GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
החוץ דני אילון: אף אחד, אף אחד, לא יוכל להחליט עבור ישראל - לא בלה-פאס הרחוקה, ולא בקרקאס - איך לנהל את המשא-ומתן, ועל מה לעמוד.
החוץ דני אילון: לסיכום, כמו שאמרתי, מטרתנו היא לא לחתום על נייר.
החוץ דני אילון: מטרתנו היא להגיע לשינוי מהותי ביחסים בין העמים.
החוץ דני אילון: אנחנו לא מתכוננים פה לחתום על שלום בין ממשלים או בין ממשלות.
החוץ דני אילון: אנחנו רוצים לוודא שעתידנו כאן מובטח, שביטחוננו כאן מובטח לא לחמש שנים, ולא לחמישים שנה, אלא לחמש מאות שנה ויותר.
החוץ דני אילון: לכן, בסופו של דבר, מתוקף האחריות הזו שיש לנו, מתוקף הניסיון - אני שוב וחוזר ואומר, המשא-ומתן ייערך רק כאן, והוא לא ייעשה בכפייה.
החוץ דני אילון: מה עושה משרד החוץ?
החוץ דני אילון: אנחנו בהחלט פועלים מול אותן מדינות, וכבר פנינו לאותן מדינות.
החוץ דני אילון: אנחנו העלאנו את תשומת ליבן שמה שהן עשו זה בניגוד להסכמים עם הפלסטינים משנת 95, ושהם בסך-הכול מעלים את הפלסטינים על העץ, ולמעשה גורמים להם להתחפר בעמדותיהם.
החוץ דני אילון: זה רק גורם שמערער יציבות, ולא ההיפך.
החוץ דני אילון: אדוני היושב-ראש, נמשיך לעשות את זה עם כל מדינה ומדינה.
החוץ דני אילון: אבל, אנחנו לא ניכנס לקרב חפירות עם הפלסטינים, ובוודאי שאנחנו נעשה את ההפרדה בין היחסים שיש לנו עם אותן מדינות.
החוץ דני אילון: למעט בוליביה וונצואלה שהן היום נמצאות בציר האיראני כמעט, ושהן ניתקו יחסים איתנו וגם עם האמריקאים, יש לנו יחסים טובים עם אותן מדינות.
החוץ דני אילון: אנחנו לא ניתן לאף אחד לקלקל את היחסים שלנו, לא בנושא מסחר, ולא בנושא כלכלה, ולא בנושא מדע.
החוץ דני אילון: יש לנו הרבה הרבה תחומים לשיתוף פעולה עם אותן מדינות.
החוץ דני אילון: אבל, יחד עם זאת, אנחנו נעיר את תשומת הלב, נמשיך להתריע, ובמיוחד, ובמיוחד, נמשיך לדאוג לכך שכל חתימה כזאת או שכל מכתב כזה, למעשה, כמעט לא יהיה שווה את הנייר שהוא כתוב עליו.
החוץ דני אילון: לסיכום אני רוצה להגיד שזהו בהחלט לא מצב נוח.
החוץ דני אילון: אבל, זהו לא מצב קריטי.
החוץ דני אילון: יש לנו מה לעשות, יש לנו כלים, ובוודאי ובוודאי שאנחנו לא ניתן למסע הפלסטיני הזה לשנות בכהוא זה את עמדתנו, ואת גישתנו.
החוץ דני אילון: אני רואה ביתר חומרה מאשר אותו ניסיון לאסוף כל מיני הכרות במדינות רחוקות של הפלסטינים זה את הניסיון הדה-לגיטימציה שהפלסטינאים עורכים לנו, יחד עם עוד אויבים נוספים שיש לנו.
החוץ דני אילון: לדעתי, זה הרבה יותר חמור, ולכך אנחנו בהחלט זקוקים גם לעם היהודי, גם לארגונים היהודים, לכל ידידנו בעולם - יהודים ולא יהודים כאחד.
החוץ דני אילון: אנחנו כרגע בהחלט, בהחלט, מתמודדים עם זה בצורה של הקמת רשת נגדית לאותה רשת שמנסה לעשות דה-לגיטימציה לישראל, וגם לכך יש תשובות.
החוץ דני אילון: הן לא פשוטות, הן לא קלות, הן לא מיידיות.
החוץ דני אילון: אבל, כמו שנכונו ויכולנו למאבקים בעבר, אנחנו גם במאבק הזה נוכל להגיע לתוצאות סבירות שלא יסכנו את עם ישראל, בסופו של דבר.
דני דנון: תודה רבה, אדוני סגן השר.
דני דנון: אני רק רוצה לשאול שאלה אחת את דורית שביט סמנכ"לית אגף, מרכז ודרום אמריקה.
דני דנון: היינו יחד בדרום אמריקה בביקור עם שר החוץ שציינתי.
דני דנון: האם אתם ידעתם שזה מגיע?
דני דנון: האם קיבלתם מהנציגים שלנו מידע שהתחבולה הפלסטינית הזאת מתבשלת?
דורית שביט: השורה התחתונה היא שאנחנו די הופתענו.
דורית שביט: אנחנו "נתבשרנו" במירכאות על-ידי הברזילאים פחות או יותר 24 שעות לפני ההכרזה.
דורית שביט: אנחנו שמענו שמועה מוקדמת, וניסינו לברר את זה בכל מיני אמצעים, ופחות או יותר נתקלנו במשיכת כתפיים.
דורית שביט: בירור שערכנו הביא אותנו לשתי תובנות נוספות.
דורית שביט: ראשית, גם האמריקאים הופתעו.
דורית שביט: גם האמריקאים שיושבים בבירות אמריקה הלטינית, וגם אלו שיושבים כמובן בוושינגטון, הופתעו על-ידי אותה הכרזה.
דורית שביט: שנית, גם במשרד החוץ הברזילאי, שותפי הסוד במשרד החוץ הברזילאי של לולה, שבוע או שבועיים לפני שהוא מפנה הכסא, היו מאוד מאוד מעטים.
דורית שביט: זה היה בדרך כלל אדם בשם מרקוס אאורליוס שהוא האידיאולוג של המפלגה ושר החוץ.
דני דנון: האם יש לכם צפי לגל נוסף כזה?
דורית שביט: שוב, אני יודעת שיש די הרבה מדינות שמתלבטות.
דורית שביט: ההתלבטות היא גם לגבי העיתוי, היא גם לגבי גבולות 67, ביניהן נמצאות מדינות כמו צ'ילה, אורוגוואי, ופרגוואי.
יעקב כץ: וישראל.
קריאה: פרו.
דורית שביט: פרו – אני מניחה שאין לה עניין לאמץ החלטה כזו.
דורית שביט: אבל, בפרו עומד להתקיים כנס של אמריקה הדרומית ומדינות בליגה הערבית ב-15 לפברואר.
דורית שביט: אני בכוונה אומרת "אמריקה הדרומית" כי הגל הזה הוא לא כולל את אמריקה המרכזית, ולא את מקסיקו, וגם לא את המדינות הקריביות.
דורית שביט: זה רק דרום אמריקה.
דורית שביט: לכן, כאשר פרו תארח את הכנס הזה ב-15 בפברואר, יכול להיות שיופעל עליה לחץ.
דורית שביט: מהקולומביאנים שמענו בפירוש שאין להם שום כוונה לעשות את זה.
דורית שביט: אבל, הלחץ של ברזיל וההשפעה שלה ביבשת בהחלט ניכרים.
דורית שביט: אומנם אותן מדינות הכירו במדינה פלסטינית בגבולות 67, חלקן בניסוחים די מפותלים.
דורית שביט: הפלסטינים, בהתאם להסכם שהם חתמו איתנו ב-95, הם עצמם נמנעים מלהכריז על מדינה בגבולות 67.
דורית שביט: אבל, דורשים הכרה במדינה כזאת.
דורית שביט: נדמה לי שזהו סדר דברים קצת הפוך.
דני דנון: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.
נחמן שי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
נחמן שי: אני מוכרח לציין שאתה פתחת בדיונים בוועדה - לפחות בשני דיונים שבהם השתתפתי בהם - בנושאים חדשים שיש בהם עניין רב, והם מחברים אותנו לתפוצות בקשר אחר.
נחמן שי: לא רק בקשר הקלאסי שהתפוצות נותנות, וישראל מקבלת, אלא גם דיון בתפקיד ובמשמעות של היחסים שלנו עם התפוצות.
נחמן שי: אני רוצה להודות לך על כך, אני חושב שזה מאוד חשוב.
נחמן שי: בעיניי, יש ערך גם לעובדה שהדיון נעשה בפומבי.
נחמן שי: שמעתי את סגן שר החוץ מדבר, ואני חושש מאוד שאנחנו נמצאים בתרדמה, או במין אשליה עצמית ארוכה ומענגת בפני עצמה, ובסוף כשנתעורר יהיה לנו מאוד כואב.
נחמן שי: אדוני סגן השר, אני יכול להשוות את זה, למשל, להכנות שעשה משרד החוץ, או אם תרצו שעשתה מדינת ישראל,  לוועידת דרבן הראשונה.
נחמן שי: אנחנו התעוררנו בדרבן בדרבן.
נחמן שי: אני חושב שעדיין לא היית בוושינגטון אז, אלא היית בארץ.
נחמן שי: ארצות-הברית ברגע האחרון, יחד עם ישראל, נטשה את הדיונים וכד'.
נחמן שי: אבל, ההפתעה האסטרטגית של דרבן היתה עצומה.
נחמן שי: משרד החוץ אחר כך למד את הלקחים והגדיל את הטיפול ב-NGO's, ופתאום נפתח והבין את המשמעות של ועידה שלכאורה היתה מאוד תמימה.
נחמן שי: היא רק עסקה במלחמה בגזענות וכן הלאה, וישראל באה בריצה כי היא אמרה: מי כמונו מבין את החשיבות של מלחמה בגזענות.
נחמן שי: לדעתי, אנחנו נמצאים באותו מקום.
נחמן שי: הגל הזה שהתחיל להתפשט במדינות חשובות וגדולות בדרום-אמריקה כמו: ברזיל וארגנטינה, הוא גל מאוד משמעותי.
נחמן שי: אסור לנו להתעלם ממנו.
נחמן שי: הכי גרוע זה שנאמר: תראו, כבר ב-1988 היו החלטות דומות, וזה כך וזה אחרת.
נחמן שי: לא, חברים.
נחמן שי: הם מכירים בגבולות של מלחמת השחרור.
נחמן שי: הזכירו לי את 49 ו-48.
נחמן שי: אבל, זה לא משנה.
נחמן שי: זה סוף המלחמה.
נחמן שי: אלה היו הגבולות של 67.
נחמן שי: זה ירושלים שהיא חצויה, ואנחנו יודעים איפה.
נחמן שי: הם ימצאו את הקו הזה.
נחמן שי: מה זה אומר בפועל?
נחמן שי: יכול להיות שהיום, מחר ומחרתיים זה לא אומר כלום.
נחמן שי: אבל, לאט לאט נוצר פה הלוך רוחות וכיוון שהוא יהיה צונאמי.
נחמן שי: הוא ייקח איתו עוד מדינות רבות בעולם.
נחמן שי: הנה, הרגע דיבר שר הביטחון באיזשהו ביקור בבסיס צבאי ואמר דברים דומים.
נחמן שי: אני שמח שאני נתלה באילן גבוה.
נחמן שי: הוא אמר: אנחנו מאבדים את תמיכת העולם.
נחמן שי: דעת הקהל בעולם - יותר ויותר מדינות נוטות ללכת נגדנו.
נחמן שי: אני חושב שזה חמור, ואני אומר לך את זה גם כשאני באופוזיציה.
נחמן שי: זה חמור לכל אחד מאיתנו כישראלי, כיהודי, וכמי שחי בארץ.
נחמן שי: הגרוע מכול הוא להתעלם ולהגיד: אוקיי, אפשר להתייחס לזה בשוויון נפש - ממש לא, ממש לא.
נחמן שי: זה הדבר הכי גרוע.
נחמן שי: אדוני סגן השר, היו פרקים כאלה שקטים בהיסטוריה שלנו, וזה נגמר בהתפוצצות גדולה כמו בין 67 ל-73.
נחמן שי: פה ההתפוצצות היא לא התנגשות צבאית, אבל היא מעשה מדיני מתמשך והולך שמכרסם באמת בלגיטימיות של ישראל בתחומים שונים.
נחמן שי: פה זה חרם כלכלי, שם זה חיפוש אחרי מנהיגים ישראלים שמתרוצצים בעולם כדי להעמיד אותם למשפט, שם זה הכרה במדינה הפלסטינית.
נחמן שי: לא הכול מתוכנן, יש לזה איזושהי דינאמיקה שסוחפת את זה, ומסכנת את מדינת ישראל.
נחמן שי: אני רואה בזה סכנה למדינת ישראל.
נחמן שי: גם אם אנחנו חזקים מאוד, ועומדים שלנו, ויש לנו את כל כלי הנשק הכי מתקדמים בעולם, עדיין זה סוג אחר של מלחמה, וסוג אחר של התמודדות שאני לא רואה מה אנחנו עושים פה.
נחמן שי: אני אומר לך, בתור סגן שר חוץ, וגם למשרד שלך - אתם מובילים היום את המלחמה הזאת, אתם בחזית.
נחמן שי: זה שלא משלמים לכם מספיק בשביל המאמץ הזה, זה צריך להיות מטופל במקום אחר.
נחמן שי: זה שאתם לא יכולים למשוך מספיק אנשים טובים בגלל זה, הוא גם דבר חמור.
נחמן שי: זה שאתם לא יכולים להוציא יותר על נושאים של דיפלומטיה ציבורית וכד', זה בוודאי חמור.
נחמן שי: תצעקו, תדרשו כי זה מגיע לכם.
נחמן שי: זה הדבר העיקרי שמדינת ישראל צריכה לעשות היום לצד ההכנות האחרות.
דני דנון: דן דייקר, מנכ"ל הקונגרס היהודי העולמי, בבקשה.
דן דייקר: תודה, אדוני היושב-ראש.
דן דייקר: אני מבקש להדגיש את דבריו של חבר הכנסת נחמן שי, ולהתייחס לדבריו של סגן שר החוץ שנאמרו לפני כמה דקות.
דן דייקר: הדבר הזה הוא לא חדש.
דן דייקר: המרוץ הפלסטיני להכרה חד-צדדית במדינה פלסטינאית הוא חלק אינטגראלי של מסע דה-לגיטימציה של מדינת ישראל.
דן דייקר: אי אפשר להפריד בין המתקפה נגד עצם הלגיטימיות של מדינת ישראל כמדינת לאום העם היהודי, והמרוץ הפלסטינאי הנוכחי להכרה חד-צדדית של מה שמוגדר כמדינת פלסטין.
דן דייקר: אנחנו מסתכלים מהצד כבר כמה חודשים, והאסטרטגיה הפלסטינית הזאת מתבצעת בארבע דרכים.
דן דייקר: ראשית, דקלרציה על-ידי סלאם פיאד.
דן דייקר: זו האסטרטגיה של סלאם פיאד, זו דקלרציה חד-צדדית.
דן דייקר: בניגוד לסלאם פיאד, היושב-ראש מחמוד עבאס נוקט באסטרטגיה אחרת.
דן דייקר: הוא רוצה להגיע למועצת הביטחון של האו"ם.
דן דייקר: אני מעדיף לקרוא לו מחמוד עבאס ולא אבו-מאזן.
דן דייקר: הדרך השלישית שבעיניי היא הכי מסוכנת.
דן דייקר: שהיא באמת מתרחשת עכשיו בהתייעצויות הפלסטינאיות יחד עם בן קי-מון, וגם עם בכירים אחרים באו"ם.
דן דייקר: זה ניסיון דרך מועצת הביטחון של האו"ם להכריז על התנחלות ישראלית מזרחה מקווי 49 כבלתי חוקית בעליל.
דן דייקר: זו אסטרטגיה בדלת האחורית על מנת לקבל את ההכרה במדינה פלסטינאית.
יעקב כץ: ב-49 אשדוד היתה בפנים או בחוץ?
יעקב כץ: אני דואג לאילן.
דן דייקר: כצל'ה, ננהל את השיחה הזאת בהמשך.
דן דייקר: אבל, זה כולל את ירושלים.
דן דייקר: להגיד שזה לא יעזור להם עכשיו – סגן שר החוץ, אני חושב שאנחנו חייבים לשים לב לעובדה שהתנאים הגיאו-פוליטיים היום הם שונים לגמרי מאלו שהיו ב-1988.
דן דייקר: ב-1988 למרות שאש"ף קיבל תמיכה של 104 מדינות בעולם, הם לא קיבלו אף תמיכה מאירופה, ובעיקר לא מארצות-הברית.
דן דייקר: היום המצב בארצות-הברית הוא שונה לחלוטין, ואת זה לא צריך להגיד לאף אחד כאן.
דן דייקר: בעיניי, הנשיא אובמה מתכוון להקים מדינה, או לעזור להקים מדינה פלסטינאית בגבולות 49 וזאת כאחד מההישגים הגדולים שלו.
דן דייקר: אנחנו זוכרים שחוויאר סולנה אמר בפומבי לפני כמה חודשים - וזה הקפיץ את צמרת הפוליטית הישראלית - שהוא בעד הקמת מדינה פלסטינאית חד-צדדית במידה והמשא-ומתן לא יצלח.
דן דייקר: לכן, המצב הגיאו-פוליטי שונה לחלוטין.
דן דייקר: אני חושב שעלינו, גם על הארגונים היהודים, יחד עם משרד החוץ, ליצור מסרים חד-משמעיים נגד התופעה הזאת שזוהי תופעה בלתי חוקית בעליל מבחינת החוק הבין-לאומי, ושזה מפר את כל ההסכמים הנחתמים בין הצדדים, ושזה יביא אלימות למזרח-התיכון, ולא שקט.
דן דייקר: לפני כמה דקות דיברתי עם כל הקהילות שלנו בדרום-אמריקה, וזהו בעצם המסר שהם מוסרים למנהיגי היהודים שלנו.
דני דנון: האם דיברת עם הנציגים במדינות שכבר הכריזו שהן מכירות במדינה הפלסטינית?
דן דייקר: אני מדבר על מנהיגים יהודים שנמצאים במדינות שהכריזו כבר על תמיכתן.
דני דנון: תשתף אותנו בתחושות של הקהילות היהודית באותן מדינות.
דן דייקר: יש תחושה קשה בזה.
דן דייקר: יש גם קהילות פלסטינאיות אקס-פטריוטיות מהמזרח-התיכון, דור שלישי, שהם פלסטינאים צי'ליים, או פלסטינאים אורוגוואיים, או קהילות שונות כאלו ואחרות בדרום-אמריקה שהשורשים שלהן הן פה במזרח-התיכון.
דן דייקר: הקהילות היהודיות מרגישות את הלחץ גם הקהילתי מהקהילות הפלסטינאיות.
מגלי והבה: האם אתה יודע את מספרן של אותן קהילות שעליהן אתה מדבר שנמצאות בדרום-אמריקה?
מגלי והבה: למשל, מבית ג'אלה לשעבר וממקומות אחרים?
מגלי והבה: האם יש לך את המספרים?
דן דייקר: אין לי את המספרים ואת הנתונים.
דן דייקר: אני יכול להציג אותם.
דני דנון: אני יודע שבצ'ילה יש אוכלוסייה גדולה.
דן דייקר: יש מאות אלפים – 350,000.
דן דייקר: לכן, יש פה אתגר לא פשוט, ואתגר הרבה יותר מסוכן מהאתגר שהתמודדנו מולו ב-1988.
דן דייקר: עלינו באמת ליצור מסרים אחידים וחד-משמעיים נגד התופעה הזאת.
דן דייקר: יכול להיות שדרך מוסדות האו"ם אנחנו נמצא את עצמנו במצב מאוד מאוד לא נוח בחודשים הבאים.
דן דייקר: תודה.
דני דנון: אני רוצה לבקש מסטיב גולדברג שהוא חבר הנהלת ההסתדרות הציונית העולמית שבא מלוס אנג'לס, לומר מילים באנגלית.
דני דנון: סטיב, אתה יכול לחלוק איתנו את מחשבותיך באנגלית.
דני דנון: לא יהיה פה תרגום, ולכן תאמר את דבריך בקצרה.
סטיבן גולדברג: תודה.
סטיבן גולדברג: אני צריך לדבר באנגלית כי העברית שלי היא כמו של ילד קטן.
סטיבן גולדברג: (תרגום דבריו של סטיבן גולדברג)     	יש סרט אמריקני מפורסם מאמצע שנות השבעים בשם "Network", והשחקן הראשי התפרסם בכך שהוא הופיע בחדשות כל יום כשהוא אומר: אני יוצא מדעתי, ולא אוכל לסבול את זה יותר.
סטיבן גולדברג: זה מה שהתפוצה היהודית מרגישה לגבי מה שקורה עכשיו.
סטיבן גולדברג: יש מלחמה בדעת הקהל האמריקני ובדעת הקהל העולמית, ובשעה זו ישראל מפסידה.
סטיבן גולדברג: מה שמכעיס אותנו הוא שישראל מחזיקה בעמדה הצודקת, אבל היא לא מצליחה להראות זאת.
סטיבן גולדברג: זה נכון שהדה-לגיטימציה קיימת כבר מזה זמן רב.
סטיבן גולדברג: אני זוכר שב-1975 הציונות הושוותה לגזענות בהחלטת האו"ם.
סטיבן גולדברג: זה מה שקורה, אבל חייבים לנהל מאבק מסיבי נגד זה.
סטיבן גולדברג: אתם חייבים לתת לנציגים שלכם בארצות-הברית ובעולם כולו כלים להילחם עבורכם.
סטיבן גולדברג: אבל, אנחנו לא יכולים לעשות את זה אם אתם לא תעשו זאת בעצמכם.
סטיבן גולדברג: למשל, אנחנו רואים שקרים, אנחנו רואים שקרים שמחמוד עבאס והפלסטינים הם פרטנרים לשלום.
סטיבן גולדברג: זה משהו שכולם יודעים שהוא לא נכון.
סטיבן גולדברג: הם מסתובבים בעולם, ומנסים להשיג את הסכמת מדינות העולם להכיר במדינה הפלסטינית תוך הפרה של כל ההבנות.
סטיבן גולדברג: באותו זמן הם מעמידי פנים שהם רוצים לשאת ולתת, והם מאשימים את ישראל על כך שהיא לא יושבת למשא-ומתן.
סטיבן גולדברג: מדינות דרום-אמריקה אלו צריכות להימנע מהתערבות בענייניה הפנימיים של המדינה הזאת.
סטיבן גולדברג: מדינת ישראל לא מתערבת בענייניהן של אותן מדינות.
סטיבן גולדברג: אבל,  הדבר העיקרי הוא שמחמוד עבאס והפלסטינים ממשיכים להאדיר מעשי התאבדות ואת הטרור.
סטיבן גולדברג: הם קוראים לבתי ספר, רחובות, וקבוצות ספורט בשמות שלהם.
סטיבן גולדברג: להמשיך לקרוא להם פרטנרים לשלום קושר את הידיים שלנו בארצות-הברית.
סטיבן גולדברג: אנחנו מאוד מתוסכלים כי אם אנחנו הולכים לקונגרס, למשל, או לתקשורת נאמר לנו: רגע, הממשלה שלכם אומרת: אנחנו יכולים לשבת ולדבר שלום.
סטיבן גולדברג: אם נשב איתם מספיק זמן, העשן הלבן יצא.
סטיבן גולדברג: אנחנו יכולים להשיג הסכם, ומחמוד עבאס הוא שונה.
סטיבן גולדברג: הוא פשוט יאסר ערפאת בחליפה - צריך להבהיר את הדברים באופן ברור.
סטיבן גולדברג: אם אתם תציגו את הדברים כך, יהודי אמריקה ויהודי העולם יתמכו בכם.
סטיבן גולדברג: אבל, אנחנו לא יכולים לעשות את זה, אלא אם כן אתם תגיעו למסקנה זו קודם, ותהיו מוכנים לעמוד על שלכם.
דני דנון: תודה רבה סטיב גולדברג.
דני דנון: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.
אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.
אילן גילאון: החבר הקודם אמר שהוא מצטער כי הוא מדבר עברית כמו ילד - זה בסדר גמור.
אילן גילאון: יש פה אנשים שחושבים כמו ילדים, וזה הרבה יותר חמור.
מגלי והבה: חבר הכנסת גילאון, אל תזלזל בילדים.
אילן גילאון: אתה צודק, לא צריך גם להעליב ילדים.
אילן גילאון: אנחנו מרבים לדבר על ההסברה ועל אופן ההסברה.
אילן גילאון: חברות וחברים, הסדר כפוי יכול להימנע רק על-ידי כך שאנחנו נקדים אותו בהסדר משלנו, ובואו נקרא לילד בשמו.
אילן גילאון: סגן השר, הזמן פועל לרעתנו באופן היסטורי ובאופן עקבי.
אילן גילאון: אני רק רוצה לתת לך התפתחות פשוטה שהיתה.
אילן גילאון: פעם אמרו שאין עם פלסטינאי, ואחרי זה דיברנו על אנשים עם שערות על הפנים.
אילן גילאון: אנשים כמוני שדיברו לפני 40 שנה, נניח, על שתי מדינות, נחשבו למי שתוקע לסכין בגב האומה.
אילן גילאון: ועכשיו ראש הממשלה שלך, של כבודו, הצהיר את אותה הצהרה שאמרנו אותה לפני 40 שנה.
קריאה: גם ראש ממשלה שלך.
קריאה: אני חושב שתרבות פוליטית חשובה.
אילן גילאון: אני פעם אחת ביקשתי ממך עצה ונתת לי אותה: איך לא אוכלים כדי לא לאכול עם הסכו"ם של מי שיושב לידך.
קריאה: אני שמח שאתה זוכר לפחות.
אילן גילאון: העניין הדיפלומטי - כאשר יש משרד חוץ לעומתי למדינת ישראל, הוא לא יכול לעזור פשוט.
אילן גילאון: משום שאם ביד אחת ראש הממשלה מצהיר הצהרה א', ושר החוץ אומר שהדבר הזה איננו קביל, ואיננו יכול לקרות, ורק בעוד עשרים שנה, ועושה כל מאמץ להסתכסך עם כל מקום בעולם, אז אני מודיע לך, אדוני, שזה מה שיקרב, בסופו של דבר, את אותו הסדר שיהיה, בסופו של דבר, של חלוקת הארץ.
אילן גילאון: מדבר איתך יהודי שאוהב מאוד מאוד מאוד את ארץ-ישראל ההיסטורית.
אילן גילאון: שים לב - ההיסטורית.
אילן גילאון: עד כדי כך הוא אוהב אותה שהוא מוכן להסתפק בחלק ממנה, כי הוא מבין את המציאות.
אילן גילאון: כצל'ה, תאמין לי שהדיון הזה של מה קרה עם אשדוד ועם רמלה כבר נמאס.
אילן גילאון: הדיון הזה הוא כל כך מיותר, וכל כך לא חשוב כי החשבון של מה שהתרחש אחורנית לא הולך להביא אותנו לשום פתרון.
אילן גילאון: למה הפסדנו זמן?
אילן גילאון: כי אנחנו הולדנו הרבה מאוד תופעות שיכלו לא להיות היום.
אילן גילאון: אגב, כולל "החמאס" שאנחנו מבוניו וממעצביו.
אילן גילאון: כל אימת שאנחנו מפסידים זמן, המצב עובד לרעתנו כל הזמן, כולל הנסיבות המאוד חמורות האלו בדרום-אמריקה.
אילן גילאון: אני לא רואה בזה את הדבר הכי חמור.
אילן גילאון: הדבר הכי חמור הוא שאין שום הבנה שכאשר - - -
דני דנון: חבר הכנסת גילאון, האם אתה תומך בהכרזות החד-צדדיות?
אילן גילאון: אני תומך באינטרס של מדינת ישראל שחייב להיות מבוסס על ההבנה שלטנגו צריך שניים.
אילן גילאון: אבל, תמיד יש אחד בצעד מוביל, ומי שהוא בצעד המוביל היא אותה מדינה שיש לה עצמאות, וזה באינטרס העליון שלה על-פי תרבותה להגיע להסכם.
אילן גילאון: קודם כל, בזה אני תומך.
אילן גילאון: לא במציאות שאתה מזמין אורחים לארוחת הערב לדיון, ואחרי זה אתה משחרר את הכלבים כדי להבריח אותם מן החצר.
אילן גילאון: זו המציאות הנקוטה היום.
אילן גילאון: אדוני סגן השר, אני חושב שלא החמצתם שום אפשרות, ושום הזדמנות להסתכסך עם כל מי שרק אפשר בעולם, משום שהתכוונות של שר החוץ שלנו, של מדינת ישראל, היא התכוונות בכלל לדעת הקהל הישראלית.
אילן גילאון: הוא מחפש לעצמו, הוא יכול לקבל יותר תמיכה פוליטית, ובוודאי ובוודאי לא בעניין המדיני.
אילן גילאון: לכן, אז מה אנחנו נלין?
אילן גילאון: כמו שאומרים אצלנו: מי שישן עם כלבים קם עם פרעושים, וחוזר חלילה, ודי לחכימא, וכל מה שאתם רוצים.
אילן גילאון: ההסברה בעולם לגבי החליפות של ערפאת, או האיש עם השערות על הפנים – ואגב, תיזהרו  מאנשים עם שערות על הפנים כי חלק מהם מאוד מסוכנים  - זה לא יעזור שום דבר.
אילן גילאון: משום שאם אנחנו לא הולכים על פתרון שהוא פתרון בסיסי ואמיתי, בסופו של דבר זה מה שיקרה.
אילן גילאון: יהיה פה פשוט הסדר כפוי.
אילן גילאון: אני לא רוצה אותו.
אילן גילאון: אבל, הוא יהיה.
אילן גילאון: אתם מובילים עקב בצד אגודל לדבר הזה.
אילן גילאון: זה חלק מהעניין.
דני דנון: תודה רבה, חבר הכנסת גילאון.
דני דנון: לא הסכמתי עם 98% מהדברים שאמרת.
דני דנון: אבל, זה היופי שבדמוקרטיה.
דני דנון: אולי אני אסכים עם חלק מדבריו של חבר הכנסת יעקב כץ.
דני דנון: כצל'ה, בבקשה.
יעקב כץ: ראשית, תודה ליושב-ראש, ברשות חברי הכנסת, והאנשים האחרים היושבים כאן.
יעקב כץ: אילן, אני בא מכיוון אחר.
יעקב כץ: אנחנו חברים טובים, ושנינו אוהבים את הארץ.
יעקב כץ: אבל, כל אחד - - -
מגלי והבה: כצל'ה, תלוי מה המחיר.
יעקב כץ: כן, כן.
יעקב כץ: אני רק רציתי לדבר על מציאות ועל עובדות.
יעקב כץ: כדי להצליח בעולם - יש הדרכה של חז"לנו האומרים: "ונהי בעינינו כחגבים, וכן היינו בעיניהם".
יעקב כץ: אנחנו לא יכולים להלין על אומות העולם כאשר אנחנו בעצמנו לא יודעים את דרכנו.
יעקב כץ: שנית, כיוון שבמדינה דמוקרטית עסקינן, כאשר המדינה הדמוקרטית הזאת הלכה לבחירות לפני שנתיים, רוב העם בישראל תמך במפלגות שדיברו על כך שלא מסכימים לשתי מדינות לשני עמים – זה מציאות.
יעקב כץ: אנחנו מדינה דמוקרטית.
יעקב כץ: אני אוהב להדגיש תמיד את המדינה היהודית.
יעקב כץ: יש כאלה שמדגישים את המדינה הדמוקרטית.
יעקב כץ: אבל, בואו נאמר שאנחנו מדינה יהודית ודמוקרטית.
יעקב כץ: דמוקרטיה - פירושו של שלטון העם.
יעקב כץ: העם הזה החליט לפני שנתיים שהוא לא רוצה שתי מדינות לשני עמים.
יעקב כץ: נכון שבאמת ראש הממשלה, לצערנו הרב, התיישר לאחר זמן לא רב בכיסאו עם הכיוון שאתה עכשיו הזכרת.
יעקב כץ: אני מקווה שלקראת הבחירות שתהיינה – יש להעריך, כבוד סגן השר – הוא יתיישר עם כיוון אחר, ואנחנו נקבל אותו באהבה ובשמחה רבה.
יעקב כץ: שערי תשובה לא ננעלו, נכון, כבוד היושב-ראש?
דני דנון: מודה ועוזב ירוחם.
יעקב כץ: מודה ועוזב ירוחם.
יעקב כץ: יש לנו ירוחם, דימונה, ועוד הרבה ערים.
יעקב כץ: בעזרת השם הוא יחזור בתשובה, והוא יגיד עוד הפעם שמה שהוא אמר הוא אמר על דעת עצמו.
מגלי והבה: האם תחזור אז לנשיא להמליץ עליו עוד הפעם?
יעקב כץ: בוודאי.
יעקב כץ: אנחנו רוצים ממשלה לאומית חזקה.
יעקב כץ: העם לא בחר באיש, אלא בחר בדרך – כך טוען גם דני, וטוען גם ידידנו סגן השר.
יעקב כץ: הוא בחר בדרך שלא תהיינה שתי מדינות לשני עמים.
יעקב כץ: אנחנו נעשה את כל מאמץ שרצונו של העם יתממש, ושהוא יישאר ראש הממשלה עוד שלוש שנים, ובמהלך הזמן מפלגת העבודה תעזוב, והתוכנית המקורית תחזור, ואנחנו נחזק את הממשלה מבפנים.
יעקב כץ: אולי תימצא עוד שביעייה מתוך קדימה, והכול יבוא על מקומו בשלום.
יעקב כץ: זה מתבצע בכיוון הזה.
נחמן שי: מונחים של חסמב"ה – איזה שביעייה סודית חופרת במנהרה.
מגלי והבה: אצלו הרי זה תלוי במחיר, כמו שאמרתי.
דני דנון: בואו ננסה להתמקד בנושא ההסברה.
דני דנון: את השיחות שלנו נוכל להמשיך אחר כך.
יעקב כץ: אתה יודע שאצלי שום דבר לא תלוי במחיר.
יעקב כץ: יש רק מחיר אחד – מחיר של עם ישראל, וארץ-ישראל.
יעקב כץ: אבל, אני רוצה לומר, קודם כל, שמדינה דמוקרטית החליטה, ואני מניח שהיא גם תחליט גם בפעם הבאה שהיא רוצה את ארץ-ישראל, ואנחנו נראה את ראש הממשלה חוזר ואומר שמה שהוא אמר, הוא אמר על דעת עצמו.
יעקב כץ: הוא התכוון, הוא החליק, והוא חוזר לדרך המקורית של הליכוד משכבר הימים שארץ-ישראל לא למכירה.
יעקב כץ: שנית, אני רוצה לתת נתונים כדי שנדע במה אנחנו מתעסקים.
יעקב כץ: מאז מלחמת ששת הימים יש היום בשטחים ששוחררו כפי שאנחנו קוראים להם - והם מתפתחים מידי יום ביומו, ואתם יודעים שגם בימים האלו נבנים אלפי יחידות דיור, ואגב, כל יום נולדים הרבה ילדים – למעלה מ-650,000 יהודים.
יעקב כץ: אני כולל את מזרחה של העיר ירושלים.
יעקב כץ: זה יותר מכמות היהודית שהיתה פה ב-1948 כשהכרזנו על הקמת המדינה.
יעקב כץ: יש להניח שאולי עד 60 שנה, אבל בפחות מ-60 שנה, יהיו פה 6 מיליון יהודים ביהודה-ושומרון.
יעקב כץ: מצד אחד, יהיו כאלה כמו רוג'רס, וואנס, קיסינג'ר, שלזינגר, שולץ, קריסטופר, אולברייט, פאואל, קונדוליסה רייס, קלינטון, שימשיכו לדבר על המדינה הפלסטינאית, כי אחרי הכול צריך לטוס, וצריך לשלם.
יעקב כץ: אבל, איך אמר בן גוריון?
יעקב כץ: הם מדברים, ואנחנו עושים.
יעקב כץ: בשטח, ברוך השם, המציאות הולכת וגדלה.
יעקב כץ: אדוני סגן השר, קצב הצמיחה ביהודה ושומרון הוא 5.8 לשנה.
יעקב כץ: גם השנה הזאת, שנת ההקפאה - אולי בגלל ההקפאה - בנינו יותר משבנינו אי פעם.
יעקב כץ: 5.8  - זה פי 2 מהכמות של הילודה והצמיחה ברחבי ארץ-ישראל כולה.
יעקב כץ: בשנת 2018 רק ביש"ע, בלי מזרח ירושלים, קרוב לחצי מיליון.
יעקב כץ: ובשנת 2029, בעזרת השם, מיליון שמונה עשרה אלף יהודים, אילן גילאון.
יעקב כץ: זה בלי מזרחה של ירושלים.
אילן גילאון: אתה יודע מה זה להעביר את כל החבר'ה האלה לאשדוד?
יעקב כץ: אני מניח שכל שנה נמשיך לדבר על המדינה הפלסטינאית בגלל שאנחנו עדיין בגלות, ואלפיים שנה היינו שם.
יעקב כץ: אנחנו מוכרים את הארץ שלנו בעוד שאף מדינה לא מוכרת, ולא מוכנה להיכנס לגבולות אושוויץ כפי שאמר אבא אבן, ולהיות קטנים וגלותיים בתוך המסגרת הקטנה.
יעקב כץ: אבל, בפועל, העם הזה הוא עם בריא.
יעקב כץ: הילדים שנולדים פה הם בריאים.
יעקב כץ: הם רוצים מרחבים.
יעקב כץ: אגב, המרחבים הם לא גדולים.
יעקב כץ: אגב, בין הים לירדן זה רק 40 ק"מ.
יעקב כץ: זה בערך בין וושינגטון לפרברים שלה, בין הבית הלבן לפרברים.
יעקב כץ: אתה היית בוושינגטון, ולוקח לך בערך שעתיים להגיע לפרברים.
יעקב כץ: דני, אתה היית בלוס אנג'לס ואתה יודע שזה לוקח חצי שעה.
יעקב כץ: אצלנו להגיע מהים ועד לירדן זה בערך שלושת רבעי שעה-שעה נסיעה, וזה המדינה הגדולה.
יעקב כץ: יש כאלה שרוצים לגור בגטו כמו שהיינו בוורשה, בלודז', כי התרגלנו לחיות בגטו 40 שנה.
יעקב כץ: אבל, העם הזה הוא עם בריא, הוא מתפתח.
יעקב כץ: הנתונים המעשיים מצדיקים את ההצבעות הדמוקרטיות של העם הזה.
יעקב כץ: בעזרת השם בבחירות שתהיינה תוך שנה, שנה וחצי, שנתיים – אני אנסה למשוך את זה לשלוש שנים – אתם תראו שהכמות שמצביעה עבור נגד שתי מדינות לשני עמים תלך ותגדל ממילא.
יעקב כץ: ההופעה צריכה להיות מכובדת, נימוסית, אוהבת, לא פוגעת, לא משפילה.
יעקב כץ: צריך להסביר לאומות העולם שארץ-ישראל שייכת לעם ישראל באהבה, בחיבה, לא באלימות.
יעקב כץ: אתם תראו שאומות העולם יבינו.
דני דנון: אני מבקש מהדוברים הבאים לנסות להתמקד בנושא ההסברה והצעדים החד-צדדיים שלשמו התכנסנו.
דני דנון: נאמרים פה דברים, ולחלקם אני מסכים, ולחלקם אני לא מסכים.
דני דנון: אבל, אני רוצה שנתמקד בנושא.
דני דנון: הדובר הבא הוא יהונתן רינהולד מנהל מרכז ארגוב ללימודי ישראל והעם היהודי באוניברסיטת בר-אילן.
דני דנון: אדוני, בקצרה בבקשה.
דני דנון: אחריו – סגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת מגלי והבה.
יהונתן רינהולד: תודה רבה.
יהונתן רינהולד: אני הייתי פעיל מאוד בניסיון להיות נגד החרם האקדמי בבריטניה, ונגד כל התופעה של הדה-לגיטימציה.
יהונתן רינהולד: אני רואה שהאתגר שעומד בפני מדינת ישראל הוא לאחד ולגייס את יהודי הגלות ואת החברים של ישראל, במיוחד באירופה כי זהו המקום שבו כל העניין הזה נופל.
יהונתן רינהולד: צריכים למצוא את הקו שיכול לאחד כמה שיותר אנשים.
יהונתן רינהולד: אם ננסה להתווכח על העיקרון של מדינה פלסטינית או על עיקרון ההתנחלויות, אז היהודים בחוץ-לארץ וכל החברים שלנו, יהיו חצויים.
יהונתן רינהולד: לא זו הדרך לאחד ולגייס אנשים.
יהונתן רינהולד: אנחנו כן יכולים לעשות שני דברים.
יהונתן רינהולד: ראשית, מסקרים שנעשו - הרבה אנשים באירופה לא יודעים את ההצעות הישראליות לשעבר לשלום.
יהונתן רינהולד: זאת אומרת, רוב הציבור לא יודע  מה ברק הציע ב-2000, והם לא יודעים  מה אולמרט הציע לפני שנתיים.
יהונתן רינהולד: זה הולך לאמינות של הצד הישראלי, וזה יותר חזק מזה שמדברים על דמוקרטיה ועל מדינה יהודית והכול.
יהונתן רינהולד: זה דבר שהמרכז יכול להבין, ושהוא כרגע לא מבין.
יהונתן רינהולד: אם כן, כדאי לעמוד על זה כי זה מעלה סימן שאלה על הסיבה למה הפלסטינים הולכים לכיוון החד-צדדיות – זה דבר אחד.