GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רוני ארד: יכול להיות שיש ויכוח על גובה הקצבה, אבל בסופו של דבר צריך להסתכל על ההכנסה הפנוייה.
רוני ארד: יש לנו השוואות גם לגבי מי שמקבל הבטחת הכנסה וגם לגבי מי שמקבל קצבת נכות.
רוני ארד: היום, עם כל ההנחות שמקבלים גם נכים וגם זקנים וגם מקבלי הבטחת הכנסה יוצא שההכנסה הפנויה שלהם מהקצבה יוצאת הרבה יותר גבוהה לפעמים מאנשים שעובדים קשה ומשלמים מס הכנסה, ביטוח לאומי ותשלומים אחרים.
נעמי בלומנטל: נניח שאנחנו לוקחים קבוצת נכים של 100% שעלו בשנת 1990 ומנסים לפתור את הבעיות שלהם, כתוכנית חירום.
נעמי בלומנטל: כמו שעשינו עם האתיופים בקראוונים.
נעמי בלומנטל: האם אתם יכולים לאתר קבוצה של 400 – 500 נכים עולים לפי שנת העלייה שלהם ולנסות לפתור את בעייתם?
חביב קצב: אנחנו עובדים לפי שנות עלייה, לפי הוותיקים ביותר.
חביב קצב: אנחנו מטפלים כעת בשנת 1990, שבה הגיע מספר העולים הכי גדול מכל שנות העלייה של עשר השנים האחרונות.
חביב קצב: הנקודה היא לא טיפול לפי ותק העלייה אלא באיזה כלים אנחנו באים לטפל בבעיה.
חביב קצב: אנחנו חוזרים לאותה נקודה מרכזית ואומרים מה ההגדרה אצלנו של זכאות נכים.
חביב קצב: יש פה הבחנה ברורה ביותר.
חביב קצב: אני מדבר כרגע על דיור ציבורי – דירת "עמיגור" או דירת "עמידר" או דירת נ"ר שרוכשים אותה במיוחד עבור אותה משפחה או עבור אותה עולה ומעבירים אותה לניהול החברות המאכלסות.
חביב קצב: בהגדרה הזאת יש הבחנה ברורה מאד בין הזכאות לדירה פנויה, שזה תקציב מוגבל.
חביב קצב: בדרך-כלל זה עומד על 50 דירות לשנה.
חביב קצב: זה התקציב הרגיל.
חביב קצב: בתקציב הזה אנחנו חייבים לכת לפי שני תנאים מרכזיים: 1.
חביב קצב: ותק העלייה.
חביב קצב: 2.
חביב קצב: קריטריונים נוקשים, כמו הדומה של גב' לוין, שלצערנו יושבת על כסא גלגלים.
חביב קצב: זו הבחנה ברורה ביותר.
וילמה מאור: על כמה אחוזי נכות מדובר במקרים אלה?
חביב קצב: מי שיושב על כסא גלגלים.
אנה לויט: לא נכון, נכה על כסא גלגלים לא תמיד נחשב נכה 100%.
וילמה מאור: זה מה שאני שואלת.
וילמה מאור: כמה כאלה יש מקרב העולים?
חביב קצב: בין 550 ל-600 בסך-הכל, לפי כל שנות העלייה, לא כולל אלה שפתרנו את הבעיות שלהם, ויש כאלה מאות רבות.
חביב קצב: יש הבחנה שנייה של עולים נכים.
חביב קצב: אני לא רוצה להיכנס לדוגמאות אישיות, וגם לא נכון לעשות את זה, אבל יש פה אנשים שיש להם אחוזי נכות.
חביב קצב: אני לא בא להפחית, חלילה, מהמצוקה שלהם, אבל בגלל המצוקה התקציבית של דירות נ"ר, המסגרת שבה הם זכאים לדירות ציבוריות בפריפריה היא ממלאי הדיור הציבורי שמתקבל מ"עמידר" או מ"עמיגור", ושמענו כאן שיש בעיות למצוא דירה מתאימה, הסכמה של השכנים לבנות רמפה וכו'.
חביב קצב: אנחנו מכירים את כל הבעיות האלה.
חביב קצב: גברתי היושבת-ראש, אם אנחנו לוקחים שנת עלייה ומתגברים אותה בכלים, זה כבר ספור אחר.
חביב קצב: אם אנחנו לא מתגברים אותה בכלים תקציביים, אז אנחנו הולכים לפי שנת העלייה, לפי ההגדרות שעליהן דיברתי.
נעמי בלומנטל: בעקבות הישיבה הזאת ננסה לקיים בפגרה פגישה אחת בנושא הדיור עם שר האוצר אולי.
נעמי בלומנטל: נשב עם נציגי משרד השיכון ומשרד הקליטה וננסה לחשוב מה אנחנו יכולים לעשות חוץ מהענין של שכר-דירה שכבר דיברנו עליו, שתהיה הצעה קונקרטית.
חביב קצב: אין ספק שהפתרון שהעלה ישראל שוורץ, הפתרון של עדכון הסיוע בשכר-דירה הוא מסלול מרכזי ומאד מעשי.
חביב קצב: הוא מקל מאד על המצוקה ומאפשר להם יותר להתמודד בחיי היום-יום.
חביב קצב: זה דבר מאד-מאד חשוב.
ישראל שוורץ: והוא זמין.
ויקטור בריילובסקי: אני מסכים עם ההצעה לקיים ישיבה של הוועדה בפגרה בנושא הדיור, אבל אני חושב שיש כמה נקודות שאפשר לתקן אותן בעזרת חוק.
ויקטור בריילובסקי: למשל, הנחה בשיעור 50% בתחבורה הציבורית.
ויקטור בריילובסקי: זו הצעה פשוטה מאד ואני לא רואה שום סיבה למה הנכים לא מקבלים את ההנחה הזאת.
ויקטור בריילובסקי: כמו-כן הנחה של 50% במחירי התרופות.
ויקטור בריילובסקי: גם כאן אין שום סיבה שנכים שזקוקים לתרופות אולי יותר מכל בן-אדם אחר, לא מקבלים אותה.
ד"ר מיכאל דור: כל הנכים במדינה, עולים חדשים כוותיקים, מקבלים הנחה לפי דרגת הנכות.
ד"ר מיכאל דור: יש אחידות.
ויקטור בריילובסקי: דבר יותר קשה שדורש פתרון הוא ועדה רפואית.
ויקטור בריילובסקי: אנחנו כל הזמן שומעים שיש שם מגמה להפחית אחוזי נכות.
נעמי בלומנטל: דרך אגב, זה קיים לא רק בארץ.
אלכסנדר צינקר: בא בן-אדם עם רגל אחת, ואומרים לו: עוד שנה נבדוק אותך שוב ונראה אם השתנה משהו.
ויקטור בריילובסקי: הפתרון היחיד שאני רואה עכשיו הוא שבכל ועדה כזאת צריך להיות אדם עצמאי, שאנחנו יודעים שהוא לא במסגרת הזאת ושהוא יכול לתקן שם משהו.
ויקטור בריילובסקי: אני חושב שזה לא כל-כך קשה לחוקק חוק שלא יעשה מהפך גדול, אבל יתקן את כל הנקודות הברורות האלה.
ויקטור בריילובסקי: אני גם מסכים שצריך לדבר על דבר חשוב ביותר, אולי זה דיור, אבל חוץ מדיור אפשר לתקן דברים כאלה.
טטיאנה פולסקיד: מר קצב אמר שאם העולה יקבל יותר מ-100 שקל זה יהיה חמצן בשביל העולים.
טטיאנה פולסקיד: החמצן עולה יותר מ-100 שקל לחודש.
טטיאנה פולסקיד: זה לא יהיה חמצן בשבילנו, זה יהיה עוד קצת פרנסה בשביל הבית.
טטיאנה פולסקיד: שנית, אמרו פה שאנשים סירבו לקבל דירות.
טטיאנה פולסקיד: זה נכון, הם סירבו, כי הדירה לא מתאימה להם.
טטיאנה פולסקיד: אנשים עם בעיות פיסיות צריכים תנאים מסוימים.
טטיאנה פולסקיד: אני יכולה לתת דוגמה אישית.
טטיאנה פולסקיד: נתנו לי דירה.
טטיאנה פולסקיד: לקחת נציג מקופת-חולים והיא כתבה שהדירה הזאת לא מתאימה לי.
טטיאנה פולסקיד: אז כתבו שאני סירבתי לקבל את הדירה הזאת.
טטיאנה פולסקיד: זאת אומרת שאחרי עשר שנים מעבירים בן-אדם מעיר אחת לשנייה, זה כמו קליטה חדשה.
טטיאנה פולסקיד: אם בן-אדם נכה חי באותו מקום עשר שנים, יש לו כבר קרובים בסביבה, ולהעביר אותו מעיר לעיר זה כמו קליטה חדשה.
טטיאנה פולסקיד: יותר טוב לחיות בתנאי שכירות קשים, כי לא ייתכן להעביר אותו לעיר אחרת שבה אין לו קרובים.
נעמי בלומנטל: רוב הדברים שאת אומרת הם מאד הגיוניים.
נעמי בלומנטל: אבל אנחנו רוצים להתקדם.
טטיאנה פולסקיד: נכון שזה ברור, אבל כדי שזה יהיה ברור צריך להגיד את זה בכל פה, כי אני לא שמעתי שמישהו פה אמר את זה.
טטיאנה פולסקיד: בנוסף לזה רציתי להגיד שחוץ מלחכות לדירה ציבורית לנכים אין אלטרנטיבה.
טטיאנה פולסקיד: אולי אפשר לתת להם משכנתה בתנאים מסוימים, לטווח ארוך, או משכנתה כמו שנתנו לאנשים שגרו במלון, כי זאת הלוואה שיכולה לעזור לאנשים.
מיכאיל וישנפולסקי: הנכים לא מקבלים משכנתה, כי הבנקים מפחדים לתת להם כסף.
טטיאנה פולסקיד: יש משכנתה לנכים – 87,000 שקל.
טטיאנה פולסקיד: המשכנתה לנכים צריכה להיות אחוז מההכנסה שלו.
טטיאנה פולסקיד: צריך למצוא פתרון, כי עכשיו נותנים דירות למי שעלה לארץ ב-1990.
טטיאנה פולסקיד: זאת אומרת, עולה נכה שהגיע היום לארץ יקבל דירה בעוד עשר שנים, במקרה הטוב בשנת 2010.
טטיאנה פולסקיד: אנשים באים אלינו לעמותה ושואלים מה עם דירות?
טטיאנה פולסקיד: ואני עונה להם: תחזרו ותבואו בעוד עשר שנים ואולי אז תהיה לכם דירה.
טטיאנה פולסקיד: זאת בעיה של המדינה וצריכות להיות כמה דרכים כדי לפתור אותה.
נעמי בלומנטל: לכן גם הזמנו אתכם כדי לשמוע את הדברים.
נעמי בלומנטל: חבר-הכנסת יורי שטרן מעלה בדרך-כלל את הבעיה של עולים נכים.
נעמי בלומנטל: אנחנו מכירים את נושא הדיור ואת הבעייתיות שלו וחיים אותו כבר כמה שנים.
נעמי בלומנטל: אתם חווים אותו קשה מאתנו.
נעמי בלומנטל: אני רוצה לסכם, שכל חברי הכנסת של הוועדה נשב בפגרה עם נציגי משרד השיכון, משרד הקליטה ומשרד האוצר, ולאור הישיבה היום נראה מה כן ניתן לעשות לפחות בנושא של שכר-דירה, ואולי הגדלת משכנתאות.
נעמי בלומנטל: נשמע כעת את הביטוח הלאומי.
נעמי בלומנטל: אחת הבעיות שעלתה כאן, בעיקר על-ידי מיכאיל וישנפולסקי, היא היחס, השפה שבה מדברים, וחוסר מידע.
נעמי בלומנטל: חבר-הכנסת בריילובסקי אמר שאולי כדאי שבוועדות רפואיות יהיה אולי נציג ציבור, כמו שבדירקטוריונים יש לנו נציגי ציבור.
נעמי בלומנטל: אני מבינה שבפתח-תקוה יש בעיה קשה, ואולי גם במקומות אחרים, של יחס מזלזל, פוגע.
נעמי בלומנטל: אני רוצה לשמוע תשובה בקשר לשפה הרוסית.
נעמי בלומנטל: אנא תשובותייך הקונקרטיות גם לענין הקצבאות ותשלומים שונים, מה מגיע ומה לא, אבל גם כל מה שקשור ליחס, ולאור מה ששמענו בהחלט נמליץ שעובדי הביטוח הלאומי יעברו סדנאות, כדי שהיחס לעולים החדשים יהיה שונה.
נעמי בלומנטל: אולי הם לא מבינים מה זה עולה חדש.
דליה יוגב: גם בין העובדים שלנו יש עולים חדשים כך שהם בוודאי מבינים אותם.
נעמי בלומנטל: לא בטוח.
נעמי בלומנטל: אולי לא מתייחסים אליהם יפה.
דליה יוגב: אנחנו בשנת שרות במוסד לביטוח לאומי, עם הפנים לקהל, עם הפנים לפונים.
דליה יוגב: שיפור השרות עובר כחוט השני בכל המחלקות.
דליה יוגב: אנחנו מאד משתדלים לתת יחס נאות ויפה, ואפילו בתקופה האחרונה העלינו הצעה שכמו שיש שרות ייעוץ לקשיש שנותן הכוונה והדרכה לקשיש, על-ידי מתנדבים, אולי נעמיד גם לנכים שרות ייעוץ כדי שהם יוכלו בעזרתו למלא טפסים ולתקשר יותר טוב.
דליה יוגב: כי חלק מהעובדים, לצערנו, לא מבינים רוסית או אמהארית, ואנחנו משתדלים בכל מקרה, כשיש בסניף כלשהו דובר רוסית, להזמין אותו.
דליה יוגב: בוועדות אנחנו מבקשים שאדם שאינו דובר עברית יביא אתו מישהו שיוכל לתרגם לרופא את הבעיות, וכך הרופא יעשה את האבחון.
דליה יוגב: אנחנו משתדלים לשמוע את הנכה ולהחתים אותו שהוא הציג את כל התלונות שלו, ששמעו אותו, והוא חותם על זה שהבינו אותו.
דליה יוגב: יש חוברות בכל הנושאים ברוסית, ואני יכולה לשלוח לוועדה חוברות כאלה.
דליה יוגב: בביטוח נכות ברור שיש חומר כתוב, גם בסניפים.
דליה יוגב: לאחרונה הוצאנו דף מידע, ומייד סניף מסוים לקח יוזמה ותרגם אותו לרוסית וסניף אחר לערבית, והפצנו אותו.
דליה יוגב: יש כמובן חוברות הסברה ואני אשלח לכם עותקים מהן.
דליה יוגב: בקשר לעבודה לפני הנכות ואחריה, ואם מושפעת קצבת הנכות מהעבודה הזאת, התשובה היא לא.
דליה יוגב: כי מי שמרוויח 10,000 שקל לפני הנכות ולאחר הנכות הוא לא יכול לעבוד עקב הנכות, הוא יקבל את הקצבה לפי השיעור האוניברסלי שקבוע בחוק.
דליה יוגב: להפך, למי שיש הכנסות שלא מעבודה אנחנו לא נותנים לו תוספת בעד התלויים בו, לעומת אדם שאין לו הכנסה, אנחנו נותנים לו את כל הקצבה.
דליה יוגב: כלומר, קצבת משפחה יכולה להגיע ל-61.5% מהשכר הממוצע במשק, כשאנחנו יודעים ששכר המינימום הוא הרבה פחות מזה.
דליה יוגב: נכון טוענים הנכים שקצבת היחיד, שעומדת על 26.75% מהשכר הממוצע במשק היא נמוכה, אבל למשפחה אנחנו מגיעים ל-61.5% עם ההטבות שמסביב.
דליה יוגב: אבל זה גם לנכים עולים וגם לנכים ותיקים.
דליה יוגב: כלומר, אדם שלא עבד בארץ יקבל כמו נכה עולה.
דליה יוגב: בקשר לפרוטוקולים, אני עובדת במשרד הראשי ולא שמעתי שלא שלחו פרוטוקול.
דליה יוגב: אנחנו לא שולחים את הפרוטוקול אוטומאטית, כי אנחנו מתעסקים עם מאסה מאד גדולה.
דליה יוגב: אנחנו משתדלים לשלוח את הפרוטוקול הרפואי לכל מי שמבקש, במקום, אפילו אם הוא מבקש זאת בטלפון, והוא יקבל אותו כעבור יומיים-שלושה לכתובתו.
מיכאיל וישנפולסקי: יומיים – שלושה?
מיכאיל וישנפולסקי: בפתח-תקווה מחכים שבועיים.
ד"ר מיכאל דור: היה גם מקרה שמישהו היה בוועדה רפואית לפני שמונה שנים ולקח לנו חודשיים למצוא את זה בכלל.
ד"ר מיכאל דור: זאת אומרת, יש זמן סביר.
נעמי בלומנטל: כנראה שבפתח-תקווה יש בעיה מיוחדת.
דליה יוגב: אני המדריכה של פתח-תקווה ואני מוכנה להעיד שיש שם בחורות מקסימות שמשתדלות מאד.
מיכאיל וישנפולסקי: יש שם בחורה בשם סמדר, ואיך היא מדברת?
מיכאיל וישנפולסקי: ! ויש שם עוד בחורה.
מיכאיל וישנפולסקי: אני יכול לשמוע הכל, אבל בפתח-תקווה יש בעיה מאד גדולה.
דליה יוגב: אני אנסה לדבר עם הפקידות שם.
דליה יוגב: אין שם מספיק דוברי רוסית, אבל העובדות שם הן טובות מאד.
דליה יוגב: בקשר לתשלומים לוועדות אנחנו קשורים לתקשי"ר.
דליה יוגב: רק אם הוועדה מתקיימת במרחק של מספר קילומטרים ממקום מגוריו של התובע אנחנו משלמים בעד הוצאות הנסיעה.
דליה יוגב: אם אדם גר בפתח-תקווה והוועדה בפתח-תקווה, אנחנו משלמים לפי התעריפים שבתקשי"ר.
דליה יוגב: מי שמגיע במונית ורופא מאשר שהוא לא יכול היה לבוא בתחבורה ציבורית, אנחנו משלמים אפילו בעד הוצאות נסיעה במונית.
דליה יוגב: הוצאות נסיעה משולמות לפי התקשי"ר.
דליה יוגב: בקשר למעבר מקצבת נכות לקצבת זקנה – קצבת נכות ניתנת למי שאיבד את הכושר שלו ואת היכולת שלו לעבוד ולהשתכר.
דליה יוגב: כאשר אדם מגיע לגיל הפנסיה, רובנו לא עובדים ומקבלים קצבת זקנה.
דליה יוגב: יש סעיף בחוק שאומר שנכה שקיבל קצבת נכות למעלה משנה, כאשר הוא עובר לקצבת זקנה הוא יקבל את אותו שיעור.
דליה יוגב: כלומר, אנחנו לא פוגעים בגובה הקצבה.
דליה יוגב: כי קצבת נכות היא 26.75% מהשכר הממוצע במשק.
דליה יוגב: התחלה של קצבת זקנה היא 16%.
דליה יוגב: כלומר, נכים כאלה היו צריכים לרדת ברמה דראסטית.
דליה יוגב: לכן, מי שקיבל קצבת נכות שנה ומעלה ממשיך ומקבל את אותו שיעור בקצבת הזקנה.
דליה יוגב: זה אמור לגבי כלל הנכים, גם הוותיק וגם עולה חדש.
דליה יוגב: מי שקיבל קצבת נכות פחות משנה, יקבל את קצבת הזקנה המגיעה לו, וקצבת הזקנה מורכבת משניים: 1.
דליה יוגב: הקצבה הבסיסית; 2.
דליה יוגב: בתוספת השלמת הכנסה.
דליה יוגב: הוועדה יושבת בבית-חולים מרכזי בארץ.
דליה יוגב: הרופאים של בתי החולים הם הרופאים שקובעים את הדעה הרפואית.
דליה יוגב: אינני יודעת אם לרופא שם יש אינטרס להגיד פחות או יותר.
דליה יוגב: הוא פועל לפי מומחיותו, לפי מיטב הבנתו ושיקול-דעתו.
נעמי בלומנטל: יש ועדות רפואיות שתמיד יהיו קשות והן תמיד "מאיימות" גם על ותיקים וגם על עולים חדשים.
נעמי בלומנטל: אני מעלה הרהור אולי להביא נציג מבחוץ.
דליה יוגב: אנחנו תמיד נותנים לקרוב או ידיד להיכנס ולשמוע.
דליה יוגב: הנכה יכול להביא אתו איש מיוחד – רופא שלו, ידיד, אח, בן זוג ואנחנו נותנים גם למבוטח וגם למלווה להשמיע את דברם.
מיכאל נודלמן: אם זה כל-כך טוב שקצבת זקנה וקצבת נכות הן אותו דבר, למה רוני ארד אומר שזה יעלה 20 מיליון שקל בשנה אם יהיה חוק שיאמר שרק קצבת נכות תהיה?
מיכאל נודלמן: למה זה כך?
דליה יוגב: הבסיס של קצבת נכות הוא יותר גבוה מהבסיס של קצבת זקנה.
דליה יוגב: קצבת נכות היא 26% מהשכר הממוצע במשק, עם הטבה סוציאלית.
דליה יוגב: השאלה מי זכאי להשלמת הכנסה וכנראה שהמעבר הזה עולה כסף.
נעמי בלומנטל: לגבי שכר-דירה כבר הוצאנו מכתבים ואני רוצה להודות למנהלת הוועדה ולמזכירה וגם דיברנו עם ישראל שוורץ.
נעמי בלומנטל: גם פנינו לחבר-הכנסת אלי גולדשמידט, יושב-ראש ועדת הכספים, לראות את העלות התקציבית של ההפרש כדי ששכר-הדירה יהיה קצת יותר הגיוני.
אלכסנדר צינקר: ותהיה ישיבה בפגרה בנושא הדיור.
נעמי בלומנטל: תבדקו את הענין של פתח-תקווה ותודיעו לנו אם היחס השתנה.
נעמי בלומנטל: אם היחס לא השתנה, אנחנו נזמין אותם אלינו לוועדה.
דליה יוגב: אני אבדוק את זה אישית.
נעמי בלומנטל: רשות הדיבור למר קצב, מאחר שהוא צריך לעזוב עוד מעט.
חביב קצב: לעבודת הוועדה היו שותפים אורה חריש, אורי זניר ואיש האוצר שי יפתח.
חביב קצב: עבדנו קשה מאד ויש תוצאה ברורה מאד והיא מונחת בהסכם שחתמנו עליו כממשלה יחד עם "עמיגור".
חביב קצב: בהסכם מדובר על כל בתי המגורים לקשישים עולים חדשים, שהם בבעלות הסוכנות היהודית, שייכנסו בהסכם יחד עם "עמיגור", שהם ישלבו את הדיירים ששלחנו וישלמו 8% ותמורת זה הגענו להסכם, וזה מוסיף לנו מקומות.
חביב קצב: כל הדירות שמתפנות ב-5, 8, 10 שנים שבהסכם יגיעו גם לאכלוס.
חביב קצב: דבר נוסף חשוב, שהאנשים שייכנסו לשם אי-אפשר להוציא אותם עד סוף ימיהם.
חביב קצב: אנחנו מאחלים להם עד 120.
חביב קצב: כך שכל הצדדים הגענו להסכם נכון ומכובד ולטובת העולים, ואני מברך על זה.
נעמי בלומנטל: בשם חברי הכנסת אנחנו רוצים להודות לכם.
נעמי בלומנטל: אני וגם כל אחד מחברי הכנסת דיברנו כמה פעמים גם עם מנכ"ל משרד השיכון, גם עם משרד האוצר, וגם העלינו את הנושא בוועדת העלייה והקליטה, ואני רוצה לברך אתכם, את מר קצב, כמובן, את משרד השיכון – אורה חריש, מרכזת בכירה לרכוש הניהול המנהלי.
חביב קצב: היא היתה הרוח החיה בכל הנושא.
נעמי בלומנטל: נמצא אתנו כאן גם יגאל אסף.
נעמי בלומנטל: לפי דעתי אתם מגלים אנושיות רבה ביותר.
נעמי בלומנטל: אני רוצה לציין את התרומה הבלתי נלאית של אורי זניר, שלפעמים מקבל בוועדה, לא בצדק, עצבים של מישהו.
נעמי בלומנטל: אני מאד מעריכה את העבודה שלך.
נעמי בלומנטל: וכמובן המנכ"ל אריה אביר.
נעמי בלומנטל: תמסרו דרישת-שלום לידידי עמירם מסס, שידוע גם כאדם נפלא, ואני בטוחה שתמשיכו לפעול ברוח זו.
נעמי בלומנטל: אני מאחלת לכם הרבה הצלחה.
אריה אביר: אנחנו סיכמנו את הנושא הזה.
אריה אביר: בהסכם הזה חסר ענין התחולה ואני חושב שנסכם אותו היום פה עם נציגי משרדי הממשלה.
אריה אביר: אתמול היו לנו טלפונים מכל מיני מקורות לקשישים שאנחנו מטפלים בהם, והיה בלבול – ממתי, כן תשלמו, או לא.
אריה אביר: אנחנו לא יודעים עדיין ממתי להפעיל את זה, ואנחנו נקבל, כמובן, מה שהממשלה תחליט.
סופה לנדבר: אנחנו סיכמנו בוועדה שזה יהיה מ-1 ביולי.
יורי שטרן: חשבנו שהתשלום יהיה ב-1 ביולי אבל תוקף התיקון יהיה מ-1 באפריל.
יורי שטרן: זאת היתה ההמלצה שכולם הסכימה לה, כולל משרד האוצר.
יורי שטרן: לכן אין פה שום דבר לוותר.
יורי שטרן: אנחנו לא מוותרים.
אורה חריש: אנחנו לא החלטנו בסיכום.
אורה חריש: גם לא היינו בסיכום, אז איך יכולנו להחליט?
אורה חריש: היינו צריכים גם מקורות תקציביים שלא היו לנו אז, ורק עכשיו יש לנו.
סופה לנדבר: אני מציעה ששי יפתח יאמר מה היתה השתלשלות העניינים.
סופה לנדבר: גם לך מגיעות מחמאות.
שי יפתח: אמרנו בזמנו שנפעיל את ההסכם מ-1 ביולי.
שי יפתח: ביקשתי גם להפעיל אותו רטרואקטיבית, ודיברתי על כך עם אורה חריש.
שי יפתח: אמרנו שנבחן ונראה אם יש מקורות תקציביים.
שי יפתח: כרגע אנחנו בבעיה תקציבית.
שי יפתח: הוועדה הבין-משרדית ממצה למעשה את כל התקציב שעומד לרשותה, ויש בעיה תקציבית.
שי יפתח: הוועדה עשתה השנה איזה שהוא משחק והעבירה מעט מההקצאה לטובת שכר הדירה כדי להשוות אותו כבר מהשנה.
שי יפתח: בשנה הבאה זה כתוב בבסיס התקציב.
שי יפתח: השנה זה בעייתי קצת.
שי יפתח: יהיה לנו קשה.
אריה אביר: אנחנו צריכים להודיע לדיירים.
נעמי בלומנטל: אנחנו אומרים עכשיו שהתאריך הוא 1 באוגוסט.
יורי שטרן: היתה פה סחבת ביורוקרטית שהעולים צריכים לשלם עבורה, ואני חושב שזה לא מקובל.
יורי שטרן: כשהתחלנו את הדיון, די מהר סיכמנו עם כל הגורמים שנכון ומוצדק להשוות, ושיש לזה מקור שפשוט האוצר היה צריך מזמן לשאוב ממנו את המשאבים, ואז התחילה הסחבת הזאת – הסכמים כאלה או אחרים.
יורי שטרן: למה העולים צריכים לשאת בתוצאות הסחבת הביורוקרטית?
יורי שטרן: הרי אם היו מגיעים לסיכום תוך שבועיים, כמו שהוחלט אז, ההסכם היה אמור להיכנס לתוקף מ-1 ביולי, עם תוקף רטרואקטיבי מאפריל, ואז לא העלית את הנושא של חוסר משאבים.
יורי שטרן: אני מזכיר את הטענה הבסיסית שלנו שהתקבלה על-ידי כל הגורמים, כולל בראש ובראשונה משרד האוצר.
יורי שטרן: הטענה היתה שעולה שנכנס להוסטל מוותר על זכאותו להשתתפות בשכר-דירה בשוק החופשי.
יורי שטרן: הכסף שלו נשאר באוצר.
יורי שטרן: לכן האוצר היה צריך מהכסף הזה לפצות את "עמיגור" על-מנת שכולם יקבלו אותו שכר-דירה.
יורי שטרן: זה לא שייך כלל להקצבה למקומות חדשים.
יורי שטרן: אתם מאלצים אותנו להגיע לבג"צ בנושא של שמירת הזכאות לעולים, כאשר הם משלמים שכר-דירה לפי החלטת "עמיגור" ולא לפי גובה הסבסוד הממשלתי.
יורי שטרן: זה לא נכון לעשות.
יורי שטרן: בכמה כסף מדובר?
שי יפתח: אני לא יודע, אבל צריך למצוא מקורות.
יורי שטרן: תפרסו להם את זה לשנה שלמה, למשל.
שי יפתח: אפשר לעשות את זה מ-1 ביוני ובזה נסגור את הענין, ונדחה חלק מהדברים.
יורי שטרן: השאלה היא אם כל ההוסטלים שדיברנו עליהם נכנסו להסדר החדש, או שיש הוסטלים שנשארו ללא הסדר?
אורה חריש: יש לנו סיכום בכתב מה יהיה לגבי כל הוסטל.
אריה אביר: להבנתנו, דיירים קיימים צריכים לקבל את ההפרש הזה, וזה אמור לגבי כל הדיירים הקיימים.
יורי שטרן: כי אנחנו קיבלנו שלשום ידיעה ממשה נתיב יו"ר "עמיגור", אבל הוא לא ידע בדיוק את המסגרת.
אריה אביר: כי מר נתיב לא השתתף במשא ומתן.
אריה אביר: אני חתמתי על ההסכם.
אריה אביר: המשא-ומתן על ההסכם נמשך הרבה מאד זמן.
אריה אביר: אני נכנסתי אליו באופן אישי לפני שלושה חודשים.
אריה אביר: אנחנו הסכמנו על כל מיני תנאים, ואמרנו שהבעיה שהלחיצה את כולם היתה השוואת ה-8%, שכולם ישלמו אותו מחיר.
אריה אביר: הסכמנו על שני הוסטלים, שאכלוסים חדשים הממשלה לא תצטרך לשלם לא בעד השיפוץ החוזר ולא בעד השיפוץ הגדול יותר, ואנחנו לוקחים על עצמנו שמי שיאוכלס שם יהיו עולים חדשים, חסרי דיור שאנחנו נאכלס.
אריה אביר: ברור לחלוטין שכל 12 – 13 ההוסטלים האלה ייכנסו להסדר של 8%, כי אי-אפשר להגיד לזה כן ולזה לא.
אריה אביר: אתם צריכים לזכור עוד דבר, שכל הדיירים האלה לא נשלחו על-ידי "עמיגור".
אריה אביר: הממשלה שלחה אותם.
יורי שטרן: והדיירים החדשים ישלמו סכום יותר גבוה?
אריה אביר: כן, אבל הם יהיו עולים חדשים חסרי דיור.
יורי שטרן: מי שגר היום בהוסטל יאשרו לו את זה, אבל הדיירים החדשים בשני ההוסטלים ש"עמיגור" לוקחת על עצמה, אני פשוט לא מבין.
יורי שטרן: הסבסוד הממשלתי חייב להיכנס יחד עם כל דייר ודייר, שאחרת היה זכאי להשתתפות בשכר-דירה.
יורי שטרן: לכן אין פה הבדל בין הוסטל חדש לבין הוסטל ישן.
אורה חריש: לגבי שני ההוסטלים האלה אולי נדבר עם חברת "עמיגור" לחוד.
אורה חריש: אנחנו לא רוצים להעלות את זה כאן.
יורי שטרן: אבל תסבירו לנו על איזה שני הוסטלים מדובר.
אריה אביר: אני יכול להגיד לך, ואני יכול להתחייב גם בשם האוצר וכולם יחד פה, שלא יהיה מצב שדיירים קשישים שנמצאים היום בדיור מוגן של "עמיגור", הדיור הסוכנותי שאנחנו מדברים עליו, ישלמו שני תשלומים שונים.
יורי שטרן: והעתידיים?
אריה אביר: לגבי העתידיים, כל אלה שיאוכלסו במסגרת 12 מתוך ה-14, כולם אותו דבר.
אריה אביר: אנחנו הגענו להסכם שרק שניים שבהם הושקע כסף מחו"ל, על-מנת לאכלס גם עולים שהם רחוקים מאד בתור, יצטרכו לשלם הרבה פחות משהם היו משלמים בחוץ, אבל קצת יותר משהם משלמים, והממשלה תאכלס אותם.
יורי שטרן: אני ממש "איבדתי" אותך.
אריה אביר: תנו לדבר על שני ההוסטלים באופן נפרד.
יורי שטרן: אני רק מדגיש שנקודת המוצא היא חובת משרד האוצר לסבסד לחברת "עמיגור" את ההפרשים.
אריה אביר: החובה הזאת היא גם לעתיד.
יורי שטרן: היא עתידית והיא לא קשורה למיקום של ההוסטל.
אריה אביר: לגבי הנושא בעקרון הכל מסוכם.
אריה אביר: יש לנו אי-הבנה שנוצרה עכשיו, שאנחנו גם נודיע לכם ואני מניח שנגיע להסכם או היום או מחר.
אריה אביר: אבל מה שחשוב עכשיו זה להודיע לדיירים שלנו שלא יהיו מבולבלים.
אריה אביר: כי בחברת "עמיגור" יש מערכת קהילתית.
אריה אביר: אנחנו צריכים לסכם פה בדיוק מה סוכם.
יורי שטרן: מגיע "כל הכבוד" לדיירים עצמם שפתחו בשביתה ואמרו שהם לא ישלמו כסף אם הדבר הזה לא יתוקן, ואני מניח שגם זה הזיז קצת את המערכת.
יורי שטרן: יושב-ראש החברה ממשיך לשלוח מכתבים בהם מסבירים הוא מסביר לדיירים שהוא לא יכול להוריד את הסכום.
יורי שטרן: מדובר כעת על צמח זהבי, סגן מנהל אגף הכספים.
יורי שטרן: העליתי את הענין בוועדה לפני חודשיים, ואמרו: זה לא ייתכן וזה לא יהיה יותר.
יורי שטרן: אבל שוב, במכתב שנשלח ב-4 ביולי הוא כותב:
יורי שטרן: הרבה קשישים הזכאים אינם זוכים לפתרונות דיור כאלה ומממשים את זכותם להשתתפות מהמדינה בשכירות פרטית.
יורי שטרן: גם לכם שמורה זכות זו בתמורה להחזרת הדירה שברשותך.
יורי שטרן: אדם קשיש שכל שקל בשבילו הוא סכום עתק, מבקש לתת לו הנחה ואומרים לו שאי-אפשר, ומוסיפים: לך מפה.
יורי שטרן: אני חושב שאדם שחותם על מכתב כזה לא יכול להיות - - -
סופה לנדבר: הוא פשוט לא ידע על החלטות הוועדה.
יורי שטרן: סליחה, זה לא קשור.
סופה לנדבר: עם כל הכבוד, עכשיו אני אדבר ואתה קצת תשתוק.
יורי שטרן: מה זה הסגנון הזה?
סופה לנדבר: כי אתה לא חבר ועדה.
סופה לנדבר: אתה באת, לקחת לי את הנושא וזה לא מקובל עליי.
יורי שטרן: אני מבקש הגנה מיושבת-ראש הוועדה.
יורי שטרן: מה זה הדבר הזה?
יורי שטרן: מה הסגנון הזה?
יורי שטרן: מה זה "תשתוק"?
סופה לנדבר: נעמי, זה לא מקובל.
סופה לנדבר: זה נושא שאני העליתי בוועדה.
יורי שטרן: גם אני.
יורי שטרן: אנחנו שנינו רוסים.
סופה לנדבר: הוא תפס טרמפ על הנושא והוא מדבר כבר רבע שעה.
יורי שטרן: אני מציע בדיוק כמוך.
יורי שטרן: שנית, זה לא שייך לעדה.
סופה לנדבר: זה כן שייך, אתה תפסת טרמפ על נושא שאני ליוויתי אותו במשך חצי שנה.
יורי שטרן: תסלחי לי, אני לא צריך את הטרמפ שלך.
יורי שטרן: בחייך, את עוד תלמדי הרבה עד שתגיעי לרמה שלי.
סופה לנדבר: בטח, אצלך אני באמת אלמד.
סופה לנדבר: אתה פשוט תיקח שיעורי אתיקה וטקטיקה ואחר-כך אנחנו נשב ונדבר.
נעמי בלומנטל: אלה נושאים שעמדו על סדר-היום של הוועדה גם בישיבות קודמות.
נעמי בלומנטל: חבר-הכנסת שטרן, כבר ביקשתי ממך להתחיל לסכם, כי אי-אפשר כל פעם להעלות עוד דבר ועוד דבר.
יורי שטרן: זה לא עוד דבר.
יורי שטרן: זה בדיוק מחזיר אותנו - - -
נעמי בלומנטל: תכף נטפל גם בזה.
סופה לנדבר: גברתי היושבת-ראש, קןדם-כל אני רוצה להודות לך על העקשנות שלך, כי אחרי שפניתי אלייך לפני חצי שנה, לקחת את הנושא בשיא הרצינות.
סופה לנדבר: אני גם מודה לך שכאשר היית בשליחות של הכנסת ולא היית כאן, נתת לנו לנהל את הענין.
סופה לנדבר: לפני שאומר תודה למשרדים השונים אני רוצה להודות לסמנכ"ל התאחדות יוצאי מדינות חבר העמים, גלינה סולטנוב, שריכזה וליוותה את הנושא, היא היתה כמעט בכל הוסטל.
סופה לנדבר: היא גם הביאה לכאן את הקשישים ועשתה עבודה נהדרת.
סופה לנדבר: שי יפתח – האמת, וצריכים להיות מאד-מאד הגונים, בישיבת הוועדה בזמנה, בענין הרטרואקטיביות, אמרתם: אנחנו נשתדל.
סופה לנדבר: זה גם מופיע בפרוטוקול.
סופה לנדבר: אבל היום מ-1 ביולי אנשים משלמים עד 8%, אבל תשתדלו בבקשה, את החודשיים שהבטחתם לנו, תפנה למי שצריך לפנות ותתנו לנו תוך שבוע-ימים תשובה אם זה אפשרי, ואנחנו ניאבק יחד.
סופה לנדבר: גברתי היושבת-ראש, יש פה 13 הוסטלים.
סופה לנדבר: הוסטל אחד, שנמצא באשדוד, לא שייך ל"עמיגור" אלא ל"עמידר".
סופה לנדבר: גלינה ריכזה את הדיור לקשישים, ואני מבקשת לתת לי תשובה מה קורה עם ההוסטל באשדוד, רחוב מבוא אשר.
תמר מיארה: אני ביקשתי שהות לבדוק את זה ולהשיב לך באופן אישי.
סופה לנדבר: בסדר, אבל בגלל שיש לי שם עשרות עולים חדשים, אני רוצה שזה יירשם בפרוטוקול.
סופה לנדבר: הדיירים שם משלמים יותר מ-8% מההכנסה שלהם.
אורה חריש: מי שמשלם שם יותר מרוויח יותר.
סופה לנדבר: אנחנו לא מדברים על אלה שמרוויחים יותר.
סופה לנדבר: כולנו מדברים על אותה קטגוריה של קשישים עולים שיש להם זכאות, ולקחו את הזכאות שלהם.
סופה לנדבר: תבדקו את זה.
סופה לנדבר: גברתי היושבת-ראש אני קיבלתי את המסמך של האוצר והעברתי לך אותו.
סופה לנדבר: מדובר על שלושה הוסטלים, אחד בהרצליה ושניים בתל-אביב.
סופה לנדבר: לפני שבוע דיברתי כבר עם "עמיגור".
אריה אביר: בתל-אביב זה הוסטל אחד.
סופה לנדבר: אצלי כתוב שלושה הוסטלים.
סופה לנדבר: אני רוצה לומר תודה ל"עמיגור", למשרד השיכון ולמשרד האוצר, ואם "עמידר" תעשה מה שאנחנו צריכים, גם היא תבוא על התודה.
סופה לנדבר: ייתכן שהטונים בישיבות היו גבוהים, אבל תבינו שלא רק אתם נמצאים בלחץ, גם אנחנו נמצאים בלחץ של פניות הציבור, ולא רק במכתבים.
סופה לנדבר: ביקרנו שם לא פעם אחת, ואנחנו חושבים שכאשר הוסטל אחד נמצא ברחוב אחד ומולו גרים אנשים זכאים, באותו מצב, והם משלמים פי שתיים, זה לא טוב ולא סביר.
סופה לנדבר: לכן להבא צריך למנוע את הדברים האלה.
סופה לנדבר: הענין הזה לקח קצת יותר מדי זמן משציפינו, וזה חבל מאד.
סופה לנדבר: יכול להיות שבגלל זה הגענו לטונים גבוהים, כי הובטח לנו שזה יהיה ב-1 ביולי, כאשר התחלנו לטפל בזה חודשיים לפני-כן.
סופה לנדבר: להבא אנחנו צריכים למנוע את הביורוקרטיה הזאת.
סופה לנדבר: אבל תודה שאנחנו פתרנו את הבעיה.
אריה אביר: גם אני רוצה להודות לאנשי האוצר, השיכון והקליטה שהענין הזה נגמר, שהיה טיפה ארוך.
אריה אביר: לנו חשובים כעת הדיירים.
אריה אביר: אנחנו צריכים להודיע לדיירים מתי זה מתחיל.
אריה אביר: עוד לא קיבלתי תשובה על כך.
נעמי בלומנטל: אני רוצה עכשיו לברר את זה.
נעמי בלומנטל: אנחנו מחכים לקבל תשובה בימים הקרובים לגבי שני ההוסטלים – אחד בתל-אביב ואחד בהרצליה, ממתי מתחילה ההשוואה, ואתם מקבלים את הפיצוי ממשרד האוצר.
נעמי בלומנטל: כפי שאורה חריש אמרה לנו, מדובר מ-1 באוגוסט.
נעמי בלומנטל: חברי הכנסת לא מקבלים את זה, ולפי דעתי במידה רבה של צדק, משום שהקשישים לא צריכים לשלם על כך שהיתה סחבת בענין הזה.