GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שרה זילברשטיין: אותו דבר לגבי האוכלוסייה האתיופית ששם אנחנו ממש במצב שאנחנו מפעילים בקרוב פרויקט מיוחד כדי להגיע לביתו של כל עולה חדש אתיופי כדי שיידע את הזכויות שלו.
שרה זילברשטיין: יש הרבה מאוד בעיות.
שרה זילברשטיין: רציתי להתייחס בעיקר לנושאים שאתם העליתם, אבל, שוב, הנושא של הגבול של הקצבה המיוחדת לעולים החדשים הוא בעיה שאתם כבר העליתם והנושא הזה הוא מאוד קריטי.
שרה זילברשטיין: חוץ מזה, שוב, ידוע שזכויות לאזרחים ותיקים שהם עולים חדשים זה  דבר מאוד מאוד חיוני ואנחנו ממש מתחננים ומבקשים, יש לנו במוקד שלנו *8840, קבוצה של אנשים שעונים ברוסית ואנחנו מבקשים שהעולים החדשים יפנו אלינו כדי למצות את הזכויות.
שרה זילברשטיין: אנחנו גם יודעים שאנשים לא יודעים איך לפנות לקבל שכר דירה, השתתפות בשכר דירה, איפה פונים, מה פונים, איך מקבלים את הזכויות האלה.
מרים בר גיורא: אני רוצה לתת סקירה קצרצרה על פעולות שנעשו השנה ולהדגיש שני נושאים.
מרים בר גיורא: בסך הכל כשליש מהאוכלוסייה המבוגרת רשומים בשירותי הרווחה, שזה הרבה, כ-250,000 זקנים רשומים כקליינטים, כאנשים שפנו לשירותי הרווחה לקבלת סיוע במהלך השנה.
מרים בר גיורא: 250,000 מתוך כ-720,000 זקנים זה הרבה, זה הרבה מאוד.
מרים בר גיורא: במהלך השנים ובמהלך השנה ישנם נושאים שפיתחנו אותם ושיש לנו תשובות, ישנם נושאים שהם מקרטעים ואין לנו תשובות.
מרים בר גיורא: קודם כל הזכויות של העולים החדשים הן כמו הזכויות של האוכלוסייה הוותיקה, ואנחנו רואים אותם משולבים בכל השירותים וכפי שנאמר, מאחר וחלק מהעולים, רובם אפילו, הם עניים ונמצאים בדרגות התחתונות מבחינת ההכנסות שלהם, אז בוודאי שהם מופיעים אצלנו וזכאים לקבל שירותים לפני אוכלוסיות שהן בעלות פנסיות קטנות או הכנסות קצת יותר גבוהות.
מרים בר גיורא: למשל בתחום של מרכזי יום.
מרים בר גיורא: אנחנו רואים כניסה של אוכלוסיות.
מרים בר גיורא: מרכזי יום מיועדים לזקנים שהם ירודים בתפקוד שלהם ואנחנו רואים גם הרבה מאוד עולים חדשים שבהתחלה לא רצו להיכנס, כי יש גם השתתפות עצמית, היום הם נכנסים, מקבלים סל שירותים שלם במסגרת מרכז היום, כולל נסיעות, כולל ארוחות.
מרים בר גיורא: לפעמים גם קונים ארוחות לשישי-שבת וזה מאפשר להם להמשיך ולגור בקהילה, גם אם יש להם צרכים נוספים.
מרים בר גיורא: בעבר אוכלוסייה כזאת היתה נכנסת יותר לבתי אבות.
מרים בר גיורא: נושא נוסף שאני רוצה להזכיר אותו זה הנושא של קהילות תומכות.
מרים בר גיורא: כשאדם נשאר לגור בביתו ומקבל לחצן מצוקה ויש אב קהילה ויש שירותים חברתיים ופעולות אחרות, אנחנו רואים כניסה מאוד גדולה של אוכלוסיות תוך זמן קצר והרבה מאוד עולים.
מרים בר גיורא: בערים עתירות עולים כמו כרמיאל, נצרת עלית, אנחנו רואים כניסה גדולה של האוכלוסיות האלה, שנהנות גם מהביטחון שזה נותן להם מצד אחד ומצד שני גם מפעילות חברתית.
מרים בר גיורא: נושא של צרכים מיוחדים הוא מאוד בעייתי אצלנו וזה בדיוק הסעיף שמטפל באוכלוסייה הענייה.
מרים בר גיורא: זה הסעיף שעוזר לאותה אוכלוסייה שאינה זכאית לחוק ביטוח סיעוד ועדיין צריכה עזרה בבית, עזרה בטיפול באישי, או הסעות באמבולנסים או במוניות לטיפולים רפואיים וכדומה, או השלמת ציוד הכרחי בבית, והסעיף הזה הוא סעיף בעייתי.
מרים בר גיורא: כאן יש לנו בעיה גדולה.
מרים בר גיורא: יש עוד נושאים שהם בעייתיים, לא הכל טוב.
מרים בר גיורא: בנושא של סידור מוסדי לזקנים תשושים, לא סיעודיים, נכנסים דרכנו.
מרים בר גיורא: יש לנו מקומות בבתי אבות, יש סידור מוסדי, אנחנו רואים שבסך הכל היתה ירידה במספר הזקנים מלפני מספר שנים.
מרים בר גיורא: מ-4,000 זקנים שהיו מסודרים באמצעות שירותי הרווחה, ירדנו לכ-3,000 מסודרים באמצעות שירותי הרווחה וזה מאחר ויותר ויותר זקנים רוצים להישאר בקהילה בגלל השירותים הקהילתיים כפי שהזכרתי, חוק ביטוח סיעוד, שהם מקבלים, ומי שיכול להישאר בבית, ואנשים תשושים יכולים יותר להישאר בבית מאשר סיעודיים, הם נשארים יותר בבית.
מרים בר גיורא: אני רוצה להזכיר שני דברים, אחד טוב והשני בעייתי, שאנחנו מטפלים בהם עכשיו.
מרים בר גיורא: הדבר הטוב זה הנושא של ניצולי שואה.
מרים בר גיורא: אנחנו יודעים שבמעגל השני ישנם הרבה מאוד עולים מברית המועצות לשעבר ובמסגרת כל ההטבות, אני לא רוצה להזכיר את כל הפעולות שנעשו לאוכלוסיות האלה, אבל אחד הדברים שכן עשינו, קיבלנו תוספת תקציבית של 5 מיליון ₪ לפעילות חברתית טיפולית, במיוחד לאוכלוסייה הזאת.
מרים בר גיורא: זה מסייע לנו לתמוך בבתים חמים שיש לאנשים שהם בודדים, שרוב רובם הם עולים חדשים, ופעולות חברתיות במועדונים ופעולות אחרות.
מרים בר גיורא: זה הדבר היותר טוב.
מרים בר גיורא: הדבר הבעייתי שאנחנו עכשיו לקחנו על עצמנו לטפל והנהלת המשרד תומכת בנו בטיפול, זה שאנחנו גילינו הרבה מאוד בתי אבות פיראטיים.
מרים בר גיורא: אלה בתי אבות שפועלים ללא רישיונות, בחלקם הגדול נמצאים עולים חדשים.
מרים בר גיורא: לצערי הרב בחלקם אנשים שהגיעו ישירות לשם, בעיקר מברית המועצות לשעבר, בהבטחות שווא, הבטיחו להם הרים וגבעות כשהם יבואו, שהם יקבלו בית אבות יפה ויקבלו טיפולים בים המלח ויקבלו כל מיני דברים ואנחנו באים ורואים אנשים במצבים מאוד קשים בבתים מאוד בעייתיים, גם מבחינה פיזית, גם מבחינת כח אדם.
מרים בר גיורא: יש לנו בעיה מאוד מאוד קשה כאן, אנחנו החלטנו עכשיו להתלבש על הנושא הזה.
מרים בר גיורא: איתרנו כ-50 בתים כאלה, שהם קטנים, רובם בדירות, בווילות, הם לא בתים גדולים, בממוצע 12-10 איש במקום כזה, חלקם במצבים שאני פשוט לא יכולה לתאר, רוב רובם הם עולים חדשים.
מרים בר גיורא: אלה אנשים שחלקם עצמאיים ואין להם פתרונות דיור וזה מה שהם מצאו, כי שם נותנים להם חדר נפרד, אבל אף שירות אחר, וחלקם אנשים במצבים מאוד קשים.
מרים בר גיורא: למשל איתרנו בית, אנחנו אפילו לא יודעים כרגע איך לטפל בו, בבאר שבע.
מרים בר גיורא: באותו בית יש גם זקנים, שני זקנים, אחד חי שם עם בן צעיר חולה נפש, שהוא מאוד בעייתי, מסתובב עירום ועם בעיות מאוד קשות, ועוד זקנה שגרה עם בן מפגר יותר צעיר, שהם רוצים רק להיות יחד, היא לא רוצה להיכנס לבית אבות אחר, כי היא רוצה אך ורק עם הבן שלה, הוא בן עם הרבה מאוד בעיות, ועוד אנשים זקנים נוספים.
מרים בר גיורא: זאת אומרת זאת מסגרת שכל המסגרת היא קטנטנה, אבל יש בה את האוכלוסיות הכי הכי קשות שאפשר לתאר.
מרים בר גיורא: אנחנו מנסים לראות איך לפתור את הבעיות, כי, כפי שאמרתי, יש פתרונות, אבל לא כל פתרון מתאים לכל אדם.
מרים בר גיורא: אני חושבת שחשוב שהוועדה הזאת תדע, כי במקומות האלה, הכי גרועים, למשל באשקלון, איתרנו כשבעה בתים כאלה, כולם עולים חדשים שם.
ליה שמטוב: מרים, דווקא רציתי שקצת תרחיבי על לחצן המצוקה.
ליה שמטוב: לקשישים מגיע סיוע מביטוח לאומי, הם יכולים להשתמש בסיוע ולשים את הלחצן וגם יש אפשרות לקבל את העזרה מהמועצה, נכון?
מרים בר גיורא: יש מספר אפשרויות.
מרים בר גיורא: יש דרך המוסד לביטוח הלאומי.
מרים בר גיורא: במסגרת סל הסיעוד אפשר לבחור בלחצן מצוקה.
מרים בר גיורא: אין לי כאן נתון, הנציגה של הביטוח הלאומי עזבה לפני כמה דקות, אבל ישנם הרבה מאוד אנשים שבוחרים בלחצן המצוקה ואנחנו חושבים שזה דבר מאוד מאוד טוב וזה בסדר.
מרים בר גיורא: אנחנו, כמשרד, לא נותנים לחצן בפני עצמו, אלא אנחנו שותפים לסבסוד של למעלה מ-20,000 בתי אב של זקנים, שגרים במסגרת של קהילות תומכות, כי אנחנו נותנים את זה כסל שלם שיש בו גם לחצן מצוקה, גם פעילות חברתית, גם רופא וגם אמבולנס, במידה ואדם זקוק לזה, לא רק את הלחצן.
ליה שמטוב: כמה משלמים?
מרים בר גיורא: אנשים שחיים מהשלמת הכנסה, משלמים 45 שקלים לחודש עבור כל הסל כולו.
מרים בר גיורא: מי שהוא ניצול שואה מקבל סבסוד, זו פעולה שעשינו עם ועידת התביעות והוא משלם רק 20 שקלים לחודש עבור כל הפעילות הזו.
מרים בר גיורא: אנחנו משלימים את המחיר הזה עד 106 שקלים לחודש, שזו העלות, כפי שבדקנו אצלנו וקבענו במסגרת המשרד שלנו, העלות הזו נבדקת עכשיו שוב, וישנה גם דרגת ביניים אחת או שתיים, שאנשים שיש להם פנסיות קטנות יכולים לשלם 60 שקלים או משהו באמצע.
ליה שמטוב: אבל כשהם זקוקים לזה ומזמינים את הרופא, הם משלמים גם לרופא?
מרים בר גיורא: במידה והם מזמינים רופא שהוא לא רופא של קופת חולים, הם משלמים 20 שקל, ואם הרופא קובע שהם אכן צריכים אמבולנס, הם לא משלמים כלום ולוקחים אותם לבית חולים.
מרים בר גיורא: גם אם לא מאשפזים אותם, הם לא משלמים את האמבולנס, אם הרופא החליט שהם אכן זקוקים לטיפול.
קריאה: לא, הם משלמים ואחר כך מחזירים להם כסף דרך קופת חולים.
ליה שמטוב: ואלה אותם תנאים מביטוח לאומי?
מרים בר גיורא: לא, ביטוח לאומי נותן אך ורק את הלחצן, בלי האמבולנס.
מרים בר גיורא: יש לזה ערך גם כן, כי לאדם יש ביטחון אם קורה משהו, הלחצן הוא גם מבחינת בטיחות בבית, גם ביטחון, גם צורך בשירותים.
מרים בר גיורא: יש לזה גם ערך בפני עצמו.
מרים בר גיורא: לכן הסעיף התקציבי של קהילות תומכות באמת גדֵל אצלנו משנה לשנה, כי אנחנו מעדיפים שאדם זקן יקבל את הסל כולו, כי אז זה נותן לו גם את הפתרון החברתי, גם את הפתרון, אם הוא צריך, הבריאותי, בשעת חירום, גם מישהו נכנס אליו לבית, לראות בכלל מה שלומו, מה קורה איתו.
מרים בר גיורא: זה נותן סל שלם של שירותים ואנחנו מעדיפים את זה, העלות יותר יקרה, אבל אנחנו מעדיפים וזה התחום שאנחנו הכי מפתחים אותו עכשיו ולשנים הבאות.
ליה שמטוב: חבל שנציגת ביטוח לאומי יצאה, כפתור המצוקה ששמים מביטוח לאומי, ונכון אמרת שזה לביטחון ועל כל דבר בן אדם צריך לשלם, וגם יש לי פניות כאלה שכשזקוקים לזה, אומרים 'אמבולנס?
ליה שמטוב: תצלצל לבד, רופא?
ליה שמטוב: תחכה לו שעה ותשלם 140 ומשהו שקל'.
דניאל בן-סימון: במסגרת הדיון מרומם הנפש הזה, על המצוקות של הגיל השלישי, או הזקנים, כפי שאת קוראת להם, לא יודע מה ההבדל בין זקן לקשיש, את משתמשת פעם בזה---
מרים בר גיורא: אני משתמשת במלה זקן כי אנחנו השירות לזקן וזקן וזק"ן זה 'זה קנה חכמה', ואנחנו משתמשים במונח הזה.
מרים בר גיורא: המשרד לגמלאים עכשיו שינה את עצמו למשרד לאזרחים ותיקים.
מרים בר גיורא: כשאני מדברת הרבה פעמים אנשים מבוגרים אומרים לי 'אני לא זקן, אני קשיש, השם לא יפה', אנחנו חושבים שהשם מכבד את עצמו וזה השם שלנו וגם הגמלה בביטוח לאומי היא גמלת זקנה ומשתמשים במונח הזה גם בחוקים, חוץ מאשר חוק אזרחים ותיקים.
דניאל בן-סימון: גב' בר גיורא, דיברו פה על כל הבעיות של האוכלוסייה הזאת, לגבי הסטטיסטיקה של הביטחון התזונתי בחברה הישראלית, זו כמעט האוכלוסייה הכי מוכה, האם יש מקרים שאתם נתקלים שאנשים פשוט ברחוב?
דניאל בן-סימון: אתם מגיעים למקומות מסוימים, מעבר לבעיות של אנשים שגרים עם ההורים, חלקם חולי נפש, אבל הקטגוריה הזאת של אנשים שפשוט לא בטוחים שיש להם משהו לשים על השולחן מחר, יש כאלה?
דניאל בן-סימון: או שזו סתם דמגוגיה?
מרים בר גיורא: התשובה היא כן, יש כאלה.
מרים בר גיורא: אנחנו יודעים שלפחות במינימום רוב רובם של הזקנים, זה בעצם צריך להיות כולם אבל זה לא תמיד כולם, מכל מיני סיבות, לא משנה כרגע, יש להם לפחות את קצבת הזקנה עם השלמת הכנסה שזה צריך לספק אותם, קודם כל בנושא של רכישת מזון.
מרים בר גיורא: אבל עם זה אנחנו יודעים שאנשים לא תמיד רוכשים מזון, מכל מיני סיבות, או שהם לא במצב שהם יכולים לצאת החוצה לקנות, על אף שיש חוק סיעוד, עדיין יש אנשים שהם לא זכאי חוק ביטוח סיעוד ואם מישהו לא קונה עבורם, יש להם קושי לצאת החוצה ולקנות.
מרים בר גיורא: יש אנשים שהמצב הנפשי שלהם הוא כזה שהם לא ייצאו ולא יקנו לעצמם כי הם לבד.
מרים בר גיורא: ישנם אנשים שהעדיפויות הכספיות שלהם הן אחרות.
דניאל בן-סימון: אבל רעבים אין.
מרים בר גיורא: היה מחקר של מכון מאיירס ברוקדייל, ומכון מאיירס ברוקדייל אומר שרעבים אין, אבל אנשים שלא אוכלים נכון יש, אנשים שלא אוכלים כמו שצריך יש.
ליה שמטוב: את דיברת על בתי אבות פיראטיים, על איזה כמות מדובר בכל הארץ?
מרים בר גיורא: אנחנו איתרנו כ-50 מקומות בכל הארץ.
מרים בר גיורא: אנחנו עכשיו ממש, אפילו היום יש לי ישיבה על כך עם משרד הבריאות, שולחים צוותים לבדוק ממקום למקום, כי אנחנו יודעים שיש מקומות שנסגרו.
מרים בר גיורא: אני לא יודעת אם ראיתם בטלוויזיה, היה ביקור פתע של המנהל הכללי של משרד הרווחה לפני חודשיים, עם צוות שלנו.
מרים בר גיורא: עשינו ביקורי פתע בשני מקומות, אחד מהמקומות, ששם היו דרך אגב אך ורק עולים דוברי רוסית, אחרי ביקור הפתע הם סגרו מאוד מאוד מהר, עוד לפני שהבאנו אותם לערכאה משפטית, אז ידוע לנו שיש מקומות שסוגרים.
מרים בר גיורא: הרבה פעמים הם סוגרים ופותחים במקום אחר.
מרים בר גיורא: זו עבודה מאוד קשה, זאת בעיה אחת.
מרים בר גיורא: בעיה שנייה היא שבתי המשפט לא תמיד לצדנו והרבה פעמים הם מאמינים למשפחות, כשמשפחות אומרות שיש טיפול טוב והכל בסדר, והם לא תמיד מסייעים לנו וההליכים המשפטיים מאוד ארוכים.
מרים בר גיורא: בכל מקרה לנו יש רשימה עם כתובות של כ-50 מקומות, אנחנו בודקים אותם אחד אחד לראות אם הם קיימים, אם הם לא נסגרו, אם הם גדלו, אם הם קטנו, וקובעים עדיפויות ממש עכשיו לסגירה.
מרים בר גיורא: אנחנו הולכים בצורה מאסיבית במהלך השנה לסגירה של המקומות האלה.
אברהם מיכאלי: איך הם מחזיקים את עצמם לפי הבדיקות שעשיתם?
מרים בר גיורא: קודם כל הם נותנים כמעט כלום, אז העלויות מאוד נמוכות.
מרים בר גיורא: הם לא מחזיקים רופא ואחות.
מרים בר גיורא: ראינו מצבים של אנשים קטועי רגליים במצבים קשים מאוד, הם כמעט ולא נותנים כלום.
מרים בר גיורא: הם כן לוקחים מאנשים, הם לוקחים מהם עבור שכר דירה, הם לוקחים מתוך הקצבה של הביטוח הלאומי פלוס השתתפות בשכר דירה שמקבלים ממשרד השיכון, זה נותן להם היום כ-3,300.
מרים בר גיורא: היתרון כמעט היחיד שיש להם שם זה שבחלק מהמקומות הם אחד בחדר.
מרים בר גיורא: אנחנו בדרך כלל מפנים שניים בחדר, הם אחד בחדר, פרט לכך אין להם כמעט שום יתרון.
מרים בר גיורא: הם נותנים להם חלק מהאוכל בתוספת תשלום, חלק הם לא נותנים להם, מצאנו מקומות שאנשים מבשלים על הרצפה עם כיריים, או איזה שהוא סידור בתוך החדר שלהם, כי הם לא מקבלים אוכל.
מרים בר גיורא: כפי שאמרתי, רופא ואחות אין, הם צריכים ללכת לקופות חולים, חלק מהאנשים אינם מסוגלים ללכת לקופות החולים.
מרים בר גיורא: המצב ממש ממש בחלק מהמקומות הוא של סיכון חיים של הזקנים.
ליה שמטוב: אם את יכולה עוד כמה משפטים על בתים חמים.
מרים בר גיורא: בתים חמים זו פעילות שהג'וינט העתיק מפעילות של הג'וינט בברית המועצות לשעבר, כאשר הבית החם הוא מסגרת חברתית בלבד.
מרים בר גיורא: בבית של אחד מהזקנים, בהסכמה שלו, מציידים אותו בציוד בסיסי, כמו רדיו, לפעמים טלוויזיה, או טייפ ודברים כאלה, והוא מביע את הסכמתו לארח אנשים שהם בדרך כלל אנשים בודדים שאינם מגיעים למועדונים, עד עשרה אנשים בבית, פעמיים בשבוע או שלוש פעמים בשבוע.
מרים בר גיורא: אלה אנשים שדוברים את אותה שפה, יש להם משהו משותף, הם באים לשם, מדברים בינם לבין עצמם, לפעמים מביאים מישהו מבחוץ שנותן הרצאה, מקבלים שם שתייה קלה, כיבוד קל, עוגייה, עוגה.
ליה שמטוב: אתם מתקצבים את זה.
מרים בר גיורא: אנחנו עד עכשיו לא תקצבנו, כי לא היה לנו תקציב.
מרים בר גיורא: משנה שעברה התחלנו לתקצב באותו תקציב שקיבלנו כתקציב לניצולי שואה, במידה ויש שם ניצולי שואה, וכפי שאמרתי, בכל הבתים האלה, רוב רובם, ממש 98% אפשר להגיד, הם עולים מברית המועצות לשעבר, ישנם מספר מועט של בתים שיש אוכלוסיות אחרות, רוב רובם הם גם ניצולי שואה, אז נכנסנו גם לתקצוב שלהם.
מרים בר גיורא: התקציב הוא לא יקר, כי העלות לא יקרה, אין השתתפות עצמית של הזקנים.
מרים בר גיורא: מה שכן, המטרה של הבתים האלה זה באמת לתת תשובה, כי יש מועדונים בארץ, יש מועדונים שיש שם פעילויות מאוד יפות, יש כאלף מועדונים בארץ, הכוונה היתה לתת תשובה ומענה למי שלא משתלב במועדונים.
מרים בר גיורא: לפעמים אנחנו רואים גם אנשים שכן משתלבים במועדונים והולכים גם וגם, וזאת לא היתה המטרה.
ליה שמטוב: שאלה נוספת, על כמה קשישים עולים מדובר שהם מטופלים במשרד שלכם?
מרים בר גיורא: אני לא הוצאתי נתון, אני יכולה להוציא נתון, אבל אני מניחה שמתוך המטופלים שלנו, משהו בין 30% ל-50% הם עולים חדשים.
מרים בר גיורא: אני יכולה להוציא נתון מהמחשב.
אברהם מיכאלי: אני רוצה להתייחס לשאלה ששאלת, גברתי היושבת ראש, לגבי לחצני מצוקה.
אברהם מיכאלי: לחצני מצוקה הם באמת כלי יעיל לזקן או זקנה שנמצאים בבית והם טיפה יודעים לתפקד.
אברהם מיכאלי: הסל שהם מציעים הוא לא רק סל רפואי, יש שם גם דברים נוספים שאפשר לשלב בתמורה לא גדולה, ואז מוכנים להעמיד לרשותך גם בעלי מקצוע שונים, שברגע שנניח יש פיצוץ בבית והזקן צריך עזרה מיידית, עד שהוא ימצא אינסטלטור, עד שיקרא לבן או לבת לעבודה, אז הם לוחצים על כפתור ומוכנים לשלוח להם בעל מקצוע.
אברהם מיכאלי: זה טוב, אבל שוב, מניסיון של אנשים, אני יודע שלחצן המצוקה הזה הופך לשום דבר כשהאדם שנמצא לבד לא יודע להפעיל אותו בגלל המגבלות הרפואיות שלו.
אברהם מיכאלי: יש את השעון שמצמידים לו, או שמים מיקרופון סמוי, כזה או אחר, שאפשר דרכו לדבר, אבל עדיין אנחנו מגיעים בסוף לאותו מצב שבבית לא ניתן להחזיק חולה כזה, כי הוא לא יודע גם בלחצן המצוקה הזה להשתמש, לכן שוב חוזרים לבתי אבות, שוב חוזרים לאותו אשפוז מאולץ, בלית בררה.
אברהם מיכאלי: אני יודע גם שהחברות שנותנות את זה, שזכו במכרזים בפיקוח שלכם, הם די אמינים ודי בסדר, אבל שוב, הם אומרים הרבה פעמים 'אני לא יכול לתת את השירות כי קשה לתקשר'.
אברהם מיכאלי: לפעמים השעון שמפעילים אותו, החולה בבית לא יודע להסביר, לפעמים קשיי שפה, גם אלה שמדברים רוסית במוקד לא תמיד יודעים איך לתקשר עם אדם כזה שהוא לפעמים אחרי אירוע, הוא בקושי מוציא מלים בצורה ברורה מהפה, ואז הלחצן הופך להיות לטרדה.
אברהם מיכאלי: מתקשרים לפעמים לבן משפחה, לא יודעים על מה הוא הפעיל אותו.
ליה שמטוב: זה תלוי איזה לחצן מצוקה.
ליה שמטוב: פה מדובר על הרווחה והמועצה גם משתתפת וגם מה ששייך לביטוח לאומי.
ליה שמטוב: לביטוח לאומי זה באמת רק לחצן מצוקה, שאומרים לאדם 'יש לך לחצן מצוקה'.
ליה שמטוב: לוקחים משעות הסיעוד שלו, מורידים מהמטפלת שצריכה להגיע לשעה, לשעתיים בשבוע, וזה שום דבר חוץ מלחצן.
שרון אסיסקוביץ: אני ממינהל מחקר ותכנון במוסד לביטוח לאומי.
שרון אסיסקוביץ: אם אפשר להגיב על זה, אז קודם כל איזה שהוא נתון, בסוף 2009, 17,800 קשישים שקיבלו גמלת ציוד היה להם לחצן מצוקה.
שרון אסיסקוביץ: מדובר בכ-13% ממקבלי גמלאות סיעוד וההחלטה אם קשיש מסוים מקבל לחצן מצוקה או לא היא בסופו של דבר החלטה של הוועדה המקומית שמחליטה על סל השירותים שאותו קשיש מקבל, אז אני משער שאדם שהוא בדרגת חוסר תפקוד מאוד גבוהה, לא יתנו לו לחצן מצוקה אלא שירותים אחרים, כי כנראה שהוא לא מסוגל להפעיל את לחצן המצוקה.
שרון אסיסקוביץ: לכן לא 100% מהאנשים מקבלים.
שרון אסיסקוביץ: וכן, נכון, יורד חלק קטן ממכסת השעות שאותו קשיש מקבל.
ליה שמטוב: כן, אבל הוא לא מקבל כלום.
ליה שמטוב: הוא עוד צריך את האמבולנס, 'אמבולנס זה לא אנחנו', רופא?
ליה שמטוב: 'יגיע בעוד שעה ואתם תשלמו 148 שקל'.
ליה שמטוב: מה זה נותן?
ליה שמטוב: אז אפשר להזמין בטלפון אותו דבר.
שרון אסיסקוביץ: אני מודה שאני כנראה לא יכול לענות לך תשובה מספקת על התהייה הזאת, אני מניח שהדבר קשור גם לשיקולים תקציביים כאלה ואחרים שהם לא קשורים אליי.
אברהם שרנופולסקי: התנועה הציבורית שלנו, 'תנועת חזית הכבוד' רואה חשיבות רבה בדיון בנושא עוני, מכיוון שההחלטות של ועדת העלייה והקליטה, בנוסף לשיתוף פעולה עם ועדת הרווחה וועדת הכספים, יכולות להשפיע על תקציב המדינה, לדעתנו.
אברהם שרנופולסקי: כשאנחנו מדברים על עוני, אז לפי הנתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה והמוסד לביטוח לאומי, הכי עניים בארץ הם קשישים עולים שבתוכם ניצולי השואה, פליטי השואה, וותרנים, נכים, משפחות חד הוריות ועוד ועוד, ובמיוחד אלה שמקבלים השלמת הכנסה ושגרים בדירות שכורות ונאלצים לשלם יותר משני שליש מהקצבאות שהם מקבלים מהמוסד לביטוח לאומי.
אברהם שרנופולסקי: יש לציין שמדינת ישראל היא המדינה היחידה בעולם המערבי שאין בה אג'נדה, תכנית, למאבק בעוני.
אברהם שרנופולסקי: אין דבר כזה.
אברהם שרנופולסקי: הבעיה הכי חריפה שכבר דיברנו עליה, זו הבעיה של הדיור הציבורי.
אברהם שרנופולסקי: יש גם לציין שמדינת ישראל היא מדינה יחיד שאין בה תכנית ממשלתית לפתרון הנושא של הדיור הציבורי.
אברהם שרנופולסקי: יותר מזה, מדינת ישראל היא המדינה היחידה שבמהלך כמעט 20 שנה לא בונים דיור ציבורי, לא רק שלא בונים, אלא שלא פעילים בנושא הזה.
אברהם שרנופולסקי: מדינת ישראל היא גם מדינה מובילה בעולם המערבי בקצב העלייה של שכר דירה.
אברהם שרנופולסקי: חשוב לדעת ששכר הדירה עולה מעל לשמים.
אברהם שרנופולסקי: גם מוזר מאוד שבמדינת ישראל אין מדיניות כלפי קבלנים.
אברהם שרנופולסקי: הקבלנים בונים מה שהם רוצים, מה שהם צריכים, בלי שום קשר לצרכי מדינת ישראל.
אברהם שרנופולסקי: אתן לכם דוגמה.
אברהם שרנופולסקי: היום הקבלנים בונים דירות לעשירים, דירות בנות שישה חדרים.
אברהם שרנופולסקי: לפני כחמש שנים הכמות של הדירות בנות שלושה חדרים היה 47%, ועכשיו הם ירדו ל-9%, רק 9% דירות בנות שלושה חדרים.
אברהם שרנופולסקי: לא בונים בכלל דירות בנות שני חדרים.
ליה שמטוב: המדיניות היתה לבנות בתים קטנים, עם הרחבה.
אברהם שרנופולסקי: כן.
אברהם שרנופולסקי: במדינות מובילות, למשל בארצות הברית או במדינות אירופה, יש חוק שמגביל שכר דירה.
אברהם שרנופולסקי: בארץ אין לנו חוק כזה.
אברהם שרנופולסקי: שמעתי שמישהו מחברי הכנסת הציע הצעת חוק אבל חוק כזה עדיין לא קיים.
אברהם שרנופולסקי: מה אנחנו מציעים?
אברהם שרנופולסקי: ראשית, לקבל החלטה עם דרישה לפתח תכנית ממשלתית לחידוש בנייה ציבורית, ובכלל לפתח את החוק לפתרון של דיור ציבורי.
אברהם שרנופולסקי: דבר שני, צריך להגדיל את הסיוע במענק לשכר דירה עד 80% לשכר דירה ממוצע בארץ.
אברהם שרנופולסקי: שלישית, יש צורך להסדיר את שכר הדירה לשכר דירה ממוצע בארץ ולדרוש ממשרד השיכון להגיש מיד, ממש מיד, את הקריטריונים החדשים להחזר חלקי למשכנתא.
ליה שמטוב: בבקשה, מר אלכס סלבקי ממשרד ראש הממשלה.
אלכס סלבקי: שלום, היושבת ראש, חברי הכנסת, אורחים נכבדים.
אלכס סלבקי: אני אענה בקצרה.
אלכס סלבקי: את רוב הדברים אמר גם הנציג של משרד הקליטה.
אלכס סלבקי: היה כאן גם הנציג מהאגף הכלכלי של משרד ראש הממשלה, אבל הוא נאלץ לצאת, אז אני אתייחס בקצרה.
אלכס סלבקי: קודם כל יש מכתב מארגון חזית הכבוד לראש הממשלה.
אלכס סלבקי: המכתב הזה התקבל ואני מבטיח גם שהוא יובא לראש הממשלה, אישית.
אלכס סלבקי: הוא מאוד מודע לבעיות של הקשישים.
אלכס סלבקי: כפי שאתם יודעים הוא גם השר למשרד לאזרחים ותיקים ובעבודתו כשר לאזרחים ותיקים לא מזמן היה דיון על הנושא של קשישים ותוחלת החיים ואושרה תכנית למימון בדיקות רפואיות לבני 70 ומעלה על ידי מתן תמריצים לקופות חולים ובעוד כמה חודשים תהיה תכנית שתיושם ואז קופות החולים יפנו לבני 70 ומעלה ויממנו וייזמו את הבדיקות.
אלכס סלבקי: בנושא דיור ציבורי, שהוא באמת ה-נושא, כך אני מתרשם.
אלכס סלבקי: אמר את זה גם הנציג של משרד הקליטה, יש שתי יוזמות גדולות, בשיתוף של משרד הקליטה ומשרד ראש הממשלה, זה הדירות של אותם מרכזי קליטה של הסוכנות היהודית שהתפנו.
אלכס סלבקי: אני מבין שתהליך האכלוס יהיה תוך כמה חודשים, למעלה מ-600, אני לא זוכר אם זה 620 או 650, יחידות דיור, שזה מעט אבל זה הרבה, לעומת דברים קודמים.
אלכס סלבקי: יש את היוזמה שהוזכרה כאן, של פנייה לקבלנים.
אלכס סלבקי: מה שאתם מדברים, לבנות, לפי מה שאני הבנתי, לאוצר יש בעיה לממן בנייה, כי הם חוששים מבעלות.
אלכס סלבקי: מסתכל נציג משרד השיכון, כך אני מבין.
אלכס סלבקי: הנושא של שכירות ארוכת טווח, זה משהו שהאוצר כן מוכן ללכת עליו, זה כבר מתוקצב ועכשיו פנו לקבלנים כדי לראות האם בתוך פתרונות דיור קיימים אפשר למצוא משהו כדי לאכלס את אותם אזרחים ותיקים, ויש לזה כסף.
אלכס סלבקי: זה ממש עכשיו בבדיקה ואמורים לקבל תשובות מהקבלנים.
אלכס סלבקי: זה פתרון שיכול להיות נפלא.
אלכס סלבקי: נראה מה ייצא מזה, זה באמת פתרון שיכול להיות נפלא.
אלכס סלבקי: והוא, אגב, גם פתרון קצר-ארוך, גם לא נצטרך לבנות וגם ניתן פתרון ארוך טווח וכבר יש לזה כסף ונוכל גם לדווח, אני מקווה מאוד בקרוב.
אלכס סלבקי: שוב, כפי שאתם יודעים, ראש הממשלה הקים ועדה בין משרדית שמטפלת בנושא , עם כל המשרדים השותפים; קליטה מאוד פעילים, משרד ראש הממשלה מאוד פעיל, הנושאים האלה בטיפול.
אלכס סלבקי: יש קשיים, בדיוק כמו שהסביר הנציג של משרד הקליטה, בעיקר בנושא של בנייה חדשה, האוצר לא הולך על זה, ושוב, אני מאוד מקווה שהיוזמה של הפנייה לקבלנים תניב פירות.
אלכס סלבקי: אני רוצה להזכיר עוד דבר נורא חשוב, הנושא של הפעילות שמיועדת לאזרחים ותיקים, בנושא של מתן מידע.
אלכס סלבקי: יש מרכז מידע מאוד פעיל, בשפות רבות, גם ברוסית, אני פועל גם כדי לפרסם יותר את מרכז המידע הזה, גם בתקשורת בשפה הרוסית, כדי שיותר ויותר אזרחים ותיקים יידעו.
אלכס סלבקי: גם מהנושא הזה וגם מהנושא של זכויות לניצולי שואה, אנחנו למדים כבר שנים שהרבה מאוד פעמים הבעיה היא לא בזה שאין כסף או אין זכויות, אלא זה שהרבה מאוד אזרחים לא יודעים, בעיקר העולים, כי יש פה היבטים של חוסר נגישות למידע, יש פה היבטים של שפה, יש פה היבטים של בכלל חוסר הבנה של המערכת הזאת, אז אותו מרכז הוא באמת כלי אדיר ואני אשמח כמובן שיותר ויותר אזרחים יידעו עליו.
אלכס סלבקי: אגב, הרבה פתרונות קיימים ולא משתמשים בהם, כמו הסיוע לשכר דירה, כמה שהוא קטן, כך הוא גדול.
אלכס סלבקי: הנושא של הנחה של 90% בארנונה, שוב, הוא קטן, אבל הוא גדול.
אלכס סלבקי: כשסוכמים את הפתרונות מגיעים לדברים יפים.
אלכס סלבקי: זה מה שאני יכול לדווח.
אלכס סלבקי: תודה.
ליה שמטוב: תודה על הדיווח.
ישראלה שוורצמן: אני מהקרן לרווחת נפגעי השואה.
ישראלה שוורצמן: הקרן לרווחת נפגעי השואה מסייעת לנפגעי שואה יוצאי ברית המועצות לשעבר ויש לנו בערך 18,000 נפגעי שואה שמקבלים תוספת של 9 שעות סיעוד שבועיות בבית.
ישראלה שוורצמן: לא כולם יוצאי ברית המועצות לשעבר, אבל בערך כ-50% מהם הם מברית המועצות לשעבר.
ישראלה שוורצמן: אנחנו גם נותנים לחצני מצוקה לכ-5,000 נפגעי שואה, גם את הסל המורחב, כמו שמשרד הרווחה נותן.
ישראלה שוורצמן: העלות שלנו זה 100 שקל לשנה ומי שמעל גיל 80 ומעלה ומי שחי מהבטחת הכנסה לא משלם בכלל.
ישראלה שוורצמן: זה בחינם.
ישראלה שוורצמן: נשאלה פה שאלה על ידי חבר הכנסת, אם יש אנשים שאין להם מה לאכול.
ישראלה שוורצמן: יש לנו עובדים סוציאליים בשטח, הם לא דיווחו על כאלה שאין להם מה לאכול, אבל דיווחו בפירוש על כאלה שמצטמצמים מאוד בתזונה שלהם, שחושבים פעמיים מה לקנות ויש כל הזמן את הדילמה, התרופה הזאת, או האוכל הזה.
ישראלה שוורצמן: אז אולי לא מדובר פה על רעב, קשה לי להגדיר רעב, אבל יש בפירוש אנשים, ואנחנו היינו אצלם בבית, שיש מצוקת אוכל.
ליה שמטוב: אני פניתי לשר הרווחה בשאילתה לגבי ההחזר לקשישים, כי אתם פרסמתם שמחזירים החזר עבור קניית משקפיים, טיפול שיניים, מקרר וכיוצא בזה.
ליה שמטוב: לפי רוב הפניות שקיבלתי, אנשים לא מקבלים את ההחזרים, אומרים להם שאין תקציבים ופניתי לשר כדי לקבל את התשובה.
מרים בר גיורא: יש, עד 4,000 ₪ בשנה אפשר לקבל.
ליה שמטוב: אבל לא מקבלים.
ישראלה שוורצמן: יש הרבה אנשים שממתינים זמן די ארוך להחזר הזה, כי התקציב לא הגיע.
ליה שמטוב: התקציב של 2010 עדיין לא הגיע?
ישראלה שוורצמן: אנשים שאישרו להם מענקים בשנת 2010 ממתינים.
ליה שמטוב: בסדר, ב-2 לנובמבר שר הרווחה יענה לנו במליאה, ואני מקווה שהוא יענה על השאלה הזו.
ליה שמטוב: רבותיי, הוועדה שמעה היום סקירה מקיפה על מצבם של קשישים עולים.
ליה שמטוב: שמענו כאן על המון בעיות והרבה סימני שאלה לגבי הפתרונות.
ליה שמטוב: הנושא של טיפול בקשישים ראוי שיעמוד על סדר יומה של הוועדה, במעקב ופיקוח צמוד, ואת זה אני מעבירה כבר אליךָ.
ליה שמטוב: ביום שבו מציינת הכנסת את יום הקשיש הבינלאומי, ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות ממש בכאב אפשר להגיד שמצב העולים הקשישים בישראל הוא עגום, יש לעשות מעשה ויפה שעה אחת קודם.
ליה שמטוב: יש ביטוי כזה, 'אל תשליכני לעת זקנה', מבקשים הקשישים, ולוועדת העלייה והקליטה אין כוונה להשליך אותם.
ליה שמטוב: הוועדה תמשיך ותעקוב אחרי הנושא.
ליה שמטוב: על סדר היום פגיעה בזכויות העולים המועסקים בתפקידי השמירה והאבטחה.
ליה שמטוב: הכנסת מציינת היום את היום הבינלאומי למיגור העוני והדיון מתקיים במסגרת זאת.
ליה שמטוב: את הפנייה קיבלנו משתי"ל שפנו לחבר הכנסת דניאל בן סימון וביקשו לאחד את הדיון בנושא.
ליה שמטוב: אני חושבת שאם אנחנו מדברים על היום הבינלאומי למיגור העוני, הנושא שקשור לשמירה ואבטחה הוא נושא אקטואלי.