GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בוריס גרוסמן: וזה ביזיון, זו בושה, זו חרפה, שבמדינה שלנו שקולטת עלייה רק מדברים ומתהדרים בקליטת עלייה אבל לא מגבים את זה בנתינת תקציבים.
דני דנון: אם כך אז אני רוצה להקשות עליך.
דני דנון: עיריית מעלה האדומים לא מתוקצבת על ידי משרד החינוך?
בוריס גרוסמן: משרד החינוך מתקצב את עיריית מעלה האדומים אבל אין סעיף שמתקצב אותנו עבור קליטה.
בוריס גרוסמן: עבור קליטה לא מתקצבים.
בוריס גרוסמן: אני פונה לבקש תקציבים לקליטה כדי ללמד ילדים עברית.
בוריס גרוסמן: עברית שבעד המטרה הזאת קיבלנו לפני שנתיים תקציבים גדולים מאוד.
בוריס גרוסמן: במשך השנתיים האחרונות לא קיבלנו אגורה אחת.
בוריס גרוסמן: אני צריך להסתדר בכסף שעומד לרשותי, ממש גרושים שאנחנו מקבלים ממשרד הקליטה לתקצב גם את הדברים האלה, ופה יושב דוד יאסו, פה יושב המנכ"ל של משרד הקליטה, פה יושבים אחרים.
בוריס גרוסמן: השאלה היא, למה אני צריך לקבל את התקציב הזה ממשרד הקליטה כאשר זה נועד לפעילות תרבות ופעולות חינוך?
בוריס גרוסמן: אנחנו צריכים לקבל את זה מהם.
בוריס גרוסמן: אבל לא יכול להיות שלא מקבלים שום דבר ממשרדים ממשלתיים אחרים.
בוריס גרוסמן: משרד הפנים, בושה וחרפה.
בוריס גרוסמן: מביאים ילדים מאתיופיה, תנו לנו כסף.
בוריס גרוסמן: מקבלים עולים חדשים ממקומות אחרים, תנו כסף לעירית מעלה האדומים.
בוריס גרוסמן: תנו למטה בנימין, תנו למעלה  האדומים.
בוריס גרוסמן: אנחנו לא מקבלים שום דבר עבור קליטה חוץ מהתקציב שמקציב משרד הקליטה.
בוריס גרוסמן: זה לא בסדר.
בוריס גרוסמן: זה לא צריך להיות ככה.
בוריס גרוסמן: אתם צריכים לדאוג שזה לא יקרה.
בוריס גרוסמן: תודה.
דני דנון: אני מוכן לבדוק את הנושא.
דני דנון: על פניו נראה לי שאתה לא צודק.
בוריס גרוסמן: אני כן צודק ואני יודע על מה אני מדבר.
דני דנון: אני יכול לזמן לפה את שר החינוך.
דני דנון: אני יודע שמשרד החינוך מקציב תקציבים מוגברים לבתי ספר ולעיריות שבהם יש אחוז גבוה עולים.
בוריס גרוסמן: אז אתה היית במשרד שלנו במעלה האדומים.
בוריס גרוסמן: דיברת עם ראש העיר שלנו.
בוריס גרוסמן: תדבר עם דני קשריר והוא יגיד בדיוק את מה שאמרתי.
בוריס גרוסמן: אני יודע כי אני אחראי גם על התקציבים בעיריית מעלה האדומים.
דני דנון: אני מוכן.
דני דנון: אני אבדוק את זה עם ראש העיר, ואם זה נכון אנחנו נקיים דיון בהשתתפות שר החינוך כי אני יודע שמשרד החינוך כן מתגאה בכך שהוא נותן תקציבים מוגברים לחינוך.
בוריס גרוסמן: וגם תזמין אותנו לאותו דיון שאתה מתכוון לקיים כדי שגם אנחנו נוכל לדבר ולהשמיע את קולנו.
בוריס גרוסמן: אני מדבר גם על תקציב הרווחה וגם על תקציב החינוך.
בוריס גרוסמן: כי זו בושה וחרפה מה שהולך שם.
חנן ניב: שמי חנן ניב.
חנן ניב: אני ממועצה אזורית השומרון.
חנן ניב: אני גם אחראי בפועל על הפרויקטים של העולים במועצה האזורית שומרון.
חנן ניב: אני בקליטת עלייה מתעסק משנת 2000.
חנן ניב: משנת 2000 עד ממשלת אולמרט, החטיבה להתיישבות תקצבה אותנו.
חנן ניב: מאז ממשלת אולמרט והלאה פשוט התקציב הוא אפס.
חנן ניב: אין עם מה לעבוד.
חנן ניב: ולגבי משרד הקליטה אני יכול להגיד.
דני דנון: רגע, תן לי להבין, היו עד אז רכזי קליטה מטעם החטיבה להתיישבות?
חנן ניב: כן.
חנן ניב: נכון.
דני דנון: עכשיו אתה היית מקבל?
דני דנון: מתי זה הופסק?
חנן ניב: התקציב הופסק לזרום מאז כניסתה של ממשלת אולמרט.
חנן ניב: אני רוצה להגיד לכם, משרד הקליטה אולי מתקצבים אותנו משהו כמו 30 או 40 אלף שקלים וזה משנת 2000 עד שנת 2008.
חנן ניב: אבל עם כניסתה של השרה סופה לנדבר וכניסתו של המנכ"ל דמיטרי אפרצ'ב לתפקידו במשרד הקליטה, בשנת 2009 אני רוצה להגיד לכם, כאשר מדברים על אפליה מתקנת, בוודאי שזה מדבר אלינו.
חנן ניב: קודם כל שמעתי פה את השאלה הזאת מפיה של סגנית ראש העיר ירושלים, מריה נוביקוב, לגבי הפרויקטור הצרפתי וכל אי הנעימות הזאת.
חנן ניב: הפכנו להיות פה איזשהו עם צרפתי, רוסי, אתיופי.
חנן ניב: זה ממש לא נעים אפילו לשמוע את זה.
חנן ניב: אבל מה, לעניין, כבוד היושב ראש, כן, היה אצלנו פרויקט שנועד לעולי צרפת במשך שלוש שנים.
חנן ניב: משרד הקליטה תקצב את זה וזה  היה למשפחה אחת בלבד מצרפת.
חנן ניב: אבל אני כמי שקולט עלייה מברית המועצות לשעבר, משהו כמו 30 משפחות בשנה, ולגבי אלה לא היו פרויקטורים בשבילם.
חנן ניב: ופה נעשתה אפליה מתקנת.
חנן ניב: עם בקשתנו, באמת ביקשנו את זה מהמנכ"ל.
חנן ניב: נעשתה אפליה מתקנת.
חנן ניב: תיקנו את הטעות הזאת.
חנן ניב: אני מאוד מודה למנכ"ל על זה.
חנן ניב: כמובן תקציבים לפעילות ולחינוך וכל שאר הדברים.
חנן ניב: ואני באמת פה רוצה להודות גם לשרה של משרד הקליטה וגם לדמיטרי אפרצ'ב על התפקוד של המשרד ובמיוחד על האפליה המתקנת.
חנן ניב: המסר שאני רוצה להעביר ליושב ראש, התקציבים של החטיבה להתיישבות רובם ככולם מועברים לנגב ולגליל.
חנן ניב: החטיבה להתיישבות עד כניסתה של ממשלת אולמרט, היה תקציב של מיליון שקלים בחטיבה להתיישבות.
חנן ניב: מזה היה שוטף וכל ה- matching  של הרשויות המקומיות.
חנן ניב: וזה הופסק.
חנן ניב: בבקשה, אם אפשר לעשות את המאמצים, קודם כל בחטיבה להתיישבות, להחזיר את מיליון השקלים לטובת ההתיישבות ביהודה ושומרון, בעיקר אני מדבר על מטה בנימין ועל המועצה האזורית השומרון.
חנן ניב: ולדימה אני אומר, אני אומר את זה בגלוי, עוד לא קרה דבר כזה שאנחנו נפגשנו והוא לא נענה לבקשה שלנו.
חנן ניב: הציג פה הנציג של "בית ראשון במולדת, ישראל, סעיף תקצוב הסעות.
חנן ניב: ואני צריך לומר שזה מרכיב מאוד חשוב.
חנן ניב: הייתי מאוד רוצה שישימו לב לנקודה הזאת.
חנן ניב: נקודה נוספת לגבי דיור.
חנן ניב: לא משנה אם הדיור נועד למבוגרים או הוא נועד לצעירים.
חנן ניב: אני מדבר על הנושא של המשכנתאות.
חנן ניב: פי כמה וכמה הדיור במדינה שלנו קפץ לשחקים למיליונים.
חנן ניב: אם אפשר לעשות פה איזשהו מאמץ, באמת, להגדיל את מתן המשכנתאות לעולים החדשים.
חנן ניב: כאשר עולה מגיע למשל  לצפון השומרון  הוא רוצה להתיישב שמה, והמשכנתא של 250 אלף שקלים לא מספיקה, כן, יש לו בעיה להישאר במקום.
חנן ניב: הוא כבר השתקע בישוב.
חנן ניב: הבעיה אצלנו אדוני המנכ"ל, אני נותן שמה שירות, חבל לכם על הזמן.
חנן ניב: באמת.
חנן ניב: יוצא דופן.
חנן ניב: ובגלל אותה משכנתא וחוסר התקציב לקנות דירה, אם אותו עולה נאלץ לנדוד לקציר או לחדרה או לעפולה ולהתחיל הכול מחדש בתהליך הקליטה לא עשינו פה כלום.
דני דנון: אנחנו נפנה לחטיבה להתיישבות.
דני דנון: יש יושב ראש חדש בחטיבה להתיישבות ואני מאמין שנוכל לתקן את העוול שנגרם בנושא הזה.
דני דנון: כי אמרתי בהתחלה, יש את הנכונות של התושבים לקלוט.
דני דנון: כמו בעבר שהקיבוצים היו קולטי עלייה כך היום יש ישובים כאלה.
דמיטרי אפרצ'ב: באזורים שעליהם הוא מדבר.
דני דנון: במספרים אבסולוטיים מסתכלים על כמות האנשים שהקיבוצים קלטו בעבר לעומת היום אז יש הבדל גדול.
דני דנון: זו המציאות.
דמיטרי ארפצ'ב: האחוזים של העולים שנקלטו ירדו.
דמיטרי ארפצ'ב: אני ביקרתי שם זה פשוט לא יאומן, מאה אחוז תעסוקה וזה הודות לפעילות של המועצה שדאגה לכך.
דמיטרי ארפצ'ב: כל עולה שמגיע לשם, מגיע ומתחיל לעבוד.
דמיטרי ארפצ'ב: הם לא נותנים להם להיות מובטלים.
דמיטרי ארפצ'ב: נותנים להם שבועיים להתאקלם.
דני דנון: סופיה ביילין מעירית אשקלון.
סופיה ביילין: אני סופיה ביילין.
סופיה ביילין: אני ממונה על רווחה.
סופיה ביילין: בתוך אגף הרווחה יש לנו מחלקת קליטה.
סופיה ביילין: עדיין אין אגף לחוד.
סופיה ביילין: זה עדיין כך.
סופיה ביילין: אני חושבת שזה ביזיון.
סופיה ביילין: אני בטוחה שמחלקת העלייה צריכה להיות נפרדת ממחלקת הרווחה.
סופיה ביילין: כבר בהתחלה אני רוצה להודות לחבר הכנסת דני דנון, יושב ראש הוועדה הזאת.
סופיה ביילין: זו פעם ראשונה שאני מוזמנת לוועדת עלייה וקליטה למרות שאני ממונה על ענייני העלייה בעירית אשקלון.
סופיה ביילין: אני מאוד מודה לך.
סופיה ביילין: אני חושבת שזו התחלה של תהליך ואני תקווה שאנחנו נעבוד כמו שצריך בפעולה משותפת יחד עם משרד הקליטה.
סופיה ביילין: אני ממש מבקשת מאוד לעבוד ממש ביחד.
סופיה ביילין: אני הממונה על ענייני הקליטה בעירייה, אין מה לעשות?
סופיה ביילין: אני ממונה על קליטת העלייה בעיר.
סופיה ביילין: אז יש לנו כמה בעיות.
סופיה ביילין: הבעיה הראשונה והעיקרית זה עניין הדיור.
סופיה ביילין: עדיין יש לנו תור משנת 1994.
סופיה ביילין: אני חושבת שיחד עם משרד הקליטה שהוא אחראי על פיזור דירות עלינו לפתור את הבעיה הזאת.
סופיה ביילין: אני חושבת שצריך לגרום לכך שהדברים יהיו יותר שקופים.
סופיה ביילין: אני לא יכולה לבדוק או להבין למה אחד מקבל דיור והשני לא מקבל.
סופיה ביילין: אני מבקשת לצרף אותנו לוועדה שמחלקת דירות או משהו.
דמיטרי אפרצ'ב: הכול שקוף.
דמיטרי אפרצ'ב: משרד הקליטה דואג לזה.
דמיטרי אפרצ'ב: יש לכל עולה היום כרטיס.
דמיטרי אפרצ'ב: כל עולה יכול לראות היום מה המיקום שלו בתור לדיור.
סופיה ביילין: לא. אני אגיד לכם.
סופיה ביילין: אני לא חושבת שצריך לפזר את הדירות, את מאגר הדירות הארצי, למשל לתת לעיר אשדוד קדימות.
סופיה ביילין: יש לי כמה דברים שאני רוצה להגיד.
סופיה ביילין: למשל לשלוח עולה חדש לאיזושהי עיר למשך שנה, ואצלנו בהמתנה נמצאים עולים שעברו את מלחמה העולם השנייה והם ממתינים כבר 15 שנה לדיור.
סופיה ביילין: אני לא חושבת שיש צדק בזה ואני חושבת שבתיאום הם הרשויות המקומיות צריך לעזור לאנשים לקבל את הדיור המגיע להם.
סופיה ביילין: יש עוד דבר אחד וזה כפר הנופש הצרפתי.
סופיה ביילין: זה ביזיון.
סופיה ביילין: צריך לתת לאנשים לצאת משם.
סופיה ביילין: זה התחיל בשנת 92 ועד 94.
סופיה ביילין: יש כאלה שמתאים להם להיות שם, יש כאלה שלא מתאים להם להיות שם.
סופיה ביילין: אבל אנשים צריכים לבחור איפה הם רוצים להתגורר.
סופיה ביילין: קבעו להם תור.
סופיה ביילין: למשל בן אדם בן 80 ומשהו ממתין כבר שנתיים, הוא צריך להשכיר דירה במשך שנתיים ואחר כך שוב הוא נכנס לתור המתנה כלשהו.
סופיה ביילין: על זה צריך לדבר וכל יום אני מתעסקת בזה.
סופיה ביילין: גם בקשר לתקציב קליטה.
סופיה ביילין: אנחנו מקבלים בערך מיליון שקלים לשנה.
סופיה ביילין: כמעט 80% מהתקציב הזה הולך אצלנו לסעיף חינוך.
דמיטרי אפרצ'ב: זאת אומרת שמשרד החינוך לא מתקצב אתכם, רק משרד הקליטה נותן כסף.
דמיטרי אפרצ'ב: על זה דיברתי.
סופיה ביילין: למשרד הקליטה אין כסף לשלם לאגף החינוך.
דמיטרי אפרצ'ב: ואין כסף ממשרד החינוך שצריך להיות שותף גם כן לממן את סעיף החינוך.
דמיטרי אפרצ'ב: זה מה שאמרתי.
סופיה ביילין: נכון.
סופיה ביילין: ועניין פיזור הכסף הזה, אני גם כן לא מרוצה מאיך שזה נעשה.
דמיטרי אפרצ'ב: זה לא בסדר שמשרד החינוך לא נותן.
דני דנון: אני אקח את הדברים לתשומת ליבי.
אמיר וידר: קודם כל כמו כולם אני רוצה להודות למשרד הקליטה שעושה עבודה טובה מרמת השטח ועד רמת המערכות והלשכה.
אמיר וידר: דיברנו על השקעות העירייה.
אמיר וידר: עירית רמלה משקיעה מעל 2 מיליון שקלים בקליטה.
אמיר וידר: העירייה גם קולטת עולים רבים רק כדי לשבר את האוזן כ-220 עולים בחמש השנים האחרונות.
אמיר וידר: עדיין יש מקום למשרד הקליטה להגדיל את התקציב למרות שהעיר מקבלת .
אמיר וידר: לקהילות עשירות הרבה יותר קל לקלוט עולים כי הבעיות הן בעיות אחרות.
אמיר וידר: אני מדבר על בעיות קליטה מהותיות.
אמיר וידר: כשאנחנו מדברים על בעיות בקליטת עולים זה בדרך כלל לא עולים מארצות מערב אירופה או מארצות הברית, וגם לא מדרום אמריקה.
אמיר וידר: באשר לכוח אדם, קיצצנו לנו את הפרויקטור דובר הרוסית לחצי משרה.
אמיר וידר: אני חושב שזה לא במקום.
אמיר וידר: אני אגיד גם למה.
אמיר וידר: אמנם החליטו שמגיעים פחות עולים יוצאי ברית המועצות לשעבר השנה.
אמיר וידר: אם רוצים לעודד עלייה צריך להשאיר דברים כמות שהם.
אמיר וידר: השנה הגיעו לעיר 115 עולים.
אמיר וידר: גם בשנה הבאה לדעתי יבואו ויקלטו עשר משפחות בשקט.
דני דנון: תגיד לי, היום בעיר רמלה, מה ההתפלגות של העולים לפי ארצות המוצא ומה בקשר לפרויקטורים?
אמיר וידר: כיום לדוברי הרוסית יש כרגע פרויקטורית במשרה מלאה של משרד הקליטה.
אמיר וידר: יש שתי חצאי משרות ועוד משרה  מלאה שהעירייה מכספיה שלה מממנת.
אמיר וידר: עכשיו קל לי להצדיק ולבוא לעירייה בדרישות לתקציב להגדלת כוח האדם כאשר יש נמענים.
אמיר וידר: ראש העיר אומר אם משרד הקליטה לא אכפת לו אז אני גם לא אתרום את חלקי.
אמיר וידר: אם משרד הקליטה נותן לי אז גם אני אשקיע כסף בנושא.
אמיר וידר: בשביל זה אני אומר, זה מבורך מה שאנחנו מקבלים.
אמיר וידר: לא נראה לי שצריך לקצץ את הפרויקטורים.
אמיר וידר: הצלחנו להחזיר את הפרויקטור לדוברי צרפתית ואת הפרויקטור לעולי אמריקה הלטינית.
דמיטרי אפרצ'ב: ברמלה יש אוכלוסייה מיוחדת.
דמיטרי אפרצ'ב: מיוחדת מאוד.
דמיטרי אפרצ'ב: יש שם מעט עולים דוברי צרפתית ולכן שם לא הייתה שום הצדקה שיהיה פרויקטור לדוברי צרפתית במשרה מלאה.
דמיטרי אפרצ'ב: בגלל שברמלה אין לנו פרויקטור דובר ספרדית, שם בעצם חשבנו על קנה המידה של המשרות האלה.עכשיו חצי משרה של פרויקטור צריך להספיק.
דמיטרי אפרצ'ב: אני אשמח מאוד לחזור בנו אם התנאים ישתנו.
דמיטרי אפרצ'ב: צריך להבין אי אפשר להביא פרויקטור לפי רצון של רשות זו או אחרת.
דמיטרי אפרצ'ב: אני אולי באופן אישי הייתי רוצה ברמלה לממן 15 פרויקטורים.
דמיטרי אפרצ'ב: אני חייב לתת דין וחשבון לשרה ולממשלה.
דמיטרי אפרצ'ב: זו בדיוק הסיבה שאני מקבל את הדיווח והמשרד נותן את דעתו במלוא הרצינות לנושא הכספי.
דמיטרי אפרצ'ב: אני יודע שיש צורך.
דמיטרי אפרצ'ב: כאשר יש אפשרות אנחנו מעמידים לרשות הרשויות המקומיות פרויקטורים.
דני דנון: אדוני אתה רוצה לסיים.
אמיר וידר: כן.
אמיר וידר: הבעיה שלנו עם אמריקה הלטינית, זאת אומרת יש עולים, פשוט המידע פשוט לא עובר לשטח.
אמיר וידר: זה לא צריך להיות ברמה המקומית.
אמיר וידר: זה צריך להיות ברמה של משרד הקליטה.
אמיר וידר: כי רק בסוף החודש הזה מגיעים אלינו כעשר משפחות מדרום אמריקה.
אמיר וידר: מדברים על אפליה.
אמיר וידר: אבל האפליה הזאת היא בעידוד עלייה.
אמיר וידר: עידוד עלייה 2010 ומ-2011 ממדינות חמ"ע  כולל פרויקטור, כולל תקציב לחינוך וכולל תקציב לרווחה.
אמיר וידר: אמל"ט יוק, אין כלום באמל"ט.
אמיר וידר: אני חושב שבקטע הזה צריך לעבוד על עידוד עלייה מאמל"ט.
דמיטרי אפרצ'ב: באמל"ט יש הרבה יותר תקציב.
אמיר וידר: אני לא יודע איפה התקציב הזה.
אמיר וידר: אצלנו זה לא כך.
דמיטרי אפרצ'ב: זה לכולם אותו דבר.
דמיטרי אפרצ'ב: תקרא את הדוח, סעיף 306.
אמיר וידר: עידוד עלייה בשנת 2010 בתקציבים שלנו, אין לנו עבור אמל"ט תקציבי חינוך לקהילה.
אמיר וידר: אני לא יודע מה קורה במקומות אחרים.
אמיר וידר: אין לנו.
אמיר וידר: מה לעשות?
דני דנון: תודה אמיר.
דני דנון: בקצרה אריה סוד מרשות מקומית קריית ארבע.
דני דנון: לגבי קליטת בני מנשה.
דני דנון: מה עמדתכם?
דני דנון: יכולות קליטה עתידיות?
דני דנון: מה הצרכים המיוחדים?
אריה סוד: כן.
אריה סוד: רציתי בדיוק להתייחס לשאלתך לגבי אפליה של אוכלוסיות שונות.
אריה סוד: בקריית ארבע העולים מברית המועצות לשעבר מונים 25% ובערך 10% מהאוכלוסייה הם בני מנשה.
אריה סוד: אוכלוסיית העולים הזאת עוד לא נזכרה כאן.
אריה סוד: דווקא בקדנציה הנוכחית של השרה סופה לנדבר והמנכ"ל דמיטרי ארפצ'ב קיבלנו התייחסות סוף סוף מצד משרד הקליטה לאוכלוסייה של בני מנשה.
אריה סוד: ודאי שזה היה ביוזמה של הרשות המקומית קריית ארבע לתגבר פעילות עם האוכלוסייה הספציפית הזאת, אוכלוסייה שמבחינה תרבותית היא שונה לחלוטין מאוכלוסיות עולים אחרות שאנחנו מכירים.
אריה סוד: ואני חושב שבעזרת השם בשנתיים הקרובות אנחנו נתגבר פעילות ונעמיק את ההתייחסות עם האוכלוסייה הזאת.
אריה סוד: ואחר כך נוכל גם לקלוט קבוצות חדשות שהממשלה תחליט להעביר לקריית ארבע.
אריה סוד: אף כי ולמרות ש-25% מאוכלוסיית העולים מגיעה מברית המועצות לשעבר.
דני דנון: נחום זית שני משפטים על מועצה מקומית עמק יזרעאל.
נחום זית: המועצות האזוריות הן שונות מרשויות עירוניות בכך שהאוכלוסייה מפוזרת על פני שטח גדול וגם מבחינה יחסית האוכלוסייה היא קטנה.
נחום זית: לכן יש בעיות שהן אופייניות  למועצות האזוריות ואני קורא לזה חוק המספרים הקטנים.
נחום זית: לכן יש לגעת בכמה נקודות.
נחום זית: נקודה ראשונה, התקציבים שלנו ממשרד הקליטה הם קטנים יחסית ואני מצטרף לכל מה שנאמר כאן בדבר המאמץ הגדול שאנחנו משקיעים בעולים והיקף העבודה היומיומית הנדרשת כדי לתת מענים לעולים ולענות על כל הדרישות.
נחום זית: אני הייתי  מנהל אגף חינוך ולא נדרשתי בתפקידי הקודם לעבודה כל כך מרובה.
נחום זית: מה שאני רוצה לומר כמו בענייני מכרזים קורה שמנהל רכש מקבל 5000 שקלים לא צריך להוציא מכרז לגבי 500 אלף שקלים, אלא יש דרגות ובהתאם להן גם הדרישות המיוחדות, בעניין הזה גם צריך למצוא את הדירוג שלא יהיה צריך בשביל 2000 שקלים להשקיע את אותו מאמץ כמו במקרה שהזכרתי.
נחום זית: זו נקודה אחת.
נחום זית: נקודה שנייה, לגבי ילדים.
נחום זית: אני שמתי לב לזה.
נחום זית: מספר הילדים הוא לא כל כך גדול.
נחום זית: אני נוכחתי שקליטת השפה העברית שלהם, יש להם הרבה קשיים בגלל שהשעה בשנה הראשונה שמשרד החינוך נותן איננה מספיקה.
נחום זית: אני מעלה כאן את השאלה האם יש אפשרות שבאזורים שיש מספר ילדים קטן יינתנו שיעורי עברית לתלמידים כמו שיש במקומות אחרים.
דני דנון: הם לומדים עברית בבית הספר.
נחום זית: לא. רגע, אז אני אומר מכיוון שמדובר במספרים קטנים אתה לא יכול לקבץ את התלמידים בבית ספר אחד מספר תלמידים כזה כדי שיהיה מספר שעות מספיק וכן הלאה.
נחום זית: מה שיוצא שהילד אחרי שנה, שנה וחצי, רמת העברית שלו היא עדיין ראשונית לגמרי.
נחום זית: אני מבקש לבדוק אפשרות שבמקרים כאלה ובמיוחד איפה שיש אוכלוסיה מפוזרת שתהיה אפשרות לקיים אולפן אזורי עם הסעה במשך חודשיים או שלושה חודשים, כמה שזה יוגדר, כפי שזה מתקיים לגבי אנשים מבוגרים.
נחום זית: שתיים, שלוש נקודות אחרונות.
נחום זית: בעניין הפרויקטורים.
נחום זית: אני שמעתי כאן שגם במקומות שיש מספר עולים יותר קטן מאשר אצלנו יש להם פרויקטורים מסיבות כאלה ואחרות.
נחום זית: אני אומר לא חייב שיהיה פרויקטור במשרה  מלאה, זה יכול להיות משרה בהיקף יותר קטן אבל גם איפה שיש מספר עולים קטן צריך השתתפות של פרויקטור כדי לאפשר את הקליטה.
נחום זית: ונושא נוסף, סוגית הדיור.
נחום זית: בשנת 2009 אצלנו במועצה עמק יזרעאל פעילות הקליטה למעשה נעצרה בגלל מחסור בדיור.
נחום זית: מה שאני מבקש כאן לא להחזיק מרכזי קליטה אלא למצוא אפשרות לסיוע מסוים בדמי שכירות כדי להחזיק את הדירות במצב שיהיה אפשר להשכיר אותן.
נחום זית: אני לא מדבר על משכנתאות.
נחום זית: אני מדבר על שכירות.
נחום זית: לפעמים אני צריך בשביל עולה שיגיע עוד חודשיים אני צריך להחזיק דירה אבל אני לא יכול לעשות את זה.
נחום זית: אני לא יכול להשיג את הדירה חודש מראש כיוון שאין לי איך לממן את זה.
דני דנון: דמיטרי אפשטיין ממלא מקום ראש עיריית נהרייה בבקשה.
דמיטרי אפשטיין: מעלים כל מיני בקשות.
דמיטרי אפשטיין: סך הכול זה ועדה לעלייה וקליטה וברכות ליושב ראש החדש.
דמיטרי אפשטיין: מה שמשתמע מכל הנאמר כאן זה שהיחסים בין הרשויות המקומיות למשרד הקליטה הם יחסים טובים.
דמיטרי אפשטיין: אני מברך את משרד הקליטה.
דמיטרי אפשטיין: אריה פורת בטח זוכר כמה מפגשים באותה ועדה של עלייה לפני 5 שנים.
דמיטרי אפשטיין: היום המצב הוא שונה לגמרי.
דמיטרי אפשטיין: הוא השתפר.
דמיטרי אפשטיין: יש חשיבות גדולה לכינוס הוועדה כדי לשטוח את הדברים, לפתור את הבעיות עם הרשויות המקומיות.
דמיטרי אפשטיין: כאן בוועדה אף אחד לא יכול לעזור לכם כדי לפתור את הבעיה.
דמיטרי אפשטיין: אתם, מחזיקי תיקי קליטה ברשויות המקומיות, אתם צריכים לפתור את הבעיות בעצמכם בתוך הרשות שלכם, בארגונים שלכם.
דמיטרי אפשטיין: אני כנציג מחלקת הקליטה ברשות המקומית נהרייה, יוצאי דרום אמריקה, יוצאי רוסיה, יוצאי אוקראינה, יוצאי אתיופיה, זה אחריות שלכם לפעול.
דמיטרי אפשטיין: אתה בטח שמעת, אתה בסדר אבל באותה עיר, בכל עיר ועיר אנחנו צריכים לפעול.
דמיטרי אפשטיין: מה שכן, מה שראוי להעלות בוועדה, אנחנו חזרנו ממסע שיווק.
דמיטרי אפשטיין: היינו ברוסיה, היינו באוקראינה.
דמיטרי אפשטיין: ידידים ממגדל העמק.
דמיטרי אפשטיין: אנחנו רשויות שמשקיעות, רוצים את העולים, רוצים את העלייה, וברוך השם אנחנו מצליחים בכך.
דמיטרי אפשטיין: אני בא ואומר, היוזמה בידינו.
דמיטרי אפשטיין: דימה בטח שמע על זה.
דמיטרי אפשטיין: ופה כבוד היושב ראש נצטרך את הגיבוי שלך במעמדך.
דמיטרי אפשטיין: מדברים בסוכנות היהודית על הרצון לבטל את המחלקה לעידוד העלייה.
דמיטרי אפשטיין: אני דואג לכול העולים.
דמיטרי אפשטיין: אז אני פה, אני בא ומבקש.
דמיטרי אפשטיין: עכשיו פה צריך מאמץ משותף מצד כל מחזיקי תיק הקליטה ברשויות המקומיות השונות להעביר את רוע הגזירה.
דני דנון: דמיטרי, ביום רביעי הבא מגיע לפה יושב ראש הסוכנות היהודית.
דמיטרי אפשטיין: אני מעלה לפניך את הדברים.
דני דנון: בסדר, אני אומר  כולכם מוזמנים לישיבה שתתקיים בשבוע הבא ביום רביעי, בשעות הבוקר, פה בחדר הזה.
דני דנון: כולכם מוזמנים להגיע.
דני דנון: והשאלה הזאת תישאל באותה ישיבה.
דמיטרי אפשטיין: אז עוד פעם, אני פשוט מדגיש את זה, ולכולם שיהיה בהצלחה בפעילות שלהם.
סטניסלב טריטיגקוב: אני מחזיק תיק הקליטה בעיריית נתיבות.
סטניסלב טריטיגקוב: אנחנו עיר בפריפריה, בנגב, בעוטף עזה.
סטניסלב טריטיגקוב: אני פשוט רוצה לברך את יושב ראש הוועדה הנכנס ואת יושבת ראש הוועדה היוצאת וגם לברך את מה שעושה משרד הקליטה למען העולים.
סטניסלב טריטיגקוב: אבל אני רוצה להדגיש נושא אחד.
סטניסלב טריטיגקוב: קודם כל יש פעילות תחת דגל גדול של פיתוח קליטה וקהילה.
סטניסלב טריטיגקוב: כל שנה אנחנו מקבלים תקציבים פחות ופחות.
סטניסלב טריטיגקוב: יש תקציבים ייחודיים.
סטניסלב טריטיגקוב: יש תקציב ליוצאי ברית המועצות על קיום אירוע לניצחון בנאצים  של מלחמת העולם השנייה.
סטניסלב טריטיגקוב: יש עידוד קהילות עולים.
סטניסלב טריטיגקוב: יוזמה טובה ומצוינת.
סטניסלב טריטיגקוב: אבל התקציב הוא לא רבע ממה שהייתי מקבל כאשר התחלתי לעבוד בקידום עלייה וקליטה בשנת 98.
סטניסלב טריטיגקוב: פשוט כל שנה אני סוגר פרויקט אחר וזה פוגע באנשים.
סטניסלב טריטיגקוב: גם חשוב לי להדגיש, אני ממלא את תפקידי כמחזיק תיק הקליטה כבר 14 שנה ואני לא זוכר שנה כל כך מסובכת וכל כך קשה בעירייה של נתיבות כמו השנה הזאת.
סטניסלב טריטיגקוב: חשוב לי לציין שאין מתחרה אצלנו במשרד הקליטה בכל מה שנוגע לחינוך בלתי פורמאלי, בכל מה שנוגע לרווחה, ומיצוי הפוטנציאל של צעירים, וכמו כן של ילדים בטיפול לימודי ובהוראת השפה העברית.
סטניסלב טריטיגקוב: אין מתחרה למשרד הקליטה בנושאים הללו.
סטניסלב טריטיגקוב: אני רוצה להודות לאריה פורת על כל השנים שהוא עזר ותמך וכמובן אני מודה לדמיטרי אפרצ'ב המנכ"ל הנוכחי במשרד.
סטניסלב טריטיגקוב: אבל הנושא הזה מאוד חשוב.
סטניסלב טריטיגקוב: ויש עוד שאלה מאוד חשובה.
סטניסלב טריטיגקוב: צריכים להשקיע גם באלה שזה מקרוב באו וגם בעולים הוותיקים שכבר נמצאים בארץ מספר שנים.
סטניסלב טריטיגקוב: אנחנו מדברים על עידוד עלייה והבאת עולים חדשים.
סטניסלב טריטיגקוב: זה טוב ויפה.
סטניסלב טריטיגקוב: אבל אלה שבאים, אני מקבל פניה בקשר למגורים בנתיבות.
סטניסלב טריטיגקוב: שכר דירה ממוצע לדירה של שלושה חדרים זה 2500 שקלים לחודש ואותו עולה מקבל שכר שכירות 1100 שקלים.
סטניסלב טריטיגקוב: תגידו לי מה צריך לעשות זוג קשישים עולים  שגר בנתיבות?
סטניסלב טריטיגקוב: אז קודם כל צריכים באמת לחשוב אם אנחנו צריכים את העלייה בכלל, אם אנחנו צריכים את עידוד העלייה, ואיך אפשר לפתור את הבעיה, משימה כלכלית פשוטה.
סטניסלב טריטיגקוב: כי היום לצערי אין אפשרות.
ליה שמטוב: כן, ולסיכום.
ליה שמטוב: אנחנו השנה חגגנו לציין מספר שנים של היותנו בארץ.
ליה שמטוב: וגם ציינו את התרומה הגדולה של העלייה למדינת ישראל.
ליה שמטוב: הרשויות המקומיות ומחזיקי תיק הקליטה ברשויות עושים עבודה טובה.
ליה שמטוב: גם ראשי הרשויות.
ליה שמטוב: רוב העולים שעלו בשנות התשעים נקלטו היטב.
ליה שמטוב: אנחנו עם היד על הדופק בכל הנושא של העלייה.
ליה שמטוב: מגיע לכם כפיים.
דני דנון: אני הייתי מעוניין בישיבה הזאת את הדברים מפיכם, את הבעיות של העולים בכל עיר ברמה הפרטנית של השטח.
דני דנון: הדברים הקטנים גם הם מאוד חשובים.
דני דנון: אנחנו רואים בכם נציגים שלנו  והוועדה תסייע לכם ותעמוד לרשותכם.
דני דנון: אנחנו נעשה את הדרך לטוב ולרע.
קריאה: שיהיה לטוב, שלא יהיה לרע.
אברהם מיכאלי: בוקר טוב לכולם, אנחנו פותחים את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בנושא מאוד ייחודי ומאוד רגיש.
אברהם מיכאלי: אני חושב שאנחנו, כוועדת העלייה והתפוצות מחויבים לעסוק גם בסוגיות האלה.
אברהם מיכאלי: גם היהודים שיושבים בארץ ישראל חייבים לא רק לזכור ולא רק להזכיר אלא גם לא לשכוח מה קרה לעם שלנו לפני כ-60 שנה.
אברהם מיכאלי: היוזמה של הדיון היא של חבר הכנסת בילסקי, שמגיע לו הרבה תודה ויישר כוח.
אברהם מיכאלי: הוא הביא לנו את היהודי היקר הזה שנמצא אתנו, מר ברדלי גולד, שהוא יציג את העדות שלו בקצרה לפנינו.
אברהם מיכאלי: אני מבין שהעדות היותר ארוכה תפורסם במקום אחר.
אברהם מיכאלי: כוועדת העלייה, גם נשמע את הדברים וגם נביע את העמדות שלנו, ויכול להיות שגם נצטרך להגיע פה לכל מיני החלטות עקרוניות איך אנחנו, ככנסת, נגיב על הסוגיה העקרונית הזאת.
אברהם מיכאלי: מכיוון שהסוגיה היא משפטית – מוגשת כרגע תביעה?
: הוגשה תביעה בארצות-הברית.
אברהם מיכאלי: חשוב לנו לדעת את הפן המשפטי, גם בארצות-הברית, אבל מה נעשה פה בארץ בשביל שנוכל להגיד שאת שלנו אנחנו עושים ונעשה.
אברהם מיכאלי: נצטרך לשקול, מבחינת הייעוץ המשפטי - לא רק של הכנסת אלא הרבה מעבר לזה - איך נוכל למצות את הדין עם אותו פושע נאצי שכנראה מסתובב עדיין בחיים ואף אחד לא שם עליו יד עד עכשיו.
אברהם מיכאלי: לצערנו, אני מבין שגם בממשלת גרמניה לא נקטו נגדו בשום הליכים.
אברהם מיכאלי: נמצאת אתנו עורכת הדין ניצנה דרשן לייטנר, שאנחנו מכירים אותה מכל מיני תביעות עקרוניות אחרות.
אברהם מיכאלי: תציגי לנו בכמה מילים גם את הפן המשפטי וגם את כל מה שקרה עד עכשיו מבחינת עובדות מסביב לתיק הזה.
ניצנה דרשן לייטנר: תודה רבה ובוקר טוב.
ניצנה דרשן לייטנר: אנחנו נמצאים כאן באירוע היסטורי, במקרה היסטורי, של פושע מלחמה נאצי שחי בגרמניה מאז המלחמה ועד היום בחופשיות, בפתיחות, מבלי להסתתר, כותב ספרים, נואם הרצאות, נותן מאמרים, מבלי ששילם על פשעי המלחמה שביצע, והפשעים הללו איומים הם.
ניצנה דרשן לייטנר: שמו ברנהרד פרנק.
ניצנה דרשן לייטנר: כולם מכירים את פרנק משלהי המלחמה, מהימים בהם היה מקורב להיטלר וקיבל פקודה מהיטלר לאסור ולהרוג את גרינג לאחר שגרינג ביצע מעשה בגידה בגרמניה.
ניצנה דרשן לייטנר: פרנק סירב להרוג אותו, אבל הוא עצר אותו ואחר כך הסגיר אותו לכוחות הברית.
ניצנה דרשן לייטנר: זה תפקידו הידוע של פרנק.
ניצנה דרשן לייטנר: מה שלא ידוע הוא הצווים וההוראות שהוא נתן לצבא הגרמני, לבצע השמדה בעם היהודים.
ניצנה דרשן לייטנר: אנחנו מדברים על הצווים הראשוניים, התחילתיים, מ-28 ביולי 1941, שהורו לשלוח יהודים - נשים זקנים וטף - לביצות ברוסיה ולהירצח שם.
ניצנה דרשן לייטנר: זה בוצע ברוסיה, בבלרוסיה, באוקראינה, בשעה שהימלר, שהיה מופקד על השמדת העם היהודי, לא ידע בדיוק איך הצבא הגרמני יוכל לבצע רצח המוני של יהודים, רצח המוני של גברים, נשים וטף.
ניצנה דרשן לייטנר: הוא הוציא את ההוראה הראשונה – ההוראה המדוברת – הוא חתם עליה יחד עם פרנק.
ניצנה דרשן לייטנר: הצבא הגרמני היה רוצח יהודים והיה חוזר למפקדה ומדווח לפרנק על תוצאות ההרג: כמה מה הרגו, מה היו התגובות של חיילי האס.
ניצנה דרשן לייטנר: אס, מה המכשולים בהם הם נתקלו.
ניצנה דרשן לייטנר: פרנק היה מקבל אצלו במפקדה את כל הצווים הללו והיה מוציא חדשים.
ניצנה דרשן לייטנר: זו הייתה מערכת שלמה שהתנהלה במשך חודשים רבים.
ניצנה דרשן לייטנר: לאחר כמה חודשים אפילו הוצאו הוראות בחודש ספטמבר, זה נקרא guidelines, שהנחו את החיילים בדיוק איך לבצע את הרצח ההמוני.
ניצנה דרשן לייטנר: בסופו של דבר, כאשר הבחינו בכך שזה גם מעט מדי וגם החיילים הגרמנים לא מסתדרים עם זה בצורה הכי טובה שבעולם, הם עברו לפתרון הסופי – לתאי הגזים.
אברהם מיכאלי: אני מבין ממך שהוא היה איש ביצוע בפועל, לא רק יועץ.
ניצנה דרשן לייטנר: ראש מטה, ככה אנחנו יכולים לקרוא לו.
ניצנה דרשן לייטנר: הוא לא ירה כדור אחד, אבל במחי קולמוס הוא שרף כפרים שלמים.
ניצנה דרשן לייטנר: הגשנו תביעה בשם מארק גולד ובשם ברק ברנשטיין, אחיו של לאונרד ברנשטיין, המלחין הידוע, אשר קרוביהם נרצחו באותם אזורים עליהם פיקד פרנק.
ניצנה דרשן לייטנר: התביעה הוגשה בארצות-הברית וכעת אנחנו כאן, במדינת ישראל.