: הם גם מספיק יודעים על מדינת ישראל ועל כל העם היהודי, והם מקבלים את השיעורים ואת כל המידע והאינפורמציה מהסוכנות.
סרגיי אוקלנדר: מספיק.
סרגיי אוקלנדר: לדעתי, אנחנו צריכים להעלות אותם.
סרגיי אוקלנדר: אחד מהיסודות של מדינת ישראל זה עלייה.
סרגיי אוקלנדר: אם נחזק אותם שם, אז בספק אם בסופו של דבר הם יעלו לארץ ישראל.
סרגיי אוקלנדר: לדעתי, אנחנו צריכים לחזק את התכניות שקיימות כבר.
סרגיי אוקלנדר: - -
סרגיי אוקלנדר: יותר שיתוף פעולה בין משרד הקליטה והסוכנות כאן בארץ, עם כל התכניות שמתקבלות – כמו עידוד עלייה, כמו קליטה קהילתית, הנגב והגליל.
סרגיי אוקלנדר: השם לא משנה עכשיו.
סרגיי אוקלנדר: משנה שאנחנו צריכים לקלוט אותם וללוות אותם שנים פה בארץ, וכל הזהות היהודית שהם מקבלים, הם מקבלים לא רק ממשרד הקליטה והרשויות, אלא גם את כל ההשקעה שאתם הולכים עכשיו להשקיע בהם שם, בואו נשקיע פה ואולי תהיה עלייה ולא תהיה הירידה מהארץ.
דני דנון: תודה, תודה רבה.
דני דנון: דימיטרי, יש לך להוסיף משהו?
דימיטרי אפשטיין: כן, בוודאי.
דני דנון: קודם כל, אתה יכול לחסוך את ההתחלה כי אנחנו מגיעים לנהרייה בעוד שבועיים.
דימיטרי אפשטיין: אני סגן וממלא מקום ראש העיר - - -
דני דנון: ב-8 בינואר אנחנו בנהרייה, אתה יכול להודיע לראש העיר?
דימיטרי אפשטיין: אני אודיע לו.
דמיטרי אפשטיין: רציתי לברך את נתן, אותך היושב ראש.
דמיטרי אפשטיין: את מנכ"ל משרד הקליטה, את חברי הכנסת הנכבדים, כל הנוכחים פה.
דמיטרי אפשטיין: כפי שאמר סרגיי – אתם יודעים שאחרי מלחמת לבנון השנייה, שהייתה ב-2006, לנהרייה, שנה וחצי, לא הגיע כמעט אף עולה?
דמיטרי אפשטיין: לא הגיעו.
דמיטרי אפשטיין: לא הגיעו עולים, עד שלא נכנסנו לתכניות עידוד עלייה.
דמיטרי אפשטיין: היום אנחנו, בלי להגזים, עיר מבוקשת.
דמיטרי אפשטיין: יצאנו למשלחות, חזרנו עם סרגיי לא מזמן.
דמיטרי אפשטיין: העבודה הקדושה שעושים השליחים של הסוכנות היהודית בחוץ לארץ, תאמינו לי, זאת העבודה שלהם.
דמיטרי אפשטיין: אני הייתי מציע לך, כבוד יושב ראש הסוכנות, להרחיב להם את הסמכויות שלהם במתכונת הנוכחית, להרחיב להם את הסמכויות.
דמיטרי אפשטיין: בנוסף, החינוך היהודי וכל זה – נותנים להם שם מלא אמצעים.
דמיטרי אפשטיין: למה?
דמיטרי אפשטיין: המטרה של הסוכנות היום זה להתחרות בהם?
דמיטרי אפשטיין: בואו תאחדו.
דמיטרי אפשטיין: ממה שקראתי מכלי תקשורת, נתן, יש לך קשר טוב עם בעלי אמצעים, בעלי הון שם.
דמיטרי אפשטיין: בואו, תתחברו איתם.
דמיטרי אפשטיין: בואו תתחברו איתם לתת את החינוך היהודי.
נתן שרנסקי: קראתי שיש לך יחסים טובים.
דימיטרי אפשטיין: גם, בסדר, אין בעיה.
דימיטרי אפשטיין: אנחנו גם – אז בואו נשתף פעולה.
דימיטרי אפשטיין: ולא כפי שהתכנית – המצגת יפה מאוד.
דימיטרי אפשטיין: אנחנו היינו רוצים גם כן להיות שותפים למעשים האלה ולדברים האלה.
דימיטרי אפשטיין: תודה רבה.
דני דנון: ודים, ראשון לציון, בקצרה.
ודים קירפיצ'וב: טעות אסטרטגית לבטל את התוכנית לעידוד עלייה.
ודים קירפיצ'וב: כולם, שמדברים פה, צודקים במאה אחוז.
ודים קירפיצ'וב: אני יודע שמשרד הקליטה עשה את המקסימום לשיתוף פעולה עם הסוכנות.
ודים קירפיצ'וב: נתן, אם אתה לא זוכר אותי אני רוצה להגיד לך שבשנת 1998 הייתי שומר הראש שלך, אתה לא זוכר אותי.
ודים קירפיצ'וב: אבל בסדר.
ודים קירפיצ'וב: זה לא משנה.
קריאות: - - -     היו"ר רוברט טיבייב: 11:12
חנן ניב: דקה וחצי.
רוברט טיבייב: דקה וחצי, רק תציג את עצמך, בבקשה.
חנן ניב: אני ממועצה אזורית שומרון.
חנן ניב: מבחינת הסוכנות היהודית שומרון אפילו לא נמצא במפה, אבל זה סיפור אחר.
חנן ניב: את נתן, כמובן, אני מכיר באופן אישי.
חנן ניב: שיתפנו פעולה.
חנן ניב: את כל תכניות קליטת העלייה, כל הפרויקטים, גם את אזורי התעשייה וגם את הפרויקטים, הוא בעצמו הקים, כשר המסחר והתעשייה וכשר השיכון.
חנן ניב: אני רוצה להגיד לכם: לא יודע, אני באופן אישי מתעסק עם העולים, יוצא לשליחות, מביא אותם.
חנן ניב: לכאורה נראה לי קצת משהו – האם הסוכנות, בעקבות האסטרטגיה שלה, הופכת להיות במקום הג'וינט?
חנן ניב: כי את כל הדברים האלה, את כל האסטרטגיה החדשה, נתן, כל האסטרטגיה החדשה הזאת – שינוי ייעוד פתאום מקליטת עליה, זהות יהודית וחינוך – אנחנו עושים את זה בפרויקטים שלנו, על הצד הטוב ביותר.
חנן ניב: החינוך הכי טוב והזהות היהודית הכי טובה שיכולה להיות, זה פה, כאן, במדינה.
חנן ניב: אתם אל תשנו את הייעודים האלה.
חנן ניב: אתם תתעסקו בקליטת עלייה, וחבל שכל התקציבים האלה ירדו לטמיון.
חנן ניב: אני אומר לכם: יש פה ניסיון של 20 שנה, פתאום, באיזושהי החלטה אחת אנחנו משנים את הייעוד שלנו?
חנן ניב: חבל על זה.
חנן ניב: תתנו לנו קצת.
חנן ניב: תסמכו עלינו, אנחנו יודעים לעשות את זה על הצד הטוב ביותר.
חנן ניב: שאלה לנתן – מעבר לזעקה שלי – האם בעקבות כל השינוי והאסטרטגיה, אם בכל השנים האחרונות הייתה ירידה של העלייה ועכשיו אנחנו מגיעים ל-19,000 בשנה, בעקבות השינוי עוד פעם נתחיל לרדת?
חנן ניב: זו השאלה.
רוברט טיבייב: אוקיי, תודה, חנן.
רוברט טיבייב: מרק בסין, בבקשה.
מרק בסין: אני ראש המועצה המקומית בני עייש, ויושב ראש ועדת קליטה במרכז השלטון מקומי.
מרק בסין: שלום לכולם, ברכות.
מרק בסין: אני מאוד חרד, אני לא אחזור, אבל אני חרד כאזרח, כיושב ראש ועדת קליטה, כאזרח במדינת ישראל.
מרק בסין: גם עולה, בזכות היהודית שעושה את העבודה המקצועית בצורה נהדרת, בכול קבוצות הגיל.
מרק בסין: המסר שאנחנו מעבירים לתפוצות – מהו המסר?
מרק בסין: מדינת ישראל לא עוסקת יותר בעלייה?
מרק בסין: אתה, אדוני היושב ראש, התייחסת אולי בקצרה לכך שזאת המשימה המרכזית של הסוכנות, רק יהיה שינוי שמות.
מרק בסין: אני חושב שלשינוי שמות יש משמעות.
מרק בסין: אפילו אם הסוכנות תמשיך לעסוק בנושא של עידוד העלייה אבל באמצעות שינוי ארגוני, כאשר השינוי הארגוני יש לו שינוי שמות, זה מעביר את המסר גם לקהילות בחו"ל.
מרק בסין: מדינת ישראל, אם לא יהיה לה גוף שעוסק בנושא של עידוד עלייה, בעצם מחקה את הכיוון המרכזי שלה, להביא את היהודים למדינת ישראל.
מרק בסין: לשמות יש משמעות.
מרק בסין: אני בטוח שאתם תמשיכו לעסוק בזה, אבל יש משמעות לזה.
רוברט טיבייב: תודה, מרק.
רוברט טיבייב: בבקשה, ממש בקצרה.
סם קדוש: כן, בקצרה.
סם קדוש: סם קדוש, אני מנהל של ארגון סטודנטים דוברי צרפתית.
סם קדוש: זאת אומרת, התחום שלנו זה הקהילה של דוברי צרפתית.
סם קדוש: קודם כל, אני רועד לדבר מול גיבור ישראל, אבל למרות זאת אני רוצה להגיד משהו, מבחינת קהילת דוברי הצרפתית – ואתה יודע ואתה מרגיש את זה.
סם קדוש: מבחינת חינוך, מבחינת, המסר של ישראל, קהילת דוברי הצרפתית לא צריכה יותר חינוך – יכול להיות, תמיד אנחנו צריכים חינוך – המסר של הסוכנות היהודית צריך להיות עלייה.
סם קדוש: דווקא היום, דווקא מבחינת המספרים, דווקא מבחינת הקהילה היהודית, הם לא צריכים יותר חינוך.
סם קדוש: המנכ"ל שלך היה, היינו לפני יומיים בבנייני האומה מול 800 ילדים מבתי הספר, עם ההתלהבות, שכולם אומרים ישראל - - - עם כל ההתלהבות.
סם קדוש: מה שחסר היום בכל הקהילות דוברי הצרפתית זה המסר הברור של עלייה.
סם קדוש: אנחנו לא רוצים עוד חינוך.
סם קדוש: חינוך הם מקבלים מהמורים עם השליחים.
סם קדוש: ואני גומר עם זה: אם היום, עם כל התכניות – כי לעולה, או לפוטנציאל העולה מצרפת, לא אכפת מהתכנית האסטרטגית.
סם קדוש: תלוי מה אנחנו אומרים לו, אם היום בצרפת אין שליח סטודנט –  וזה מדהים, ואתם מדברים על הצעירים.
סם קדוש: חמישה חודשים אין – הסוכנות היהודית לא ממלאה את החור שאין שליח סטודנט, וזו הבעיה.
סם קדוש: לא צריך לדבר – בפועל לא מדברים על עלייה בשטח.
רוברט טיבייב: תודה, תודה לך.
רוברט טיבייב: ממש לקצר.
רוברט טיבייב: וכנראה אחרון הדברים, עד פה חייבים לתת תשובות.
זאב נוימן: משפט אחד.
זאב נוימן: נתן, כתלמיד שלך, ואתה מכיר את עכו יותר טוב מכולם.
רוברט טיבייב: רק תציג את עצמך.
זאב נוימן: זאב נוימן, סגן ראש עיריית עכו, ממלא מקום.
רוברט טיבייב: הוועדה מגיעה גם לעכו.
רוברט טיבייב: דני, ארגנו לך כבר סיורים פה עד סוף חודש מרץ.
רוברט טיבייב: היו"ר דני דנון 11:18
דני דנון: אחרון הדוברים, בבקשה.
זאב נוימן: כעיר מעורבת שאנחנו חיים מהעולים האלה, כל עולה אנחנו מקבלים אותו – אתם תהיו אצלנו, הוועדה תהיה אצלנו – עם בית מלון, עם הכול.
זאב נוימן: אנחנו ממש מפנקים אותם.
זאב נוימן: אני חרד שלא נהפוך להיות - - -
רוברט טיבייב: לגבי ועדה התכוונת?
קריאה: אסור לכם.
זאב נוימן: נתן, אם העולים  יפסיקו להגיע אלינו, אני חרד לעיר שלי.
זאב נוימן: אני אומר לכם.
זאב נוימן: שלא נהיה כמו הג'וינט, אני הייתי עכשיו בשליחות על חשבון העירייה, הג'וינט לא נתן לי להתקרב לעולים אפילו.
זאב נוימן: החבר'ה של הסוכנות עשו שם עבודת קודש, עברתי בשבוע ימים את כל אוקראינה.
זאב נוימן: והגיעו עולים.
זאב נוימן: קיבלנו בשנה שעברה מעל 120 משפחות.
זאב נוימן: אז תחשבו על זה שוב, לא לפגוע במחלקה הזאת.
דני דנון: נתן שרנסקי, יושב ראש הסוכנות, ואלן הופמן, ביניכם תחליטו מי רוצה לענות על מה.
נתן שרנסקי: טוב, תודה רבה, אדוני היושב ראש.
נתן שרנסקי: חשבתי בהתחלה לענות על כל שאלה ושאלה, אבל נשאל כל כך הרבה, שאני אנסה לענות בדברים כלליים, אולי אחר כך המנכ"ל יתייחס לדברים יותר ספציפיים.
נתן שרנסקי: קודם כל אני חייב להגיד שיש לי הרגשה מאד מוזרה, שכאילו רוב האנשים לא שמעו מה שאמרתי פה, לא התייחס למה שאמרתי.
נתן שרנסקי: מתייחסים לאיזה דעות קדומות שאיתן הם כבר באו לפה.
נתן שרנסקי: מאיפה כל המנטרה הזו שכמה זה נורא שהסוכנות מפסיקה לטפל בעלייה?
נתן שרנסקי: להפך, אמרתי שכל המטרה – השתנו הזמנים, השתנה המצב.
נתן שרנסקי: בשנת 1948 היו תנאים מסוג אחד איך להביא אנשים.
נתן שרנסקי: ב-1973 היו תנאים אחרים בברית המועצות.
נתן שרנסקי: ב-1989 היה מצב אחר.
נתן שרנסקי: היום אחר.
נתן שרנסקי: לימוד המצב, אנחנו חושבים: איך אנחנו מסיימים – לא מסיימים, ממשיכים – משימה של קיבוץ גלויות.
נתן שרנסקי: איך אנחנו פורצים מ5000 ,7000, עולים מארצות חופש ו-20,000 אלף של כל אלה שבכלל חושבים על עלייה, למאות אלפים שיבואו ממדינות חופש.
נתן שרנסקי: זאת המטרה.
נתן שרנסקי: כתוצאה מזה איך אנחנו לוקחים ארגון, עם כל הצמצומים האדירים שקרו בעשר השנים האחרונות, ארגון שבו יש חלוקה מאוד מסוימת שרק חלק קטן מהארגון מטפל בעלייה, ואיך אנחנו עושים שכל הארגון יטפל בעלייה.
נתן שרנסקי: לא רק 30-40 שליחים של עלייה, אלא 600 שליחים שיש לנו היום.
נתן שרנסקי: אפילו אם נצטרך לצמצם, אז במקום 600 יהיה 550, אבל 550 יטפלו בעלייה ולא רק 30-40.
נתן שרנסקי: זה המטרה.
נתן שרנסקי: את זה ניסיתי להסביר.
נתן שרנסקי: במקום זה אומרים: טוב, שינית שם, שינית ייעוד.
נתן שרנסקי: לא משנים ייעוד.
נתן שרנסקי: כן, כמובן, לאור המצב, איך אנחנו צריכים לעבוד בתנאים חדשים, אז יהיו שינויים ארגוניים בהתאם, שבכלל לא קשורים לשינוי המטרה.
נתן שרנסקי: להפך, אנחנו מחפשים איך להגיע לאותה מטרה שהייתה תמיד בפני מדינת ישראל: איך ממשיכים קיבוץ גלויות במצב של היום.
נתן שרנסקי: מי שלא מבין שהיום, במקומות שיש הכי הרבה יהודים והכי פחות עלייה, זהות והזדהות עם ישראל היא אחרת לגמרי, ואיך אנשים מגיעים בכלל לרעיון לעלות לישראל כאשר לא גאים בקשר עם ישראל אלא מתביישים בקשר עם ישראל, איך לשנות בושה זו או פחד או התנתקות, להזדהות עם ישראל ואחר כך לעלייה, זאת בדיוק המטרה שלנו.
נתן שרנסקי: אז לא מדובר על זה – חס ושלום, כאן אומרים: אם תהיה פחות עלייה.
נתן שרנסקי: כל הזמן אנחנו חושבים איך לעשות כך שתהיה יותר עלייה.
נתן שרנסקי: עכשיו, יחד עם זה, אין ספק שהיו מספר תוכניות – עכשיו מדברים איזה תכניות היו בשנות ה-70 ואיזה תכניות היו בשנות ה-80, ונעל"ה שתכנית כל כך יקרה לי, נלחמתי עוד רגע לפני שזה נולד, ואחר כך נלחמתי בכל מיני כובעים על תכנית נעל"ה, והסוכנות ממשיכה, אבל יצאה מרוב המימון שהיא נתנה לתכנית לפני שלוש שנים או כשזה היה.
נתן שרנסקי: למה זה קורה?
נתן שרנסקי: כי בכל זאת, היום תקציב הסוכנות זה 20% ממה שהיה לפני עשר שנים.
נתן שרנסקי: רק בשנה וחצי שאני פה, היינו מקבלים מהפדרציות של ארצות הברית 150 מיליון דולר, והיום 103 מיליון דולר.
נתן שרנסקי: אז עם כל הרצון שלי, ברור שיהיו קיצוצים וברור שצריך שיתוף פעולה יותר גדול מצד הממשלה.
נתן שרנסקי: עוד הפעם, לא בשביל להביא לנו תקציבים, אנחנו לא צריכים תקציבים.
נתן שרנסקי: בשביל לבצע תוכניות.
נתן שרנסקי: כי יש לנו מקצועיות וידע ואנחנו רוצים להמשיך תכניות.
נתן שרנסקי: נוכל להמשיך, אנחנו לא מדפיסים כסף, יש לי - - - בבקשה, אני מזמין.
נתן שרנסקי: תעזרו לנו.