GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ליה שמטוב: מה, לאנשים האלה יש עוד רכוש שכדאי לעשות ב-2,000 שקלים את צו הירושה ולקחת מכם את 2,000 השקלים?
ליה שמטוב: זה עובר כל גבול וכל טעם טוב.
ליה שמטוב: יש עוד סעיף בחוזה, שאומר שאם אחד מבני הזוג נפטר משרד השיכון רשאי להעביר את האדם הבודד לדירה של בודדים.
ליה שמטוב: אתם יכולים להגיד: היום לא בונים דיור סוציאלי, יש תור ארוך, אז מה אתם רוצים, שבן-אדם אחד יגור בדירה של זוג?
ליה שמטוב: אז מה יהיה עם זוג שמחכה בתור?
ליה שמטוב: אבל מצד שני אתם אומרים: אם הם לא ייצאו מהדירה הם ישלמו כמו זוג.
ליה שמטוב: אז למה אתם דואגים?
ליה שמטוב: אתם דואגים לאנשים או שאתם דואגים לשכר הדירה ולרווחים של משרד השיכון?
ליה שמטוב: אני חושבת שאלה דברים חשובים.
ליה שמטוב: בן-אדם קשיש או זוג קשישים, כשהם חותמים על החוזה ורואים כזה סעיף - שאם אחד מהם ילך לעולמו אז את השני יעבירו לדירה אחרת – הם כבר קנו רהיטים, התרגלו לדירה.
ליה שמטוב: פתאום מעבירים אותו והוא צריך לקנות עוד פעם רהיטים לדירה יותר קטנה?
ליה שמטוב: אני חושבת שזה לא אנושי, לא מוסרי, לא הוגן.
ליה שמטוב: אני לא יודעת איך לקרוא לזה, וזה מה שאתם עושים עם אוכלוסייה כל כך מבוגרת, שהיא חלשה.
ליה שמטוב: אבל הם אינטליגנטים, הם באמת לא ייצאו החוצה ולא יעשו הפגנות.
ליה שמטוב: לא בגלל הגיל, הם אנשים מאוד אינטליגנטים, אנשים שרגילים לשלם חשבונות, ובטח שהכי קל לעבוד על האנשים האלה.
ליה שמטוב: אם שר האוצר והשר אטיאס ישבו והחליטו להעלות ביום בהיר אחד ל-2%, איפה חברי הכנסת?
ליה שמטוב: למה לנו לא הביאו את ההחלטה, שאנחנו נראה, שאנחנו נגיד משהו?
ליה שמטוב: מה, מחליטים ככה?
ליה שמטוב: למה 2%?
ליה שמטוב: למה לא 50%?
ליה שמטוב: מה קרה?
דני דנון: תודה רבה, חברת הכנסת ליה שמטוב.
דני דנון: אני חייב לומר שאני מעריך אתכן, שאתן תורמות ליד שרה מ-2,600 שקלים.
דני דנון: זה באמת מראה על אצילות נפש.
דני דנון: מי שחי על 2,600 שקלים וחי בצורה כל כך מחושבת מוצא את העשרות שקלים לתרומה, זה מראה על סוג האנשים שאנחנו מדברים עליהם.
דני דנון: חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ, בבקשה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב ראש, אני לא מפסיקה להיות מופתעת בכנסת, יומיום, דקה-דקה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל פעם מגיע עוד משהו שמרימים גבה ואומרים שזה לא יכול להיות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גברת אירנה הסבירה בשפה מאוד פשוטה ובצורה מאוד חודרת את מצבה החברתי-כלכלי של מדינת ישראל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יושבת כאן נציגת משרד השיכון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לצערי, רוב האנשים שמגיעים מהממשלה, התחושה היא שהם מגיעים לפה כמו רובוטים להעביר את המסר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מרגישה שלבן-אדם יש איזושהי מעורבות אישית במה שקורה בחברה הישראלית.
שרה צימרמן: סליחה, את טועה.
שרה צימרמן: יש ויש.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מדברת רק עלייך, אני מדברת על הרבה מאוד פקידים שמגיעים לכאן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לכם תפקיד, אתם מבצעים את התפקיד שלכם, והתחושה מהצד היא שלאט לאט כולם מתחילים לאבד צלם אנוש.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כשאמרת ששכר הדירה היה מוצמד לביטוח הלאומי, אני רוצה לשאול אותך האם העדכונים של הביטוח הלאומי מוצמדים ליוקר המחיה של מדינת ישראל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל יום, כל דקה, אנחנו מקבלים עוד זבנג בראש ועוד משהו עולה ועוד משהו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כדור השלג של כלכלה אכזרית, כמו שאמר האדון, חסרת חמלה, חייב להיפסק.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם רואים כאן, אתם לא לבד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא נשאיר אתכם לבד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נכון שהדברים נעשים בחדרי חדרים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני שואלת את עצמי: כששר האוצר ושר השיכון קיבלו החלטה, מה עמד לנגד עיניהם?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה הם ראו?
ליה שמטוב: הם ראו שהם הפסידו בעשר שנים.
ליה שמטוב: את לא מבינה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להגיד לך, חברת הכנסת ליה שמטוב, הם לא רואים כלום.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה איזשהו מצב של אוטיזם של שרי הממשלה, חוסר קשר מוחלט, לעם, לאזרחי העם, לאנשים שחיים במדינה הזאת וזה לא מפסיק להפליא אותי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל פעם אני מקבלת את זה כרעם ביום בהיר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שזה טוב שאני מתפלאת, כי ביום שאפסיק להתפלא כנראה שגם אפסיק להילחם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האנשים שנמצאים כאן, אדוני היושב ראש, אני חושבת שכל מי שרואה אותנו רואה את העלייה מחבר המדינות בהתגלמותה - של אנשים ישרים והגונים שלא מפחדים לומר שאני גם רוכש ספרים וגם רוצה ללכת לקונצרט, כי ברור לגמרי ששר השיכון ושר האוצר, הדבר הראשון שהם יגידו: קונצרטים הם רוצים; תרבות הם רוצים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מה שהם יגידו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יושבת פה קבוצת אנשים, ואני לא מפחדת לומר שחלק מצלם האנוש במדינה מתוקנת זה ללכת לקונצרט, זה לקנות ספר, זה לקנות מתנה לנכד בשביל להראות את הקשר בין הסבים והסבתות לנכדים, כדי לתת להם דוגמה, שכמו שסבתא קונה ספר וכמו שסבא הולך לקונצרט גם אתה, במקום להסתובב בגיל 15 עד השעה 2:00-1:00 בלילה על הברזלים בלי לעשות שום דבר, תחסוך כסף לספרים, תלך לקונצרטים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם מבינים על מה מדובר פה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תחשבו מה עומד מאחורי אותה עלייה ענקית שהגיעה לארץ ואנחנו צריכים להחזיק אותם בידיים ולשים להם שטיח אדום.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל מה שזה עולה – את רוצה להגיד 60 מיליון שקלים?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עד היום לא ידעתי את המספר הזה, אני כנראה איאבק על כך ששכר הדירה ירד להם, לא רק לא יעלה, כי זו לא השקעה מספיקה לשמירה על צלם האנוש של החברה במדינת ישראל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא מספיק השקעה, שלא נדבר על זה שצריך לבנות להם דירות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מישהי פה אמרה שרמת הדיור בהוסטלים מאוד-מאוד גבוהה.
שרה צימרמן: כן, היא אכן גבוהה, באופן יחסי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל שמים להם אנטנות מעל הראש.
ליה שמטוב: אם את משווה לדיור הציבורי – את צודקת מאה אחוז.
קריאה: גם מול פרטי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם לא עושים טובה לאף אחד שאתם שומרים על מה שאתם צריכים לעשות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא רק ההוסטלים צריכים להיראות ככה, כל מדינת ישראל צריכה להבין שככה זה צריך להיראות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל להגיד שההוסטלים ברמה מאוד גבוהה, ואז לקחת את האנשים האלה ולתקוע להם אנטנות על הראש כי הם לא יכולים לעשות שום דבר - אני לא בטוחה שכולם עושים את התפקיד שלהם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז בבקשה, לרדת מהאולימפוס, להסתכל על האנשים האלה ולהגיד: יום יבוא וגם אני אהיה שם, כי אם היום לא נחנך את הילדים שלנו לקרוא וללכת לקונצרט ולתרום ליד שרה, אז כל אלה שהיום הם בני חמישים וששים, כל מיני שרי אוצר ושרי שיכון, גם הילדים שלהם יכולים להגיע למצב - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סליחה, אני רוצה לסיים את הנקודה אדוני היושב ראש.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל אחד צריך לראות לנגד עיניו ,שיום יבוא והוא יכול להיות בדיוק באותה סיטואציה.
דני דנון: בהחלט.
ליה שמטוב: דרך אגב, במלחמת לבנון השניה האנשים האלה הם הראשונים שאספו כסף לחיילים, ולא אלה שמקבלים קצת יותר מהם.
אירנה קוליוצקי: 12,000 שקלים נתנו לחיילים.
דני דנון: נמצא אתנו ישראל שוורץ ממשרד השיכון.
דני דנון: תיכף נשמע את עמדתך, חשוב לנו שהגעת.
דני דנון: אבל אני רוצה קודם לבקש מנציג המשרד לאזרחים ותיקים, אריה וקנין, לומר את עמדתו.
דני דנון: למה לא הערתם את זה?
דני דנון: איפה הייתם בתמונה עד כה?
אריה וקנין: בעקבות ההחלטה הזאת, שקיבלנו בזמן האחרון, גיבשנו עמדה.
אריה וקנין: המשרד מתכוון לפעול בנושא  הזה בזמן הקרוב.
אריה וקנין: המשרד מצר על ההחלטה להעלות את השכר בדיור המוגן הציבורי.
אריה וקנין: האוכלוסייה שגרה בדיור המוגן הציבורי מוגדרת בחוק כנזקקת ומקבלת השלמת הכנסה מהביטוח הלאומי.
אריה וקנין: השלמת ההכנסה היא מעין קצבה שמקבלים מהביטוח הלאומי רק כדי להשאיר את הראש מעל המים, לא כדי להיטיב עם הבן-אדם מעל ומעבר.
אריה וקנין: בסכום הזה ההעלאה של שכר הדירה יכולה לפגוע וזה מביא בהכרח לפגיעה ביכולת שלהם לקנות מזון ותרופות.
אריה וקנין: העלאת שכר הדירה מקרבת אותם חזרה לקו העוני.
אריה וקנין: זה מחזיר אותם לכיוון קו העוני וזה עומד בניגוד למגמה שיש היום, שהמשרד שלנו עומד מאחוריה, לשפר את מצב האזרחים הוותיקים בישראל.
אריה וקנין: נפעל בזמן הקרוב.
דני דנון: אני מבקש ממך להעביר לסגנית השר את בקשתי האישית, שאנחנו רוצים את המשרד שלכם אתנו באופן פעיל, זה בדיוק נוגע למטרות שלשמן הוקם המשרד החשוב הזה, וזה מאבק שאתם חייבים להיות, אם לא בראשו אז לפחות יחד אתנו בעניין הזה.
אריה וקנין: אני מאמין שבימים הקרובים נוביל מהלך.
דני דנון: נשמח אם תעבירו לוועדה את המהלכים שאתם עושים בעניין.
דני דנון: שלומי נבון, נציג עמידר, בבקשה.
דני דנון: כמה דיירים יש אצלכם?
שלומי נבון: אנחנו מנהלים סדר גודל של כ-2,500 דיירים בבתי הדיור המוגן ברחבי הארץ.
שלומי נבון: עשינו סימולציה כדי לתת נתונים לוועדה על הסכומים שעליהם מדובר.
שלומי נבון: לקחנו 500 מתוך האוכלוסייה הזאת ובחנו מה יקרה ברגע שניישם את ההחלטה.
דני דנון: דיברו אתכם לפני שקיבלו את ההחלטה, שאלו אתכם איך זה ישפיע על הדיירים או שקיבלתם כמו שהדיירים קיבלו את המכתב, לבוא למשרדים?
שלומי נבון: דיברו אתנו והבענו את דעתנו.
שלומי נבון: אני רוצה לומר משהו שאולי אף אחד לא אומר פה - כולנו מרגישים אותו דבר.
שלומי נבון: אין פה מישהו שמרגיש אחרת.
שלומי נבון: אני לא חושב ששרה, ישראל או אורה או כל מי שנמצא פה מהמשרדים חש אחרת לגבי ההחלטה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז תרחמו.
שלומי נבון: אנחנו מבצעים את ההחלטות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תהיו סירובניקים.
שלומי נבון: להגיד שזה גורם לי עילוי נפש?
שלומי נבון: להיפך, זה אפילו גורם לי טיפה לבחילה.
שלומי נבון: מי שמתחלף בבתי הדיור המוגן זה החברות המנהלות, פחות הדיירים.
שלומי נבון: הדיירים האלה נכנסו לבתי דיור מוגן כאשר הם ידעו שהם משלמים לבודד כ-150 שקלים ולזוג כ-290.
שלומי נבון: הם לא התחלפו, החברות התחלפו.
שלומי נבון: לא ייתכן שפתאום מחליטים להעלות להם את שכר הדירה.
שלומי נבון: נכון שבאופן יחסי לדיור הציבורי הם משלמים בערך שליש ממה שמשלמים בדיור הציבורי על רמת דיור נמוכה מזו, אבל אלה שאלות ערכיות שאני משאיר לכם, חברי הכנסת, לדון בהן.
ליה שמטוב: כמה משלמים היום בדיור הציבורי?
שלומי נבון: את אולי לא יודעת נתון, שאני לא יודע כמה אנשים יודעים אותו במדינה, אבל מ-2004 עד 2009 הדיור הציבורי בישראל עלה 40% ריאלית.
שלומי נבון: אין שום תקדים לזה בשום מוצר במדינת ישראל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הדיור הציבורי?
שלומי נבון: עליית שכר דירה ממוצע בדיור הציבורי – אני יכול לגבות את זה בנתונים – היא 40% ריאלית, לא נומינלית.
שלומי נבון: יש מגמה.
שלומי נבון: אנחנו מבצעים את ההחלטות, ונבצע כל מה שינחו אותנו.
שלומי נבון: זה התפקיד שלנו.
דני דנון: איך היו תגובות הדיירים שקיבלו את המכתב?
שלומי נבון: קשות.
דני דנון: מה זאת אומרת?
דני דנון: הם באו למשרדים?
דני דנון: אני הייתי לוקח עורך דין ונלחם על זה, אבל הם לא אנשים - - -
שלומי נבון: בסופו של דבר מי שעומד ומדבר עם הדיירים זה אנחנו, מי שמקבל את האש, את הכעס, את המרמור ואת הבכי זה אנחנו.
שלומי נבון: אבל אנחנו מקבלים את זה באהבה, ואלה הדיירים שאנחנו הכי רוצים לשפר להם את התנאים ולתת להם לחיות ברווחה עד 120.
שלומי נבון: מבחינת הנתונים שהבטחתי – בחנו 500 אנשים מתוך האוכלוסייה של 2,500.
שלומי נבון: העלייה הממוצעת היא 80 שקלים בחודש, יש גם כאלה ששכר הדירה יעלה להם ב-280 שקלים לעומת מה שהם משלמים היום, בקצה.
שלומי נבון: יש גם כאלה שיקבלו זיכוי, שישלמו פחות.
שלומי נבון: אבל בממוצע מדובר על עלייה של 80 שקלים בחודש.
שלומי נבון: תכפיל את זה ב-12 זה 960 שקלים, כפול 10,000.
שלומי נבון: אני מניח שהמספרים לא יהיו שונים בכלל האוכלוסייה כי 500 זה מדגם די מייצג.
שלומי נבון: אני רוצה לתת עוד נתון.
שלומי נבון: כשאני מסתכל על -500 האלה, 487 מהם חיים מקצבת זקנה עם השלמת הכנסה.
שלומי נבון: אני רוצה להצדיע למי שאמר פה שהוא לקונצרט וכו'.
שלומי נבון: אני מרוויח יותר ואני לא מצליח להקצות כסף לדברים האלה.
דני דנון: לא אשאל אותך על תרומות ליד שרה.
שלומי נבון: אני גם לא תורם, אני מודה.
שלומי נבון: כל הכבוד, שמחתי לשמוע ואני מכבד את זה מאוד.
שלומי נבון: לגבי מה שאמרה חברת הכנסת שמטוב על פיקדון ושטר חוב – יש ערבוב בין המונחים.
שלומי נבון: נכון שהדיירים האלה משלמים כמו שעון.
שלומי נבון: אני, כמנהל אגף הגבייה והדיור בחברת עמידר, אני אומר שמהחבר'ה האלה יש לי שקט.
שלומי נבון: אין לי בעיות גבייה, הם משלמים בזמן, ואולי כדאי לשקול להפחית את הפיקדון שהם נותנים.
שלומי נבון: שטר החוב הוא לא כסף, הוא פיקדון.
שלומי נבון: הפיקדון הזה, אולי אפשר להפחית אותו, אבל הוא ממילא צובר רבית והצמדה כך שביום שהם ירצו לפרוע אותו הם מקבלים את זה כשהוא נושא את הפירות שלו.
ליה שמטוב: פיזית לא משלמים?
שלומי נבון: משלמים.
שלומי נבון: שטר החוב הוא 2,000 והפיקדון הוא בדרך כלל בגובה של שלושה חודשי שכירות.
שלומי נבון: אז זה לא 2,000 שקלים שלוקחים.
דני דנון: ישראל שוורץ, סמנכ"ל בכיר לאכלוס במשרד השיכון, שמענו את עמדת המשרד הקשה, והמבישה הייתי אומר אפילו, וראינו את הבחירה שאתם מציעים לדיירים.
דני דנון: אם זה בין תרבות לבין קורת גג – הם יישארו לגור; בין לבקר את הנכדים לקורת גג – הם יישארו לגור.
דני דנון: בעצם אין להם ברירה כי הם לא יכולים לעזוב את הבתים האלה, הם נמצאים שם.
דני דנון: לצורך העניין, גם אם הייתם מחליטים להעלות את זה ב-10% הם גם היו צריכים לשלם את זה.
דני דנון: הם בידיים שלכם.
דני דנון: המציאות הזאת, השרירותית, של ההעלאה, אני לא יודע מאיפה זה הגיע – האם האוצר כפה את זה עליכם או שבא מכם.
דני דנון: פה אתם מציגים איזו אידיליה, שהשרים ישבו והחליטו.
דני דנון: לא ראיתם את מה שאנחנו רואים פה?
ישראל שוורץ: אין לי מה להוסיף על מה שאמרה שרה צימרמן.
ישראל שוורץ: אני רוצה להציג פאן נוסף, שלדעתי הוא הרבה יותר דרמטי והרבה יותר משמעותי.
ישראל שוורץ: מה שנעשה בדיון – ואני מכבד את הדיון והכול בסדר - לקחתם את הקבוצה שיש לה את הכי הרבה, במצב הכי טוב מבין הקשישים הנתמכים במדינה.
ישראל שוורץ: מול הקבוצה הזאת - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נטפל גם בהם.
ישראל שוורץ: תני לי בבקשה לסיים.
ישראל שוורץ: מול הקבוצה הזאת, שמשלמת 10% מההכנסה, יש 60,000 קשישים נתמכים, ותיקים אבל בעיקר עולים, שחיים בשוק החופשי.
ישראל שוורץ: אלה אותם אנשים שחברי ממשרד הגמלאים דיבר, שמקבלים קצבת גמלת הבטחה לא כוללת מרכיב דיור וכל שקל מהגמלה הולך לטובת דיור על חשבון תרופות ואוכל.
ישראל שוורץ: לא על חשבון קונצרטים, על חשבון תרופות ואוכל.
ישראל שוורץ: קשיש יחיד מקבל מהמדינה 800 שקל וזוג קשישים מקבל 1,000 שקל, ואני לא צריך להגיד לכם מה שכר הדירה בשוק החופשי - איפה שאתם רוצים, בתל-אביב או בקרית שמונה.
ישראל שוורץ: אז זה בסדר גמור שמעלים את צעקת הקבוצה שנדרשת לשלם עוד 200 שקל, אבל על כל אחד משם יש 60,000 קשישים, שאין להם כי הם חיים מקצבאות, שצריכים להוסיף אלפי שקלים כדי לשכור דירה.
ישראל שוורץ: קטונתי מלייעץ, אבל אם אתם שואלים אותי בתחום הדיור והדיור הציבורי והצורך לסייע למי שצריך לסייע לו - שם זה המשקל הכבד.
דני דנון: זה לא סותר.
דני דנון: כל דיון שאנחנו עושים בוועדה אפשר להגיד שיש מצוקה יותר חריפה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא רק מחריף את הבעיה, שהבושה היא יותר גדולה.
דני דנון: אני מקבל את מה שאתה אומר, ואני אשמח אם יש פניות.
דני דנון: קיבלנו פניות ציבור זועקות לשמיים על 2% האלה ובזה אנחנו מטפלים כרגע.
ישראל שוורץ: בסדר גמור.
ישראל שוורץ: חס ושלום, אני לא מבקר.
ישראל שוורץ: אני רק רוצה שהתמונה תהיה רחבה.
ישראל שוורץ: זה לא שזה לא רלוונטי וזה כן רלוונטי.
ישראל שוורץ: חס וחלילה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה מציע לנו לטפל גם באחרים – נעשה את זה.
שרה צימרמן: אני רוצה להוסיף משהו, בגלל מה שאמרו פה חברי הכנסת.
שרה צימרמן: אני רוצה להסביר שההוסטלים האלה הם הבייבי של המשרד.
שרה צימרמן: המשרד עשה את זה לפני עשר שנים, הקימו הוסטלים.
שרה צימרמן: היום כבר לא בונים יותר, הגיעו למסקנה במדינה שלא צריך יותר.
שרה צימרמן: זאת אומרת, מה שיש יש, תוספת לא תהיה.
שרה צימרמן: אנחנו שומרים על הבובה הזאת כמו שאנחנו לא שומרים על כל דבר.
שרה צימרמן: יש לנו פיקוחים מכל הסוגים: על הניהול, על החוגים, על אם הבית.
שרה צימרמן: אנחנו דואגים שחס וחלילה לא תרד שם הרמה, כמו שלצערי יש בדיור הציבורי.
שרה צימרמן: זה מתחבר למה שישראל אומר; אתם אומרים שכאילו אין לנו לב.
שרה צימרמן: אתם כל כך טועים בזה, כמו שאתם לא יודעים.
שרה צימרמן: יש באגף שלי כמה אנשים שמתעסקים רק בהוסטלים, רק ב-10,000 האנשים האלה, לעומת 70,000 אנשים שגרים בדיור הציבורי ולא זוכים לאותה תשומת לב.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי אמור לטפל בדיור הציבורי?
שרה צימרמן: אנחנו מטפלים בדיור הציבורי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז למה אתם לא מטפלים בדיור הציבורי כמו שאתם מטפלים בהוסטלים?
שרה צימרמן: אני אומרת שהיכולת של המדינה, גם מבחינת תקציב וגם מבחינת כוח אדם, לטפל בכל 70,000 האלה ברמה שמטפלים ב-10,000 היא קטנה.
שרה צימרמן: אבל אם אנחנו מדברים פה על 10,000 האלה אז צריך להבין, כמו שישראל אמר, שזו באמת הקבוצה שבה אנחנו מטפלים הכי הרבה מבחינת כוח אדם ומבחינה תקציבית.
ליה שמטוב: שמעת טענות על זה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מישהו אמר שיש בעיה בשירות?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אף אחד לא דיבר על בעיה בשירות.
שרה צימרמן: אומרים: כל ההוסטלים.
שרה צימרמן: אם אתם מדברים על 2% האלה, אז משרד השיכון עשה את זה בכאב לב רב.
שרה צימרמן: אף אחד פה לא שמח.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גברת צימרמן, יש לי פתרון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שלא יהיה, חס וחלילה, התקפת לב וכאב לב חזק, שיחזירו את ההחלטה ויהיו בריאים מיד.
דני דנון: חברת הכנסת שמאלוב, אנחנו פה בשביל לעזור להם לקבל את ההחלטה הנכונה.
דני דנון: ברשותכם, אני רוצה לסכם את הדיון ולהודות לכל הנציגים והנציגות שהגיעו לדיון החשוב הזה.
דני דנון: קודם כול, זה עלה לכם כסף, ממעט הכסף שיש לכם, לעלות לירושלים.
דני דנון: חשוב לנו לשמוע את הקול שלכם.
דני דנון: אנחנו מצדיעים לכם על הפעילות שלכם ועל מה שאתם עושים.
דני דנון: חוזקה וחוסנה של המדינה נבחן ביחס שלה לקשישים, ועל אחת וכמה כשמדובר בניצולי השואה.
דני דנון: ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות פונה לשר השיכון לחזור בו מההחלטה האומללה והמבישה להעלות את שר הדירה בהוסטלים, שבהם גרים עולים, קשישים וניצולי שואה.
דני דנון: מאות השקלים שייגבו מהחלשים ביותר בחברה הם על חשבון הבריאות והתזונה של אוכלוסיית הדיירים.
דני דנון: הוועדה מביעה את התנגדותה הגורפת להעלאת שכר הדירה לעולים.
דני דנון: הוועדה מבקשת לקבל את תשובת שר השיכון תוך 14 יום לגבי בקשת הוועדה, שהתקבלה פה אחד, בנושא שכר הדירה.
דני דנון: אם משרד השיכון והאוצר לא ישנו את החלטתם ויתחשבו בקולות שהושמעו פה היום, הוועדה תפעל לסכל את ההחלטה הזו בקביעת רף עליון בחקיקה.
דני דנון: תודה רבה לכולם, אני נועל את הישיבה.
ליה שמטוב: אני נורא אפשר להגיד מתרגשת לפתוח את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות והיום אנחנו עושים את ההחלפות של יושבי-ראש וידעתי על זה עוד לפני שנה וחצי, כשנכנסתי לתפקיד וצריך לכבד כל הסכם קואליציוני והיום אני מעבירה את התפקיד לחבר הכנסת דני דנון ואני מברכת את כל חברי הכנסת שהגיעו, וליושב-ראש ועדת הכנסת ויושב-ראש הקואליציה ולאברהם מיכאלי שהוא חבר נאמן לוועדה.
ליה שמטוב: אם להגיד לכם שאני שמחה לעזוב, אז זה לא, כי באמת בשנה וחצי עשינו עבודה מאוד אינטנסיבית והוצאתי גם חוברת ושלחתי לכל חברי הכנסת מה אנחנו עשינו בשנה וחצי.
ליה שמטוב: היה סיפוק רב כשאחרי הוועדה נושאים שהחלטנו והוצאנו החלטות וקיבלנו ממשרדים ומשרים תשובות, וכבוד הוועדה, או ממשיכים תכנית כלשהי או מקבלים עוד סיוע או עוד משהו חיובי, וזה באמת נתן סיפוק.
ליה שמטוב: מצד שני, יש הרבה הרבה נושאים שעדיין צריכים גם להשלים וגם בכלל להתחיל, כי אני חושבת שוועדת העלייה והקליטה זו הוועדה שהיא בין הוועדות החשובות פה בכנסת כי מטפלים בנושאים שקשורים לאוכלוסייה הכי חלשה, זה עולים חדשים, וגם השנה אנחנו ציינו 20 שנה לעלייה הגדולה וכל האירועים שהיו בכל הארץ.
ליה שמטוב: השתתפתי ברוב האירועים האלה.
ליה שמטוב: זה פשוט, אני מעבירה לך את הוועדה והצוות של הוועדה, מנהלת הוועדה, דנה גורדון, והבנות, וציפי ודולה, אני חושבת, וגם קודם כל, צוות מאוד מאוד מקצועי וגם אני לא רואה פה את דובר הוועדה, לא הספקתי לעבוד אתו הרבה, רק חודש או חודש וחצי, אבל הוא דובר מאוד מקצועי וזה יעזור מאוד לקדם בתקשורת את כל הנושאים שדנים בהם בוועדה.
ליה שמטוב: אני חושבת שסיימתי באירוע גדול שעשיתי בכנסת למסורבי העלייה, ב- 2 לנובמבר, וזה בטח ובטח שקשור לוועדה ואני מאחלת לך בהצלחה ואני בטוחה, כמו שאני מכירה אותך, שאתה חבר כנסת מאוד פעיל ותקדם את הנושאים הקשורים לעולים.
ליה שמטוב: רק צריך לא לשכוח שזה באמת אוכלוסייה די חלשה, שצריכים לטפל בה ושמולך יהיו אנשים.
ליה שמטוב: זה מה שהכי חשוב.
ליה שמטוב: אני מודה לכולם, מודה מאוד לטליה, שהיא היתה גם עוזרת הוועדה ועכשיו היא עוברת לוועדת החינוך ולעוזרים שלי גם, לאה, אריק שניאור ולאנה מקידונסקי.
יריב לוין: קודם כל, אני רוצה להודות לך, ליה, באמת בשם כל חברי הכנסת.
יריב לוין: אני חושב שניהלת את הוועדה הזאת לא רק במקצועיות ובאמת בהשקעה גדולה, אלא קודם כל מכל הלב.
יריב לוין: אני חושב שכאחת שבאה באמת מתוך הציבור שהוועדה עוסקת בו, מהתפוצות בהתחלה ועד העלייה ודרך הקליטה, אני חושב שהיטבת גם לבטא וגם להביא לידי ביטוי בעבודות הוועדה כאן, גם את המצוקות, גם את הבעיות וגם את ההישגים.
יריב לוין: ואני באמת חושב שהתברכנו בפעילות של הוועדה בראשותך, ואני בטוח ומשוכנע שחבר הכנסת דני דנון, שנכנס לתפקיד הזה, ושבא מרקע למעשה עסק בנושא הזה, בעצם נדמה לי שאתה היית אפילו שליח בחוץ לארץ ואחר-כך באמת פעיל במוסדות הלאומיים, מכיר לפני ולפנים את כל הנושא הזה, גם של התפוצות וגם של העלייה ושל הקליטה, ואני משוכנע שאתה תדע בוודאי, כפי שעשית בוועדה לזכויות הילד, שממנה נפרדת לפני משהו כמו שעה, להיכנס למקום הזה באופן החלק והמיידי ביותר, לתוך מטריה שאתה מכיר טוב ולהוביל את הוועדה הזאת באמת להישגים חדשים בתחום שהוא בעיני אלי תמצית מהותה של הציונות, בסופו של דבר.
יריב לוין: אני רוצה לאחל לכולנו שתהיה מאוד מאוד עסוק פה, אבל בעיקר כמותית.
יריב לוין: שיהיו לא הרבה בעיות, אבל שתהיה כמות גדולה, מספר גדול של אנשים לעסוק בהם ואני מקווה שאנחנו עוד נזכה לכך כבר בימי כהונתה של הכנסת הזאת.
יריב לוין: אני רוצה להודות לך שוב, ליה, ולאחל לך, דני, בהצלחה, ובאופן פורמאלי, להודיע שבהתאם להוראות סעיף 97.
יריב לוין: י"ב.ג' לתקנון הכנסת, ממליצה ועדת הכנסת לבחור בחבר הכנסת דני דנון לכהן כיושב-ראש הזמני, אבל אתם יודעים שהזמני הוא הכי קבוע שיכול להיות, לוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, במקומה של חברת הכנסת ליה שמטוב.
ליה שמטוב: פה אחד.
ליה שמטוב: הצבעה: ההצעה למנות את חבר הכנסת דני דנון ליושב-ראש ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, התקבלה פה אחד.
זאב אלקין: היושב-ראש היוצאת, אני מברך את היושב-ראש הנכנס.
זאב אלקין: אני חושב שבאמת המעבר הזה הוא יעבור בצורה חלקה ביותר.
זאב אלקין: יש כרגע ועדת עלייה וקליטה ותפוצות מאוד פעילה בכנסת.
זאב אלקין: אני הרגשתי את זה, נשארתי, אני בדרך-כלל כיו"ר הקואליציה לא חבר בהרבה ועדות, אבל כאן נשארתי כי זאת היתה ועדה שאיתה גדלתי בכנסת, אז כמובן, בגלל התפקיד הנוכחי, אני לא תמיד מצליח לקחת חלק בפעילות הוועדה, אבל כמה שאני מצליח, אני מנסה ואני ראיתי עד כמה הוועדה היא פעילה ונוגעת בסוגיות הכי מרכזיות שקשורות לציבור העולים והיה שיתוף פעולה הדוק מאוד בין הוועדה לבין משרד הקליטה.
זאב אלקין: אני חושב שזה מאוד נכון גם מול משרד הקליטה, גם מול הסוכנות ואין לי ספק שדני יוכל להמשיך במסורת הזאת, אמר יריב בצדק, הוא מגיע מהתחום הזה, של המוסדות הלאומיים ולכן הוא מכיר בוודאי את העמותה הזאת של תפוצות יותר טוב מכולנו, לכן אני חושב שמבחינה זאת זה נכון אמר יריב שהמינוי הוא זמני, אבל אני מאחל לדני שכל רגע של הזמני הזה, יהיה מלא בעשייה ואין לי ספק שכך גם יהיה.
זאב אלקין: זאת ועדה מאוד חשובה, אני אגלה סוד – מספר פעמים בקדנציה הזאת, עוד ממש כשהוקמה הכנסת וגם אחרי זה, באו אלי עם כל מיני יוזמות בהצעה לצמצם את מספר הוועדות הקבועות של הכנסת והזכירו את ועדת הקליטה כמועמדת ראשונה לתהליך הזה והתנגדתי נחרצות.
זאב אלקין: אמרתי דווקא שאפשר לשקול את צמצום מספר הוועדות, אבל בוודאי לא את ועדת עלייה קליטה ותפוצות.
זאב אלקין: אני חושב שעצם קיומה בכנסת של ועדה כזאת, היא משקפת את הדבר הכי בסיסי שיש בתנועה הציונית ובמדינת ישראל ולכן מייד הודעתי שאני אתנגד לזה נחרצות ואכן אני שמח שזה לא קרה ואני גם בטוח שזה לא יקרה, כי הוועדה, גם בשנה וחצי שעברו ואני בטוח שכך זה גם יימשך בכהונה של דני, עשתה כל-כך הרבה שהנושא הזה יתפוגג מעצמו, זו ועדה מאוד נוכחת ודנה בסוגיות הכי מרכזיות.
זאב אלקין: אנחנו לרשותך, גם אני, גם אברהם, שנינו התחלנו פה את הקדנציה בוועדה הזאת, עוד בקדנציה הקודמת ובוודאי נשמח לתת יד.
זאב אלקין: אני בטוח שגם ליה, אני מבין שאת נשארת?
ליה שמטוב: אני נשארת כחברה וגם כיושבת-ראש ועדת משנה.
זאב אלקין: אז אתה פה בצוות של חברים שכולם ישמחו לשלב אתך ידיים ולהיאבק ביחד.
זאב אלקין: בנושאים האלה גם בדרך-כלל אין קואליציה מול אופוזיציה, כולם מאוחדים למען העולים, למען הקליטה.
זאב אלקין: מכאן, בהצלחה, קח את השרביט ואנחנו החיילים שלך כאן, בוועדה הזאת.
דני דנון: תודה, זאב.
דני דנון: תגיד את מילות הסיכום שלך.
אברהם מיכאלי: קודם כל, אני מצטרף לברכות וליושב-ראש ועדת הכנסת, באמת, מי שנוכח בוועדה הזאת, אני חבר באיזה ארבע או חמש ועדות קבועות והוועדה הכי חשובה היא פה.
אברהם מיכאלי: היא יותר מכל הוועדות האחרות ואת זה באמת מיותר להגיד גם למה.
אברהם מיכאלי: האנשים שמופיעים פה, האנשים האלה, אין להם במות בהרבה מקומות בארץ ולפעמים כשאנחנו שומעים אותם פה בדברים שהם מעלים, מדם ליבם, אנשים שהגיעו לארץ אחרי, איך אמרתי?
אברהם מיכאלי: ותחזינה עינינו בשובך לציון ברחמים, אנשים חשבו פה מגיעים לארץ זבת חלב ודבש, מגלים פה שבארץ זבת חלב ודבש יש הרבה מרור גם והמרור הזה עולה פה, בוועדה הזאת.
אברהם מיכאלי: אנשים באמת מכל הקבוצות, מכל הקבוצות, ואנחנו, רובנו פה עברנו את שלבי העלייה, הגענו לארץ מכל מיני מקומות, כשאנחנו רואים את האנשים האלה שהם נאנקים באמת תחת בעיות אמיתיות, דברים שאפילו בסוכנות היהודית או בהסתדרות הציונית, עד שאתה לא חווה את זה על בשרך, אי-אפשר להבין את זה.
אברהם מיכאלי: אנחנו מבינים את זה ואנחנו באמת בראשותה של ליה, הספקנו כבר בשנה וחצי האלה לטפל בבעיות שהן פתוחות, לא סיימנו אותן.
אברהם מיכאלי: בעיות פתוחות, נצטרך להמשיך ולעקוב אחריהם.
אברהם מיכאלי: אני וזאביק ישבנו בקדנציה הקודמת תחת פרופ' נודלמן, באמת, בנושאים שעוד משם נשארו לנו פתוחים, לא סיימנו הכל.
אברהם מיכאלי: כי הבעיות האלה נמשכות.
אברהם מיכאלי: זה לא דברים שאתה נותן להם 100 שקל מחר בבוקר וסיימת עניין, לא, הבעיות נמשכות.
אברהם מיכאלי: לכן, הוועדה היא באמת חשובה.
אברהם מיכאלי: השבוע אפילו דני בן סימון הגדיר את זה באחת הישיבות בוועדה, הוא אמר לכולם – כולם רוצים לראות את חוץ וביטחון, כולם רוצים להצטלם ליד הרמטכ"ל וליד ראש המוסד וליד ראש השב"כ, ולוועדה הזאת בקושי מגיעים אנשים.
אברהם מיכאלי: לצערנו, עובדתית זה נכון, הרבה פעמים אנחנו ישבנו פה מתוך ועדה מלאה ישבנו אולי חצי.
אברהם מיכאלי: אבל הבעיות שיש פה, הן בעיות.
זאב אלקין: זה אחוז מאוד גבוה, בוועדות.
אברהם מיכאלי: ובחוץ וביטחון רצים שם, עזוב.
אברהם מיכאלי: אני אומר – יש לנו באמת הרבה אתגרים מסביב לעלייה וקליטה ואני גם מדגיש פה שהוועדה הזאת גם ממונה על התפוצות, אני לא מזלזל בקשר שלנו עם התפוצות.
אברהם מיכאלי: התפקיד שעשית באמת בתפקידך לפני הכנסת, התפוצות שלנו, הם כל-כך חשובים כי אם לא נשמור את הזהות היהודית שלהם, לא יהיה לנו את מי להעלות לארץ, לצערי, ואת זה אמרתי כבר כמה פעמים.
אברהם מיכאלי: ולכן, אני קודם כל, את ליה אני מברך, עשית עבודה נפלאה פה בוועדה במשך התקופה שעבדנו ביחד.
אברהם מיכאלי: אני מאמין שאת תמשיכי פה יחד אתנו להיות בהמשך גם בנושאים משותפים שיהיו לנו ומה שלא הספקת, אנחנו עוד צריכים להמשיך לטפל בזה, זה מה שאמרתי.
אברהם מיכאלי: הבעיות הן פתוחות ודני, אתה לוקח, לא יודע כמה זמן התפקיד הזה יהיה אצלך, אבל תאמין לי, כל יום שתספיק פה, עשית מצווה.