GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גלעד קריב: האם אנחנו פותחים מסלולים נוחים של גיור ומסלולים מחבקים של גיור, או האם אנחנו הופכים את הגיור למשימה בלתי אפשרית במדינת ישראל אבל גם בתפוצות, ואז מאבדים את אותן משפחות.
גלעד קריב: אנחנו צריכים להתרגל לעובדה שמעצם הגדרת אורח החיים המערבי, מעצם העובדה שיהודים חיים היום במקומות שבהם הם לא מופלים לרעה, יהיה שיעור מסוים של נישואי תערובת, נישואים מעורבים.
גלעד קריב: השאלה היא כיצד אנחנו מתמודדים עם העובדה הזאת, האם אנחנו יודעים לפתוח את שערי העם היהודי ולקלוט את המשפחות הללו פנימה.
גלעד קריב: ואני אומר שוב, זה לא רק עניין רפורמי, השאלה אם הגיור האורתודוקסי בתפוצות הוא גיור מקרב וגיור מחבק.
גלעד קריב: בבריטניה, באוסטרליה, בצרפת ובעוד הרבה מקומות יש רוב של השתייכות קהילתית לקהילות האורתודוקסיות, רוב גורף.
גלעד קריב: באוסטרליה 80% מהמשפחות המשויכות לקהילות, משויכות לקהילות אורתודוקסיות, כנ"ל בבריטניה.
גלעד קריב: האם הנתונים שם של נישואי תערובת הם נתונים נמוכים?
גלעד קריב: הם לא 55%, אבל הם 40%.
גלעד קריב: בצרפת כמעט ואין בתי כנסת קונסרבטיביים ואין בתי כנסת רפורמים, יש שם ממסד רבני אורתודוקסי מאוד חזק – "הקונסיטואר", אין שם 45% של נישואים מעורבים?
גלעד קריב: זו מציאות חיים שמשותפת לכולנו.
גלעד קריב: השאלה אם נדע להיאבק על הדור הבא של המשפחות הללו, או אם אנחנו זורקים אותם אל מחוץ לגדרותיו של העם היהודי.
דני דנון: חברת הכנת מרינה סולודקין, בבקשה.
מרינה סולודקין: דני דנון, קודם כול, אני מברכת שאנחנו יושבים כאן בראשותך, אני מאוד שמחה.
מרינה סולודקין: הישיבה הראשונה היא בנושא חשוב מאוד – העתיד של העם היהודי וההתבוללות.
מרינה סולודקין: קודם כול, אני אומר שהקדוש ברוך הוא דאג לנו 2,000 שנה שהעם היהודי יתקיים, אפילו במוסקווה, כשהחליטו מה שהחליטו, היה מקום כמו מדינת ישראל.
מרינה סולודקין: דבר שני, ברוסית יש פתגם מאוד חשוב, שלא שמעתי בשפות אחרות – חצי יהודי זה תמיד יהודי.
דני דנון: איך זה ברוסית?
מרינה סולודקין: "פוֹלוּיברייב נה בִיוַואיית".
מרינה סולודקין: חצי יהודי זה דבר שלא קיים.
מרינה סולודקין: ואני ממליצה מאוד למדינת ישראל לקבל את ההגדרה הזאת ולקרב את אלה, החצי יהודים, כמו שאומרים, שעשו החלטה גורלית להגיע למדינת ישראל, ולעזור להם להצטרף לעם בכל הדרכים וגם בעזרה של הכנסת, גם של הממשלה, גם של הרבנות הראשית, גם כל הזרמים, ואני לא רוצה להיכנס לזה.
מרינה סולודקין: לפני כמה שבועות היה כאן ראש הקהילה, ששמו "קאונטר", והוא הגיע עם הרב הראשי האורתודוקסי של מוסקבה.
מרינה סולודקין: הוא אמר שבמזרח-אירופה, ברוסיה, בקזחסטן ובאוזבקיסטן – תשמעו את השמות – יש הרבה קהילות קטנות שזקוקות לעזרה של מדינת ישראל מבחינת שפה, מסורת ותרבות.
מרינה סולודקין: ומה הוא הציע?
מרינה סולודקין: הרב הזה המוסקבאי הגיע עם הצעת חוק שאני אאמץ יחד עם זאב אלקין וכל החברים שחושבים שזה נכון, שחלק מהשירות הלאומי יהיה בקהילות האלה שאין להן רב ואין להן זיקה, משום שאין זיקה לשפה.
מרינה סולודקין: מי זה יכול להיות?
מרינה סולודקין: בנות בשירות הלאומי.
מרינה סולודקין: כל הזמן בארץ מתדיינים מה לעשות עם החרדים, אז תשלחו אותם לקהילות האלה.
מרינה סולודקין: יש לכם תפקיד בעולם.
מרינה סולודקין: אנחנו נעשה את החוק.
דני דנון: בהמשך לדברייך אני רוצה לפנות לנציגי המשרדים שאתנו, מנהלי מחלקת תפוצות של משרד החוץ ומשרד ההסברה והתפוצות.
דני דנון: ראשית, נציג משרד ההסברה והתפוצות, מר אייל דגן, מנהל תחום תפוצות, אתם נערכים לזה?
דני דנון: הנושא של התבוללות נמצא אצלכם באג'נדה?
אייל דגן: כן, בהחלט.
אייל דגן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת והרבנים, ברשותכם הקדמה קצרה מאוד.
אייל דגן: הנחת העבודה של משרד ההסברה והתפוצות היא שההתבוללות אינה תהליך סטיכי, אלא תוצאה של החלטות אנושיות.
אייל דגן: אם בעבר החליטו יהודים להתבולל על מנת להימנע מרדיפה ומסטיגמה,  הרי שכיום, כאשר 94% מיהודי העולם מתגוררים במדינות העולם החופשי, וההתבוללות היא בעיקרה פועל יוצא של בחירה בחלופות שנתפסות כאטרקטיביות יותר מטיפוח זיקות יהודיות והרגשת ההשתייכות לעם היהודי.
אייל דגן: היהדות מבחינות רבות היא עניין חברתי, קהילתי, ועל כן פיזור גיאוגרפי וקהילות קטנות הם גורמים המפחיתים את הסיכוי לקיומן של אינטראקציות חברתיות - -
דני דנון: אני רוצה לעצור אותך.
דני דנון: אני רוצה שתספר לי על הפעילות שאתם עושים.
אייל דגן: אני מייד אפרט.
אייל דגן: - - הנחוצות על מנת לקיים חיים יהודיים בתפוצות.
אייל דגן: ההתבוללות אינה גזרת גורל וניתן להציע דרכי התמודדות אפקטיביות עמה: מסגרות קהילתיות פתוחות ומזמינות המעודדות השתתפות, חינוך בבתי ספר יהודיים, ביקורים בישראל, השתתפות במחנות ופעילות בקרב תנועות נוער הן כמה מן הדרכים הבולטות למאבק בתופעה.
אייל דגן: וכעת אני רוצה לפרט מספר תוכניות שמשרד ההסברה והתפוצות יזם ומוביל, על מנת לטפל בתופעה.
אייל דגן: ראשית, אנחנו מקיימים תוכנית שהיא העצמת מנהיגות צעירים בקמפוסים, בשיתוף עם הסוכנות היהודית.
אייל דגן: במסגרת התוכנית הזאת המשרד עיבה את פעילותה של הסוכנות בצפון-אמריקה ובאמריקה הלטינית ב-19 שליחים צעירים.
אייל דגן: זה תחום שמכונה "Israel fellows", ואותם צעירים מגיעים לקמפוסים ברחבי היבשת ולמעשה מסייעים לצעירים היהודים שנמצאים בקמפוס, על מנת להביא את ישראל אל הקמפוס, לעבוד אתם יחד, כמובן לסייע במצב שבו הם נקלעים להסברה של ישראל וכמובן גם בנושא החיזוק הזהות היהודית וקירובם למדינת ישראל.
אייל דגן: תוכנית נוספת שמשרד ההסברה והתפוצות מפעיל היא תוכנית של סמינרים לפיתוח מנהיגות יהודית צעירה בקהילות בתפוצות בכל העולם.
אייל דגן: את התוכנית הזאת אנחנו מפעילים בשיתוף עם תנועת מכבי העולמית וההסתדרות הציונית העולמית, כאשר במסגרת הסמינרים הללו עולות סוגיות בנושאים של מנהיגות יהודית בתפוצות, מה המשמעות, וכמובן במיוחד בנושאים שהם רלוונטיים למאבק בדה-לגיטימציה בישראל, ואותן קהילות, אנחנו צריכים לזכור, שהן היום החזית של אותו מאבק שישראל מתמודדת אתו.
אייל דגן: תוכנית נוספת שהיא תוכנית פיילוט, זו השנה הראשונה שהמשרד מפעיל, היא תוכנית למנהלים שבמסגרתה חונכים מנהלי בתי ספר מישראל מנהלים מחבר המדינות.
אייל דגן: השתתפו בפיילוט הזה השנה כ-40 מנהלים מחבר המדינות, ובמהלך שנה שלמה יש פרויקטים משותפים של למידה מרחוק בין תלמידים בארץ ותלמידים בתפוצות.
אייל דגן: לשנת התקציב הבאה אנחנו מתכננים להרחיב את שיתוף הפעולה בפעילות עם ארגון "נתיב", בפרויקטים של ימי ישראל והנגשת ישראל באמצעות אותם ימים לקהל הרחב, בירידי ספרים, שהם ספרים מארון הספרים היהודי והישראלי.
אייל דגן: אני מעוניין עוד לציין תוכנית אחרונה, וזה בהתייחסות הכוללת לתוכניות שמביאות צעירים מהתפוצות לישראל.
אייל דגן: דיברו כאן רבות על העניין של "תגלית" והאפקטיביות - - -
דני דנון: מה התקציבים שמדינת ישראל משקיעה ב"מסע" וב"תגלית"?
אייל דגן: את זה יוכלו לומר לך אולי נציגים של הסוכנות במדויק.
דב מימון: היא משקיעה 10 מיליוני דולר בשנה ובתקציב של 2013 – 25 מיליוני - - -
דני דנון: ב"תגלית" או ב"מסע"?
דב מימון: אני מדבר על "תגלית" כרגע.
דני דנון: מה הסכום של "תגלית"?
דב מימון: זה היה 10 מיליוני דולר ב-2010.
דני דנון: מכספי משלמי המסים.
אייל דגן: 30 מיליוני שקלים זהו התקציב השנתי שמדינת ישראל, באמצעות משרד הראש הממשלה, משקיעה בתוכניות בצעירים בתפוצות.
דני דנון: זה כולל "תגלית" ו"מסע" ביחד?
אייל דגן: זה כולל "תגלית" ו"מסע" ביחד.
דני דנון: מה החלוקה?
אייל דגן: שוב, אני לא לגמרי סגור על החלוקה.
אילן וגנר: "מסע" זה 21 מיליון דולר, אני חושב.
אייל דגן: בעניין הזה השר יולי אדלשטיין עומד בראש ועדת ההיגוי של תוכנית "תגלית", וכמובן הוא דוחף להרחבת הפרויקט.
אייל דגן: השנה יגיעו כ-32,000 צעירים מהתפוצות לישראל.
אייל דגן: כאשר הרצון הוא לשאוף לכיוון ה-50,000, כי צריך להבין שמדי שנה, כאשר מגיעים 32,000 צעירים בגילאים המתאימים עם "תגלית" לישראל, 38,000 אינם מגיעים, ולכן יש לזה חשיבות קריטית.
דני דנון: מי במשרד היום חושב חשיבה כוללת על איגוד הגופים והתווית דרך במאבק בהתבוללות?
אייל דגן: השר, מעבר לזה שהוא עומד בראש ועדת ההיגוי של "תגלית", גם באשר לתוכניות נוספות כמו "לפיד", כמו "מסע", יש מעורבות גדולה מאוד.
אייל דגן: אנחנו משולבים באשר לכל התחום שנוגע לתוכניות שמעודדות את חיזוק הזהות היהודית בתפוצות, ויש שיתוף פעולה נרחב עם כל הגורמים הרלוונטיים שעוסקים בתחום, בראשם הסוכנות היהודית, ההסתדרות, ההסתדרות הציונית העולמית וכן הלאה.
אברהם מיכאלי: מה שיתוף הפעולה שלכם עם משרד החינוך בעניינים האלה?
אייל דגן: אנחנו כרגע עומדים לפני יציאתן לפועל של שתי תוכניות בשיתוף עם משרד החינוך.
אייל דגן: האחת היא 'חפציב"ה', אני לא יודע אם אנשים כאן שמעו על זה, זה חינוך יהודי בתפוצות, כאשר משרד החינוך מפעיל תוכניות בבתי ספר יהודיים בתפוצות עד גיל 18, והיוזמה החדשה היא לנסות לעבות ולעלות את גיל המשתתפים בתוכנית הזאת גם לכיוון של סטודנטים, ובשנה הקרובה היינו מעוניינים לנסות להגביר את המעורבות שלנו בקרב קמפוסים סטודנטיאליים, בעיקר בחבר המדינות.
דני דנון: נציג משרד החוץ.
פיני מור: ברשותכם, רק נתון אחד שאני רוצה לתקן.
פיני מור: הסכומים שמשקיעים ב"תגלית" בשנה היה עד היום 62 מיליון, זה הולך אולי אפילו לגדול בשנה הבאה.
פיני מור: הממשלה החליטה להגדיל בהחלטת ממשלה את התקציבים.
פיני מור: "מסע" לבד זה 90 מיליוני שקלים בשנה.
דני דנון: השאלה היא מה השתתפות הממשלה בתקציב.
פיני מור: זה שליש מול שני שלישים.
פיני מור: זה היחס.
דני דנון: זה מה שהוא אמר, הוא אמר 30 מיליוני שקלים.
דני דנון: מה התקציב של "תגלית"?
פיני מור: זה עומד על 62 מיליוני שקלים, זה יגדל ל-80 מיליוני שקלים.
דני דנון: שליש מזה.
פיני מור: זה החלק של הממשלה.
דני דנון: סך הכול ממשלת ישראל משקיעה 90 מיליוני שקלים.
פיני מור: לא, ביחד זה כמעט 150 מיליוני שקלים.
דני דנון: נעשה סדר.
דני דנון: מה תפקידך?
פיני מור: אני יועץ ראשי למנכ"ל ההסברה והתפוצות.
דני דנון: מה השתתפות הממשלה בפרויקט "תגלית" בשנה?
פיני מור: זה היה עד היום 62 מיליוני שקלים - - -
דני דנון: כמה זה היום?
פיני מור: 62 מיליוני שקלים.
דני דנון: ול"מסע"?
פיני מור: 90 מיליוני שקלים.
דני דנון: סך הכול אנחנו משקיעים 150 מיליוני שקלים בשני הפרויקטים בלי קשר למצ'ינג של הגופים הנוספים.
עמי מהל: זה קשור מאוד למצ'ינג, מכיוון שאתה מכניס שקל מול שקל.
עמי מהל: גם אני חבר ועדת ההיגוי של "מסע".
עמי מהל: ב"מסע" כל שקל שהסוכנות מכניסה, המדינה מכניסה, או כל שקל שהמדינה מכניסה, הסוכנות מכניסה, נגיד בצורה יותר מדויקת.
עמי מהל: 50% המדינה, 50% הסוכנות, זה התקציב של "מסע".
עמי מהל: התקציב של "מסע" כמובן גם נקבע בהתאם למספר המשתתפים.
עמי מהל: השנה מספר המשתתפים צפוי לעבור את ה-10,000, הוא צפוי להגיע ל-10,500.
עמי מהל: כבר כרגע בארץ נמצאים         כ-9,000 משתתפי "מסע" ויש עוד את כל האנשים האחרים שאמורים להגיע במהלך החורף, אנשים שמגיעים מחצי הכדור הדרומי: מאוסטרליה, מדרום-אפריקה ומאמריקה הלטינית, ואנחנו צופים שיהיו בערך עוד 1,500, אולי אפילו יותר.
דני דנון: חוץ מ"מסע" ו"תגלית" מה משרד החוץ עושה?
עמי מהל: ב"תגלית" משרד החוץ לא עוסק.
עמי מהל: משרד החוץ עוסק ב"מסע".
עמי מהל: משרד החוץ עוסק בפרויקטים נוספים, אבל קודם כול צריך להבין שמשרד החוץ, מעבר לזה שהבסיס שלו בארץ, יש לו פזורת הנציגויות.
עמי מהל: אנחנו מדברים על כ-100 נציגויות שמפוזרות בכל העולם, וכמעט בכל מקום יש איזו קהילה יהודית.
עמי מהל: אחד התפקידים המרכזיים של הנציגות הישראלית זה להיות בקשר עם הקהילה היהודית ולשמור על קשר בין הקהילה היהודית ובין מדינת ישראל.
דני דנון: תפרוט את זה לפרטים.
עמי מהל: זה אומר שאנשים מהקונסוליות ומהשגרירויות מגיעים לבתי הכנסת, מגיעים לבתי הספר היהודיים, מגיעים למרכזים הקהילתיים, מרצים על ישראל.
אברהם מיכאלי: מה זה מגיעים?
עמי מהל: מרצים על ישראל, שולחים משלחות של ראשי קהילה - - -
אברהם מיכאלי: השאלה האם למשרד החוץ יש תקציב של זהות יהודית כמשרד החוץ כמו לסוכנות היהודית ולמשרד התפוצות?
אברהם מיכאלי: כשהשגריר מגיע לבית הכנסת להתפלל, זה נקרא אצלכם פעילות?
עמי מהל: לא להתפלל.
עמי מהל: משרד החוץ לא צריך לעסוק בחיזוק הזהות היהודית, משרד החוץ צריך לעסוק בחיזוק הקשר שבין מדינת ישראל ובין העולם, ובין היתר גם העולם היהודי.
עמי מהל: מאחר שאנחנו נמצאים בכל מקום, האנשים שלנו בכל מקום שומרים על קשר עם הארגונים היהודיים, עם הקהילות היהודיות, הן באמצעות קשרים אישיים, והן בהרצאות, כמו פעילויות למשל במסגרת של פרויקט לימוד.
עמי מהל: אני לא יודע אם אתם יודעים מה זה פרויקט לימוד.
עמי מהל: זו השנה ה-30 שפרויקט לימוד העולמי מתקיים, הוא החל באנגליה, אנשים מהקהילה היהודית מתארגנים, פעם, פעמיים, שלוש פעמים בשנה לסוף שבוע, קצר יותר או ארוך יותר, ושומעים הרצאות על יהדות, על תרבות יהודית, על מדינת ישראל, על הקשרים בין מדינת ישראל לבין הקהילה היהודית מאנשים שלנו, כולל אנשים שמגיעים מהארץ.
עמי מהל: הייתי בשבוע שעבר בסמינר לימוד כזה בפולין, עכשיו הזמינו אותי לסמינר לימוד כזה שיהיה בווילנה.
עמי מהל: הסמינרים האלה הם אמצעי חשוב מאוד לחיזוק הקשר שבין מדינת ישראל לבין הקהילה היהודית.
עמי מהל: בשבוע שעבר היה סמינר באיסטנבול, כשהקונסול הכללי שלנו נטל בו חלק פעיל.
עמי מהל: זה החלק שאנחנו יכולים לתת באפס תקציב לחיזוק הקשר בינינו לבין הקהילה היהודית, אבל הבעיה היא הרבה יותר עמוקה, היא לא ההרצאה הזאת שנעשה או ההרצאה הזאת שלא נעשה, אלא כמו שד"ר דב מימון אמר: זה הנתק שהתרחש היום בין מדינת ישראל לבין הקהילה היהודית.
עמי מהל: יש נתק, נתק של זהות, אנשים נמנעים מזהות, ולנו יש חלק בנתק הזה.
עמי מהל: לנו, כמדינת ישראל.
עמי מהל: באמצעות כל מיני יוזמות חקיקה שגורמות לחלקים גדולים של הקהילה היהודית להרגיש מרוחקים ומתרחקים ממדינת ישראל, אנחנו מחזקים את הנתק הזה.
עמי מהל: חקיקה בישראל צריכה להביא בחשבון גם את ההשפעה שלה, ואני לא נכנס כאן לפירוט, על תחושת השייכות של הקהילות היהודיות בעולם.
מרינה סולודקין: רוצים להיות פרובינציאליים, מה לעשות.
מרינה סולודקין: אין כאן משפט שדה.
עמי מהל: אנחנו שואלים מה הבעיה, ואני אומר שזאת הבעיה.
דני דנון: תודה, עמי מהל.
דני דנון: הרב אוריאל גנזל, מנהל צוהר לחקיקה.
דני דנון: בבקשה.
אוריאל גנזל: נשמע פה קולם של המוסדות הרשמיים, ואני דווקא רוצה להביא את הקול של המגזר השלישי וקצת לספר על דברים שאנחנו, כעמותת רבנים, עושים בתחום, ולהראות שלעתים באפס תקציב או בתקציב מינימלי ביותר, כמעט ללא עזרה, אפשר להגיע להישגים מאוד גדולים.
אוריאל גנזל: ואנחנו מדברים על שלושה מעגלים.
אוריאל גנזל: מעגל אחד זה מעגל של שבתונים בחוץ-לארץ.
אוריאל גנזל: אנחנו, כעמותת רבנים, שולחים באופן קבוע עשרות שבתונים קבועים לקהילות בחוץ-לארץ, בשיתוף פעולה עם הקהילה המזמינה, עם ראשי הקהילה, כשהדגש הוא קודם כול על ציונות ואחר כך על יהדות, מפני שאנחנו מוצאים שהחיבור הזה של ציונות לעניין היהודי הוא מאוד שורשי, מאוד בסיסי למניעת ההתבוללות, וכמובן יחד עם זה יהדות באופן טבעי.
דני דנון: מה המספרים, הרב גנזל?
אוריאל גנזל: מדובר על עשרות שבתונים בשנה, כשמדובר על אפס תקציב.
אוריאל גנזל: כלומר, רבנים שנוסעים אלה רבנים מתנדבים, הקהילה שותפה בהחזקה - -
יזהר הס: קהילות אורתודוקסיות על-פי רוב.
אוריאל גנזל: התחלנו עם קהילות אורתודוקסיות.
אוריאל גנזל: יש כל מיני קהילות שמתחילות להתעניין, אני עוד לא יודע להגיד יותר מזה.
אוריאל גנזל: גם ההגדרה "קהילה אורתודוקסית", בארץ היא אולי יחסית ברורה, בחוץ-לארץ היא מאוד גמישה סביב השאלה מה בדיוק מוגדר כקהילה אורתודוקסית.
אוריאל גנזל: - - ומה שיפה בעניין שיש לו המשכיות, מפני שאותה קהילה מבקשת שיבואו פעם נוספת, ומדובר בקהילות שאנחנו נמצאים בהן פעמיים ושלוש בשנה, ואת הפירות הישירים אנחנו רואים גם בחיזוק הזהות של הקהילה עצמה והדרישות שלהם סביב חגי ישראל, סביב תאריכים שקשורים למדינת ישראל, לשוב ולהזמין אותנו, ומצד שני גם בעלייה.
אוריאל גנזל: אנחנו רואים אותם מגיעים לארץ, אנחנו קולטים חלקים מהם בארץ, כפי שאני אולי אתאר בהמשך.
אוריאל גנזל: זאת דוגמה למשהו מאוד זול ומאוד איכותי, ומאחר שלא מדובר בשליחים קבועים, אנחנו שולחים את טובי המרצים בארץ, טובי הרבנים שמסוגלים לדבר בשפה שמתאימה לקהל, והם עושים את זה בנפש חפצה, בהתנדבות.
אוריאל גנזל: זה צד אחד.
אוריאל גנזל: הצד השני הוא התפיסה שלא צריך לראות את עצמנו פטרונים על קהילות בחוץ-לארץ, ואנחנו מזמינים ראשי קהילות בחוץ-לארץ ורבנים מחוץ-לארץ לסמינרים משותפים בארץ, לבוא ולדבר בפני קהילות של צוהר ברחבי הארץ, מתוך תפיסה של גישה יותר אמיתית וגם יותר יעילה ובריאה, מתוך נקודת מוצא של שוויון, של אחווה ושל כריתת בריתות אחיות בין קהילות, ואנחנו רואים שהדבר הזה מאוד מקדם את העניין.
אוריאל גנזל: הדבר השלישי הוא קליטה בארץ בקהילות צוהר, אל"ף, בקהילות קיימות, ובי"ת, בקהילות שהולכות ומתהוות מסביב לציבור של עולים, לתת להם את המקום שבו הם ירגישו קהילה, שבה יש הגמישות המתאימה לתפיסת עולמם, מצד אחד, תוך שמירה על זהות יהודית ומסורת מצד שני.
אוריאל גנזל: גם זה פרויקט שהולך ומתהווה, הכול כמעט ללא עלות, עם הרבה מאוד התנדבות.
אוריאל גנזל: אם היתה לנו קצת יותר תמיכה, הפירות היו מוכפלים פי מאה.
דני דנון: תודה רבה, הרב גנזל.
דני דנון: יוחנן בן יעקב – הוזכר פה משרד החינוך – ראש מטה 'חפציב"ה' בתחום המכינות.
דני דנון: בבקשה, בקצרה.
יוחנן בן יעקב: המנדט של משרד החוץ הוא בארץ.
יוחנן בן יעקב: האמנה בין הסוכנות לבין ממשלת ישראל מ-1971 אומרת שהחינוך היהודי בתפוצות ניתן על-ידי הסוכנות היהודית.
יוחנן בן יעקב: לפני 20 שנה הצלחנו בסדק צר מאוד להיכנס ולבנות תוכנית שנזכרה פה קודם, שנקראת 'חפציב"ה' – חינוך פורמלי ציוני יהודי בברית-המועצות, היום ברית-המועצות לשעבר.
יוחנן בן יעקב: היום מדובר ב-44 בתי ספר, 70 מורים שליחים.
דני דנון: מה התקציב של זה?
יוחנן בן יעקב: התקציב של משרד החינוך הוא 20 מיליוני שקלים נטו, הוא היה הרבה יותר.
יוחנן בן יעקב: צריך להגיד שבזכות הוועדה הזאת התוכנית הזאת קיימת, לפני שנתיים היתה כוונה לסגור אותה, ובאמת בהחלטת הוועדה היא נשארה על תילה.
מרינה סולודקין: ליולי תמיר היו כוונות לסגור אותה.
יוחנן בן יעקב: בזמנו היא היתה הרבה יותר גדולה.
יוחנן בן יעקב: היתה תקופה שהיא עבדה עם "לשכת הקשר", "נתיב" מאוחר יותר.
יוחנן בן יעקב: עבדנו ואנחנו עובדים היום בשיתוף פעולה טוב מאוד עם הסוכנות היהודית שמבצעת למעשה את רוב הפעולות.
יוחנן בן יעקב: זה כולל מורים שמלמדים, 10,000 תלמידים במרחב הזה כולו, מנובוסיבירסק ועד לבוב, מטאלין ועד בוכרה.
יוחנן בן יעקב: המרחב באמת מאוד גדול.
יוחנן בן יעקב: יש מערכות חינוך בלתי פורמלי שמקושרות לזה.
יוחנן בן יעקב: יש בתי ספר שפתחו קהילות בארץ בעקבות הפעילות הזאת.
יוחנן בן יעקב: התוכנית ענפה מאוד, ואני מבין שאין מקום לפרוס אותה פה בהרחבה עכשיו.
דני דנון: כמה תלמידים בתוכנית?
יוחנן בן יעקב: כ-10,000 תלמידים יהודים לומדים היום ב-45 בתי ספר עם 70 מורים ישראלים ועוד     כ-700 מורים מקומיים שמלמדים שם, רובם יהודים, לא כולם.
יוחנן בן יעקב: רובם יהודים על-פי ההגדרות השונות שמלמדים שם את המקצועות העבריים: מסורת, היסטוריה, עברית זה הנושא העיקרי, וחינוך בלתי פורמלי רחב מאוד.
יוחנן בן יעקב: הרבה מאוד פעילויות חינוך בלתי פורמלי.
יוחנן בן יעקב: בזמנו התוכנית היתה הרבה יותר גדולה, ולאט-לאט לצערי היא הצטמקה.
יוחנן בן יעקב: דבר ראשון, מאוד רצינו להתחבר ל"תגלית", זאת אומרת, ילד שמדינת ישראל משקיעה בו שם מכיתה א' ועד כיתה י"א – בברית-המועצות הלימודים הם עד כיתה י"א, עשר שנות לימוד – יזכה במסגרת "תגלית" לבוא לארץ כמכה בפטיש, כסיום תוכנית.
יוחנן בן יעקב: "תגלית" לא הסכימה בשום פנים ואופן לקלוט אותם, כי היא קולטת רק סטודנטים.
יוחנן בן יעקב: ברגע שהילדים האלה מגיעים למערכת הסטודנטיאלית הם קצת הולכים לאיבוד לעם היהודי.
יוחנן בן יעקב: בעיני אם הוועדה הזאת היתה יכולה לשכנע את "תגלית" לקחת גם את תלמידי בתי הספר היהודיים האלה לביקור בארץ, היתה לזה השפעה עצומה.
דני דנון: נקיים בהמשך דיונים לגבי "מסע" ו"תגלית", תוזמן ותוכל להעלות את זה.
יוחנן בן יעקב: אחת המטרות שלנו היא בשלב האחרון להציג בפניהם את מערכת החינוך היהודי בארץ, את האופציה שלהם להיקלט פה ומה מאפשרת להם מדינת ישראל.
יזהר הס: אתם פועלים רק בברית-המועצות לשעבר.
יוחנן בן יעקב: אמרתי שהאמנה בין הממשלה לבין הסוכנות קובעת שלמדינת ישראל אסור בכלל לעבוד בתפוצות.
יוחנן בן יעקב: הצלחנו בסדק מאוד דק, באיזה דיון עם מרים בן-פורת - - -
דני דנון: מה הקריטריון שלכם לקבלת תלמידים, זה לפי חוק השבות?
יוחנן בן יעקב: פתוח לגמרי.
יוחנן בן יעקב: רשמית זכאי עלייה על-פי חוק השבות, אבל לומדים גם אחרים.
יוחנן בן יעקב: ברוסיה אתה לא יכול לעשות מיונים כאלה היום.
יזהר הס: למדנו שחצי יהודי – יהודי.
יוחנן בן יעקב: כל בתי הספר הם בתי ספר רשמיים ממלכתיים מקומיים, נותנים תעודת בגרות, ולכן הם גם לא יכולים לעשות סלקציות מסוג זה.
יוחנן בן יעקב: זה לא קורה.
יוחנן בן יעקב: המגמה היא לייעד אותם ככל האפשר לזכאי עלייה על-פי חוק השבות.
דני דנון: מה שיעור העולים הבוגרים?
יוחנן בן יעקב: זה תלוי.
דני דנון: מה זה "תלוי"?
דני דנון: מספרים.
יוחנן בן יעקב: בגלל רגישויות קשות מאוד שם אנחנו מנסים לא להיכנס ולעשות שם מרשם אוכלוסין.
יוחנן בן יעקב: אתה עובד שם בתוך מערכת חינוך פורמלית.
דני דנון: יש לכם 10,000 תלמידים בשנה, יש X בוגרים, אפשר לעשות בדיקה כמה עלו לארץ.
יוחנן בן יעקב: אנחנו מנסים לא לאסוף מאגרי מידע כאלה, כדי לא להסתבך עם השלטונות שם, כי איסוף מאגרי מידע כאלה שם יפיל את בתי הספר האלה לגמרי.
מרינה סולודקין: חכם מאוד.
יוחנן בן יעקב: יש לי מספיק קשרים עם שלטונות החינוך שם, והאחרים גם אומרים לי ממה להיזהר.
יוחנן בן יעקב: כשהקמתי את 'חפציב"ה' הקמתי במקביל את 'נעל"ה', לאוקראינה היתה ביקורת איומה על 'נעל"ה', הם אמרו שאנחנו מוציאים להם את הילדים הכי טובים, לא לערבב את זה עם בתי הספר, כדי לא להפיל את בתי הספר.
יוחנן בן יעקב: צריך להיות רגישים.
יוחנן בן יעקב: תמיד נחשוב מה היה קורה אם היו עושים את זה אצלנו כלפי חוץ.
יוחנן בן יעקב: במקביל משרד החינוך מפעיל תוכנית שנקראת 'חי"ל' – חינוך יהודי בתפוצות למערב.
יוחנן בן יעקב: גם שם יש עשרות בתי ספר יהודיים: בדרום אמריקה, במערב אירופה ובצפון אמריקה, שבהם עוסקים  בהכשרת מורים בתוכניות יהודיות לתלמידים.
יוחנן בן יעקב: זו תוכנית רחבה שעלותה למעלה מ-10 מיליוני שקלים, ומשרד החינוך מפעיל אותה.
יוחנן בן יעקב: התוכנית האחרונה שהוזכרה פה, ושווה שהוועדה תיתן את דעתה עליה – זה גם יכול לעזור לנו, נאמר את זה בגלוי – עלתה הצעה משותפת של משרד התפוצות ומשרד החוץ יחד עם גורמים בקהילות היהודיות באזור דנייפרופטרובסק להקים תוכנית למניעת התבוללות שמיועדת לסטודנטים בתקציב של משרד התפוצות יחד עם גורמים נוספים שמוכנים להעמיד למשרד הקליטה.
יוחנן בן יעקב: אנחנו, משרד החינוך, נתבקשנו להפעיל אותה במסגרת תוכנית 'חפציב"ה', כי בדנייפרופטרובסק - - -
דני דנון: מי האבא של הרעיון הזה?
יוחנן בן יעקב: האבא של הרעיון הוא משותף, משרד התפוצות יחד עם גורמים מקומיים במכללה להכשרת מורות שפועלת מטעמנו כבר שנים בדנייפרופטרובסק.
יוחנן בן יעקב: אין ספק שהברכה של הוועדה לתוכנית יהודית וניסויית כזאת משמעותית – ננסה אותה שנה, נראה למה אנחנו מתקדמים – כל מי שמכיר את הביורוקרטיה הממשלתית יודע כמה האמירה שהוועדה תומכת בדבר כזה יכולה לעזור.
דני דנון: מה שם התוכנית?
יוחנן בן יעקב: תוכנית לימוד לסטודנטים, ויש לה מגמה כפולה: מגמה אחת לחזק את הזהות היהודית של הסטודנטים האלה, ומגמה שנייה פשוט להפגיש ביניהם, לייצר חברת סטודנטים יהודית, ובאופן טבעי אם יש צעירים וצעירות, איך הרב אמר, הם גם נפגשים וגם מתאהבים, וסביר שהנישואים יהיו בקרב יהודים בחברה יהודית.
יוחנן בן יעקב: יש הסכמה של משרד החינוך, הסכמה של משרד התפוצות.
יוחנן בן יעקב: יש למעשה הסכמה של כולנו להפעיל את התוכנית הזאת כתוכנית ניסויית השנה.
יוחנן בן יעקב: נבדוק, נראה את התוצאות שלה, נראה מה המקורות התקציביים לשנים הבאות.
יוחנן בן יעקב: השנה אפשר להתחיל לעבוד, ואם נקבל ברכה, נעשה את זה.
מרינה סולודקין: יש לי הערה.
מרינה סולודקין: אני מאוד מסכימה עם המטרה, אבל בגלל העובדה ש-38 שנים חייתי שם, אתם לא צריכים לנסח את זה ובצורה פומבית לדבר, כי אני רואה בזה סכנה וצרות למעמד של 'חפציב"ה' בדנייפרופטרובסק ובמקומות אחרים, מפני שאם מתערבים בעניין של נישואי תערובת שם, מסתכלים על זה כעל כניסה לתחום מאוד רגיש וגזעני.
דני דנון: נגדיר את זה באופן כללי.
יוחנן בן יעקב: למדתי ממך, חברת הכנסת סולודקין, להיזהר, כבר לפני שנים, ואני נזהר.
יוחנן בן יעקב: את צודקת לגמרי, זה נכון.
דני דנון: מי שנכווה ברותחין נזהר בצוננין.
יוחנן בן יעקב: אנחנו נזהרים, כי אנחנו יודעים שאנחנו עובדים, והם נותנים לנו לעבוד.
דני דנון: אני אתן לדוברים הבאים לדבר בקצרה.
דני דנון: הדובר הבא – עורך-הדין יזהר הס, מנכ"ל התנועה המסורתית.
יזהר הס: תודה רבה לך, חבר הכנסת דנון, קודם כול על כינוס הישיבה הזאת.
יזהר הס: אני חושב שיש מעט נושאים רלוונטיים יותר לקיום היהודי ולקידום מדינת ישראל מהנושא הזה, וחשוב מאוד להציף את זה.
יזהר הס: עשית את זה בצורה מאוד מכובדת וראויה.
יזהר הס: פנית, חבר הכנסת דנון, ליושב לימינך, לרב יוסף בכבוד רב, אני חושב שכך כמובן ראוי לפנות לרבנים, אבל נדמה לי שהממסד הרבני האורתודוקסי בארץ הוא לא חלק מהפתרון, אני חושש שהוא חלק מהבעיה, משום שכאשר אנחנו מסתכלים מי הם הגופים שמהם אולי תצמח הישועה, זאת אומרת, מי הם הגופים שהתפקיד שלהם ביום-יום הוא לקרב יהודים בחוץ-לארץ, אתה מתבונן על התנועות הלא אורתודוקסיות ורואה שאנחנו נמצאים בחזית המערכה בחוץ-לארץ.
יזהר הס: לשלוח שליחים ומרצים ואנשים נוספים לקהילות אורתודוקסיות ולשכנע אותם בזהות היהודית והציונית זה דבר חשוב, אבל זה לא מה שימנע את ההתבוללות.
יזהר הס: אנחנו צריכים לשנות את הפרדיגמה באופן שיאפשר ליהודי קונסרבטיבי ורפורמי, שאנחנו מצליחים למשוך אותו לאחת מקהילותינו בחוץ-לארץ, להרגיש שמדינת ישראל היא הבית שלו.
יזהר הס: מדינת ישראל, וצדקו כל אלה שאמרו את זה לפני, צריכה להיות מקור להזדהות, מקור למשיכה.
יזהר הס: אני חותם בשתי ידיים על הדברים הנבונים, החכמים והמנוסחים היטב שד"ר דב מימון הביא לשולחן.
יזהר הס: תוכנית חמשת הפרמטרים שלו לדעתי יכולה לסכם את הישיבה הזאת, והשאלה היא רק כמה כסף שמים בכל אחד מהסעיפים כדי לתת בה ממש.
יזהר הס: נדמה לי שסעיף שישי ראוי להצטרף, מדינת ישראל צריכה להביא בחשבון, כאשר היא מנתחת כל מעשה שלה, בין חקיקה ובין מעשה ממשל אחר, את משמעויותיו לעולם שיושב מחוץ לציון.
יזהר הס: הרי מה אנחנו עושים שם?
יזהר הס: אנחנו מנסים לשכנע את הילדים של נישואי התערובת, ולפעמים גם את בני הזוג עצמם, לבוא ולהצטרף לקהילותינו, כל אחד בשיטה אחרת – לתנועה הקונסרבטיבית יש אידיאולוגיה אחת, לתנועה הרפורמית אידיאולוגיה שונה.
יזהר הס: אנחנו מנסים לשכנע אותם להוריד את הרף, אנחנו לא מפנים להם כתף קרה, לא דוחקים אותם החוצה, אלא מכבדים, מכניסים אותם פנימה ומעניקים להם את החוויה היהודית הנכונה במטרה שיתקרבו, אבל בד בבד עם ההתקרבות שלהם לעולם הזה של זהות יהודית ותרבות יהודית ומדינת ישראל הם למדים על האפליה הבוטה, המבישה, המרושעת לפעמים, שבה הם נתקלים כאשר הם באים לחוש את החוויה הישראלית בעשר אצבעות.
יזהר הס: כשמדברים על הניסיון למנוע את ההתבוללות ולצמצם אותה צריך לראות את המשאב הכי גדול שיש לנו בדור הנוכחי, והוא מדינת ישראל.
יזהר הס: מה שאנחנו הצלחנו לעשות לזהות היהודית במאה שנות ציונות הוא מהלך מפליג.
יזהר הס: לנסות ולהדיר את המהלך הזה מהמערכה הענקית שאתה עכשיו סימנת משאלת ההתבוללות, זה לפגוע בעצמנו.
יזהר הס: אפילו לא משיקולים של פלורליזם יהודי ולא משיקולים של אידיאולוגיה, או תיאולוגיה או משהו אחר, משיקולים תועלתניים פרופר, קלסיים, אלה מדינת ישראל צריכה לעשות שידוד מערכות דרמטי ביחסים שלה בין דת ומדינה.
יזהר הס: זה יעזור לכולנו להפוך את יהדות העולם למחוברת הן לזהות היהודית שלה והן למדינת ישראל.
דני דנון: תודה, עורך-הדין יזהר הס.
דני דנון: גוסטי ברוורמן-יהושע, חברת הנהלה בהסתדרות הציונית העולמית, בבקשה.
גוסטי ברוורמן-יהושע: צהרים טובים.
גוסטי ברוורמן-יהושע: כל חברי פה דיברו על העניין של מרכזיותה של ישראל, וכהסתדרות ציונית עולמית אנחנו מתמודדים עם האתגר של מהי זהות ציונית.