GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמנואל נבון: ולכן, יש תופעה של ירידה בשנתיים או בשלוש השנים האחרונות.
עמנואל נבון: לפי הסטטיסטיקה שאני קיבלתי, ואני מקווה שהיא נכונה, אחוז החזרה או הירידה אצל אלה שנקלטו במסגרת תוכנית העלייה הקהילתית הוא 8% בלבד.
עמנואל נבון: זאת אומרת שהתוכנית הזאת היתה מוצלחת ביותר.
עמנואל נבון: שמעתי מהרבה עולים או מנציגי עולים אמירה שחוזרת על עצמה והיא שהעולים מצרפת לא מבקשים כסף, אלא מענה אנושי כדי לעזור להם להתמודד עם הקשיים של העלייה, ושהתוכנית הזאת בהחלט ענתה לצורך הזה, כולל בנוגע לעובדים דוברי צרפתית במשרדים ממשלתיים ותרגום של מסמכים, כפי שאמרת אדוני היושב ראש.
עמנואל נבון: בסך הכול, שוב לפי נתון שאולי גם הוא לא נכון, אבל השפה הצרפתית היא השפה של כ-20% מאזרחי מדינת ישראל, או שפת אם, או שפה יום יומית, כאשר במקצועות רבים ניתן לעבור מבחנים כדי לקבל רישיונות מקצועיים באנגלית, בערבית, ברוסית.
עמנואל נבון: אבל, לא בצרפתית בחלק מהתחומים.
מרינה סולודקין: תעשו מפלגה, ואחר כך יהיו מבחנים בצרפתית.
עמנואל נבון: כן, אני מבין שזו השיטה.
דני דנון: אני חולק על אמירתך.
דני דנון: אנחנו צריכים לדאוג לכולם.
מרינה סולודקין: לא, זה בצחוק.
עמנואל נבון: אני רושם בפניי את ההמלצה.
עמנואל נבון: מקובל שכל העולים, ובכללם העולים מצרפת, ילמדו את השפה העברית.
עמנואל נבון: אבל, עד שהם ישלטו כראוי בשפה, ראוי לתת לאנשים שעברו את המבחנים בשפה שלהם, לקבל רישיונות מקצועיים.
עמנואל נבון: נקודה אחרונה – יש בעיה גם בנושא קבלת רישיונות מקצועיים לרופאים.
עמנואל נבון: נמצאים כאן כמה נציגים של ארגונים של רופאים מסורבי קבלת רישיונות.
דני דנון: אנחנו נקיים על זה דיון נפרד.
עמנואל נבון: אני לא אכנס לזה, אבל אני חושב שגם לזה צריך להתייחס, תודה.
דני דנון: עמנואל, תודה רבה.
דני דנון: אני רוצה לבקש מנילי פיצ'ון שהיא רכזת קליטה בעיריית אשדוד.
דני דנון: נילי, אני אקשה עלייך.
דני דנון: אומרים במשרד הקליטה שבמקום שניים שיש באשדוד, ושיהיה אחד, ממילא לא מגיעים הרבה עולים.
דני דנון: מה קורה בשטח?
נילי פיצ'ון: הפרויקט התחיל באשדוד בשנת 2004, והיו שני פרויקטורים דוברי השפה הצרפתית.
נילי פיצ'ון: משנת 2008 היו שני פרויקטורים דוברי צרפתית, אחד דובר ספרדית.
נילי פיצ'ון: אני דוברת את שתי השפות כך שהם הרוויחו.
נילי פיצ'ון: חצי משרה של דובר ספרדית נסגרה.
דמיטרי אפרצב: העיר הרוויחה, לא הם הרוויחו.
נילי פיצ'ון: כולם הרוויחו.
נילי פיצ'ון: ואז הפכתי להיות פרויקטורית של שני המקומות: צרפתית וספרדית.
נילי פיצ'ון: זה מה שאני עושה כרגע.
נילי פיצ'ון: בסוף השנה אני עוזבת את התפקיד.
נילי פיצ'ון: אני לא רוצה לדבר על התפקיד, כן או לא.
נילי פיצ'ון: חבל לדבר על זה.
נילי פיצ'ון: אני רוצה להדגיש את דבריו של עמנואל נבון.
נילי פיצ'ון: בלי הפרויקט תהיה ירידה בעלייה.
נילי פיצ'ון: אדוני המנכ"ל, סליחה, אבל יש לי הערה קטנה לגבי מה שאתה אמרת שמורגשת העדפה, ואתה לא מצדיק אותה.
נילי פיצ'ון: במשרד הקליטה יש הוראת שעה, ואנחנו פועלים על פי הוראת השעה.
נילי פיצ'ון: ברור שכל הוראת שעה מותנית בתקציב.
נילי פיצ'ון: בכל השנים יש הוראת שעה שעולים חדשים יכולים לקבל מימון חלקי – אנחנו קוראים לזה וואוצ'רים – לתוכנית תעסוקתית.
נילי פיצ'ון: משנת 2008 אין למשרד הקליטה את הכספים האלה יותר בקופה.
נילי פיצ'ון: לצערנו הרב, אנשים נמצאים ברשימות המתנה, ושנה שעברה עולים מברית-המועצות לשעבר קיבלו וואוצ'רים.
נילי פיצ'ון: אני לא מדברת על זה שזו רק העדפה מבחינת הצרפתים, אלא גם מבחינת כל העולים שמחכים לזה משנת 2008.
דמיטרי אפרצב: את לא דוברת אמת.
דני דנון: אדוני המנכ"ל, יושבת פה מישהו שעבדה בשטח, והיא מכירה את האנשים.
דני דנון: היא אומרת את דעתה.
דני דנון: אתה לא יכול לקבוע לה שהיא לא דוברת אמת, כפי שאנשים לא יקבעו לך שאתה לא דובר אמת.
דני דנון: יכול להיות שאתה חולק עליה.
דמיטרי אפרצב: אני אוכל להוכיח לך את זה.
דני דנון: אני אשמח מאוד שתעביר לנו לוועדה בכתובים כך שנוכל לראות מה המציאות בשטח בעניין הזה.
דני דנון: אני  מקפיד מאוד על זימונם של אנשים לוועדה, וגם להתייחס בכבוד לדעות של אנשים שנמצאים בקו הראשון.
דני דנון: כלומר, הם לא אצלנו בכנסת או במשרדי הממשלה, אלא הם אלה שפוגשים את העולים וקולטים אותה.
דני דנון: נילי, האם את רוצה להוסיף?
נילי פיצ'ון: תודה רבה.
דני דנון: אני רוצה לבקש מראש עיריית נצרת עילית שמעון גפסו התייחסות קצרה.
שמעון גפסו: אדוני היושב ראש, בוקר טוב לך ולכל החברים.
שמעון גפסו: בראש ובראשונה, אני מכיר מקרוב את יהדות צרפת.
שמעון גפסו: גם אני עליתי מצרפת.
שמעון גפסו: אומנם בילדותי, אבל יש לי הרבה משפחה.
שמעון גפסו: יהדות צרפת היא יהדות עצמאית, והיא יודעת לעלות לבד.
שמעון גפסו: העיר נצרת עילית מאוד מעוניינת, והיא יכולה היום עם התב"עות החדשות לקלוט כמות גדולה של יהודים במסגרת עלייה כזאת או אחרת.
שמעון גפסו: הופשרה לנו עכשיו שכונה לאוכלוסייה דתית, ושכונה נוספת לאוכלוסיה חרדית.
שמעון גפסו: אני רואה היום, בשנת 2010, בנושא חיזוק ההתיישבות בגליל דבר שהוא חשוב לא פחות מכל התיישבות ביהודה ושומרון, למרות שמי שמכיר אותי יודע שאני איש ארץ-ישראל השלמה.
דניאל בן-סימון: חשובה הרבה הרבה הרבה יותר.
דניאל בן-סימון: אל תהיה עדין כל כך.
דניאל בן-סימון: אל תתבייש מהיושב ראש.
דניאל בן-סימון: היום הגליל הוא יותר חשוב פי כמה מיהודה ושומרון.
דניאל בן-סימון: תרשה לי לומר את הדברים האלה.
שמעון גפסו: תודה, זה בסדר.
שמעון גפסו: אני חושב שהדבר הזה יכול להיות טוב לנצרת עילית, טוב לגליל, וטוב למדינת ישראל, והוא טוב גם ליהודים שיגיעו מצרפת.
שמעון גפסו: אני רוצה להתייחס לדבריו של מר נבון מניסיון אישי.
שמעון גפסו: אני יכול לומר שיש לי קרובי משפחה – לפחות שניים - שהגיעו לפה בתור רופאים.
שמעון גפסו: הם הגיעו עם הכסף שלהם, קנו בתים.
שמעון גפסו: אבל, הם השאירו את הבתים שלהם פה וחזרו מכיוון שלא הסכימו להעסיק אותם כרופאים.
שמעון גפסו: אני לא רוצה לרדת לפרטים כי יהיה דיון.
שמעון גפסו: מכל מקום, הם אחר כך חזרו, והוכשרו אחרי שנים.
שמעון גפסו: מדובר באוכלוסייה מאוד מאוד איכותית, עם פוטנציאל גבוה למדינת ישראל.
שמעון גפסו: נצרת עילית היא עיר קולטת עלייה מספר אחת במדינת ישראל.
שמעון גפסו: 48% מהאוכלוסייה הם עולים משנות ה-90 וצפונה.
שמעון גפסו: לצערי הרב, מתוך כל העולים האלה שהם כ-20,000 תושבים, רק 131 עולים הם מצרפת.
שמעון גפסו: זה לא מעט, אבל יכול היה להיות הרבה יותר.
שמעון גפסו: אני חלילה לא בא להביע ביקורת על שום משרד ממשלתי.
שמעון גפסו: אני רק אומר  - תתממשקו.
שמעון גפסו: תדאגו לממשק בין הרשות לבין אותו גוף – אם זה הסוכנות היהודית או משרד הקליטה.
שמעון גפסו: אנחנו בהחלט יכולים לעשות את העבודה.
שמעון גפסו: אני כמובן לא צריך לנסוע לצרפת, נסעתי מספיק בחיים שלי.
שמעון גפסו: בעיניי, אין פה עיר יותר יפה מנצרת עילית.
שמעון גפסו: לא הייתי מחליף את נצרת עילית בפריז, במיוחד לאור מה שקורה בזמן האחרון.
שמעון גפסו: לגבי נושא גלי העלייה מצרפת – אדוני המנכ"ל, כולנו מבינים.
שמעון גפסו: אני מצטער שאני מדבר על זה כי זה אולי פחות סימפטי.
שמעון גפסו: אבל, גלי העלייה נובעים גם מהמצב הפנימי בצרפת, ומכמה היהודים אהודים או לא אהודים בצרפת.
שמעון גפסו: צריך להבין שיהודי שיושב מצוין בצרפת לא חושב לעשות עליה.
שמעון גפסו: אבל, כשמפלס האנטישמיות עולה שם, הוא חושב אחרת.
שמעון גפסו: אני מצטער אם כולכם חושבים את זה, אבל אני מעיז לומר את זה.
שמעון גפסו: כל אחד יודע שמדינת ישראל היא הגב שלו.
שמעון גפסו: אני נואם לא פעם אחת בכל מיני פורומים ומול קהילות יהודיות בצרפת במסגרות הפרטיות שאני מבקר, במיוחד בסופי שבוע, ואני אומר להם כמה חשוב שמדינת ישראל תהיה חזקה.
שמעון גפסו: הם בתגובה אומרים שהם יודעים שהם יכולים לישון בשקט כי יש להם תמיד את המקום הזה שיכול ביום מן הימים להמתין להם כאן.
שמעון גפסו: תודה רבה, אדוני.
דני דנון: תודה רבה לראש עיריית נצרת עילית.
דני דנון: אבי זאנה, מנכ"ל "עמי" - ישראל, בבקשה.
דני דנון: אני הבנתי שאתם התעסקתם בזה, והפסקתם להתעסק עם זה.
אבי זאנה: חבל מאוד שזה מה שנאמר כאן.
אבי זאנה: אני רק רוצה לציין שרק השנה אנחנו משקיעים יותר ממיליון דולר לטובת עולי צרפת בארץ.
אבי זאנה: לצערי, בלי התמיכה של משרד הקליטה, ובלי תמיכת הסוכנות.
אבי זאנה: הסוכנות, מסיבותיה, הפסיקה לממן אותנו.
דני דנון: במה באים לידי ביטוי המיליון דולר?
דני דנון: איפה זה מושקע?
אבי זאנה: יש לך פה מספר נציגים שיוכלו להעיד על הפעילות שלנו.
אבי זאנה: זה מושקע בעיקר בקרב 350 ילדים שמקבלים מאיתנו שיעורי עזר, ומקבלים שעות אחר הצהריים לשיעורים פרטיים.
אבי זאנה: זה מושקע בעיקר כדי לבוא במקום הוואוצ'רים שרק עכשיו שמעת על ביטולם על ידי משרד הקליטה.
אבי זאנה: "עמי" לקחה על עצמה בסיוע הקהילה היהודית בצרפת לחדש את הוואוצ'רים בצורה פרטית.
אבי זאנה: יכול להיות שהמידע הזה עדיין לא הגיע למוסדות, ואני מאוד קובל על כך.
אבי זאנה: זה גם מגיע הרבה מאוד לקרן עזרה הדדית שמחלקת כמה מאות אלפי יורו.
אבי זאנה: יש לנו פה את נציג הקהילה היהודית בצרפת שיוכל להעיד על כך.
אבי זאנה: עמותת "עמי" בשנים האחרונות חילקה פחות או יותר 10 מיליון דולר.
אבי זאנה: זה נכון שאנחנו, כמו רוב העמותות, נתקלנו במשבר הכלכלי.
אבי זאנה: חבל לי שבשעת המשבר הממשלה לא עמדה לצידנו, ונכנסה לבירוקרטיה.
אבי זאנה: מה שעולה בעיקר מהדיון הזה הוא הבעיה של הפרויקטורים, ולצערי זה מבטא רק את החלק העליון של הקרחון.
אבי זאנה: יש תסיסה, יש אי הבנה.
אבי זאנה: סליחה, על ההשוואה.
אבי זאנה: ראינו מה שקרה עכשיו בגליל.
אבי זאנה: אני לא רוצה שנתעורר עוד פעם יותר מידיי מאוחר.
אבי זאנה: נכון שהעלייה מצרפת קצת ירדה.
אבי זאנה: יושבת פה נציגת מחלקת העלייה, ואני חושב שמבחינתה העלייה מצרפת עלתה אולי ב-15% השנה, ולא ירדה.
אבי זאנה: שוב, כל אחד מסתכל על הכוס איך שהוא רוצה.
אבי זאנה: משרד הקליטה מסתכל רק על העלייה הקהילתית.
אבי זאנה: אבל, יש 2,000 עולים שעולים כל שנה מצרפת.
אבי זאנה: בעשור האחרון זה כבר 20,000 – 25,000.
אבי זאנה: מדובר ב-25,000 אנשים שעולים מלב הקהילה, וזה לא פסיק אחוז קטן, אלא זה חלק משמעותי.
אבי זאנה: עם כל הכבוד וההערכה שלי לעלייה  מארצות הברית ול"נפש בנפש", היא מהווה בערך עשירית מהעלייה מצרפת מבחינה אבסולוטית.
אבי זאנה: יש לנו פה קהילה, ולצערי רוב האנשים פה לא יוכלו לדבר.
אבי זאנה: יש קהילה שנקלטה מאוד יפה.
אבי זאנה: עם כל ההערכה שיש לי למר נבון, הסקרים שאנחנו עשינו מראים שהירידה בקרב העולים מצרפת היא כללית – בסביבות 7% - 8%, ולא הנתון שאתה זרקת באוויר.
אבי זאנה: אף גורם מקצועי פה לא יסכים איתך.
אבי זאנה: יש פה בעיות משמעותיות בחינוך, בתעסוקה, ולצערי היום רוב הנטל נופל על העמותות.
אבי זאנה: אני לא מדבר רק על עמותת "עמי".
אבי זאנה: אני רוצה להדגיש ולציין שהיא קיימת ומתחזקת, והיא ממשיכה לעבוד, לצערי, אך ורק מתרומות.
אבי זאנה: אנחנו עומדים לצאת בשנה הקרובה במבצע מאוד גדולה מול הקהילה.
אבי זאנה: אני קורא לממשלה ולסוכנות להיות שותפים איתנו.
אבי זאנה: לא יעלה על הדעת שעמותות פרטיות הן אלו שמובילות את המאבקים עבור העולים.
אבי זאנה: אני לא רוצה לדבר על תחושת הקיפוח.
אבי זאנה: אני רק יכול להגיד שהתסיסה - - -
דני דנון: תודה, חייבים לסיים.
דני דנון: אני רוצה לשמוע ממש בקצרה מהגברת מרים נבט מאשדוד.
דני דנון: גברתי, מה את עושה באשדוד?
מרים נבט: אני רכזת מרכז למידה לעולי צרפת, פרויקט שהמדינה השתתפה, וגם קרן "עמי" השתתפה.
מרים נבט: הפרויקט הזה התחיל כבר בשנה שעברה.
מרים נבט: אני הגעתי לפני שמונה שנים לארץ, ומייד התבקשתי לעזור לעולים מצרפת.
מרים נבט: נילי ומישל נבט גם נהיו פרויקטוריות.
מרים נבט: אבל, גם אני תרמתי את חלקי.
מרים נבט: יש לומר נקודה מאוד חשובה.
מרים נבט: בהמשך למה שאמר מר נבון לגבי התעודות ועל זה שצריך להקל על ההליכים של רופאים שרוצים כן להתאקלם כאן בארץ, אני רוצה לומר שהנקודה המרכזית, מבחינתי, של קליטה מוצלחת, מעבר לתעסוקה שהיא כמובן הכרחית, זה החינוך של התלמידים.
מרים נבט: בלא מעט מקרים במו עיניי ראיתי משפחות שנאלצו לחזור לצרפת מפני שלא היו כאן מוסדות חינוך שמתאימים את עצמם לקהילה.
מרים נבט: אני רוצה לומר שבעיר אשדוד מתגוררים היום 21,000 עולי צרפת.
מרים נבט: זו עלייה של העתיד.
מרים נבט: כל שאר העליות שאנחנו הבאנו כאן זה פאסה דה-פאסה, אנחנו הולכים עכשיו לכיוון של עלייה מהעולם המערבי.
מרים נבט: בעוד שנתיים יהיו בחירות לנשיאות.
מרים נבט: תמיד אומרים לי: מרים, אל תתיימרי.
מרים נבט: למרות זאת, אני חוזרת על זה בכל כלי התקשורת דוברי העברית, ואני אומרת לכם שבבחירות הבאות בצרפת בעוד שנה וחצי, יתחיל גל מסיבי של עולי צרפת לישראל.
מרים נבט: תתכוננו לכך, בפרט במסגרת החינוך.
דני דנון: אנחנו נשמח על כל עולה שיבוא.
מרים נבט: לגבי מסגרת החינוך – אני רואה את זה, אנחנו סובלים מזה כל יום בשטח.
מרים נבט: נילי יכולה להעיד על כך.
מרים נבט: יש לי כאן מורים שאחראית על העולים במקיף אשדוד שקולט הכי הרבה עולים.
מרים נבט: יש אי היכרות של המערכת החינוכית.
מרים נבט: היא לא מתייחסת בהתאם.
דני דנון: מרים, תודה.
דני דנון: חייבים לקצר.
דני דנון: לא כולם יספיקו לדבר היום.
דני דנון: אני כבר אומר לכם שתהיה ישיבת המשך, והמשרד יבוא גם עם מספר נתונים שנבקש ממנו.
מרינה סולודקין: קודם כל, ברוכים הבאים למדינת ישראל.
מרינה סולודקין: העובדה שכולם נמצאים כאן יחד זה התגלמות של קיבוץ גלויות.
מרינה סולודקין: אתם מספרים על בעיות שהיו על גבנו 20 שנה.
מרינה סולודקין: כל המאבקים היום היו מאבקים גם שלנו.
מרינה סולודקין: המערכות לא הפיקו לקחים, וזה חבל מאוד.
מרינה סולודקין: למשל, נושא הרופאים - בושה וחרפה.
מרינה סולודקין: יש מחסור ברופאים במדינת ישראל.
מרינה סולודקין: בושה לכולנו ששני רופאים חזרו, כפי שאתה סיפרת.
מרינה סולודקין: דני הוא יושב ראש הוועדה עכשיו, ואני חושבת שכוועדה אנחנו חייבים לדרוש – לא לבקש – בחינות ברפואה בשפה הצרפתית.
מרינה סולודקין: עשינו את זה ברוסית, עשינו באנגלית, וחייבים לעשות את זה בצרפתית כי המצב לא יכול להמשיך כך.
מרינה סולודקין: לגבי נושא הפרויקטורים – אני מאוד מבינה.
מרינה סולודקין: מדינת ישראל מאוד קשה.
מרינה סולודקין: חצי מיליון איש הגיעו בשנתיים או בשלוש שנים.
מרינה סולודקין: כל המשרדים לא דיברו רוסית, וכמעט כל העולים לא דיברו אנגלית.
מרינה סולודקין: לא היתה שפה משותפת בכלל.
מרינה סולודקין: אבל, ניסיון, אומץ ועזרה של כל הקהילה הם אלה שעוזרים.
מרינה סולודקין: לגבי אשקלון – אני אישית פגועה מזה שאין פרויקטורים לעלייה מצרפת שמגיעה לאשקלון.
דמיטרי אפרצב: כי אין עליה.
קריאה: כי אין שיווק של הפרויקט.
מרינה סולודקין: אני מאוד מבינה שלמשרד הקליטה אין כסף.
מרינה סולודקין: אתם לא יודעים כמה תלונות יש לי על זה שאין וואוצ'רים, וכמה אנשים פונים אליי מקהילות אחרות.
מרינה סולודקין: פונים אליי ברוסית ובאנגלית.
מרינה סולודקין: חבל מאוד שלא פונים בצרפתית, אני לא מדברת צרפתית.
מרינה סולודקין: אנחנו צריכים לפנות לבני וקנין בנושא פרויקטורים בעיר אשקלון הוא הלך הרבה שנים לחפש את קהילות יהודי צרפת על מנת שהן יגיעו.
מרינה סולודקין: אני חושבת שבמחלקת הקליטה בראשות לב ברדני, חייבים להיות אנשים  מדברים צרפתית לפחות בחצי משרה.
מרינה סולודקין: אני אשקלונית, ואם מישהו רוצה שאני אדבר עם בני וקנין, אז אני מבקשת לפנות אליי ולהסמיך אותי.
דני דנון: חברת הכנסת סולודקין, תודה רבה.
דני דנון: חבר הכנסת בן סימון, בבקשה.
דניאל בן-סימון: אדוני היושב ראש, תודה רבה.
דניאל בן-סימון: לפי הרכב האנשים פה יכולתי אולי לפנות לקראת סיום בצרפתית.
דניאל בן-סימון: זה היה פותר חצי מהבעיה, אבל אני חושש לאגף הזה שיושב פה שהוא אולי לא בקי בשפה.
דני דנון: תהיה אפליה מתקנת, לשם שינוי.
דניאל בן-סימון: זו קהילה באמת יוצאת דופן באיכות שלה.
דניאל בן-סימון: זו קהילה שעברה כל כך הרבה טלטלות.
דניאל בן-סימון: רובה היגר מצפון אפריקה בשנות הארבעים והחמישים.
דניאל בן-סימון: הם נהפכו אולי לעתודה מספר אחד של ישראל בבוא היום.
דניאל בן-סימון: אני לא רואה נהירה מארצות המערב.
דניאל בן-סימון: אבל, צרפת היא פרויקט שנמצא בטלטלה בגלל שהוא נתון למצבי רוח שלטוניים, כלכליים, וכמובן לאומיים.
דניאל בן-סימון: הקהילה המוסלמית יכולה להשפיע על ההגירה.
דניאל בן-סימון: אדוני היושב ראש, מדובר בנושא שהוא רק נפתח, והוא עשוי להשתנות גם כתוצאה מהבחירות בעוד שנתיים.
דניאל בן-סימון: אני מתאר לעצמי שגרף העלייה יעלה אם הסוציאליסטים יעלה.
דניאל בן-סימון: אם סרקוזי יישאר, היהודים יישארו.
דניאל בן-סימון: הם מרגישים יותר טוב איתו.
דניאל בן-סימון: אבל, זו קהילה שחיה בסימן שאלה ועם מזוודה כמעט מוכנה, עם דירה שם, ואולי חצי דירה פה, או משהו בבניין גבוה בתל-אביב, וזאת בגלל התנודות בקהילה הזאת.
דניאל בן-סימון: היא העתודה היחידה.
דניאל בן-סימון: בגלל קוצר הדיון, אני חושב שצריך למצוא דרך המשך כדי לדון בה, ואני מאוד אשמח ליטול חלק.
דניאל בן-סימון: אני מקווה שהדיון הבא יהיה בצרפתית.
דני דנון: ד"ר דב מימון עמית בכיר במכון לתכנון מדיניות העם היהודי, משפט קצר, בבקשה.
דב מימון: אני רוצה לשקף לכם קצת מחקר רב היקף שעשינו במכון לגבי העלייה מצרפת.
דב מימון: אין לי הרבה זמן לדבר, אבל אני אומר שניתן להכפיל, ואף לשלש את העלייה מצרפת על ידי צעדים נכונים.
דב מימון: יש רבבות יהודים שמעוניינים לעלות, והם לא עושים זאת עקב קשיי קליטה תעסוקתית, וחברתית, ובמיוחד חינוך ילדים.
דב מימון: הנקודות האלה הן מאוד חשובות.
דב מימון: צריך לזהות את החסמים.
דב מימון: התקדים של אלה שלא נקלטו, כמובן מונע את העלייה של רבבות.
דב מימון: אנחנו חייבים להשקיע בזה מאמצים.
דב מימון: הפרויקטורים הם דווקא נצרכים פה, כי הם מהווים את השמן של המערכת.
דב מימון: כמו חבר הכנסת בן סימון, גם אני חושב שיש צורך בדיון נוסף.
דב מימון: אני מדבר עכשיו על שלושה מהלכים שצריך לעשות.
דב מימון: ראשית, הסרת כל החסמים המשרדיים והבירוקרטים.
דב מימון: זה צריך להיעשות על ידי הקמת ועדה בין-משרדית, רשות לאומית שתפעל מכוח החלטת ממשלה.
דב מימון: אפשר לעשות את זה: רישיונות עבודה, חוק גיוס, הכרה בתארים מחו"ל.
דב מימון: יש פה מהלכים שאפשר לעשות.
דב מימון: הדברים האלה מוכרים היטב על ידי ארגוני עולים.
דב מימון: הנושא השני שעליו אני רוצה לדבר הוא עניין של שיפור משמעותי ברמת הקליטה בארץ.
דב מימון: יש צורך ביצירת תוכנית אב אחידה לכל יישוב, ובאמת ברמה היישובית.
דב מימון: צריך למצוא שותפים ברמות היישובים כמו נצרת עילית או מקומות אחרים.
דב מימון: כמו כן, אולפנים, חינוך ילדים.
דב מימון: אפשר לעשות את זה על ידי פרויקטורים מיוחדים בנושא.
דב מימון: בלי פרויקטורים הדברים לא עובדים, כי אנחנו לא יכולים להסתדר בג'ונגל הישראלי.
דב מימון: זה פשוט בדוק.
דב מימון: אנשים מגיעים ונקלטים במקומות שלא מתאימים לתעסוקה שלהם.
דב מימון: ולכן, החברים שלהם שעושים אותה תעסוקה לא יסכימו לעלות.
דב מימון: ושוב, אנחנו מונעים את העלייה.
דב מימון: שלישית, כמובן שעידוד עלייה הוא יותר אינטנסיבי מצרפת, וגם את זה אפשר לעשות.
דב מימון: אבל, שני השלבים הראשונים הם בהחלט אפשריים.
דב מימון: הסרת חסמים הוא דבר שהוא בהחלט אפשרי.
דב מימון: אם אנחנו מקימים ועדה בין-משרדית, ואפשר שהכנסת תעודד דבר כזה, אנחנו יכולים בהחלט להוריד את החסמים.
דב מימון: כמו כן, תוכנית אחידה לפי יישובים.
דב מימון: צריך משהו אינטגרטיבי, ולא לחשוב רק קליטה.
דב מימון: הקליטה הוא לא רק האשם העיקרי פה.
דב מימון: כמובן שאנחנו מדברים על עלייה מארצות רווחה, ולא ארצות מצוקה, וצריך גם עלייה וגם קליטה ביחד.
דני דנון: תודה ד"ר מימון.
דני דנון: משפט קצר לברנרד זנזורי סמנכ"ל "תקוותנו".
ברנרד זנזורי: אני רוצה להביא את נקודת המבט מהשטח, מצרפת.
ברנרד זנזורי: אני חושב שזה יעזור לנו להבין מה שקרה כאן היום במשך שעה.
ברנרד זנזורי: מדינת ישראל והסוכנות היהודית נעלמו מהשטח לחלוטין.
ברנרד זנזורי: מי שנמצא שם כבר לא רואה נציג ישראלי, שלא לדבר גם על שגרירות, על הסברה.
ברנרד זנזורי: אין כבר שליחים שמסתובבים בקהילות ושמדברים.
ברנרד זנזורי: האנשים היחידים שאתה יכול לפגוש הם אנשים מסורים בדרך כלל שמייצגים את התוכנית שלהם, אנשים מעמותות פרטיות כמו שאמר אבי.
ברנרד זנזורי: זאת אומרת, מדובר באנשים ששלחו את עצמם בהרבה מקרים.
ברנרד זנזורי: אני חלק מהאנשים האלה.
ברנרד זנזורי: כשמדינת ישראל נעלמת מהשטח, אז בצרפת זה עוד יותר גרוע.
ברנרד זנזורי: אריק שרון כתב כתבה מאוד מעניינת באמצע שנות התשעים כשהוא היה שר התשתיות.
ברנרד זנזורי: הוא כתב שעכשיו צריך להתרכז בצרפת כי זה הקהילה עם הכי הרבה מוטיבציה מכל הקהילות האחרות, והיא הכי קרובה לעלות.
ברנרד זנזורי: אבל, מה עשינו מאז?
ברנרד זנזורי: הורדנו תקציבים, הורדנו אנשים, הורדנו שליחים, הורדנו את תוכנית "תגלית" – הורדנו הכול.
ברנרד זנזורי: אז אל תתפלאו, כמו שאומר מנכ"ל משרד הקליטה והוא צודק, הוא לא יכול להקציב תקציבים לאנשים שאולי לא באים, או לא באים מספיק.
ברנרד זנזורי: אבל, האנשים בצרפת ממש קרובים לעלות אם ישקיעו שם בשטח קצת משאבים.
ברנרד זנזורי: לא מדובר בהרבה מיליונים, אלא בקצת משאבים ובקצת התעניינות.
דמיטרי אפרצב: אנחנו עשינו את זה.
ברנרד זנזורי: אבל, לא מספיק.
ברנרד זנזורי: תאמין לי שאני שם כל חודש במשך שבוע, ואני אומר לך שלא רואים בשטח בכלל את מדינת ישראל.
דני דנון: לסיכום אני רוצה לומר כמה דברים.
דני דנון: קודם כל, ברור לנו מהדברים שעלו פה שהישיבה הזאת רק התחילה תהליך.
דני דנון: יש פה גם אי הסכמות, וזה מראה שכנראה יש פה דברים שצריך ללבן.
דני דנון: ברשותכם, אני אקריא את הצעת ההחלטה:     	ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, מברכת את העולים מצרפת וקוראת לעידוד העלייה באופן אינטנסיבי מצרפת.
דני דנון: העולים מצרפת הם נכס לאומי, ומידת תרומתם לחברה ולכלכלה עולה כל ההשקעה בהם.
דני דנון: השקעה בקליטה טובה הינה המפתח לעידוד עלייה.
דני דנון: כל עולה שנקלט הינו שליח עלייה הטוב ביותר למדינת ישראל.
דני דנון: הוועדה קוראת למשרד הקליטה לשקול בשנית את צמצום כוח-האדם לקליטת העלייה מצרפת.
דני דנון: הוועדה תקיים ישיבת המשך בנושא רופאים עולים תוך 60 יום.
דני דנון: הוועדה תקיים ישיבת מעקב בנושא קליטת העולים מצרפת והפעילות בצרפת תוך 90 יום לאחר קבלת נייר ממרכז המחקר והמידע של הכנסת בנושא זה שיבדוק את הפעילות בצרפת, ואת הפעילות בישראל.
דני דנון: הוועדה מבקשת לקבל דוח בנושא הוואוצ'רים ממשרד הקליטה תוך 21 יום?
דמיטרי אפרצב: זה לא דבר בעייתי.
דני דנון: אוקיי, תוך 30 יום בנושא הוואוצ'רים.
דני דנון: כולנו ניפגש פה לישיבת המשך עם יותר נתונים על מנת לראות איך אנחנו מסייעים להביא יותר עולים מצרפת.
דני דנון: תודה רבה לכולם.
דני דנון: שלום, אנחנו פותחים את הישיבה המשותפת.
דני דנון: יש לנו שלושה נושאים חשובים על סדר היום, שכולם במסגרת היום הבינלאומי למאבק באלימות נגד נשים.
דני דנון: בגלל חשיבות הנושאים נקבעה ישיבה משותפת.
דני דנון: מספר ארגונים פנו, והעבירו לנו חומר לפני הדיון.
דני דנון: אנחנו רוצים לפתוח ולבקש מנציגת מרכז המחקר והמידע, אורלי אלמגור-לוטן, לתת לנו סקירה קצרה של הדברים שעלו תוך כדי הכנסת הנייר לוועדה.
ציפי חוטובלי: אני רוצה להודות על שיתוף הפעולה בין שתי הוועדות.
ציפי חוטובלי: לאור הנתונים הקשים, כאשר חלק גדול ממקרי הרצח והאלימות מיוחסים לקהילה האתיופית, יש ערך לדבר על טיפולים נקודתיים במגזרים מסוימים, ואיך אנחנו מסייעים למזעור הנזקים באותם מגזרים.
ציפי חוטובלי: הסקירה של מחלקת המחקר והמידע של הכנסת בעניין הזה היתה מאוד טובה.
ציפי חוטובלי: אורלי, בבקשה.
אורלי אלמגור-לוטן: אני אדבר על הנתונים, והנציגים של הרשויות ידברו על התוכניות שלהם.
אורלי אלמגור-לוטן: אני אפתח בהבהרה.
אורלי אלמגור-לוטן: בחלק מהמקרים השתמשתי במונח "עולים" כאשר הכוונה היא למי שעלה לארץ אחרי 1990, אלא אם כתוב אחרת.
אורלי אלמגור-לוטן: כאשר אני כותבת "יוצאי אתיופיה" הכוונה היא למי שנולדו בארץ והאבא נולד באתיופיה .
אורלי אלמגור-לוטן: השימוש כאן הוא לא מקרי.
אורלי אלמגור-לוטן: בכוונה לפעמים כתוב ככה ולפעמים כתוב ככה.
אורלי אלמגור-לוטן: הנתונים על רצח נשים על ידי בני זוגן – עד ה-22 בנובמבר 2010 נרצחו 16 נשים על ידי בני זוגן, מהן 3 עולות מאתיופיה.
אורלי אלמגור-לוטן: בעמ' 4 יש טבלה החוזרת אחורה משנת 2004 ועד היום.
אורלי אלמגור-לוטן: אפשר לראות שהשנה מספר הנשים שנרצחו על ידי בני זוגן היה גבוה ממה שהיה בכל השנים שחלפו.
אורלי אלמגור-לוטן: סך הכל בתקופה הזו נרצחו 81 נשים על ידי בני זוגן.
אורלי אלמגור-לוטן: 35 היו עולות חדשות, מביניהן 18 יוצאות אתיופיה.
אורלי אלמגור-לוטן: מדובר על שיעור שהוא גבוה משמעותית מהשיעור שלהן באוכלוסייה.
אורלי אלמגור-לוטן: עולי אתיופיה מהווים 1% מהאוכלוסייה, וסך כל הקהילה של יוצאי אתיופיה מהווים 1.5% מהאוכלוסייה בישראל.
אורלי אלמגור-לוטן: יש כאן פער משמעותי.
אורלי אלמגור-לוטן: לגבי תיקים בגין אלימות במשפחה – מדובר על תיקים שנפתחו במשטרה בגין תלונות של נשים על אלימות במשפחה.
אורלי אלמגור-לוטן: גם כאן שיעור התלונות של נשים שהן עולות מאתיופיה בין השנים 2005 ל-2010 נע בין 2.3% ל-2.9%.
אורלי אלמגור-לוטן: ישנן ירידות ועליות במשך השנים, ואני לא יודעת אם אפשר להצביע על מגמה.
אורלי אלמגור-לוטן: בכל השנים האחוז הזה יותר גבוה מהשיעור של העולות באוכלוסייה, שהוא כאמור 1%.
אורלי אלמגור-לוטן: .      	החלק השני מתייחס לעולי אתיופיה המקבלים טיפול משירותי הרווחה.
אורלי אלמגור-לוטן: אמנם כתוב כאן משרד הרווחה, אבל מדובר בתוכניות שגם משרד העלייה והקליטה מעורב בהן גם, גם בתקצוב וגם בהפעלה.
אורלי אלמגור-לוטן: כאשר מדובר במטופלים במרכזים למניעת אלימות במשפחה – גם כאן השיעור של משפחות יוצאי אתיופיה הוא גבוה מאוד יחסית לשיעור שלהם באוכלוסייה.
אורלי אלמגור-לוטן: כלומר, הם מקבלים יותר טיפול.
אורלי אלמגור-לוטן: כאשר משווים את הפרופיל של מי מבני המשפחה המקבל טיפול לעומת כלל האוכלוסייה, מוצאים שיותר גברים ויותר ילדים מקבלים טיפול.
אורלי אלמגור-לוטן: העניין של הגברים הוא משמעותי, כי גם בהקשר של אלימות נגד נשים בכלל מדברים על טיפול לגברים.
אורלי אלמגור-לוטן: פה רואים שסך הכל האחוז של הגברים המקבל טיפול הוא גבוה יחסית לנשים.
אורלי אלמגור-לוטן: בסעיף 2.2 ישנה טעות.
אורלי אלמגור-לוטן: הנתונים של יוצאי אתיופיה הם לא נכונים.
אורלי אלמגור-לוטן: העמודה של יוצאות אתיופיה מתייחסת בטעות ליוצאות חבר העמים.
אורלי אלמגור-לוטן: אנחנו נעלה נוסח מתוקן באתר.
אורלי אלמגור-לוטן: נשות אתיופיה במקלטים – בשנת 2005 היו 74 נשים יוצאות אתיופיה.
אורלי אלמגור-לוטן: בשנת 2007 היו 71 נשים, ובשנת 2009 היו 85 נשים.
אורלי אלמגור-לוטן: זה עדיין גבוה משמעותית מהשיעור שלהן באוכלוסייה.
דני דנון: רפ"ק מזרחי, לאחרונה שמענו על מקרים  מזעזעים.
דני דנון: אמנם לא הסתיימה השנה, אבל האם אתה יכול להאיר את עינינו לגבי מספר מקרי הרצח, ניסיונות הרצח בשנת 2010?
עודד מזרחי: בשנת 2010 נרצחו 16 נשים, כאשר מתוכן 3 ממוצא אתיופי.
דני דנון: האם הנתונים המופיעים פה הם אחרונים, או שהאירועים הקדימו את מה שקורה?
עודד מזרחי: הם נתונים אחרונים.
עודד מזרחי: זה מעודכן פה עד סוף נובמבר.
ציפי חוטובלי: נראה לי, שכדאי שנשמע אנשים המכירים את הקהילה מקרוב, שיכולים לעזור לנו ולומר איפה הבעיות המרכזיות, כאשר אנחנו מדברים חוסר מודעות, חוסר נגישות וכו'.
ציפי חוטובלי: ברהן, דיברת היום על ההקשר הזה.
ציפי חוטובלי: גם בשבוע שעבר השתתפת בדיון הוועדה.
ציפי חוטובלי: נתחיל איתך, ואתה תגיד לנו מהם הדברים המרכזיים שמדינת ישראל יכולה לעשות למען מזעור הנזק.
ברהן מלדה: אני עובד סוציאלי, רכז ארצי לתוכניות עולי אתיופיה בשירות הרווחה, משרד הקליטה.
ברהן מלדה: אנחנו מסתכלים על עולי אתיופיה בכמה רבדים.
ברהן מלדה: דובר על הגברים החלשים, ועל ההתפוררות של התא המשפחתי.
ברהן מלדה: לבעלי המקצוע קשה מאוד לגייס את הגברים שיבואו לטיפול.
ברהן מלדה: ישנן כמה סיבות לכך.
ברהן מלדה: היום משפחה עולה מתמודדת על הלחם של הבוקר, ולכן היא אינה יכולה לפנות לעצמה שעות להגיע לקבוצות טיפול.
ברהן מלדה: הם פנויים בדרך כלל בשעות אחר הצהריים, 18:0-19:00.
ברהן מלדה: מן הסתם, השעות של עובדי ממסד הן מוגבלות.
ברהן מלדה: אנחנו למדים, שבהגירה האישה מסתגלת יותר לשינויים מאשר הגבר, למרות שהגבר תר את הארץ ובא לפני כן.
ברהן מלדה: האישה היא זו שמתמודדת מבחינת חינוך וגידול הילדים, קניות, תשלומי עירייה וכו'.
ברהן מלדה: לכן, נראה כאילו הנשים מעוצמות ועולות על הגבר.
שלמה מולה: האם יש תוכניות ממוקדות לגברים?
שלמה מולה: אתה אמרת שקשה לגייס גברים לתוכניות.