GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבי אלקבץ: המצב הוא כזה שאין דירה להשכרה בעפולה היום, אין דירות למכירה בעפולה ויש פקק שהבנייה לא הספיקה להשיג אותו, אז זרם הנכנסים הואט במעט, אני מקווה שבשנה הקרובה תושלמנה 500 יחידות שייתנו את המענה לתקופה הקרובה.
אבי אלקבץ: אני מרגיש שהתנופה הזאת נמשכת, מינהל מקרקעי ישראל שיווק בשנה האחרונה כ-1,000 יחידות קרקע לבנייה ומה שרואים עכשיו זה שממש בקרוב המינהל מתכוון לשווק עוד 500 יחידות, לאור ההצלחה של השיווקים האחרונים.
אבי אלקבץ: אם לפני ארבע שנים לא הצליחו לשווק אף מגרש, בשנה וחצי ישווקו פה 1,500 יחידות, שזה המון.
אבי אלקבץ: צריך להגיד שזה קורה לא רק בעפולה, אלא בכל האזור הקרוב לנו.
אבי אלקבץ: בתל עדשים הרחבה של כ-150 יחידות דיור, בלפוריה 150 יחידות דיור, מרחביה הקיבוץ 150, המושב 100, קיבוץ מגידו 300 ועוד קצת פה ושם גם בתוך התענכים.
אבי אלקבץ: כלומר האזור שלנו בנה לפחות 1,000 יחידות דיור בשלוש השנים האחרונות ועפולה בנתה עוד 1,000 יחידות.
אבי אלקבץ: אנחנו רואים תוצאות מאוד טובות לחיבורים שלנו למרכז באמצעות כביש 6 ואנחנו תולים תקוות רבות בהגעה של הרכבת לעיר שלנו.
אבי אלקבץ: שני הדברים האלה ביחד יעשו לנו דברים טובים.
אבי אלקבץ: אם תשאל אותי מה נקודת התורפה בעיר עפולה היום, זה שיעור אבטלה יחסית גבוה ותעסוקה לא איכותית.
אבי אלקבץ: אנחנו עיר שמספקת שירותי מסחר לכל האזור, בעוצמות אדירות, פי ארבע מגודל העיר מדי יום נמצאים בעיר.
אבי אלקבץ: אלה מספרים מאוד גדולים, יש פה את כל רשתות השיווק, הרבה מאוד חנויות, תעריפי ארנונה מאוד מאוד גבוהים, בתחום המסחר העסק זורם מצוין.
אבי אלקבץ: בתחום התעשייה אנחנו נמצאים ב-low tech ועם שיעור מובטלים יחסית גבוה, כשהאבטלה אצל אותה קבוצה היא ארוכת שנים.
אבי אלקבץ: כלומר אם אנחנו מדברים על 8%-8.5%, 4% מתוכם, לפי דעתי, חמש או עשר שנים לא עבדו.
דני דנון: מה הדירוג הסוציו אקונומי של העיר?
אבי אלקבץ: 5, כאשר אפשר לחלק את זה, עפולה עילית וגבעת המורה זה 3 והעיר התחתית זה בערך 6. כל מי שמרגיש שהוא טיפה יותר חזק, יורד מלמעלה למטה ומשאיר את השכונות לחלשים יותר.
אבי אלקבץ: התפקיד שלנו במערכת החינוך, הרווחה והקליטה, זה לחזק דווקא את עפולה עילית וגבעת המורה והדוגמה הטובה ביותר זה בית ספר נופים, שהיה בית הספר הדיגיטלי הראשון בעפולה בשנה שעברה ובזכות המודל הזה מִנהלת המחוז העניקה לנו תשעה בתי ספר נוספים.
אבי אלקבץ: את הראשון עשינו על חשבוננו ואת השאר על חשבון משרד החינוך.
אבי אלקבץ: לצערי המדינה במשך שנים ארוכות לא השקיעה חשיבה ומשאבים בקליטת בני העדה האתיופית וגם בנושא הקליטה האחרת, המושג של מה זה עולה פגע באלה שנמצאים בארץ הרבה שנים.
אבי אלקבץ: אם בימים הטובים, כשהגעתי לכאן כמנהל כללי ב-98', התקציב לקליטת עלייה היה מיליוני שקלים, היום התקציב של בוריס לעולים מחבר העמים בפרויקטים הוא נגיד, אל תתפסו אותי במלה, סביב ה-100,000 שקלים לשנה, שזה כלום, והעירייה מעניקה עוד 250,000 ויש פרויקטים ייחודיים.
אבי אלקבץ: יש לנו שיתוף פעולה מצוין עם משרד הקליטה, שלא תהיה אי הבנה, אבל התקציבים שלהם נגזרים ממשהו...
אבי אלקבץ: אני חושב שאחוז העולים בעפולה מוגדר היום 1.4, משהו כזה.
אבי אלקבץ: אנחנו מדברים על 30% עד 40% והם מדברים על 1%, או 1.4% וכך הם באמת גוזרים את התקציבים לפרויקטים לעולים שאינם מאתיופיה.
אבי אלקבץ: זו תקלה חמורה, כי אפשר להסביר שעולה זה לא לפי זמן, אלא לפי התנהגות.
אבי אלקבץ: מצד שני, לפני שנה וחצי נכנסה תכנית חדשה, שנקראת תכנית החומש, שזה כבר בממשלה שלך, שעשתה מהפכה, כי תקציבי הקליטה של העדה האתיופית היום בעפולה עומדים על כ-2 מיליון שקלים בשנה, שזה הרבה כסף, זה לא מספיק, אבל זה הרבה כסף, ואפשר לעשות פעולה גם עם שיקום, גם עם חינוך, גם עם קליטה, גם עם תעשייה.
אבי אלקבץ: ולמה קיבלנו את זה?
אבי אלקבץ: כי יש לנו שתי שכונות שהשיעור של האתיופים בהם הוא 23%-24%.
אבי אלקבץ: יש שמונה או תשע שכונות כאלה ברחבי הארץ, לעפולה יש שתיים.
אבי אלקבץ: אם בודקים את המספרים, אני מעריך שמדובר על משהו כמו 3,000 איש, בגבעת המורה ועפולה עילית.
קריאה: בעיר עצמה אין?
אבי אלקבץ: בעיר עצמה הם לא מסוגלים לחיות---
דני דנון: דנה, ממתי זה?
דני דנון: מה שהבאת לי.
דנה גורדון: את זה קיבלנו לא מזמן ממשרד הקליטה.
דני דנון: להם רשום 882 עולים מאתיופיה.
קריאה: איפה הטעות?
קריאה: העולים שנמצאים בזכאות עדיין והעולים שהם בני העדה שגרים בעפולה.
אבי אלקבץ: אני מדבר על בני העדה, כי בני העדה נחשבים כאילו עולים.
אבי אלקבץ: 3,000 נפש.
אבי אלקבץ: אפילו 3,500 בגבעת המורה ועפולה עילית ביחד.
אבי אלקבץ: זו עזרה אדירה.
אבי אלקבץ: עד אז מה שהיה זה שפדרציית וושינגטון תקצבה אותנו בשנה בהיקף של מיליון למיליון וחצי דולר---
דני דנון: ערים תואמות?
אבי אלקבץ: לא, זה פרויקט מיוחד של פדרציית וושינגטון.
אבי אלקבץ: אנחנו בערים תאומות עם קונטיקט, מסצוסטס ולונג איילנד.
אבי אלקבץ: וושינגטון, בנפרד, לקחה את האתיופים ובנתה פרויקט שנקרא פאקט, Parents and Children Together והם מטפלים שם מלידה עד 3, אחרי זה עד 6. היום הם הגיעו עד 12 והגיעו להיקפים כספיים עצומים, ביחד עם הפרויקט הלאומי, עם דר' מגיס נגשה, הם עשו תגבורים לילדים בחטיבות הביניים והחטיבות העליונות וגם הכנה לבגרות.
אבי אלקבץ: פעם זה עבד עם ברנקו וייס, פעם עם הג'וינט, עם המפעילים השונים, אבל, לצערנו, מהמשבר הכלכלי ב-2008 הם ירדו להיקף של 500,000 דולר ואז כשהם ירדו במיליון דולר, מ-1.5 לחצי מיליון דולר, נכנסה המדינה וסגרה לנו חצי מהפער.
אבי אלקבץ: אנחנו היינו רגילים נגיד ל-6 מיליון שקלים בשנה, ירדו מהם ל-2 ומכם ל-2, זה 4 מיליון, אז הקיצוץ הוא לא דרמטי.
אבי אלקבץ: כי אם היה אחד בלי השני, אוי ואבוי לנו.
אבי אלקבץ: אבל צריך להבין שקשיים כאלה דורשים הרבה מאוד משאבים ועיר כמו עפולה, שהיא באשכול סוציו אקונומי 5, שהיא יחסית חצי פריפריה והיא עיר נטולת מענק, קשה לה לשאת בנטל כזה בלי שותפים ומזל שיש לנו את השותפים האלה, גם משרדי הממשלה מצד אחד, גם התורמים מצד שני וגם מה שאנחנו מסוגלים בכוחותינו.
אבי אלקבץ: אנחנו בדרך כלל מדגישים את הנקודות החזקות.
אבי אלקבץ: אני חושב שעפולה היא דוגמה טובה לעיר קולטת עולים.
אבי אלקבץ: אני חושב שזה לא נכון להביא לכאן עולים נוספים כרגע, אלא אם כן הם עצמאיים, מכיוון שהקליטה של החדשים עלולה לסכן את המשך הטיפול בוותיקים.
אבי אלקבץ: לא משום שיקול אחר.
אבי אלקבץ: באו וביקשו ממני לפני שנה לקלוט את אלה שגדלו במרכז הקליטה בבית אלפא בבתי הספר בעפולה ואני התנגדתי ומיד הסברתי גם, גם למנהל הכללי של משרד הקליטה וגם למנהלת המחוז, שאם יש בית ספר שאחוז האתיופים בו הוא 57% לא נכון להוסיף לו עוד ילדים בני העדה, כי זה עלול לסכן את אלה שכבר נמצאים בתוך טיפול.
אבי אלקבץ: ואתה באת ואמרת, בוא נחלק את זה ב-880, הבנתי את הראש שלך, ואז בוא נחלק את זה עכשיו ב-1,500, זה אומר שלאלה שצריך לתת יותר, יש פחות ברגע הזה, ויש ערים אחרות שצריכות לשאת בנטל הזה גם.
אבי אלקבץ: אצלנו לא תשמע שום מושג של חס וחלילה גזענות, או ילד שלא נקלט בבית הספר, או תקלות כאלה ואחרות ששמענו על בתי ספר אחרים ברחבי הארץ.
אבי אלקבץ: כאן מדובר באינטגרציה מלאה, הילדים משולבים בכל המערכות, כולל בקונסרבטוריון.
אבי אלקבץ: למרות שהם לא גדלו בתרבות כזאת, הם נקלטים מצוין.
אבי אלקבץ: הכי יפה זה לראות ילד בלונדיני עם עיניים ירוקות ליד ילד אתיופי, עם מורה מחבר העמים, מנגנים דואט ביחד.
אבי אלקבץ: אלה דברים שאני לא יודע אם אפשר לראות אותם במקומות אחרים.
דני דנון: אין לכם בעיות של עבריינות זוטא של בני הנוער?
דני דנון: במקומות שיש ריכוזים של יוצאי אתיופיה, אנחנו רואים תופעה ארצית.
אבי אלקבץ: נמצאת פה המשטרה, הם יגידו לך שיש דברים כאלה, גם אצלנו היו אירועים של רצח בתוך המשפחה, שאלה דברים שקורים יותר בקרב בני העדה.
דני דנון: באחוזים יותר גבוהים?
אבי אלקבץ: נכון, רואים את זה.
אבי אלקבץ: היו אצלנו כמה מקרים כאלה.
אבי אלקבץ: נרצח אצלנו קייס, שזה המנהיג שלהם, על ידי אחד מגורמי המשפחה שמסוכסכים עם חלק אחר של המשפחה, שבאו לעשות פתרון אצל הקייס ושם היה הרצח.
אבי אלקבץ: היה בעל שניסה לרצוח את אשתו, לא הצליח והתאבד.
אבי אלקבץ: היה מקרה שהוא כן הצליח.
אבי אלקבץ: יש דברים כאלה, בוודאי, אבל לא נראה לי שזה חורג מאחוז האוכלוסייה הרגיל, כי היו כאלה מקרים גם אצל אלה שאינם בני העדה.
אבי אלקבץ: מצד שני, אני חושב שדווקא המצוקות של העולים מחבר העמים, המבוגרים, יותר קשות, צריך להעניק להם יותר שירותים מסוג שירותי תרבות, שירותי רווחה, שירותים חברתיים ואין פה מספיק משאבים, צריך לשים את הדברים על השולחן ולהגיד.
אבי אלקבץ: אם למשל בעדה האתיופית, בוא נגיד שאני מקבל, נגיד, שני שליש מהצרכים שלי, כאן אני מקבל אולי 5% מהצרכים שלי.
אבי אלקבץ: הכמות היא עצומה ובחתך הדמוגרפי, בני 65 ומעלה, אמור להיות 10%, בעפולה זה 17%, יש 7,000 קשישים, במקום 4,000, רובם מחבר העמים, ואני לא מרגיש שיש התייחסות מיוחדת אלינו.
דני דנון: הם רואים הרבה טלוויזיה, ראינו את זה גם הבוקר.
אבי אלקבץ: הם באו בלי פנסיה, בלי נכסים, אז הם חסרי הכנסה, הם פטורים מארנונה.
אבי אלקבץ: הם לא משלמים שום דבר, מצד שני מחלקת הרווחה ומחלקת הקליטה צריכות לתת להם שירותים מוגברים, מחלקת התרבות נותנת להם שירותים מוגברים.
אבי אלקבץ: אני מקבל אותם באהבה, זאת העיר שלי, אלה האנשים שלי, אבל אם אתה רוצה לשמוע את הדברים האמיתיים, בתחום הזה, לפי דעתי, חסר.
אבי אלקבץ: אם היית אומר לי עכשיו, 'אבי, בוא תוסיף לאתיופים או למבוגרים מחבר העמים', הייתי אומר לך 'המבוגרים מחבר העמים', ולא בגלל שאין להם פה נציגות, כי לאתיופים אני מקבל היום יחסית יפה.
דני דנון: יש גופים שונים שנותנים.
אבי אלקבץ: בדיוק.
אבי אלקבץ: יש גופים מתערבים רבים יותר, ולאלה כבר אין כלום, זהו.
בוריס יודיס: וההגדרות ששינו את הסטטוס שלהם, ההגדרות שלהם בתור עולים.
אבי אלקבץ: אנחנו מנסים.
אבי אלקבץ: אנחנו עושים מקהלת עולים מבוגרים ותזמורת, אבל זה קשה.
אבי אלקבץ: מעת לעת אנחנו מקבלים קונצרט כזה או אחר, בהשתתפות סמלית של המשרד, 20 שקלים, 30 שקלים ואתה רואה את כולם---
דני דנון: מה קורה עם תרבות לעם וכל הגופים האלה?
אבי אלקבץ: אין פה, רק משרד הקליטה מביא לנו, כל השאר לא מגיעים לכאן.
אבי אלקבץ: זה מחיר סמלי, כי אנחנו נגד הבחינם, אבל ב-20 או 30 שקלים הם מקבלים הסעה וקונצרט והאולם מלא.
אבי אלקבץ: זה מראה שיש צורך.
אבי אלקבץ: פעם אחת אפילו עשינו קונצרט בפארק, היו 2,000 איש שהגיעו לקונצרט.
אבי אלקבץ: ובזה אם יש לכם אפשרות להשפיע, אני אשמח לראות עזרה בכיוון הזה.
דני דנון: אנחנו עשינו דיון על ההוסטלים לפני שבוע, ששם באו עולות מחבר העמים.
דני דנון: בגלל שיש העלאה של שכר הדירה בהוסטלים, מ-8% ל-10%, אחת העולות סיפרה לנו שעם ה-1,000 שקלים שנשאר לה אחרי כל ההוצאות, היא הולכת לקונצרט וקונה ספר פעם בחודש.
דני דנון: זה היה מדהים לראות את הצריכה התרבותית.
אבי אלקבץ: אני ממש מגדיר את זה בצורה הזאת, צרכני תרבות ברמה הגבוהה ביותר וצריך לתת להם את האפשרות להגיע לזה.
אבי אלקבץ: להנגיש להם את השירותים.
בוריס יודיס: אנחנו מדברים על האנשים המבוגרים, אנשים אתיופים, אבל לא מתייחסים לאנשים בגיל שאנשים עובדים, בגיל 30, 40, 50, שזה גיל של העבודה.
בוריס יודיס: אלה אותם עולים חדשים שעובדים, שלא רואים לא יום, לא לילה, שום דבר, 12 שעות כל יום עובדים ואנחנו פשוט לא רואים את האנשים האלה.
בוריס יודיס: אנחנו גם צריכים לתת התקדמות לאנשים האלה, לתת להם מפעלים פה, שיוכלו לעבוד ולהרוויח בכבוד, לצערי הרב זה קיים ברמה נכונה, נמוכה מאוד.
קריאה: בכלל פיתוח התשתיות באזור התעשייה?
אבי אלקבץ: הכנו תכנית בניין עיר חדשה לאזור היי טקי, לא הצלחנו לקבל את אישור השרים לתעריף של הארנונה שביקשנו ממשרד האוצר ומשרד הפנים.
אבי אלקבץ: לא אישרו לנו הפחתה בתעריף התעשייה כדי שנוכל למשוך לכאן מפעלים טובים יותר.
אבי אלקבץ: אנחנו נחפש פתרונות אחרים, כי תעסוקה איכותית היא מפתח לחיזוק אוכלוסייה, זה ברור.
אבי אלקבץ: אנחנו נמצאים פה ב-low tech שזה לא לטעמנו ולא לטובתנו, אבל זה מה שיש כרגע.
אבי אלקבץ: כשבאתי לכאן ב-98' הסבירו לי שמאטצ'ינג למשרדי הממשלה השונים, הרווחה, החינוך וכולי, צריך לבוא מתקציב המשרד עצמו.
אבי אלקבץ: בשביל זה יש מענק איזון.
אבי אלקבץ: לנו אין מענק איזון, אבל למרות זאת אני צריך את המאטצ'ינג למשרד הרווחה, למשל.
אבי אלקבץ: משרד הרווחה אצלנו זה 30 מיליון שקלים בשנה, אנחנו צריכים לתת 7.5 מיליון שקל, תבין איזה עומס זה.
אבי אלקבץ: בחינוך, הסעות ועוד.
אבי אלקבץ: אתם משנים את החוקים ואנחנו צריכים לשאת בנטל.
אבי אלקבץ: השר שטייניץ חותם על הסכם עם השר אלי ישי ואנחנו צריכים לשלם את המחיר.
אבי אלקבץ: אין יותר מי שיעזור, לכן אם אפשר להגיד, כשאתם נמצאים למעלה, טיפ טיפה להבין שצריך להתחבר בחזרה, גם אם לנו אין מרכז שלטון מקומי חזק.
אבי אלקבץ: יש ערים שלוקחות על עצמן הרבה מהשירותים הקהילתיים, דברים שהממשלה היתה צריכה לעשות.
בוריס יודיס: אני רוצה להתייחס למה שנאמר על ידי ראש העיר וטיפונת להרחיב את הזום שקשור לפעולות ספציפיות.
בוריס יודיס: בהחלט בקטע של טיפול בעולי אתיופיה, יש לנו מערכת די רחבה, משומנת, שיכולה לתת להם פתרונות להרבה דברים.
בוריס יודיס: יחד עם זאת, החבר'ה האלה שאנחנו נפגשנו איתם, במקבץ, אחד מהסימנים שהם עדיין נשארו עולים, זה שדיברנו באיזה שפה?
בוריס יודיס: בשפה הרוסית.
בוריס יודיס: זאת אומרת, אני רוצה לצטט את אבי, הם צרכני תרבות ספציפית, יש להם צרכים מיוחדים.
בוריס יודיס: בדרך כלל כל שנה אנחנו מקבלים סיוע ממשרד הקליטה יחסית טוב ועוזר לנו איכשהו לבצע את הדברים ויש לנו בכל זאת חששות שהשנה הבאה תאופיין על ידי הפחתה בסיוע---
אבי אלקבץ: זה לא חשש, זה ודאות.
בוריס יודיס: נו, אנחנו פוליטיקאים.
קריאה: כל קיצוץ משפיע על כל הפעילות.
בוריס יודיס: לכן רציתי, חבר הכנסת דנון, ברשותך, להציג לך סעיפים שאנחנו תקצבנו אותם גם באמצעות המשרד כמובן ומאוד היינו מבקשים להמשיך בסעיפים האלה לפחות.
דני דנון: במשרד הקליטה?
בוריס יודיס: כן, מה שאמר ראש העיר, אנחנו מקבלים כסף לפרויקטים מיוחדים שמעניק לנו משרד הקליטה, עם מאטצ'ינג שלנו, בנוסף לתקציב מסוים שיש לנו, שאנחנו בכוחות עצמנו מבצעים פעילויות שונות.
בוריס יודיס: השנה שעברה אופיינה על ידי שני אירועים גדולים, שכנראה זה עזר לנו לקבל כספים נוספים, זה 20 שנות עלייה גדולה ו-65 שנים מתום מלחמת העולם השנייה.
בוריס יודיס: כפי שראית היום, אתה בטח השתכנעת שלאנשים המבוגרים האלה חשוב מאוד לשמור על הזיכרון שלהם, על ההיסטוריה של המלחמה, אתה ראית פלקטים ותמונות, ודבר ראשון שהיינו רוצים לבקש זה לחזק אותנו בקטע של ציון אירועי 9 למאי.
בוריס יודיס: אתה מוזמן, אגב, אלינו, כמו חברת הכנסת שמטוב, זה טקס ניצחון.
בוריס יודיס: כמו שאמר ראש העיר, אנחנו משקיעים הרבה משאבים שם, אבל זה טקס מרגש ורציני ובהחלט אתה מוזמן, והסיוע לווטרנים.
בוריס יודיס: עכשיו אנחנו פותחים חדר הנצחה לווטרנים בבית ספר ברוש.
בוריס יודיס: אנחנו מנצלים את האפשרות שקיבלנו מראש העיר לפתוח בכיתה של בית ספר שעבר חדר הנצחה לווטרנים ואנחנו בהחלט מבקשים לנסות לחזק אותם בשנים הבאות, מפני שכמה נשאר להם וכמה הם נשארו, אז שהחיים שלהם יהיו מה שנקרא מלאים תועלת.
בוריס יודיס: חוץ מזה, בשנה שעברה קיבלנו תקציב מיוחד לפעילויות במקבץ דיור.
בוריס יודיס: אם שמת לב, אני ציינתי את זה שם והאנשים דווקא שמחים מאוד, אנחנו עושים עוד קונצרט אחד שם והם ממש דיברו על זה.
בוריס יודיס: היינו מבקשים, אם אפשר בשנה הבאה להמשיך את זה, נשמח.
בוריס יודיס: אחד מהביטויים שעולים מברית המועצות עדיין נשארו באותו סטטוס, לא לפי הקריטריונים, אבל לפי ההרגשה שלהם, זה שהשנה אנחנו פתחנו שלוש כיתות של עברית לאנשים שנמצאים בארץ כבר עשר שנים ויותר, צעירים שעובדים.
בוריס יודיס: בעצם זה נגרם בגלל שבדיוק אחרי עלייתם הם ישר היו צריכים ללכת לעבוד כדי לפרנס משפחות, לשלם משכנתאות, לשלם שכר דירה, שזה ממש נטל שלא כל כך קל להסתדר איתו, לכן עכשיו הם התחילו להרגיש צורך בשיפור בעברית ואנחנו פתחנו שלוש כיתות, אחת מהן בסיוע של משרד הקליטה ושתי כיתות אנחנו מתארגנים לבד, בכוחות עצמנו.
בוריס יודיס: בהחלט אנחנו צריכים להמשיך בדבר הזה.
בוריס יודיס: עוד דבר אחד שנאמר כאן, אנחנו נמצאים בעצם במסגרת של פרויקט 'עיר ללא אלימות', בשיתוף עם כל גורמי האכיפה ואנחנו גילינו יותר צורך לחזק את הקטע של הזכויות של הצעירים.
בוריס יודיס: אנחנו קיבלנו פרויקט מיוחד לרכישת ציוד דווקא לעולים ואנחנו פותחים עכשיו בית ספר ספורט שיכלול גם ילדי עולים וגם ילדי לא-עולים כמובן, ובהחלט העזרה הזאת היתה חיונית וחשובה מאוד והיינו מבקשים, אם אפשר, להמשיך את זה בשנה הבאה, בצורה זו או אחרת.
בוריס יודיס: בנוגע למה שדיברת עם ראש העיר, אמנות לעם וכולי - היתה לנו תכנית 'דרך התיאטרון' בשנים הקודמות שהיתה מעניקה תרבות איכותית באמת, אמנות ברמה, שאנשים היו יכולים לצפות בה.
בוריס יודיס: אין זה סוד שאנשים שהגיעו מברית המועצות הם מאוד, אני רוצה להגיד מלה, ביקורתיים, הם באמת רוצים אמנות-אמנות, לא סתם, ובדרך התיאטרון היינו מקבלים את תיאטרון גשר, תיאטרון קאמרי, כל הדברים האלה שהם באמת איכותיים, והתכנית הופסקה.
בוריס יודיס: היינו מבקשים אם אפשר איכשהו לנסות לחדש את זה.
בוריס יודיס: זו פחות או יותר הרשימה הקצרה.
בוריס יודיס: כמובן אני מצטרף לדברי ראש העיר ורוצה עוד פעם לחזק את דבריו ולהגיד שבהחלט התעסוקה האיכותית היתה תורמת לעיר שלנו ומחזיקה את האנשים כאן, כי בעיות החיים היום יומיות בעצם פתורות כאן בעפולה בצורה יפה, יש לנו הכל, את כל התשתיות, אבל תעסוקה איכותית לפעמים גורמת לאנשים לעזוב את המקום, וחבל.
בוריס יודיס: עוד דבר אחד, שדיברנו עליו ברגע הגעתך.
בוריס יודיס: אנחנו ביקרנו במקבץ היום ויש לנו גם הוסטל.
בוריס יודיס: אלה מקומות שהם יחסית חממות לתושבים מבוגרים.
בוריס יודיס: יש לנו, כפי שאמר ראש העיר, 1,700 יחידות דיור ציבוריות וזה בהחלט מקומות שאנחנו גם צריכים לחזק אותם איכשהו, מפני שזה נמצא בשכונות, נוכחים כאן אנשי משטרה שמכירים את המצב שם, ואם אנחנו היינו מקבלים סיוע ספציפי דווקא בקטע של קליטה למקומות האלה, כמו שאנחנו מקבלים לעדה האתיופית, עדיין יש לא מעט צרכני תרבות שצריכים לצרוך משהו לא ישראלי בדיוק, למרות 20 השנה שהקריטריונים נגמרו.
בוריס יודיס: זהו, אני מבחינתי סיימתי.
דנה גורדון: רצית לדבר על ההוסטלים.
בוריס יודיס: אתה זוכר, אבי, בשבוע שעבר היה קטע עם המים.
בוריס יודיס: זה חברת שקמונה.
שלמה זיו: זה באחריות משרדי ההפעלה של ההוסטלים, אבל אני אדבר עם המנהל הכללי שקמונה, כדי לתת את דעתו על ה...
שלמה זיו: בשקמונה מפעילים את זה מטעם משרד השיכון, במסגרת יחסי העבודה איתם אני אנסה כמה אפשר להשפיע כדי לשפר את מה שניתן לשפר בתנאי היום יום שלהם בהוסטל.
שלמה זיו: בכל זאת ההוסטל מאוכלס 75% עולים, 25% ותיקים, אבל בסופו של דבר הרוב הם עולים, הוותיקים לא מגיעים להוסטלים וכך אנחנו בעצם מאכלסים את כל הדירות על ידי עולים ובהחלט יש מקום לשפר את מה שצריך.
בוריס יודיס: אנחנו מגיעים למצבים שאנחנו לבד צריכים לפתור בעיות שלהם, אספקת מים וגם תשלומי מים, אנחנו, העירייה, למרות שזו אחריות שלהם, נקודה.
דני דנון: חברת הכנסת שמטוב.
ליה שמטוב: קודם כל פה אני מרגישה כמו בבית.
דני דנון: אבל את לא עוברת.
ליה שמטוב: אני אגיד לך למה אני מרגישה פה כמו בבית.
ליה שמטוב: קודם כל ראש העיר תמיד מקבל יפה, ואם אנחנו בנובמבר מקבלים תותים, אז...
ליה שמטוב: לפני כמה חודשים הייתי פה, דובר על 700 תושבים שעברו מנצרת עלית, היום זה 900, אז אני עוד יותר מרגישה שאני בבית.
אבי אלקבץ: אני מקבל דוחות ממשרד הפנים ואני אומר מה אני רואה.
ליה שמטוב: אבל אם לדבר ברצינות, אנחנו ביקרנו במקבץ דיור וראינו איך האנשים גרים והבקשות שלהם הן כל מיני בקשות, אבל הבקשה העיקרית היתה תחבורה.
ליה שמטוב: הם מדברים על תחבורה, שקשה להם להגיע לתחנת אוטובוס ואם הם צריכים להגיע לקופת חולים או למקומות אחרים קשה להם.
אבי אלקבץ: יש לי בשבוע הבא ישיבה עם חברת קווים ואנחנו נעלה גם את זה, שיפורים בתחבורה הציבורית.
אבי אלקבץ: זו באמת תקלה קשה.
ליה שמטוב: ועוד אני רוצה להגיד לך שהמיקום של המקבץ הוא טוב יחסית בעפולה ממה שבמקומות אחרים.
ליה שמטוב: הייתי בנשר ובירושלים גם, אז בזמנו מצאו כאלה מקומות שלא חשבו בדיוק על התחבורה הציבורית.
ליה שמטוב: זה אחד.
ליה שמטוב: שנית, האנשים שהם בגיל 30 פלוס ו-40 פלוס, עולים שהיום הם כבר לא עולים, אבל נאלצים לעבוד הרבה שעות כי הם קונים דירות וצריכים להחזיר משכנתאות ורוצים איכות חיים יותר טובה, אז עובדים הרבה שעות ובזמנו אולי כן למדו עברית, אבל פה, לצערנו, בערי הפריפריה במפעלים, כשאתה נכנס ועובד במפעלים והרוב הם עולים, אז אתה כן רוצה או לא רוצה, אתה ממשיך לדבר רוסית כי אין צורך באמת בעברית, ואז מה שלמדת, כבר שוכחים.
ליה שמטוב: כשנפתחים כאלה אולפנים לאנשים שהם עשר שנים ויותר, לאנשים בגילאים האלה קשה אחרי יום עבודה לצאת וללמוד עברית...
ליה שמטוב: אני מציעה, וגם חשבתי בתת ועדה, כי לקחתי לעצמי את העולים מהפריפריה, להזמין ראשי ערים ומעסיקים ולדבר על זה שאולי בתוך המפעלים, ששם יש אחוז גדול של עולים, בעזרת המעסיקים לעשות כאלה כיתות גם כדי לעזור, קודם כל הם לא יוצאים מהמפעל, שנית, יכול להיות שזה יהיה חצי שעה על חשבון בעלי המפעל, אבל אולי ככה אפשר קצת להגיע ל---
שלמה זיו: אני רק אוסיף כמה מלים בעניין הזה.
שלמה זיו: באמת ראוי לציין את שיתוף הפעולה שקיים בין הרשויות לבין משרד הקליטה לאורך כל השנים ובכל התחומים.
שלמה זיו: תמיד יש מה לשפר, תמיד יש מה להוסיף, בהחלט ניקח לתשומת לבנו בתקציבים, כשנדע סופית מה קורה ב-2011, את המשך הפרויקטים---
אבי אלקבץ: אל תיקח על עצמך את האחריות, אתה לא תקבל עוד כסף.
שלמה זיו: אני אומר, במסגרת מה שיש, נעשה כל מאמץ להמשיך, לפחות בפרויקטים הקיימים, כי אמנם כשלוקחים את כל התקציבים, בסך הכל בעפולה השנה, בכל התחומים, תעסוקה, יזמות, רווחה, הסכומים הגיעו ל-2 מיליון ו-200.
שלמה זיו: נכון, זה לא מגיע לרשות, אבל יש פה את הפירוט של כל הפעולות ואפשר לראות אחת לאחת ומי שעוסק בזה ביום יום מכיר את זה, זה סיוע לעולים שגרים פה, זה לרופאים, זה לפרויקטים, למקבץ בנפרד ובנוסף לזה התקציב לכל העולים.
שלמה זיו: אני מקווה מאוד שבמסגרת כל צמצומי התקציב במשרדים נוכל לפחות לתת את התקציב שהיה גם בשנה הזאת על מנת להמשיך ולאפשר לקיים את הפעילות שציין ראש העיר.
שלמה זיו: בהחלט יש מקום להוסיף תמיד, אבל כולנו כפופים לתקציבים שהמדינה נותנת.
שלמה זיו: לגבי המקבץ, הנקודות והבקשות שציינו שם, כמו האינטרקום.
שלמה זיו: בהחלט אני אפנה ליזם כדי לתקן את הבעיות שקיימות.
שלמה זיו: הלוואי והיו לנו עוד הרבה מקבצים כאלה במקומות נוספים, לא בכולם יש, אבל בהחלט מקבץ שאין דירה שעומדת יותר משבוע פנויה, שדייר מתפנה מאיזה שהיא סיבה, לבית אבות או לאיזה שהיא מסגרת סיעודית, או לצערנו נפטר, מיד הממתינים בתור נכנסים לשם.
שלמה זיו: אז לפחות לגבי עפולה, זה כרגע המקבץ, יש לנו עוד 25 מקבצי דיור, מחדרה ועד לקצרין, שזה תחום האחריות שלי, ובכל הארץ יש היום כ-95 מקבצי דיור שכולם פחות או יותר באותה מתכונת, יש יותר טובים, יש פחות טובים, יותר חדשים, אבל בהחלט העולים שמחים להיות שם.
דני דנון: אני רוצה כמה נקודות לסיכום.
דני דנון: קודם כל לגבי התקציב.
דני דנון: כמו שאני רואה את זה, יש תקציב עוד חודש-חודשיים, דו שנתי, זאת אומרת יעבור התקציב, מה שיהיה בספר הזה זה נותן לפחות שנתיים מסגרת עבודה---
בוריס יודיס: כן, אבל שייכנס מה שאנחנו מבקשים.
דני דנון: זה הזמן עכשיו.
דני דנון: אני לא מעורב בפרטים, אבל מול המשרד, אם צריך שנתערב, נוכל להתערב, עם המנהל הכללי או עם השרה, אם אתם מרגישים צורך, זה הזמן לסגור את הפינות, כי מה שייכנס עכשיו, ייכנס לשנתיים הקרובות ולא ייגעו בו, גם אם יהיה שינוי כזה או אחר, זה מה שיאושר.
דני דנון: לכן זה הזמן ללחוץ על מה שאתם רוצים ללחוץ.
דני דנון: אני לא יודע אם זה היה בבסיס התקציב או תוספות שקיבלתם חד פעמיות, הדברים שציינת.
בוריס יודיס: לא, מדובר בדרך כלל על תקציב רגיל, אבל בשנה שעברה קיבלנו כמה תוספות שכדאי להמשיך בהן, כמו המקבץ, למשל.
שלמה זיו: המקבץ, אני מאמין שימשיך להיות בכל ה...
דני דנון: לגבי העניין של התרבות, זה שווה דיון בוועדה על צריכת התרבות של העולים.
דני דנון: אני גם שומע מהם, הם לא מבקשים שום דבר שהוא פיזי.
אבי אלקבץ: אני יכול להציע לך, אם אתם תקיימו את הדיון, בוא תעשה אירוע בפארק של עפולה ואני מוכן שגם תושבי חוץ ייכנסו במחיר שאתה תגדיר, או בחינם, או בתשלום כמו תושבי העיר, אני מוכן להעמיד את הפארק לעניין הזה.
אבי אלקבץ: תעשה אירוע המוני, תביא משהו איכותי, תביא להם את האומן שהם אוהבים מחוץ לארץ, שאני לא מסוגל להביא כעיר, אבל אם אתה מביא את כרמיאל, נצרת עלית, עפולה, מגדל העמק, בית שאן וכולי, יש לי מקום ל-10,000 איש, אבל במושבים נגיד 2,500 מקומות, אפשר לעשות אירוע רציני, יחד עם המשרד.
קריאה: כל יוזמה תמיד תהיה ברוכה.
דני דנון: פה הייתי חושב גם על אמנות לישראל, זה לא נקרא תרבות לעם, שזה שם חדש, והם חזרו לפעול ושם לפי דעתי יש מאטצ'ינג שהתחיל לעבוד וכן הייתי חושב שאתם צריכים לעבור למשרד התרבות בנושא הזה.
דני דנון: זה היה משותק, יש שם מלחמות פנימיות.
אבי אלקבץ: יש לנו פגישה איתם בקרוב.
דני דנון: הם כן נותנים, יש להם תקציב שמיועד בדיוק לדברים האלה, כמובן הם דורשים השתתפות של 50% של העירייה, אבל זה דבר ששווה לנצל אותו.
דני דנון: לסיכום אני רוצה להודות.
דני דנון: הנטל לא מתחלק בצורה שווה בכל הארץ, ואני רוצה באמת להודות.
דני דנון: אני רוצה לשאול את נציגי המשטרה, אם יש לכם מספר מלים להוסיף לנו.
מוסא חאכו: אני משמש כשוטר קהילתי ומרכז את כל הנושא של שיתופי הפעולה עם עיריית עפולה, נציג של מפקד התחנה.
מוסא חאכו: שיתופי הפעולה מצוינים.
מוסא חאכו: אנחנו מריצים שני פרויקטים מרכזיים, 'עיר ללא אלימות', שזה חדש, אבל העיר עפולה פשוט רצה, זה ממש לא יאומן, העניינים מתוקתקים בצורה בלתי רגילה, כל הוועדות הוקמו, אנחנו כבר רצים עם שני פרויקטים משותפים, גם איכות הסביבה.
מוסא חאכו: הנושא של ההתנדבות.
מוסא חאכו: זאת עיר שמובילה מבחינת מתנדבים, 870 מתנדבים.
מוסא חאכו: זה משהו שאין בשום מקום, רוב המתנדבים הם עולים מחבר העמים.
מוסא חאכו: מה שאני רוצה לציין, מעבר לשיתופי הפעולה, זה שתי השכונות, גבעת המורה ועפולה עילית.
מוסא חאכו: אני אומר, הלוואי, הלוואי והיינו מעלים את זה, איך אמר ראש העיר, יש פה 3 ו-6, והחיבור בין הערים זה מה שיחבר, ככה אני רואה את זה, אבל יש לנו פשיעה שם.
מוסא חאכו: הפשיעה בקרב עולי אתיופיה היא יותר מאשר בחבר העמים.
מוסא חאכו: הנוער של עולי אתיופיה פחות מתחברים לממסד, פחות מתחברים אלינו.
מוסא חאכו: רודין היה, בעבודתו כבלש, ויש שם מגמה של עלייה, אבל נעשית עבודה, למשל ניידות שיטור משולב בימי שישי, ועכשיו אנחנו רוצים לעשות את זה ב'עיר ללא אלימות' לשבעה ימים בשבוע.
קריאה: אנחנו צריכים להעלות את חבר הכנסת דנון לשידור.
דני דנון: חברת הכנסת ליה שמטוב תמשיך.
דני דנון: להחמיא לעיר, אבי?
אבי אלקבץ: מה שראית.
אבי אלקבץ: היו"ר חברת הכנסת ליה שמטוב
מוסא חאכו: ובסך הכל יש שיתופי פעולה עם מחלקת הקליטה, עם בוריס, ואנחנו רוצים להמשיך ככה.
מוסא חאכו: אני רוצה להגיד לכם שכל המטרה שלנו זה להוריד את הפשיעה בשכונות.
מוסא חאכו: אני יכול לציין גם שהשנה הורדנו ב-20% נושא של אלימות.
מוסא חאכו: 'עיר ללא אלימות' נכנסה אמנם כפרויקט, אבל אנחנו מקווים להוריד את זה עוד יותר.
מוסא חאכו: יש לנו קצין נוער חדש, דינמי, עם מרץ, עם הרבה מרץ ואנחנו נראה את התוצאות ב-2011.
מוסא חאכו: יש לנו 140 שוטרים בעפולה.
מוסא חאכו: התחנה שלנו משרתת לא רק את עפולה, מחוץ לעפולה, הפריפריה, קרוב ל-220,000 תושבים והניידות שלנו בדרך כלל נמצאות בעיר עפולה.
מוסא חאכו: זמני התגובה שלנו התקצרו, אנחנו נותנים יותר מענה, שתי ניידות שיטור משולב שייכנסו גם לתמונת המצב, ביממה עובדות ארבע ניידות, שמגיבות לאירועים, אבל כמות האירועים שיש לנו בכלל בעיר עפולה ובסביבה, קשה לנו עם זה, אנחנו מפעילים הרבה מתנדבים, גם בנושא של אכיפה.
מוסא חאכו: קיבלנו אישור בנושא של תקנות רעש, שמתנדבים יוכלו לתת.
מוסא חאכו: יש לנו גם ניידות תנועה שהמתנדבים מפעילים ונקווה ששיתופי הפעולה האלה יימשכו.
מוסא חאכו: הייתי שנה מחוץ לעפולה, הייתי שנה באיכסאל, אני אומר לך את זה, אבי, בפעם הראשונה, חזרתי לפה והייתי פשוט המום.
מוסא חאכו: כל מקום שאני רואה, בניין קם, וזה משהו שאני לא רגיל אליו, אבל כל הכבוד.