GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יגאל אסף: הדבר הזה יביא לפתרון כל הקשיים שיש לקשישים.
יגאל אסף: זה יפתור את בעיית המים, ביוב זורם וכן הלאה, לתוך הדירות.
וילמה מאור: החוק מטפל בשיפוץ בתוך הדירה?
יגאל אסף: החוק מתייחס אך ורק לאחזקה של פנים הדירות.
תמר מיארה: אני אכין תשובה מסודרת, במשותף עם משרד השיכון, ואשלח לכם לוועדה.
וילמה מאור: זה מאד חשוב לנו, ואז אנחנו נפרסם את זה בין חברי הוועדה.
יואב הס: בהזדמנות זו שיושבים פה נציגי "עמידר", וזה קשור בדיוק לנושא שעליו דיברנו בישיבה הקודמת.
יואב הס: יש עולים שיושבים בדירות "עמידר" והדירות האלה לא מתאימות לצרכים שלהם כנכים.
יואב הס: אנחנו נתקלים בבעיות אדירות.
יואב הס: פונים ל"עמידר" ומבקשים לתת למשפחה לעבור לדירת קרקע.
יואב הס: בקרית-מלאכי יש ילד ששוקל ששים קילו.
יואב הס: יש לו כסא גלגלים.
יואב הס: האבא נכה והאמא לא יכולה להרים את הילד עם כסא הגלגלים.
יואב הס: כבר שנתיים המשפחה מבקשת מ"עמידר" להעביר אותה לדירת קרקע ועונים לה: אין לנו.
יואב הס: איך פותרים את הבעיות האלה?
יגאל אסף: יש דרך לטפל בנושאים האלה.
יגאל אסף: הם לא קשורים בכלל ל"עמידר".
יגאל אסף: משפחה כגון זו שיש לה בעיה של נכות, או בעיה אחרת, פונה בבקשה, באמצעות חברת "עמידר" לוועדת האכלוס המקומית, שהיושב-ראש שלה הוא נציג משרד הבינוי והשיכון.
יגאל אסף: יש כל מיני ועדות כאלה.
יגאל אסף: בדרך-כלל, באותם יישובים פריפריאליים שבהם יש מלאי של דירות, משתדלים למצוא פתרונות.
יגאל אסף: יתרה מזאת, כאשר אתה מדבר על משפחות שיש להן בעיה של קשיש או בן משפחה על כסא גלגלים, יש ועדה מיוחדת של משרד הבריאות, ועדת פראפלגים, שמאשרת את המפרט ההנדסי הייחודי שצריך לגעת באותה דירה, ואנחנו משפצים בסכומי עתק את אותה דירה.
יגאל אסף: אבל הכל מתחיל ונגמר בפנייה מסודרת שמגיעה לוועדה, מאתרים את הדירה ופותרים את הבעיה.
שבתאי שגב: אני רוצה לומר כמה מלים בנושא של שיקום שכונות.
שבתאי שגב: פרוייקט שיקום שכונות התחיל בשנת 1979.
שבתאי שגב: ירוחם נכנסה לפרוייקט הזה ב-1979.
שבתאי שגב: עשרים שנה אנחנו עובדים בירוחם.
שבתאי שגב: יש עוד הרבה שכונות כמו ירוחם שאנחנו עובדים בהן הרבה מאד זמן.
שבתאי שגב: השנה המשרד החליט בנושא של השיקום הפיסי לעשות איזה שהוא שינוי, כי לא יכול להיות מצב שאנחנו נמשיך לעסוק בשיקום לאורך כל-כך הרבה שנים.
שבתאי שגב: כאשר השר לוי נכנס למשרד החלטנו על שינוי מסוים במבנה של התקצוב של הפרוייקט הזה.
שבתאי שגב: אמרנו שבפרוייקט הזה יש 200 שכונות.
שבתאי שגב: ב-160 שכונות אנחנו נגענו במשהו.
שבתאי שגב: יש עדיין ארבעים שכונות שממתינות לתורן.
שבתאי שגב: לא יכול להיות מצב שאנחנו נמשיך את הספור הזה בכל שכונה עם התקציבים הקיימים של 90 מיליון שקל, ואני פונה אלייך כחברת כנסת, לעזור לנו שתקציבי שיקום השכונות לא יהיו בגובה הסכום הזה, כי זה פשוט לא ייתכן.
שבתאי שגב: 90 מיליון שקל על 100 ומשהו שכונות, אנחנו יכולים לתת פחות למ-600 – 800 – 900 אלף שקל לשכונה.
שבתאי שגב: שיפוץ בית אחד בשכונה עולה לנו 600 אלף שקל.
שבתאי שגב: מה אנחנו יכולים לעשות בתקציב הזה?
שבתאי שגב: בית וחצי, לטפל עוד קצת בקשישים ולעשות משהו בתכנון או קצת בתשתיות.
שבתאי שגב: אנחנו לא יכולים לעשות בזה הרבה.
שבתאי שגב: השנה החלטנו בכל-זאת לקחת מספר שכונות שנמצאות לקראת קו הגמר ולבדוק בהן מה נותר לנו לעשות ולתקצב אותן כדי שנוכל לסיים את העבודה בהן.
שבתאי שגב: למה?
שבתאי שגב: כדי שנוכל בעוד שנה – שנתיים להפנות את רוב הכסף לשכונות אחרות.
שבתאי שגב: כי לא ייתכן מצב שאנחנו ניתן מיליון שקל בירוחם, ובמיליון שקל אי-אפשר לעשות כלום.
שבתאי שגב: אמרנו, בואו נעשה עכשיו מבצע.
שבתאי שגב: נסיים מספר שכונות כדי שבשנים הבאות נוכל לתת יותר ליתר השכונות ובינתיים לא נכניס חדשות.
שבתאי שגב: אבל יש כאן דילמה עצומה.
שבתאי שגב: אנחנו נותנים הרבה כסף למעט שכונות, ומובן מאליו שליתר נשאר מעט מאד כסף.
שבתאי שגב: תראו איזו מהפכה עשינו השנה בקרית-מלאכי, אבל זה בא על-חשבון תקציב שכונות אחרות.
שבתאי שגב: הפתרון הוא, במקום 90 – 100 מיליון שקל לשיקום שכונות, אני חושב שצריך לקבל 600 – 800 מיליון שקל, כי אחרת אנחנו לא יכולים לעשות שום דבר.
שבתאי שגב: אחרי דברי המבוא האלה מה אנחנו עושים בשיקום שכונות, אחזור לירוחם.
שבתאי שגב: אנחנו רוצים להכניס גם את ירוחם לקבוצה של סיום השכונה ולתקצב את השאר.
שבתאי שגב: הבעיה היא שבירוחם יש לנו דירות "עמידר", שזה בערך 10 מיליון שקל; דירות פרטיות ברכישה, שם אנחנו צריכים עוד 8 מיליון שקל; תשתיות – עוד 20 מיליון שקל.
שבתאי שגב: ראש המועצה מדבר על שדרוג הסטנדרד.
שבתאי שגב: אם אני מסכם את כל אלה אני צריך 60 מיליון שקל.
שבתאי שגב: כל תקציב השיקום הוא 90 מיליון שקל ל-100 שכונות.
שבתאי שגב: זאת הדילמה שלנו.
שבתאי שגב: אני מסביר את זה כדי לגייס את התמיכה שלכם, גם של הוועדה הזאת, להגדיל את תקציב השיקום, כי זה הפתרון.
שבתאי שגב: אחרת אנחנו לא יכולים לעשות שום דבר.
נעמי בלומנטל: אם היית כאן בישיבות הראשונות כשדנו בנושא הזה היית רואה שהוועדה הזאת נתקלת בכך שלא רק השיפוץ אלא בעיית הדיור היא בעיה מספר אחת.
שבתאי שגב: אני מוכן לעשות, רק תנו לנו תקציב.
נעמי בלומנטל: של חברת הכנסת מרינה סולודקין, חבר הכנסת יורי שטרן וחבר הכנסת מיכאל נודלמן, בקשר למצבם של המדענים העולים - גם התיאור הכללי של המצב וגם העיכוב בהעברת הכספים מקרן שפירא למדענים עולים.
נעמי בלומנטל: אני רק רוצה לומר, בואו נהייה "קצרים", ואם יש דברים ספציפיים שקשורים לפרופסור נחמיה לב ציון, שצריך לעזוב מוקדם, אזיי אנא העלו את זה מיד בהתחלה, כדי שהוא יוכל לענות.
מרינה סולודקין: עשינו הרבה דברים במשך 4 השנים האחרונות, עשינו תכניות מפוארות ונחמדות, אבל עכשיו יש הרבה קשיים, ואין מבינים את מקור הקשיים, בגלל שאפילו התקציבים הרגילים אינם מועברים לתכניות של קליטה ראשונית של מדענים עולים.
מרינה סולודקין: אני חושבת שאנחנו צריכים לדון ולחקור את המצב, אולי לראות את האינטרסים שמאחורי הסבל של המדענים העולים - ולהחליט איך לעזור לקבוצה גדולה זו של אנשים.
מרינה סולודקין: אני רואה לא רק קשיים בקליטה ראשונה של מדענים עולים - קרן שפירא כמו שאומרים ואי העברת 55 מיליון שקל למטרות האלה.
מרינה סולודקין: מה שקרה גם במשרד התעשייה והמסחר - צירוף של שתי תכניות, בשן ומסר, פגע אנושות בתכנית בשן, ולפי הנתונים שאנחנו רואים, יש עצירת הפעילות, האטה מאד משמעותית, פגיעה בעולים המדענים בתחום של התעשייה והמסחר; ואין כל כך רואים מה העתיד של תכנית קמע.
מרינה סולודקין: אנחנו מאד רוצים לעשות את תכנית קמע, תכנית של השתלבות סופית של מדענים עולים באוניברסיטאות, בתנאים שווים לכל המדענים העולים.
מרינה סולודקין: אחרי 10 שנים לדבר על קליטה ראשונה במדע, או לחקור ולדון באי שוויון בתנאים, זה אני חושבת שמשפיל - גם את האקדמיה הישראלית וגם את המעמד של האנשים שבמשך שנים עובדים, שיש להם הישגים אקדמיים, ועכשיו זה רק - אינני יודעת אם זה רצון פוליטי, או רצון אקדמי, או הפסקת אש בין אליטות, אבל אנחנו צריכים לתת פתרונות לשאלות ולבעיות שאנחנו דנים בהן.
נעמי בלומנטל: ציון צריך ללכת - אולי להתמקד בקטע של מדענים עולים באוניברסיטאות.
נעמי בלומנטל: מה קיים לגבי קליטת מדענים כרגע, מה המצב היום, אם אתה תוכל לתת לנו איזו שהיא סקירה, מה המעמד של המדענים העולים לעומת הוותיקים; ומה התכניות שיש לעתיד, ואיך אתם רואים את העתיד מבחינת המדענים העולים.
נעמי בלומנטל: מה אתם גם חשים?
נעמי בלומנטל: מה המשוב שאתם מקבלים מן האוניברסיטאות?
נעמי בלומנטל: מה לגבי הקמת אוניברסיטאות חדשות?
נעמי בלומנטל: כמה ואיך הם משתלבים?
נעמי בלומנטל: מה הקשיים שלכם?
נעמי בלומנטל: או מה אתם יכולים לתרום מצד אחד, ומה אתם הייתם מצפים, אם זה ממשרד הקליטה, או ממשרדים אחרים, שיסייעו לכם בקליטת המדענים העולים, גם לגבי התכניות לעתיד שלכם, ואולי תוכל להתייחס גם במידה מסוימת לסטודנטים העולים.
מיכאל נודלמן: בגלל זה אני אמרתי שבהתחלה צריך להיות דיון כללי.
מיכאל נודלמן: אחר כך אומרים שאתמול זה הכל נגמר, וזה בסדר, אבל אני חושב שזה פרצידנט שאנחנו צריכים לדון בו פה.
מיכאל נודלמן: אני מסכים עם גברת מרינה סולודקין, שפה יש משהו לא ברור.
מיכאל נודלמן: איך אפשר שיש חוק - תקציב זה חוק - ומישהו עושה בחוק מה שהוא רוצה.
משה בלינסקי: אנחנו יודעים שעכשיו 330 איש בתכנית, אבל עברו 3 שנים, ועכשיו אנחנו צריכים לדעת מה העתיד של התכנית, ואנחנו מעונינים מאד במה שאמרה גברת מרינה סולודקין, שזו צריכה להיות תכנית קבועה, תקציב מתגלגל, משהו שאנשים יוכלו לדעת שיש להם עתיד במדע ובאוניברסיטאות - תכנית "קמע" היא רק אנשים באוניברסיטאות.
נחמיה לב ציון: פה מנכ"ל המשרד ומנהל המרכז לקליטה, והם ודאי ישלימו.
נחמיה לב ציון: אני רוצה רק לומר שלפני 3-4 שבועות הייתה ישיבה מאד חשובה בלשכת שרת הקליטה, בהשתתפות נציגי כל האוניברסיטאות, המנכ"ל ומנהל המרכז; ואנחנו היינו שם, כדי לדון בדיוק באותן השאלות שאתה מעלה.
נחמיה לב ציון: אני חושב שבשאלה לגבי השוויון - ושוב, מר בוריס מפציר ומר עמרי אינגבר יתקנו אותי אם אינני מדייק - נדמה לי שכל האוניברסיטאות הסכימו שלהוציא את הדברים שאמרנו שהם כלליים לכולם, כל מדען בכל אוניברסיטה יהיה שווה לעמיתים שלו באותו מעמד באוניברסיטה.
נחמיה לב ציון: האם אני צודק?
נחמיה לב ציון: ישראלים, עולים - אותו הדבר.
נחמיה לב ציון: אני חושב שזה סוכם על דעת המוסדות.
נחמיה לב ציון: העקרוני של "קמע".
נחמיה לב ציון: כלומר, זה איננו נתון לשיקול הדעת של האוניברסיטאות, אלא לשכר תלמידים, שכר לימוד, כל מיני דברים כאלה.
נחמיה לב ציון: השבתון היה חלק מההסכם העקרוני עם האוצר בכל זה, והכל אפשר - אבל זה היה ההסכם העקרוני, וזאת הייתה התשתית של "קמע".
נחמיה לב ציון: זה היה דבר אחד.
נחמיה לב ציון: הדבר השני, המושג "תקציב מתגלגל" - אני חושב שאני הייתי בין הראשונים שהמציא אותו - אבל אנחנו נמצאים בדיונים.
נחמיה לב ציון: אני מניח שבעיקר בין משרד הקליטה לבין האוצר, במידה שיהיה שלב שבו הם ירצו לשתף גם אותנו, אנחנו נשתתף גם כן.
נחמיה לב ציון: יש פה בעיה שהאוצר יכול להתחייב - ואני מציע שעל זה ידבר מר בוריס מפציר, אבל יש לנו פה בעיה שאנחנו מקווים שהיא פורמלית בלבד.
נחמיה לב ציון: כלומר, שהמחויבות של ממשלת ישראל והאוצר להוסיף ולהזרים את הכספים שהיא התחיבה ב"קמע", היא תעביר.
נחמיה לב ציון: מבחינתנו, את החלק שלנו, של האוניברסיטאות, אין פה שום בעיה - אם משרד הקליטה יגיע להבנה עם האוצר, אנחנו אחריו.
נחמיה לב ציון: כי התנאי בעצם שמעכב מבחינת האוניברסיטאות את הקביעות, בצורה זו או אחרת, זה הבטחת המשך המימון.
נחמיה לב ציון: אזיי אינני יודע אם יש למשרד הקליטה אילו בשורות כבר עכשיו, אבל זה על סדר היום - שרת הקליטה מאד דואגת לעניין הזה, והבעיה היא באמת להגיע להסכמה עם האוצר כיצד להבטיח שהמוסדות יידעו שלא ייפסק פתאום 50-70% מהמימון, ואז הם נשארים עם הבעיה.
נחמיה לב ציון: לא תהיה שום בעיה מצד האוניברסיטאות, ברגע שתהיה הסכמה של האוצר.
נחמיה לב ציון: כל מה שיוסכם בין האוצר לבין משרד הקליטה, אנחנו "נלך עליו".
נחמיה לב ציון: זה לגבי שתי השאלות שאתה העלית בעניין "קמע" - השוואת זכויות ועניין הקביעות.
נחמיה לב ציון: הדבר הראשון, אני חושב שהוסכם עליו.
נחמיה לב ציון: הדבר השני נמצא במשא ומתן.
נחמיה לב ציון: לנו יש עוד שתיים-שלוש תכניות נוספות.
נחמיה לב ציון: בואו נאמר ככה, מי שהיה גם מהצד של המדענים וגם מהצד של משרד הקליטה, האוניברסיטאות, מר דן עמיר ואחרים, לפני שלוש שנים, לא בדיוק יכול היה לחזות קדימה ולומר ש"קמע" תהיה במצב שהיא היום.
נחמיה לב ציון: הסיכויים ש"קמע" תיפול היו קלושים.
הערה: שקמע לא תיפול.
נחמיה לב ציון: אני טיפלתי בעניין הזה, ואני יודע איפה זה היה כשאני נכנסתי לטפל בזה - יודעים את זה גם מר עמרי אינגבר ומר דן עמיר, והגענו לזה, והיה צריך לשכנע גם את האוצר וגם את האוניברסיטאות, וזה היה מהלך לא קל.
נחמיה לב ציון: מר דן עמיר ואני נסענו וטיילנו יחד בארץ, כדי לשכנע את המוסדות, וזה היה אחרי שישבנו עם האוצר.
נחמיה לב ציון: לכן, בואו לא ניקח את זה כמובן מאליו - אני רואה את זה כהישג - ואתם יכולים לרשום לעצמכם את זה כהישג, אבל זה הישג שהיה וצריך באמת אולי ליישר כמה דברים.
נחמיה לב ציון: הנושאים האחרים שאנחנו מטפלים בהם, זה מלגות מקרן רש"י, והן להבאת מדענים בכירים שיוצרים איתם קשר עדיין כשהם בחוץ לארץ, והמוסדות מאד מעונינים לקלוט אותם, בעצם כמעט קליטה ישירה, לא דרך "קמע".
נחמיה לב ציון: אנחנו נותנים, יחד עם קרן רש"י, מלגה לתקופת מעבר.
נחמיה לב ציון: לא פחות חשוב - פרויקט שהוא כולו שלנו, של ות"ת.
נחמיה לב ציון: הוא איננו מקיף הרבה אנשים, אבל הוא מקיף אנשים חשובים וטובים, וזה מה שנקרא, מלגות למדענים בכירים - מספר מדענים בכירים שהגיעו לארץ בגיל מבוגר ועדיין יכולים לתרום, אנחנו מממנים לא רק את שכרם, אלא יותר מזה, יחד עם האוניברסיטאות - גם את הפנסיה שלהם, כדי שכשהם יפרשו, כיוון שהם היו תקופה קצרה, תהיה להם פנסיה מכובדת.
נחמיה לב ציון: אלה הם הנושאים שאנחנו מטפלים בהם.
נחמיה לב ציון: אם נדע על עוד דבר שיש באפשרותנו לעשות, אזיי כמובן שאנחנו נהיה קשורים לכל דבר.
נעמי בלומנטל: ציון נמצא כאן - אם אתם, מהמדענים העולים רוצים להעלות עוד כמה רעיונות.
נעמי בלומנטל: השאלה הבסיסית שלי היא, האם הנושא של מדענים עולים נמצא על סדר היום שלכם בכלל, במוסדות להשכלה גבוהה, האם יש איזו שהיא התייחסות - אנחנו די מכירים את הממסדים הקיימים, הם כבר די מובנים.
נחמיה לב ציון: בזה היום - אנחנו במצב חירום, אם אני אשתמש במונח של גברת מרינה סולודקין, בתחום אחד, וזה כוח אדם אקדמי בהי-טק, בטכנולוגיה עילית.
נחמיה לב ציון: לתעשייה חסר כוח אדם, גם במחקר, גם במו"פ וגם בפיתוח היותר שוטף, ולנו עוד יותר חמור - אנחנו לא יכולים להגדיל את תפוקות הסטודנטים הבוגרים, כי אין לנו סגל אקדמי.
נחמיה לב ציון: אם יש אנשי סגל - מדענים - שבאים מאחד התחומים של מדעי המחשב, או הנדסת אלקטרוניקה, הנדסת תקשורת והנדסת מחשבים, אני חושב שהם ייקלטו בזרועות פתוחות, מפני שזהו המחסור הגדול ביותר שיש לנו היום במערכת שלנו.
נחמיה לב ציון: נושא אחר של הסבות - הוא איננו בתחום שלנו, כלומר, הסבת אקדמאים מתחום הנדסי אחד להנדסת הי-טק, או ממתמטיקה ופיסיקה למדעי המחשב, כיוון שאלה אינם לימודים לתואר, זה לא בתחום שלנו, אלא זה בתחום של משרד העבודה ומשרד התעשייה והמסחר.
נעמי בלומנטל: המלצות, לצערי קיבלתי את זה רק הבוקר, של האיגוד למדענים ואנשי מקצוע עולים.
נעמי בלומנטל: יש כאן המלצה למשל, על קיום סדרה של סמינרים במדינות המוצא.
נעמי בלומנטל: ואז, אם היו יוצאים, וכבר מאתרים, ואפשר היה להציע להם כאן משהו, אני חושבת שזה יכול היה להיות רעיון נכון מאד, אבל זה דורש איזו שהיא יוזמה.
אנה איסקובה: ארבעה משרדי ממשלה, ומי שזכה במכרז לנהל את ה"ביזנס" הזה, זה אוניברסיטת ירושלים.
משה בלינסקי: היא לגבי השתתפות פרופסורים.
משה בלינסקי: עכשיו זה 16,000 שקלים בשנה השתתפות.
משה בלינסקי: יש בקשה ממדענים עולים, אם אפשר לעשות משהו שכל הכסף הזה - אם יכול להיות שתכנית "קמע" תהיה בלי השתתפות פרופסורים.
נחמיה לב ציון: האוניברסיטאות.
נחמיה לב ציון: הן צריכות להשתתף - האוניברסיטאות מקבלות רווח גדול - אם מישהו יגיד שהחוקר אינו מקבל רווח ששווה 16,000 שקלים, אזיי יותר טוב.
נחמיה לב ציון: .
נחמיה לב ציון: אני מציע שאתם לא תעלו את זה.
נחמיה לב ציון: אני חושב שהתרומה שלכם לחוקר היא הרבה יותר מ16,000- שקלים, ולכן מתקציבי המחקר שלו, שיראה שיש לו גם עניין במדען הזה.
נחמיה לב ציון: אני לא שמעתי שזה מנע משהו.
נחמיה לב ציון: יש לנו הסכם עם האוניברסיטאות - אם למישהו אין הכסף הזה, האוניברסיטה נותנת את זה.
נחמיה לב ציון: אני חושב שזה חשוב שהחוקר ישתתף - עוד כוח מחקרי יש לו בקבוצה, ואני חושב שזה חשוב שהוא יתרום את חלקו.
נחמיה לב ציון: שקלים האלה.
נחמיה לב ציון: זה לא שהוא מקבל את המשכורת, ואחר כך מישהו מוסיף לו את ה16,000- שקלים.
נחמיה לב ציון: 16,000 שקלים זה חלק מהקופה הכללית, שמשתתפים בזה משרד הקליטה, הות"ת, האוניברסיטה והחוקר.
נחמיה לב ציון: למה צריכה להיות לו הרגשה רעה?
נחמיה לב ציון: הוא תורם תרומה אדירה לקבוצת המחקר.
נחמיה לב ציון: שירים את הראש וידע שהוא הרוויח בקלות את ה16,000- שקלים האלה.
נחמיה לב ציון: בקלות - זה מצחיק אם חוקר יגיד, יש לי בעיה עם 16,000 שקלים, כשהוא מקבל חוקר לקבוצה שלו.
נחמיה לב ציון: אינני רואה בזה בעיה, ואני מציע ששום מדען לא ירגיש שלא בנוח.
נחמיה לב ציון: זאת אינה בעיה.
יורי קולטפין: באוניברסיטת בר אילן אין לנו כל הזכויות שאתה אמרת לנו.
יורי קולטפין: למשל, אנחנו איננו מקבלים כלל פטור משכר לימוד.
יורי קולטפין: אנחנו יודעים שבכל האוניברסיטאות מקבלים, והתשובה הרשמית של הרקטור שלנו, שראש הגזברות שלנו דיבר עם ות"ת וות"ת נגד דבר כזה.
יורי קולטפין: ות"ת נגד, ובגלל זה אין אנחנו מקבלים בכלל.
נחמיה לב ציון: אני מציע שתבדוק את זה יחד עם מר עמרי אינגבר, ואנחנו נבדוק את זה, כי היה דיון והוחלט על זה.
נחמיה לב ציון: מעולם לא אמרנו להם.
נחמיה לב ציון: אינגבר.
נחמיה לב ציון: נדבר איתם, מר עמרי אינגבר או אנחנו, ונפתור את הבעיה.
בוריס מפציר: חוסרים לעומת כל השאר.
בוריס מפציר: אחת מהן זה בר אילן, בתחום שאתה ציינת, ויש עוד אחת - היא לא הוזכרה, אזיי כרגע זה איננו חשוב.
בוריס מפציר: במפגש של כל ראשי האוניברסיטאות, כולם התבקשו ליישר את הקו, וזה באמת תלוי באוניברסיטה; ובאמת הבקשה הייתה מקיר לקיר, ואני מאמין שהנושא הזה יוסדר.
יורי קולטפין: באוניברסיטה.
יורי קולטפין: אתם מבינים?
יורי קולטפין: אין לנו כל הזכויות.
יורי קולטפין: זה גם חשוב מאד.
בוריס מפציר: אינה קשורה למעמד מדען או חוקר - היא זכות שמוקנית לעובדים קבועים של אוניברסיטאות.
בוריס מפציר: רוב האוניברסיטאות פרשו חסות גם על אלה שנמצאים במעמד "קמע", למרות שעל פי תנאי ההעסקה הם אינם חייבים לעשות זאת.
בוריס מפציר: אבל אני מאמין שגם אוניברסיטת בר אילן תיישר את הקו.
ויקטור בריילובסקי: של תכנית "קמע"?
ויקטור בריילובסקי: כמה עוד מדענים יכולים להיכנס בתכנית "קמע" בשנים הקרובות?
ויקטור בריילובסקי: מה ההערכה שלך?
נחמיה לב ציון: ההסכם עם האוצר, ואני מקווה שנצליח לשמור עליה.
נחמיה לב ציון: זה נכון, מר עמרי אינגבר?
נחמיה לב ציון: המדובר ב500- באופן קבוע.
נחמיה לב ציון: כלומר, אם מישהו יוצא, יש מקום להכניס אחרים, אם יהיו מועמדים שיענו על אמות המידה.
ולדימיר רובין: קודם.
ולדימיר רובין: אינני מתייחס כרגע לנושא של "קמע", כי אני אישית רחוק מהנושא הזה.
ולדימיר רובין: סוגייה אחת שנאמרה פה, זה קיום הסמינרים בברית המועצות לשעבר.
ולדימיר רובין: אני רוצה להתייחס לנקודה הזאת - אני אישית השתתפתי בסמינרים שהתקיימו ברחבי ברית המועצות לשעבר, שאורגנו על ידי הסוכנות היהודית.
ולדימיר רובין: הם אורגנו למופת.
ולדימיר רובין: מה שקרה כתוצאה מזה, הייתה תקרית דיפלומטית באוקראינה, וזה גרם נזק למדענים; זה גרם נזק במידה מסוימת לקשרים בין ישראל לאוקראינה, ומי שרוצה להמשיך לעשות את זה, צריך לעשות את זה מאד בזהירות ומאד בשכל.
ולדימיר רובין: זאת הנקודה הראשונה.
ולדימיר רובין: אני כרגע אינני רוצה להרחיב, כי אני חושב שאולי אין טעם.
נחמיה לב ציון: באינטרנט באופן חופשי.
ולדימיר רובין: מוצהרת, במרכאות, להביא אנשים לכאן, זה דבר אחר לגמרי.
ולדימיר רובין: ויש פה הרבה מאד רגישויות דיפלומטיות, שצריכים להיות ערים להם.
ולדימיר רובין: זה דבר אחד.
ולדימיר רובין: הדבר השני - מה שהוזכר פה, זה הנושא של חוסר כוח אדם בתחומי הי-טק.
ולדימיר רובין: אני רוצה להגיד לכם, שאני כל פעם שומע את זה מחדש, וזה מרגיז אותי מחדש.
ולדימיר רובין: אני קורא את זה בעיתונות, מדברים על זה תעשיינים, אבל איפה הבעיה?
ולדימיר רובין: הבעיה אינה שחסר כוח אדם במדינת ישראל.
ולדימיר רובין: אולי באמת הוא חסר - אולי צריך לתת לו איזו שהיא דחיפה מיוחדת.
ולדימיר רובין: בקרב אותם מדענים שעלו לכאן, יש הרגשה שאחוז גדול מאד מהם בכלל איננו מנוצל - חלק מהם בכלל איננו מגיע לתעשייה, אבל הבעיה בכלל לא בכיוון הזה, לדעתי.
ולדימיר רובין: הבעיה היא שהתעשיינים מעדיפים לייבא מחו"ל כוח אדם זול, כי הם חיים בתנאים של משק מתחרה, והם בכלל אינם בודקים את הפוטנציאל של אותם המדענים שקיימים פה.
נחמיה לב ציון: להם להביא עובדים זרים.
נחמיה לב ציון: אני מציע שתכינו נייר-
ולדימיר רובין: במשפט אחד.
ולדימיר רובין: לדעתי - אולי אני טועה - לדעתי לא נעשתה בדיקה מקיפה אם בקרב אותם עולים, מדענים ומהנדסים, יש פוטנציאל שיכול למלא את החלל של אותו צורך, אותו פלח בתעשייה.
נחמיה לב ציון: הזה?
נחמיה לב ציון: כי זה נשמע לי פנטסטי.
אנה איסקובה: על ידי משרד ראש הממשלה.
אנה איסקובה: דבר נוסף, איני מקבלת את התשובה של משרד המדע שהוא איננו אחראי לקליטה של מדענים.
אנה איסקובה: השאלה אליך היא, איך אתה היית רואה את התפקיד של משרד המדע, לא בקליטת מדענים עולים?
נחמיה לב ציון: יש לו בעיה קשה - התקציב שלו הוא 10% מהתקציב שלנו למחקר.
נחמיה לב ציון: אזיי זו בעיה.
נחמיה לב ציון: משרד המדע הוא משרד שצריך למצוא את דרכו.
נחמיה לב ציון: מי שיעזור לו, תבוא עליו הברכה.
נחמיה לב ציון: יש לו בעיה למשרד המדע.
נחמיה לב ציון: חבל שאין הוא עוסק בדברים שאינם עולים כסף, אלא רק לתת תשומת לב.
נעמי בלומנטל: כאן על קצה המזלג, ושאולי אמורה להיות לכם מעורבות בכך: האחד, אותם סמינרים בחו"ל, שגם צריכה להיות רגישות לגבי זה, אבל אין ספק שכדאי היה ליזום איזה שהוא כיוון כזה עם הסוכנות, עם המשרד לקליטת עליה, יחד עם האוניברסיטאות, יחד אולי עם אנשי התעשייה, כדי לראות איך להיות אטרקטיביים מבחינת מדענים שנמצאים שם - לאתר אותם ולנסות שיגיעו לארץ, לכאן.
נעמי בלומנטל: דבר נוסף, זה האיתור בארץ, שאני מבינה שזה פחות מתייחס לאוניברסיטאות, ויותר לתעשייה, וזה גם המשרד לקליטת עליה.
נחמיה לב ציון: מתאים ללמד, או במכללה או באוניברסיטה, אנחנו חייבים, לא מעונינים, זה מצב חירום - אין לנו - אנחנו איננו יכולים להגדיל את מספר הסטודנטים, כי אין סגל הוראה.
נחמיה לב ציון: אזיי אם יש מישהו בסקר, או בכל דרך שהיא, שאתם יודעים שהוא פוטנציאלית יכול להשתלב בסגל הוראה או באוניברסיטה או במכללה טכנולוגית לנושאי הי-טק - זו קריאה נואשת.
נעמי בלומנטל: לארץ, שמכירים את הדמויות - אזיי הבה נמצא.
נחמיה לב ציון: מעשיים בתחום הזה של גיוס סגל הוראה - כי מחקר איננו עוזר לי פה - במכללות, באוניברסיטאות, במדעי המחשב ובהנדסת אלקטרוניקה, מחשבים, תקשורת וכדומה, אנחנו מזמינים אותו היום לדיון.
נחמיה לב ציון: אנחנו בדחיפות בלתי רגילה בעניין הזה.
נחמיה לב ציון: ונראה.
נחמיה לב ציון: אמרתי, מי שיכול להשתלב כסגל הוראה - אני אומר, כל מי שיכול להשתלב כסגל הוראה בתחומים האלה.
נחמיה לב ציון: ראה, לפי מה שאני שומע פה, השפה כבר אינה בעיה.
נחמיה לב ציון: מה שדיברנו לפני 9 ו10- שנים, שהשפה הייתה בעיה - היא כבר איננה בעיה.
נעמי בלומנטל: הייתה התרשמות קלה, אינני בטוחה שאני צודקת בזה, אבל המדענים והפרופסורים שנמצאים במסגרת האוניברסיטאות, האם הם מרגישים איזו הרגשה של ניכור או זרות?
נעמי בלומנטל: לא הייתי אומרת, דימוי כזה או אחר.
נעמי בלומנטל: יכול להיות שכדאי היה ליזום - וזה אני זורקת יותר לכם את הכפפה - אולי אנחנו נפנה, כוועדה, אם יש צורך בזה - אני אומרת מראש, אם יש צורך בזה - לאוניברסיטאות, כדי ליזום מפגשים של הסגל שבין העולים החדשים לבין הסגל הותיק יותר.
נעמי בלומנטל: ממש לקיים אולי מפגשים.
נעמי בלומנטל: נראה לי שכדי שלא תהיה הרגשה של ניכור ושל זרות, ושאתה רק בא לעבודה והולך, ואתה מרגיש שיכולת להיות יותר משולב גם באווירה החברתית של האוניברסיטה - אזיי אני שואלת אתכם אם יש מקום לזה.
נחמיה לב ציון: בעצם מייצג את ועד ראשי האוניברסיטאות פה, אזיי זה בדיוק התחום שלו.
נחמיה לב ציון: קודם כל הוא עשה את זה אישית הרבה, באוניברסיטת תל אביב.
גרשון ברשטיין: האנשים שנכנסו ל"קמע" מקבלים ותק שאינו תלוי בוותק האמיתי שיש לאנשים האלה במדע, ותלוי רק בכמה שנים הם כבר צברו בתוך תכנית "קמע".
גרשון ברשטיין: זאת אומרת, אדם בן 60, הוותק שלו אותו דבר כמו למשל שלי, בגיל 42.
גרשון ברשטיין: לפי דעתנו אין כאן הגיון.
גרשון ברשטיין: ותק שנכנס בתוך "קמע" לחישוב של המשכורת, הוא צריך לקחת בחשבון - אינני יודע באיזו נוסחה - אבל הוא צריך לקחת בחשבון את הוותק הקודם של האדם.
נחמיה לב ציון: בנושא הזה משרד הקליטה מוביל, ואנחנו הולכים איתו.
נעמי בלומנטל: תודה רבה לך מר נחמיה לב ציון.
נעמי בלומנטל: מר דן עמיר, אינני בטוחה שאני צודקת, אני רק העליתי את העניין של הקליטה, ואתה עסקת בזה הרבה מאד - ליזום אילו שהם מפגשים, אולי סדנאות - אינני יודעת אם לקרוא לזה סדנאות, אבל עוסקים בזה הרבה מאד במקומות עבודה - ליצור יותר אינטראקציה בתוך הסגל של מקום העבודה.
נעמי בלומנטל: יכול להיות שזה יהיה נכון אם אנחנו, כוועדה, נפנה לאוניברסיטאות כדי ליזום יותר מפגשים, כי שמענו כאן מספר דברים, שזה היה אולי במרומז, שלא תהיה הרגשה של זרות, או של ניכור.
נעמי בלומנטל: הרי אנשים מגיעים לעבודה - עוזבים.
נעמי בלומנטל: אנחנו מכירים את האליטות הותיקות ששולטות, שקיימות באוניברסיטאות, ולמעשה, יתכן מאד שהעולים מרגישים מנוכרים לאליטות האלה.
נעמי בלומנטל: האם יש דרך שאתם רואים, והאם זה נכון מה שאני ביטאתי כאן - אינני יודע.
דן עמיר: מסוימת.
דן עמיר: אדם שהוא יחסית חדש, ברור שהוא איננו מרגיש את אותה מסכת של קשרים חברתיים כמו מי שנולד פה בוודאי, אבל גם כמי שיושב פה 30 שנה או 50 שנה.
דן עמיר: אבל הדבר הוא מאד בלתי מקובל באוניברסיטאות - ארגון של פעולות חוץ-אקדמיות, מסוג חברתי, ביוזמה מלמעלה.
דן עמיר: זה דבר שמאד תלוי בקשרים אישיים.
דן עמיר: כל הפעילות החברתית תלויה בקשרים אישיים.
דן עמיר: ודאי שיש פעילויות משותפות, אבל פעילויות משותפות חברתיות הן מעטות.
דן עמיר: יש מקומות שישנם הקשרים החברתיים - אני הייתי נוכח בעצמי במסיבות של החוג לכימיה באוניברסיטת תל אביב, עם העולים - היה לי הכבוד להיות מוזמן בין הכימאים.
דן עמיר: יש בחוג למתמטיקה פעילות חברתית משותפת, עד כמה שקיימת פעילות חברתית.
דן עמיר: במקומות אחרים - זה מאד תלוי.
דן עמיר: אין ארגון מלמעלה של פעילות חברתית באוניברסיטה, בדרך כלל.
דן עמיר: זה עניין יותר - קשה לקרוא לו אפילו מצפוני - אבל זה התנהגותי.
דן עמיר: בכל יחידה של הווי שונה.
דן עמיר: קשה לי לחשוב שאפשר ליזום דברים מלמעלה.
דן עמיר: אני, למשל, חבר באיזו שהיא עמותה, שנקראת "דיאלוג", שהמטרה שלה היא ליצור דיאלוג בין אינטלקטואלים ותיקים וחדשים.
דן עמיר: יש לנו מפגשים.
דן עמיר: יש כל מיני דברים מסוג זה.
נעמי בלומנטל: לב ומודעות ליחסים - יש גם הרבה מאד חברות פרטיות שעוסקות בנושא של ייעוץ ארגוני ויצירת קשרים - גם להעברת מידע בין אנשים שונים.
נעמי בלומנטל: ייתכן שיש מקום להמליץ לאוניברסיטאות.
דן עמיר: העבודה האינדיבידואלית של כל אחד.
דן עמיר: הרי יש אנשים בבית הספר שלי שאינני רואה אותם אף פעם.
דן עמיר: הם באים ועושים את העבודה שלהם.
נעמי בלומנטל: חושבת שכדאי.
דן עמיר: היינו צעירים, והיינו עושים 4 טיולים שנתיים וכל מיני דברים כאלה, אבל זה לא הדבר הרגיל.
נעמי בלומנטל: משרד הקליטה, מר בוריס מפציר, יצטרך לעזוב מוקדם.
נעמי בלומנטל: אנחנו גם נשתדל שהישיבה תסתיים היום בשעה עשר וחצי ברשותכם - יש לנו סדר יום מאד עמוס בשל תום המושב הנוכחי.
מיכאל נודלמן: שהוא יענה על הכל.
מיכאל נודלמן: אני צריך להגיד, מה שאני שומע פה, בעשור האחרון יש התקדמות גדולה במה שקשור למדענים עולים - אני זוכר איך זה היה בשנת 1990 - עכשיו יש ארגון, יש תקציבים, יש למי לפנות.
מיכאל נודלמן: אני חושב שעכשיו מה שפה אמרו, שזה תוצאה מפעולות של האוניברסיטאות, אני צריך להגיד שאני זוכר אילו הפגנות היו, איזה לחץ פוליטי היה, כמה פעמים אנחנו לא הצבענו בעד התקציב, כי דרשנו מראש הממשלה שיהיה סעיף "קמע", ושזה יכלול 500 מדענים, וכך היה.
מיכאל נודלמן: אינני אומר שאנחנו הצלחנו - אנחנו יחד.
מיכאל נודלמן: רק יחד אפשר היה להשיג דברים כאלה.
מיכאל נודלמן: אני חושב שזה הישג גדול, כי עכשיו למדענים יש עתיד.
נעמי בלומנטל: נושא על סדר היום.
מיכאל נודלמן: שאני מסכים עם ההרגשה שיש כוח אדם - יש הרבה מדענים, יש הרבה מהנדסים, אבל אנחנו איננו יודעים איך לבחור אנשים כאלה, באיזו שיטה לשכנע אנשים כאלה לבוא למפעלי הי-טק - אני חושב שמפעלי הי-טק צריכים, בעזרת משרד הקליטה, להוסיף קבוצות - ושם הם צריכים לעבור קורסים.
מיכאל נודלמן: לא קורסים סתם, אלא קורסים - שאם אדם נכנס לקורס, הוא צריך לעבוד אחרי זה.
מיכאל נודלמן: אבל הנושא שלי זה לא דברים כאלה.