GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גוסטי ברוורמן-יהושע: נדמה לי שאחד הדברים שלא ברורים לנו, כשאנחנו מדברים היום על ציונות, זה מה המשמעות שלה, מה הקונוטציות, מה החוויות שאנחנו מזמנים לאותם אנשים שחיים מחוץ לגבולות מדינת ישראל, ובוודאי בתוך מדינת ישראל.
גוסטי ברוורמן-יהושע: אנחנו היום מתמודדים עם השאלה של איך מייצרים זהות והזדהות עם ציונות ועם מרכזיותה של מדינת ישראל.
גוסטי ברוורמן-יהושע: אחד הדברים היפים שעשה משרד החינוך זה הקצאת 10 מיליוני שקלים לנושא של זורעים ציונות.
גוסטי ברוורמן-יהושע: הרעיון של לזרוע ציונות הוא דבר מאוד טריקי, משום שאתה יכול לזרוע ציונות בכל העולם ולהנביט מעד מאוד, או לעשות את זה במקומות מאוד-מאוד ממוקדים.
גוסטי ברוורמן-יהושע: אני חושבת שאחד הדברים שבלטו מאוד פה זה ריבוי הגופים שמתעסקים בנושא של זהות יהודית ומרכזיותה של ישראל.
גוסטי ברוורמן-יהושע: ונדמה לי שאם היינו מאגדים את כל הגופים האלה לכדי עשייה מרכזית, משמעותית, אחת, עם מטרות ברורות מאוד, עם אבני דרך כדי למדוד אותן, כולנו היינו נשכרים.
גוסטי ברוורמן-יהושע: כלומר, המשימה בעיני של ההסתדרות הציונית באמצעות התוכנית הזאת, באמצעות שליחיה, זה לייצר נוכחות ציונית שמבוססת על זהות יהודית לאורך זמן.
גוסטי ברוורמן-יהושע: ופה אני קוראת לממשלת ישראל: ההקצאה שלנו של 10 מיליוני שקלים לפרויקט הזה היא לתקופה של שנה וחצי.
גוסטי ברוורמן-יהושע: עד ששליח מגיע לאיזה מקום, מתחיל להבין מה קורה אתו מימין ומשמאל הוא כבר צריך לחזור.
גוסטי ברוורמן-יהושע: לכן אני אומרת עוד פעם שראוי וחשוב שנזכור שדברים כאלה הם תהליכים חינוכיים, וככאלה הם צריכים להיות לאורך זמן ומאגדים את כל המשאבים שמקצים פה כל המשרדים: משרד החוץ, משרד ההסברה.
גוסטי ברוורמן-יהושע: רק תסתכלו כמה יושבים מסביב לשולחן הזה, כמה כספים מיועדים לתוכניות האלה וכמה מעט דיאלוג יש בין הגופים כדי למקסם את הנוכחות ואת התקציבים שלנו בשטח.
דני דנון: תודה רבה.
דני דנון: אחרון הדוברים בקצרה, מזכ"ל בני עקיבא, זאב שוורץ.
דני דנון: כאיש תנועות הנוער לשעבר ובהווה אני לא יכול להגיד לא לתנועות הנוער.
דני דנון: רק בקצרה, אנחנו צריכים לסיים.
זאב שוורץ: קודם כול, תודה רבה, ברכות ליושב-ראש הוועדה וחברי הכנסת, רבנים ומכובדים, אני אפתח בקוריוז בבני עקיבא, בכל שנה נותנים שם לשבט.
זאב שוורץ: לפני שנה היה להב"ה – לשנה הבאה בירושלים הבנויה, והשנה נעל"ה, הדגש של בני עקיבא.
זאב שוורץ: אני כאן כיושב-ראש משותף לכלל תנועות הנוער.
זאב שוורץ: התחלנו במיזם חדש שמאגד את כלל תנועות הנוער, ואנחנו באים לכאן, לכנסת ישראל, ביחד עם השותפים - - -
דני דנון: התנועות העולמיות עדיין מקבלות תקציב ממשרד החינוך?
זאב שוורץ: זה נושא - - -
דני דנון: כן או לא, לא נושא.
זאב שוורץ: חלק, וכל שנה זה בספק.
דני דנון: ב-2009 היה תקצוב?
זאב שוורץ: היה תקצוב מינימלי, ולא לכלל תנועות הנוער.
דני דנון: כמה היתה ההקצבה?
זאב שוורץ: מיליון שקל.
דני דנון: ל-2010 יהיה תקציב?
זאב שוורץ: כרגע לא.
זאב שוורץ: אנחנו, כלל תנועות הנוער, 17 תנועות הנוער, יושבים בפורום משותף וגדול המאחד על המפריד במאבק בהתבוללות, במאבק על הזהות היהודית, העלייה ומנהיגות עתידית.
זאב שוורץ: אם כנסת ישראל תראה לנכון לתמוך במיזם המשותף, כמו שעשו לתנועות הישראליות, והיום יש יותר מ-80 מיליוני שקלים בכל שנה – אם לנו תהיה תמיכה כזאת, אנחנו בחזית.
זאב שוורץ: אנחנו נוגעים בנוער בכל מקום, במחנות קיץ אנחנו מעניקים את החוויה, ואנחנו אלה שמגייסים אותם דרך כל השותפויות עם הסוכנות להגיע לישראל, ועכשיו גם צריך לחזק את המגמה החדשה של "לפיד", שהתיכוניסטים יגיעו לישראל, בהמשך לעבודה הברוכה של "מסע" ו"תגלית".
זאב שוורץ: אנחנו גם מבקשים מהוועדה הזאת שכפי שהסוכנות וההסתדרות הציונית תומכות בנו, בעזרת השם גם כנסת ישראל, והיא תוודא שהקק"ל יתמכו בתנועות הנוער העולמיות, גם זה גוף ממשלתי ישראלי שיש בו כספים.
זאב שוורץ: בכל תנועות הנוער צריך לקיים דיון על הישראלים היורדים.
זאב שוורץ: לא רק החו"לניקים מתבוללים, גם הישראלים מתבוללים.
זאב שוורץ: זה מתחיל כאן והם יורדים לשם.
זאב שוורץ: גם עם זה צריך להתמודד.
זאב שוורץ: אנחנו חייבים להיות שותפים אתכם ונשמח לתמיכה למיזם החדש של כלל תנועות הנוער.
דני דנון: ברשותכם, אני אסכם את הדיון.
דני דנון: אני רוצה להודות לרבנים שהגיעו והשתתפו בדיון החשוב הזה, לאנשי האקדמיה ולכל נציגי הארגונים.
דני דנון: עצם קיומו של הדיון בכנסת ישראל היה חשוב.
דני דנון: בעיית ההתבוללות היא בעיה של כל העם היהודי וכמובן של ממשלת ישראל.
דני דנון: הנתונים שהוצגו בוועדה מעידים על מגמה מטרידה ביותר, שבה קהילות שלמות מצטמצמות וחלקן אף נעלמות.
דני דנון: מרכזיות ישראל היא כלי חשוב במאבק בהתבוללות.
דני דנון: הוועדה קוראת למשרד ההסברה והתפוצות לגבש תוכנית אב כללית למאבק בהתבוללות, תוכנית זו תאגד ותשלב את כלל הגופים הפועלים בקהילות העולם.
דני דנון: הוועדה מברכת על השקעות הממשלה בפרויקטים חשובים להבאת בני נוער וצעירים לישראל, וקוראת להחדרת תוכניות פיילוט נוספות למניעת התבוללות וחיזוק פעילות תנועות הנוער.
דני דנון: אני רוצה להודות לכל הנוכחים.
דני דנון: הישיבה נעולה.
דני דנון: בוקר טוב, אני פותח את הישיבה.
דני דנון: הנושא היום הוא שוב נושא משמעותי: פגיעה בעולים קשישים וניצולי שואה דיירי ההוסטלים כתוצאה מהעלאת שכר הדירה.
דני דנון: נמצאים אתנו תלמידים מרעננה.
דני דנון: אתם מוזמנים לקחת חלק בדיון, אם תמצאו לנכון.
דני דנון: חשוב לשמוע גם את עמדתכם היום.
דני דנון: ראיתי את החומרים לקראת הישיבה, וזה קשה מאוד.
דני דנון: בימים האחרונים קיבלו אלפי קשישים, שחלקם נמצאים אתנו, מכתב פורמלי שהגיע אליהם מהחברות המשכנות.
דני דנון: לדוגמה, מחברה ממשלתית עירונית, שהגיעה לדיירים בהוסטל בחיפה: על פי הנחיות חדשות של משרד הבינוי והשיכון עליכם לחדש את חוזה השכירות עליו חתמתם.
דני דנון: לשם חתימה על החוזה סורו למשרדי אב הבית.
דני דנון: ופה יש סעיף פורמלי: שכר הדירה יעמוד על 8% מהכנסתכם ברוטו, ובאוקטובר 2011 יתעדכן ל-10% מהכנסות אלו.
דני דנון: בעבור אנשים שמשתכרים אפילו לא שכר מינימום אלא חיים מקצבה, חיים מהיד לפה, הדבר הזה הוא משמעותי ביותר.
דני דנון: יכול להיות שלחלקנו העלאה כזאת, שמתבטאת בעשרות שקלים בחודש – לחלק מהאנשים מדובר ב-60 שקלים ולאחרים ב-100 שקלים – זה פוגע בכיס.
דני דנון: לגבי העולים זה אומר שיאכלו פחות או יצטרכו פחות, דברים שהם קשים ביותר.
דני דנון: קראנו לדיון דחוף בעקבות הפניות הרבות שהגיעו אלינו מדיירים שונים וגם מחברי כנסת שהזדעקו.
דני דנון: ננסה לקבל היום תשובות מנציגי משרד הבינוי והשיכון ונציגי משרד האוצר.
דני דנון: אני, כחבר קואליציה שתומך בתקציב הדו-שנתי, שואל האם מדינת ישראל לא יכולה להסתדר בתקציב הדו-שנתי ללא כניסה לכיסים של אותם אנשים, שהם הכי חלשים בחברה הישראלית היום?
דני דנון: אלה אנשים שהכי קשה להם לדבר.
דני דנון: אנחנו רואים הפגנות של מגזרים שונים מחוץ לכנסת, אז קשה לאנשים שגרים להוסטל בגילאים להפגין, לבוא לכנסת ולדבר מול התקשורת.
דני דנון: קשה לכם וקולם לא נשמע, ולכן אני חושב שתפקידנו, כוועדת עלייה וקליטה, לזעוק את זעקתם ולהיאבק את המאבק של אותם אנשים, שהם בסך הכול הם כולנו.
דני דנון: גם לחבר'ה הצעירים אני אומר, יש לכם סבים וסבתות, אבל כולנו נהיה בגיל מתקדם ונצטרך עזרה של מטפלים, עזרה של בני המשפחה, וכחברה אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו.
דני דנון: לפני שאנחנו מקבלים תשובות מנציגי המשרדים השונים, אני רוצה לבקש מאירנה קוליוצקי לומר לנו כמה מילים ולספר לנו באיזה הוסטל את גרה ומה זה אומר עבורך השינוי הזה בשכר הדירה שגובים מכם.
דני דנון: בבקשה, אירנה.
אירנה קוליוצקי: מכובדים, חברי כנסת, שלום לכולם.
אירנה קוליוצקי: אני אירנה קוליוצקי, גרה בירושלים בהוסטל רמות א'.
אירנה קוליוצקי: לפני ההוסטל גרתי בדירה שכורה.
אירנה קוליוצקי: שילמתי הרבה כסף לבעל הבית ועברתי מדירה אחת לדירה אחרת הרבה פעמים.
אירנה קוליוצקי: זה קשה מאוד, זה לא בסדר ככה.
אירנה קוליוצקי: במדינת ישראל צריך לבנות דירות סוציאליות לשכירות, כמו במדינות אחרות.
אירנה קוליוצקי: כל הזמן מעלים מחירים של מוצרים, של תרופות, מים, חשמל, טלוויזיה, אוטובוסים, עיתונים – הכול.
אירנה קוליוצקי: עולים גם מחירי הפירות והירקות.
אירנה קוליוצקי: בשוק פירות וירקות עולים יותר זול מהסופרמרקט, אבל נשארנו בלי קו אוטובוס לשוק.
אירנה קוליוצקי: עכשיו צריך לקחת שני אוטובוסים לשוק.
אירנה קוליוצקי: זה קשה מאוד, האוטובוסים מלאים כל הזמן, זה קשה בשבילנו לעלות עם עגלה עם קניות.
אירנה קוליוצקי: אין אפשרות לקנות בשוק.
אירנה קוליוצקי: חוץ מזה, יש לי עניינים אחרים.
אירנה קוליוצקי: אני הולכת לבריכה, יש לי מנוי לקונצרטים של מוזיקה קלאסית בבנייני האומה.
אירנה קוליוצקי: גם זה עולה כסף.
אירנה קוליוצקי: אם מעלים את התשלום על ההוסטל, לא יישאר כסף בכלל.
אירנה קוליוצקי: מה לעשות?
אירנה קוליוצקי: רק לשבת על הספסל ליד ההוסטל ולדבר ולדבר.
אירנה קוליוצקי: כלום.
דני דנון: את יודעת לספר לנו כמה כסף את מקבלת כל חודש קצבה ועל מה הכסף הזה יוצא?
אירנה קוליוצקי: אין לי פנסיה מרוסיה, אין לי אזרחות רוסית.
אירנה קוליוצקי: אני מקבלת קצבה של 2,600 שקלים בחודש.
דני דנון: לאיזה דברים את מוציאה את הכסף?
אירנה קוליוצקי: מה שדיברתי.
אירנה קוליוצקי: הרבה כסף לאוכל, קצת תרבות - רק קונצרטים.
דני דנון: תודה רבה לאירנה.
דני דנון: אני רוצה לבקש מאברהם שרנופולסקי מעמותת חזית הכבוד לומר את דבריו.
אברהם שרנופולסקי: ראש ועדת העלייה והקליטה, חבר הכנסת דנון, בשם עמותת חזית הכבוד, שהמטרה העיקרית שלה היא הגנת זכויות של גמלאים עולים, שמאחדת יותר מ-150 ארגונים ציבוריים, אני מברך אותך לתפקיד החדש והכל כך חשוב ומאחל לך הצלחות גדולות, וגם החלטות חשובות.
אברהם שרנופולסקי: אני גם מביע תקווה לשיתוף פעולה, כמו שהיה קודם, עם ועדת העלייה והקליטה.
אברהם שרנופולסקי: בנושא הגדלת שכר הדירה לאנשים שגרים בהוסטלים, קודם כול יש לציין שזה רק קצה הקרחון שנקרא עוני בקרב הקשישים העולים.
אברהם שרנופולסקי: למה השתמשתי במילה קרחון?
אברהם שרנופולסקי: משום שמשרד האוצר מתכוון להקפיא קצבאות.
אברהם שרנופולסקי: יותר מזה, הם גם מתכוונים להקטין את אחוז ההצמדה למדד של הקצבאות ל-1.5%.
אברהם שרנופולסקי: איך להגדיר את זה?
אברהם שרנופולסקי: לדעתנו, זאת אכזריות וכוונה לפתור את הבעיות התקציביות על חשבון - - -
דני דנון: אתה יכול לתת תנו דוגמאות, עשרות השקלים האלה, על חשבון מה זה יהיה?
דני דנון: היום קשיש יצטרך לשלם עוד 100 שקלים.
דני דנון: על מה הוא יצטרך לוותר כדי להגדיל את תשלום שכר הדירה?
אברהם שרנופולסקי: קודם כול תרופות יקרות, שזה חשוב מאוד לקשישים, וגם תזונה.
אברהם שרנופולסקי: זה גם משפיעה על התזונה, כי אירנה כבר סיפרה שהמחירים של הפירות והירקות עלו עד השמיים.
אברהם שרנופולסקי: לכן, אם לקחת בחשבון את כל המעשים של משרד השיכון ומשרד האוצר, זה משפיע מאוד על מצבם של הקשישים החיים וגרים בהוסטלים.
דני דנון: אני רוצה לבקש משרה צימרמן ממשרד השיכון להתייחס לדברים.
דני דנון: אין לנו תחשיב כלכלי, לא קיבלנו נייר מהממ"מ בנושא הזה, אבל עשינו בדיקות אצלנו והגענו למסקנה שמדובר על 790,000 לאוצר המדינה, לפי החישוב שאני עשיתי עם צוות הוועדה.
דני דנון: מדובר על 14,000 איש, מתוכם 1,300 משלמים, וכרגע מדובר על העלאה של 2%.
דני דנון: מדובר על 800,000 שקלים לאוצר המדינה.
דני דנון: השאלה שלי האם לא חשבתם אצלכם במשרד לפני שאנחנו הזדעקנו?
דני דנון: האם זה המקום להעמיק גבייה?
שרה צימרמן: חבל שלא העברתם את החישוב, אני לא עשיתי את החישוב הזה.
דני דנון: מה הנתונים שאתם יודעים?
שרה צימרמן: מה שאני יכולה להגיד היום, שמעבר למה שמשלמים היום הקשישים המדינה משלמת עבור 10,000 יחידות הדיור האלה בהוסטלים 60 מיליון שקלים בשנה, כל שנה, וזו מטלה כבדה.
דני דנון: לגבי הנתונים, יש נתונים - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז בואו נהרוג אותם וזהו.
מרינה סולודקין: אז שיישארו ברוסיה.
מרינה סולודקין: הסוכנות צריכה להגיד שאין מקומות, מאוד יקר למדינה אז שיישארו שם ולא יביאו גם נכדים, גם חיילים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רק זה מה שעולה, 60 מיליון?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה כל התקציב?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עד היום זה כל התקציב, 60 מיליון?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אותם המבוגרים, שהביאו לפה את הנכדים והילדים וכולם, זה רק 60 מיליון?
דני דנון: חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ, ניתן לגברת צימרמן לדבר, להציג את עמדתה.
דני דנון: יהיו לנו שאלות ונקבל גם תשובות.
דני דנון: בשביל זה התכנסנו פה.
שרה צימרמן: מה שאני באה להגיד זה שרוב הקשישים, גם העולים וגם הוותיקים, אלה שמתקיימים מהביטוח הלאומי, גרים לא בהוסטלים אלא בדיור הציבורי.
שרה צימרמן: הקצפת של הקצפת זה דווקא ההוסטלים.
שרה צימרמן: זאת אומרת, שמי שזכה לגור בהוסטל – ולא להתקיף אותי, תמיד יש יותר טוב – מכל הדיור הציבורי זו איכות החיים הגבוהה ביותר.
שרה צימרמן: יש שם המון שירותים שבדיור הציבורי אף אחד לא מקבל.
שרה צימרמן: יש אם בית, יש עובדת סוציאלית, יש חוגים, יש טיפוח, יש גינון, באמת בתים יפהפיים.
שרה צימרמן: הבעיה של שכר הדירה, שמלכתחילה, בתחילת שנות ה-90 כשהתחילו להתאכלס הבתים האלה, דובר על זה ששכר הדירה יעמוד על 8% מההכנסות של ביטוח לאומי.
שרה צימרמן: בפועל הפכנו את 8% האלה למחיר מוחלט, ואת המחיר המוחלט הזה לא עדכנו עם השנים כפונקציה של ביטוח לאומי.
דני דנון: 8% האלה, מה הסכום?
שרה צימרמן: זה תמיד 8% מקצבת הביטוח הלאומי, שמתעדכנים מדי שנה.
דני דנון: אז יש הצמדה.
דני דנון: ההצמדה היא לביטוח הלאומי.
שרה צימרמן: אנחנו צמודים לקצבה של הביטוח הלאומי, והיא מתעדכנת איך שהיא מתעדכנת - פעם בשנה, נדמה לי.
שרה צימרמן: אנחנו לא עדכנו את הסכום המוחלט שלנו ל-8% לאורך כל עשר השנים האלה ברוב הבתים.
שרה צימרמן: כל מה שקרה עכשיו, עשינו סדר וראינו ש-4,000 יחידות דיור לא עודכנו ל-8%, למרות שהיו צריכים להיות לפי ההחלטה הבסיסית 8%.
שרה צימרמן: מתוך 10,000 יחידות דיור, 6,000 יחידות דיור עדכנו ו-4,000 לא.
דני דנון: למה רשמתם במכתב שזה עולה ל-10%?
דני דנון: על זה אנחנו מדברים פה.
שרה צימרמן: תיכף אגיע לזה.
שרה צימרמן: זה האקט שעשינו כרגע – יישרנו קו, שכולם משלמים את 8% האלה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עשר שנים לקח לכם לעשות סדר.
שרה צימרמן: אם לאורך כל הזמן היינו עושים את העדכון הם היו משלמים לאורך כל השנים האלה.
שרה צימרמן: הם לא שילמו, אז הם חסכו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז עשיתם טובה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תמשיכו לעשות טובה.
מרינה סולודקין: לא, לא נתנו לכם.
מרינה סולודקין: הראשונים היו ניצולי שואה.
מרינה סולודקין: רציתם להעלות את שכר הדירה בהוסטלים, ואחרי מאבק וגם החלטה של השר שטרית וגם חוק שלי שהכנסת קיבלה, לא יכולתם לעשות את זה.
שרה צימרמן: לגבי הרנטות את צודקת.
שרה צימרמן: זו באמת הייתה מלחמה וצדקתם, ובאמת זה לא חל על זה.
שרה צימרמן: אבל לגבי 4,000 יחידות דיור היה לנו עיכוב של עדכון, פשוט עדכון.
שרה צימרמן: את העדכון הזה ואת יישור הקו עשינו היום.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי תעשו עדכון במקום אחר, שאפשר להרוויח יותר כסף ואולי גם שם אין סדר, ותעזבו אותם בשקט?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה דעתך על זה?
דני דנון: שרה, את לא עונה לשאלה הזאת.
דני דנון: זו הייתה קריאת ביניים.
דני דנון: אני מבקש ממך להתקדם ולהסביר לנו למה מעלים ל-10% את שכר הדירה.
שרה צימרמן: זאת החלטה על דעת משרד השיכון ומשרד האוצר, מכיוון שעלויות - - -
דני דנון: מי קיבל את ההחלטה הזו?
שרה צימרמן: שני המשרדים.
דני דנון: השר קיבל את זה?
דני דנון: המנכ"ל?
שרה צימרמן: שני השרים.
שרה צימרמן: יש ביניהם סיכום.
דני דנון: חשוב לי נושא ההעלאה ל-10%.
דני דנון: זאת הייתה החלטה של שר השיכון אטיאס ושר האוצר שטייניץ, שהחליטו להעלות את זה ל-10%.
שרה צימרמן: נכון, בסוף 2011.
שרה צימרמן: לא מחר ולא מחרתיים.
ליה שמטוב: החדשים שנכנסים עכשיו משלמים 10%.
שרה צימרמן: מי שנכנס להוסטל היום, בתחלופה הקיימת, הוא משלם מלכתחילה 10%.
דני דנון: תסבירי לנו מה ההיגיון של ההחלטה הזאת.
שרה צימרמן: בגלל העלויות.
שרה צימרמן: בנוסף לשכר הדירה שמשלם הדייר, המדינה משלמת דמי ניהול פר בן-אדם.
דני דנון: ומה החיסכון למדינה היום?
דני דנון: בכמה ההכנסות יגדלו בעקבות העלאת 2% האלו?
דני דנון: משקיעים 60 מיליון שקל – זה מבורך, אנחנו מעריכים ומודים על כך.
דני דנון: השאלה שלי האם 2% האלה יחסכו למדינה מיליון שקלים בשנה, עשרה מיליון שקלים בשנה?
דני דנון: מה המשמעות התקציבית?
דני דנון: אולי האוצר יודע, כי זה תפקידכם לעשות את החישובים האלה.
צחי דוד: זו הערכה, כי יש הבדל בין יחידים לזוגות - בין חמישה לשבעה מיליון שקלים בשנה.
דני דנון: אני לא יודע איך הגעתם למספר הזה.
דני דנון: אשמח אם תסביר לי.
דני דנון: בואו נעשה את החשבון יחד.
דני דנון: כמה דיירים יש בהוסטלים?
שרה צימרמן: 10,000 דירות.
דני דנון: כמה חשבונות פתוחים לתשלום?
שרה צימרמן: 10,000.
דני דנון: 2,600 שקלים זה הקצבה.
דני דנון: יש פערים אדירים בינינו, כי אצלי בראש מדובר על 800,000 שקלים ואתה מדבר על שבעה מיליון שקלים.
דני דנון: מישהו מאתנו טועה בחשבון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה משנה?
ליה שמטוב: מה זה חשוב?
ליה שמטוב: לוקחים מהאנשים האלה, אז מה זה משנה כמה?
ליה שמטוב: זה 10 מיליון, זה 12 מיליון, לאן זה הולך?
ליה שמטוב: זה לא הולך אליהם, מהם לוקחים.
ליה שמטוב: אז מה זה נותן אם אנחנו יודעים שהקופה תתמלא ב-20 מיליון שקלים?
מרינה סולודקין: שיהיה מס על הירושות הגדולות, אז שייקחו משם.
מרינה סולודקין: שיהיה מס על ירושות גדולות, מ-10 מיליון ומעלה, הם יכולים לשלם את זה.
דני דנון: אנחנו באותו צד של המתרס ואני חושב שאם נוכיח לאנשי האוצר והשיכון שהסכום שהם חשבו לחסוך לאוצר המדינה הוא כל כך משני, כל כך מגוחך לעומת הסבל שהם גורמים, תהיה להם בעיה להסביר.
דני דנון: שמעתי שהשרים עצמם מודעים לכך, אז אני אישית אפנה לשרים ואשאל אותם: את 700,000 השקלים האלה, לא מצאתם מקום אחר לקחת אותם?
דני דנון: גם אם זה שבעה מיליון שקלים זה לא צודק, אבל אני חושב שהנציגים לא עשו שיעורי בית.
דני דנון: אני, מחשבון של 2% מ-2,600 שקלים מגיע ל-800,000 שקלים ולא לחמישה מיליון.
צחי דוד: חמישה מיליון כוללים גם את העדכון.
צחי דוד: דבר נוסף, הסכום כולו נשאר למימון ההוסטלים, הוא לא הולך לשום מטרה אחרת.
צחי דוד: זה לא הולך לאוצר המדינה.
ליה שמטוב: ראינו את זה במכירה של הדירות הציבוריות, לאיפה הכסף הלך.
שרה צימרמן: אתה כל הזמן מדבר על 2,600 שקלים.
שרה צימרמן: 2,600 שקלים מקבל יחיד, זוג מקבל כמעט 4,000 שקלים.
שרה צימרמן: אולי זה מקור הטעות.
שרה צימרמן: הרוב אמנם הם יחידים, אבל שליש מהם הם זוגות.
דני דנון: אם תעשו אפילו בזמן הישיבה את החשבון נשמח מאוד, כי אני רוצה לדעת כמה כסף אתם חושבים שאתם חוסכים למדינה על חשבון אותם אנשים.
דני דנון: בעיניי יש פה פער אדיר, ואפשר לעשות את זה בכמה דקות.
דני דנון: לפני שנפנה לחברות הכנסת, אני רוצה לפנות לאוצר.
דני דנון: צחי, התייחסת לעניין באופן כללי.
דני דנון: הדיון הזה הגיע לרמת שר האוצר?
צחי דוד: ההחלטה היא חלק מהסיכום התקציבי לשנת 2010 בין משרד השיכון למשרד האוצר.
דני דנון: לא הייתם ערים לרגישות הנושא הזה?
צחי דוד: חוות הדעת של המשרד שלנו הייתה שלאור גידול ההוצאות על ההוסטלים – שרה אמרה שזה 60 מיליון, אבל זה 60 מיליון ויותר - וחלק גדול מהמימון מגיע מכספי אוצר אז היה נכון למצוא לו עוד מקום.
צחי דוד: זה בראייה אוצרית.
צחי דוד: גם בראייה של משרד השיכון, כמו ששרה ציינה, ההוסטלים זה יחידות הדיור הציבורי הכי איכותיות, עם היקף השירותים הכי נרחב והמשרד, בחוות דעתו המקצועית, ראה לנכון לשדרג את שכר הדירה.
שרה צימרמן: לפי חישוב גס שלי, זה סדר גודל של שבעה מיליון.
דני דנון: איך הגעת לזה?
שרה צימרמן: לקחתי את ההפרש בין 8% ל-10%, שזה 60 שקלים בממוצע בין יחיד לזוג.
שרה צימרמן: 60 שקלים בחודש כפול 12 זה בערך 700 לדירה, וזה כפול 10,000.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אוקיי, עשו חשבון ואין טעות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נגיד אפילו שטעיתם וזה חוסך לכם 12 מיליון שקלים, אז מה?
דני דנון: אנחנו פה בדיוק בשביל זה, חברת הכנסת שמאלוב.
דני דנון: אני רוצה לבקש מעוד דיירת לדבר ואז  נעבור לחלק שלנו, לראות איך אנחנו מונעים את המחדל הזה מלקרות.
דני דנון: הגברת דוברת אנגלית.
רימה אקסלר: אני מצטערת, העברית שלי לא כל כך טובה.
רימה אקסלר: האם אוכל לדבר אנגלית?
דני דנון: כן.
דני דנון: ספרי לנו בקצרה איך זה ישפיע עלייך אישית.
רימה אקסלר: לפני כ-15-10 שנה כולנו, אלה שגרים בהוסטלים, גרנו בשוק החופשי, בדירות עם זרים רבים.
רימה אקסלר: משום שהחל מ-1991 היה קשה לשלם עבור דירה שלמה והיינו צריכים לשכור דירות עם שלושה שותפים על מנת שנוכל לשלם, כך שלא הרגשנו בבית במשך 10 או 15 שנה.
רימה אקסלר: כשקיבלתי מקום בהוסטל, זה היה אחרי 15 שנים שהייתי בישראל.
רימה אקסלר: זו הייתה הפעם הראשונה שהרגשתי בבית, וזו הייתה הפעם הראשונה שבה הרגשתי בטוחה בבית והרגשתי שאני יכולה להרשות לעצמי משהו נוסף – לא רק מזון, תרופות, תחבורה ודברים אחרים – שתהיה לי קצת שמחה, משהו מתחומי העניין שלי.
רימה אקסלר: אתם מבינים, אני לא צריכה להגיד לכם איך היו החיים באותה מדינה – מלחמה, היהודים שהיו אזרחים מדרגה שניה באותה מדינה.
רימה אקסלר: עכשיו אנחנו מרגישים קצת חופש, שאנחנו נמצאים במדינה שאוהבת אותנו, וכשאתם רוצים לקחת מאתנו כסף, אנחנו לא מבינים: האם המצב במדינה כל כך נורא, כל כך קטסטרופלי, שאין מקורות אחרים לקחת מהם לבד מאשר להניח על כתפינו את מחיר הדירות?
רימה אקסלר: אנחנו החוליה החלשה של החברה במדינה הזאת.
רימה אקסלר: אנחנו לא מבינים, ואנחנו רוצים לדעת לאן הכסף הזה הולך.
רימה אקסלר: אם המדינה במצב קטסטרופלי, אנחנו מוכנים לוותר על הכול, אבל אנחנו לא יודעים איזה מחסור בתקציב הכסף שנלקח מאתנו יכסה.
רימה אקסלר: אלה שאלותיי.
דני דנון: חברת הכנסת מרינה סולודקין, בבקשה.
מרינה סולודקין: אתמול דנו בהתבוללות והיום הנושא מאוד חשוב - העלאת שכר דירה בהוסטלים.
מרינה סולודקין: אני יכולה להגיד לך, אדוני היושב ראש, מיום שהם עשו את ההחלטה הזו ושלחו את המכתבים קיבלתי רשימות שלמות מהוסטלים, עם חתימות של אנשים שאומרים - - -
דני דנון: אני רואה שגם מר פרנקל מכותב.
דני דנון: קיבלת את זה?
יובל פרנקל: אני לא יודע איזה מכתב אתה מחזיק.
דני דנון: זה מכותב אליך ולשרת הקליטה, עם חתימות של דיירים.
מרינה סולודקין: זו לא הפעם הראשונה שמשרד האוצר מנסה – בגלל שהם יוזמים, ולצערי הרב שר הבינוי והשיכון הנוכחי מסכים, כי אנחנו מכירים את השרים שלא מסכימים, כמו השר שטרית.
מרינה סולודקין: אחרי השערורייה של החלת שכר הדירה בהוסטלים על ניצולי השואה, אחרי מאבקים הוא ביטל את ההחלטה של האוצר ואמר שזה שערורייתי, שזו פגיעה בניצולי השואה.
מרינה סולודקין: עכשיו אנחנו מדברים על דור המלחמה.
מרינה סולודקין: מי הם?
מרינה סולודקין: ניצולי שואה או פליטי שואה.
מרינה סולודקין: אין אחרים שגרים בהוסטלים במדינת ישראל.
מרינה סולודקין: כתבו אליי אנשים מההוסטל בקרית ביאליק, שזה שיכון, ואמרו שקצבת הזקנה בקושי מספיקה לדברים הכי בסיסיים, עם תשלום של 8% מההכנסות, ועכשיו הם צריכים לחסוך על כל דבר אחר.
מרינה סולודקין: מילנה קיבלתי את הפירוט על מה הולכים ה-2,500 שקלים.
מרינה סולודקין: כמה מזה לתרופות, כמה לשכר דירה, כמה לחשמל.
דני דנון: את יכולה להקריא לנו את זה?
מרינה סולודקין: תרופות – 60 שקלים; שכר דירה בהוסטל פלוס חימום – 306; חשמל – 115; מים – 69 שקלים; הוט – כל האנשים מחוברים להוט – 120 שקלים; תקשורת, אינטרנט – 180 שקלים.
מרינה סולודקין: אני צריכה לומר לכם שזה הדור של האנשים שהולכים למוסיקה קלאסית, יושבים באינטרנט, קונים ספרים.
מרינה סולודקין: נסיעות – 122 שקלים; פלאפון – 200 שקלים; מהסכים הזה נותנים גם צדקה ליד שרה ויש גם סעיפים אישיים: היגיינה – 50 שקלים; עיתונות – 10 שקלים; אוכל – 600 שקלים, ואני בספק אם זה מספיק; פלאפון 200 שקלים.
מרינה סולודקין: יש גם סעיף של שיניים לכל האנשים.
מרינה סולודקין: היא כותבת שזה 10,000 שקלים ב-24 תשלומים.
מרינה סולודקין: בנוסף יש הוצאות תיאטרון, קונצרטים, ספרים ומתנות לנכדים.
מרינה סולודקין: לסעיפים האלה אין סכום.
מרינה סולודקין: אני לא מדברת עם משרד השיכון.
מרינה סולודקין: חבל לי מאוד שחברי מר אטיאס - שלא הגיע מהרצליה, שאני מבינה שגם הוא הגיע מהשכבות החלשות - מסכים לדברים האלה.
מרינה סולודקין: באוצר צריכים לדעת שאין במדינה חלק של מסים מעשירים.
מרינה סולודקין: אם אנחנו במצב כזה, כמו שאמרה הגברת הנכבדה, שיש לנו גירעונות בתקציבים, אז יש מס מאוד מכובד בארצות הברית ובבריטניה, וזה 10% מהירושות הגדולות, שמתחילות מ-10 מיליון שקלים.
מרינה סולודקין: במדינתנו האהובה זה נותן 1.5 מיליארד שקלים.
מרינה סולודקין: אז קודם כול זה ואחר כך האנשים.
מרינה סולודקין: עד 1981 היה במדינת ישראל מס על הירושות הגדולות.
מרינה סולודקין: יש לי חוק יחד עם שלי יחימוביץ, אז אני מחכה.
מרינה סולודקין: לפני זה לא ניתן להעלות שכר דירה בהוסטלים ובמקומות אחרים לחלשים, לזקנים, לניצולי שואה, לפליטי שואה ולכל האחרים.
מרינה סולודקין: זו לא רק העלייה מברית המועצות.
מרינה סולודקין: הייתי במקבץ דיור אחד, שחבריי יולי אדלשטיין ונתן שרנסקי בנו, ושם סיפרה לי אישה בספרדית – הייתי צריכה תרגום - שהיא הגיעה מדרום אמריקה, כל החסכונות שלה הלכו במשבר בארגנטינה ועכשיו היא מודה לאנשים שחשבו על הדיור הציבורי במדינת ישראל.
מרינה סולודקין: דני, מאוד חשוב לומר שאנחנו לא מסכימים לזה, ואם הם רוצים את החלופות לכסף – אתן מיד, בעמוד אחד.
דני דנון: תודה לחברת הכנסת סולודקין.
דני דנון: חברת הכנסת ליה שמטוב, בבקשה.
ליה שמטוב: אדוני היושב ראש, כמו שנאמר פה, ההוסטלים התחילו לאכלס את הקשישים ב-2000 – 2001, לפני כעשר שנים.
ליה שמטוב: החברות שזכו לנהל את ההוסטלים, כמו עמידר ושקמונה, עשו התקשרות עם הקשישים, חתמו על החוזים והיו צריכים לשלם עד 8% מההכנסות של הקשישים.
ליה שמטוב: ההכנסה של הקשיש זו לא רק הקצבה שהוא מקבל, אלא זו גם פנסיה שהם מקבלים מרוסיה.
ליה שמטוב: יכול להיות, כמו שהאישה סיפרה, שהיא רוצה גם לצאת, לראות סרטים, ללכת לקונצרט, אז לפעמים הם גם עובדים בעבודות, אם יש להם כוח.
ליה שמטוב: זה יכול להיות בניקיון, ומקבלים שם 500 או 1,000 שקלים.
ליה שמטוב: כל זה, זה הכנסה ומכל ההכנסות האלה האנשים צריכים לשלם את שכר הדירה.
ליה שמטוב: אני חושבת שהכול נכלל, חוץ מרנטה.
ליה שמטוב: מה קרה בעשר השנים האלה?
ליה שמטוב: לא כל כך הסתכלו על זה.
ליה שמטוב: יש הוסטלים ששילמו פחות מ-6%, פחות מ-8%.
ליה שמטוב: לא לקחו בחשבון עוד 500 שקלים שאנשים הרוויחו.
ליה שמטוב: עשו את החישוב תוך עשר שנים, וראו: מה זה הדבר הזה?
ליה שמטוב: משרד השיכון הפסיד כל כך הרבה כסף בעשר השנים האלה, אז צריך משהו לעשות.
ליה שמטוב: ממי לקחת את ההפרש על הטעות שעשו בעשר שנים ולא גבו מאנשים את הכסף?
ליה שמטוב: עכשיו, ביום בהיר אחד, לא רק את ה-8% ניקח, נעלה בעוד 2%.
ליה שמטוב: האנשים האלה לא אשמים שבעשר השנים האחרונות לא בדקתם, האוצר לא בדק, לא עשיתם שום דבר ופתאום עכשיו אתם מפסידים.
ליה שמטוב: חוץ מזה, כשבן-אדם גר בדירה שכורה המדינה נותנת לו סיוע בשכר דירה.
ליה שמטוב: כשקשיש מקבל הוסטל הוא לא מקבל סיוע בשכר דירה.
ליה שמטוב: זאת אומרת, זה כסף שחוזר לאוצר, זה חוזר להוסטלים, ל-60 מיליון השקלים האלה.
ליה שמטוב: קשיש מקבל 600 שקלים וזוג מקבל עד 1,000 שקלים, וזה כסף שחוזר להוסטלים.
ליה שמטוב: יש עוד דברים.
ליה שמטוב: אתם רואים את הקשישים האלה ואני רוצה לשאול אותך, שרה צימרמן.
ליה שמטוב: אתם לוקחים שטר חוב – נכון, זה תמיד היה, ולקחתם שטר חוב עבור דיור ציבורי.
ליה שמטוב: בדיור הציבורי גרים קשישים, חד-הוריות, נכים, כל מיני אנשים מובטלים, אלה שההכנסה שלהם נמוכה ולפי הקריטריונים ומגיע להם דיור ציבורי.
ליה שמטוב: אתם לוקחים את שטר החוב, 2,000 שקלים.
ליה שמטוב: עבור מה אתם לוקחים?
ליה שמטוב: אם אנשים לא משלמים אז יש לכם מאיפה לגבות את הכסף.
ליה שמטוב: אני רוצה לשאול אתכם: בעשר השנים האלה בהן אנשים גרים בהוסטלים, כמה אחוז מהם לא שילמו שכר דירה?
ליה שמטוב: אני חושבת שזה אפס אחוז, כי האנשים האלה, לפני שהם מקבלים קצבה הם כבר עומדים בתור ומשלמים את כל התשלומים: חשמל, שכר דירה וכל מה שהם צריכים לשלם.
ליה שמטוב: אז אתם לוקחים 2,000 שקלים מהאנשים האלה, שבשבילם זה המון כסף, ועוד כותבים שאחר כך, אחרי 120, זה יעבור ליורשים.
ליה שמטוב: אחר כך היורש בא, מבקשים צו ירושה.
ליה שמטוב: כמה עולה לעשות צו ירושה היום?