GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אנה איסקובה: התלונות האלה חוזרות על עצמן כל הזמן.
אנה איסקובה: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו, אפילו אם זה רק רושם, שרושם כזה יישאר, שלאנשים תהיה הרגשה שהם מופלים לרעה.
אנה איסקובה: אציין רק שהרבה מאד אנשים שלא עברו את המבחן ולא התקבלו, הם איך שהוא עובדים בהצלחה יתרה בארצות-הברית, בקנדה ובאירופה.
נעמי בלומנטל: מה שקורה כעת הוא לא הוגן כלפי כל הנוכחים בחדר.
נעמי בלומנטל: אנחנו בלחץ נוראי של זמן.
נעמי בלומנטל: אני מצטערת מאד, אנחנו העלינו את הנושא, שהוא יותר רחב משתיארתי לעצמי בתחילת הישיבה.
נעמי בלומנטל: אני חושבת שזה יהיה לא הוגן ולא נכון שנקבע עכשיו מסמרות.
נעמי בלומנטל: כולם רוצים את טובת הענין.
נעמי בלומנטל: נכון שיש פה ושם ניגודי אינטרסים.
נעמי בלומנטל: לא הייתי רוצה שכולנו נסיק כרגע מסקנה בחופזה.
נעמי בלומנטל: אנחנו נתכנס בינינו.
נעמי בלומנטל: לא אנחנו כחברי הכנסת נחליט שעברתם את הבחינה ואחרים יחליטו שלא עברתם את הבחינה.
נעמי בלומנטל: אין לנו כרגע הכלים לכך, וגם אני לא יודעת לשאול את השאלות הנכונות, אבל אנחנו גם לא מתעלמים ממצב שאנשים שחיים את המקצוענות ואת המומחיות במשך שנים מרגישים פגועים מצד אחד, ומצד שני מערכת שאומרת:
נעמי בלומנטל: אני לא יכולה להרשות לעצמי שאנשים לא מיומנים יעסקו במקצוע כל-כך אחראי.
נעמי בלומנטל: אנחנו נמצאים איפה שהוא בתווך ואנחנו כן רוצים להסיק את המסקנות הראויות.
נעמי בלומנטל: לפיכך אני רוצה להציע שאנחנו כחברי הכנסת שמענו את רוב הדברים.
נעמי בלומנטל: אם מישהו רוצה להעביר לנו עוד חומר בכתב בהקשר הזה, אנא תעבירו אותו.
נעמי בלומנטל: אנחנו נתכנס בינינו, ואני אבקש גם מיועצת ראש הממשלה להצטרף לפגישה הזאת, וננסה להגיע לאיזו שהיא מסקנה שתהיה קונסטרוקטיבית מבחינת מה שלנו נראה כדי לגשר על הפער הזה, מצד אחד שלא תהיה הרגשה לא טובה, ומצד שני שתישאר המקצועיות שאנחנו מחויבים לה.
נעמי בלומנטל: לכן אנחנו נפסיק את הישיבה הזאת.
נעמי בלומנטל: חברי הוועדה נשב בינינו, או שנקיים עוד ישיבה יחד אתכם, מאוחר יותר.
פיטר מגנוס: אנחנו לא שוללים מבחן חוזר.
מיכאל שנדלוב: בעוד עשרה חודשים?
ויקטור בריילובסקי: שמענו כאן על דבר מאד מוזר.
ויקטור בריילובסקי: בן-אדם בעל תואר שלישי מהמכון לפיסיקה של האקדמיה.
ויקטור בריילובסקי: אני מכיר את המכון הזה, ותואר שלישי ממנו הוא תואר מאד חשוב.
ויקטור בריילובסקי: גם שמענו פה כמה דוגמאות אלמנטריות של שאלות, דוגמאות שאפילו אני מוכן לתת תשובה עליהן, למרות שאני לא מומחה בדוזימטריה.
ויקטור בריילובסקי: לכן יש משהו מוזר בכל הספור הזה.
ויקטור בריילובסקי: אני בוחן כבר עשרים שנה ואני יודע שמה שקורה פה זה ערעור נורמלי, וכאשר יש ערעור נורמלי באוניברסיטה ויש ויכוח כזה, צריכים לעשות עוד מבחן אחד בנוכחות בן-אדם שאין לו חלק בדבר הזה, שהוא טוב בשביל הצד הזה ובשביל הצד הזה, לעשות מייד מבחן ולא לחכות עשרה חודשים.
נעמי בלומנטל: אנחנו נתכנס עוד פעם, חברי הכנסת.
ד"ר אלי שטרן: שמעתי בענין רב את הדברים שנאמרו כאן ואני יכול לומר שאני "אאוטסיידר" לחלוטין מבחינת המבחן הספציפי הזה.
ד"ר אלי שטרן: לא הייתי מעורב לא בהכנתו ולא באנליזה של התוצאות.
ד"ר אלי שטרן: אני רוצה לומר משפט אחד.
ד"ר אלי שטרן: אני שמח מאד על הסיכום שלך מלפני דקה, מכיוון ששם המשחק בענין הזה הוא מצוינות, איך מגיעים למצוינות הזאת, באיזה פורמט מגיעים אליה, איך מוודאים אותה, זה ענין שאותו צריך לקבוע.
ד"ר אלי שטרן: אבל כמו בשירותי רפואה, כמו בנושא של רפואה, יש כאן חשיבות למצוינות, בין היתר מכיוון שאם עשר שנים יותר מאוחר עובד מסוים חולה במחלה ממאירה ותובע את המעביד שלו, זה בעצם הכלי העיקרי שאליו אפשר לשפוט למה נחשף הבן-אדם הזה ביום זה וזה בשנה זו וזו.
ד"ר אלי שטרן: לכן הקביעה של המספר הזה יש לה חשיבות גדולה, ולכן אני מאד שמח לסיכום שלך.
נעמי בלומנטל: אני מבקשת את סליחתכם.
נעמי בלומנטל: אנחנו לא יכולים להמשיך בגלל הבחירה של הנשיא.
נעמי בלומנטל: אבל תסמכו עלינו, אנחנו נצא עם מסקנה טובה.
נעמי בלומנטל: לפנינו הצעת חוק המסייעים לנטרול תוצאות אסון צ'רנוביל.
נעמי בלומנטל: דיברנו הרבה מאוד על החוק.
נעמי בלומנטל: אנחנו נמצאים היום במצב שהחוק במתכונתו הנוכחית, זה מה שיכול לעבור בהצבעה בהסכמה של הקואליציה והממשלה.
נעמי בלומנטל: מצאו דרך להכרה במנטרלים, הכניסו את העניין של דמי ההבראה שהיה מעט בעייתי, וישנו גם סעיף 8(ב) שמדבר על ה-10% בשכירות כפי שקיבלו גם הווטרנים: "מנטרל הזכאי ממשרד הבינוי והשיכון לסיוע בתשלום שכר דירה, זכאי לתוספת בשיעור של 10% מסכום הסיוע שהוא זכאי לו".
נעמי בלומנטל: את זה להערכתי אנחנו נוכל להעביר, נצביע על זה וזה יעבור.
מיכאלה גרזון: אני חושבת שזה יוצר עוד עיוותים.
נעמי בלומנטל: עד כאן, גמרנו, שבענו מזה.
נעמי בלומנטל: זה להערכתי מה שאפשר היה להשיג היום, ואני אומרת את זה בשיא האחריות.
נעמי בלומנטל: מעבר לזה, הבעיה שנראית לווטרנים כבעיה הקרדילנית היא הסיוע המשפטי.
נעמי בלומנטל: הבעיה היא שלא היה תקדים במדינת ישראל שנתנו למישהו סיוע משפטי כי באמת אין לזה סוף.
נעמי בלומנטל: אנחנו ניסינו לעשות זאת בשתי דרכים שהן עדיין פתוחות.
נעמי בלומנטל: אחת, ועדת העזבונות, שכפי ששמענו יש לגביה המון ציפיות.
נעמי בלומנטל: אני מאמינה שבלחץ מסיבי שלנו כן נוכל לעשות את זה.
נעמי בלומנטל: אני יותר תולה תקוות בעזבונות מאשר בסוכנות.
נעמי בלומנטל: הבעיה של הסוכנות - ומי שהיה בפגישה שמע אותה - היא כזאת: הסוכנות היתה יכולה כנראה לסדר לנו את התקציב.
נעמי בלומנטל: הבעיה שלה שהיא פועלת באותן מדינות והיא פוחדת שאם היא תיתן לנו מיליון שקל לצורך התביעות, אחר כך לא יתנו לה לעבוד לא באוקראינה, לא ברוסיה ולא בביילורוסיה.
נעמי בלומנטל: אם בשל כך לא יגיעו משם עולים, האחריות תהיה על ראשנו.
נעמי בלומנטל: לכן אנחנו צריכים מאוד להיזהר.
נעמי בלומנטל: מה שהסוכנות כן הציעה - ואני לא כל כך סומכת על זה - שהיא תמצא תורם שיהיה ספציפית לנושא הזה.
נעמי בלומנטל: אני יותר סומכת בעניין הזה על ועדת העזבונות.
נעמי בלומנטל: לי נראה שבלחץ של כל חברי הכנסת נוכל להשיג את זה, אבל לא נוכל להכניס את זה כרגע לחוק.
נעמי בלומנטל: זאת אומרת שאנחנו מציעים חוק יחסית רזה, אבל העמדה שלי היא שכן כדאי להעביר אותו.
נעמי בלומנטל: אם אתם חושבים שהיא איננה נכונה, לא נעביר את החוק; זה לא עניין אישי - לא שלי, לא של יורי שטרן, לא של סופה לנדבר, לא של אלכסנדר צינקר, לא של ויקטור בריילובסקי ולא של מיכאל נודלמן.
נעמי בלומנטל: הליקווידטורים מצפים להרבה מאוד.
נעמי בלומנטל: הם באים ואומרים: "חיכינו שמונה שנים, מה קיבלנו?
נעמי בלומנטל: שום דבר".
נעמי בלומנטל: יש לנו בעיה כי הם יתקפו אותנו על זה, מה שלא נעשה הם יתקפו אותנו כחברי כנסת.
נעמי בלומנטל: אני מוכנה לעמוד במתקפה, ויש לי מה להגיד לציבור - גם של העולים - כנגד זה.
נעמי בלומנטל: העמדה שלי היא שגם אם נעביר את החוק במתכונתו הנוכחית, עם התנגדות של משרדי ממשלה על ה-10%, בכל זאת אנחנו יוצרים לליקווידטורים מעמד שאין לקבוצות אחרות.
נעמי בלומנטל: יש הרבה קבוצות - אסירי ציון, וטרנים - עם מעמד, אבל יש הרבה מאוד קבוצות שאין להן מעמד, שהן לא מופיעות בחוק כקבוצה ייחודית שזכתה להטבות כלשהן, דבר שכשלעצמו מעורר התנגדות.
נעמי בלומנטל: לפיכך העמדה שלי היא שכן כדאי להעביר את החוק כדי שיהיה להם מעמד.
נעמי בלומנטל: במושב החורף הקרוב אנחנו נוכל לבחון את העניין, ייתכן שנשת
נעמי בלומנטל: כנע שכן מגיע להם, שאפשר להעביר עוד משהו בחוק.
נעמי בלומנטל: גם הזמן קצת יעשה את שלו, אולי נתייעץ עם עוד גורמים, עוד פעם עם משרד המשפטים ומשרד החוץ, ונוכל להגיע ליותר.
נעמי בלומנטל: אם רוב חברי הכנסת ישתכנעו שיש מקום שבחוק יופיע סיוע משפטי, נלך על זה.
נעמי בלומנטל: הרי העניין פה בוועדה היה שלא הצלחנו להגיע להסכמה באשר לסעיפים שפורצים לגמרי את החקיקה הקיימת במדינת ישראל, כי גם אנחנו מרגישים אחריות מסויימת.
נעמי בלומנטל: זאת העמדה שלי.
נעמי בלומנטל: בואו נראה למה אנחנו יכולים להגיע.
נעמי בלומנטל: אם אתם רוצים, נדחה את זה למושב הבא, אין בעיה.
רוני ארד: אני חושב שבחודש האחרון באמת ניסינו להגיע להסכמה, לפחות בין נציגי הממשלה לבין הוועדה, שנעשה מאמץ למצוא פתרון.
רוני ארד: לדעתי עדיין לא מוצה הפתרון של הסיוע המשפטי.
רוני ארד: גם כשאתה מדבר עם האנשים עצמם, מבחינתם זה לב ליבו של הסיוע, ויכול להיות שהם בכלל לא צריכים את קצובת ההבראה הזאת.
רוני ארד: אבל מה אנחנו עושים פה?
רוני ארד: כדי לרצות אותם, אנחנו אומרים: בואו ונכניס פה משהו.
רוני ארד: יכול להיות שמבחינת הוועדה - בצדק או שלא בצדק - 10% זה נשמע לא נורא, כבר פרצנו את הדבר הזה, הכנסנו רגל בדלת ועכשיו לאט לאט אנחנו פותחים את זה.
רוני ארד: מבחינת משרד השיכון - ואני מקווה שהוא יגיד את זה - הדבר הזה מוסיף עיוות על עיוות על עיוות.
רוני ארד: הרי המטרה של כולם פה היתה לעשות חוק שאחרי כן יהיה אפשר לשנות אותו.
רוני ארד: הממשלה אמרה: אנחנו לא מתנגדים לנושא ההבראה, לנושא ההכרה ולנושאים האחרים.
רוני ארד: אבל יש דברים שהממשלה עומדת עליהם, בעיקר כפי שאמרה היושבת ראש בישיבה הקודמת - לא מדובר פה בקבוצה של עשרות אלפים, מדובר פה בקבוצה קטנה ואנחנו לא רוצים כתוצאה מכך לפרוץ פה דברים שלא היו קיימים עד עכשיו.
רוני ארד: לכן אנחנו מציעים להעביר את הצעת החוק כפי שהממשלה הסכימה ועוד לבחון את הנושא של הסיוע המשפטי שהוא בר ביצוע.
רוני ארד: יכול להיות שזה לא יהיה עוד חודשיים, יכול להיות שזה יהיה עוד ארבעה חודשים.
רוני ארד: צריך ללחוץ על השופט צבי טל.
נעמי בלומנטל: אתה מתכוון שהסיוע המשפטי בר ביצוע בעזבונות, לא בחקיקה?
רוני ארד: כן, הוא בר ביצוע בעזבונות.
רוני ארד: המטרה שלנו היא לעזור להם, אם זה דרך חקיקה ואם לא דרך חקיקה.
רוני ארד: לכן אנחנו מציעים להוציא גם את הסעיף של ה-10% שמבחינתנו הוא מהווה בעיה.
יורי שטרן: אני כמובן רוצה להוסיף ולא להוריד.
יורי שטרן: אולי פיספסנו - -
וילמה מאור: חבר הכנסת שטרן, אין זמן לדיונים.
נעמי בלומנטל: אנחנו רוצים להצביע כי עוד מעט תתקיים במליאה בחירת הנשיא.
יורי שטרן: בגלל שאני באותה דעה כמו היושבת ראש, שכדאי להעביר את החוק, אני רוצה שהוא יהיה משמעותי יותר.
יורי שטרן: אל"ף, נעלם הסעיף של עדיפות בדיור ציבורי.
נעמי בלומנטל: הוא בעייתי מאוד.
יורי שטרן: למה הוא בעייתי?
יורי שטרן: יש לנו אותו בחוק הווטרנים.
סופה לנדבר: אנחנו נצביע על הסעיף הזה.
סופה לנדבר: יש בו שתי גרסאות.
נעמי בלומנטל: אנחנו שמענו את עמדת הממשלה.
נעמי בלומנטל: אנחנו נתכנס פה בשעה 12:45 ונסגור את העניין.
בשעה 15: (מכאן רשמה תמר מרימוביץ)
נעמי בלומנטל: אמרתי כאן לחבריי חברי הכנסת שאני בעד העברת החוק ולו במתכונתו המצומצמת, משום שכך אנחנו מקבעים קבוצה מסוימת.
נעמי בלומנטל: כרגע החוק נותן בסך הכל את דמי ההבראה, ואני רציתי שנעביר גם את סעיף 8(ב) – את ה-10% תוספת בתשלום שכר הדירה לגבי מנטרלים.
נעמי בלומנטל: גם בזה ברור שגם למשרד הבינוי והשיכון וגם למשרד האוצר יש בעיה.
נעמי בלומנטל: חבר הכנסת נודלמן, אתה תציג לנו את ההסתייגות שרצית להציע בחוק.
נעמי בלומנטל: רוני ארד, תקשיב להסתייגות הזאת, כי אני לא יודעת אם יש לזה תקדים בחקיקה.
מיכאל נודלמן: הסתייגות היא אפשרית: מדינת ישראל הבטיחה למנטרלי אסון צ'רנוביל סיוע משפטי ולוגיסטי בתביעה לזכויותיהם מארצות מוצא, אם לא יימצא גורם ציבורי או פרטי שיספק את הסיוע הנ"ל ממשרד החוץ.
נעמי בלומנטל: בקיצור, יש פה הסתייגות שאומרת שמדינת ישראל תבטיח לליקווידטורים סיוע משפטי ולוגיסטי בתביעות שלהם כלפי ארצות מוצאם.
נעמי בלומנטל: אם לא יימצא גורם ציבורי או פרטי שיספק את הסיוע הנ"ל, משרד החוץ יהיה אחראי על ביצוע סעיף זה.
נעמי בלומנטל: זה משהו מאד כוללני.
שי סומך: זה סעיף הצהרתי.
נעמי בלומנטל: זה סעיף הצהרתי.
רוני ארד: חבל שנציג משרד החוץ לא פה, אבל אני בטוח שיש לזה משמעות, כי יש משמעות שמדינת ישראל תובעת מדינה אחרת.
נעמי בלומנטל: אני אומרת שיש לי קושי עם זה.
נעמי בלומנטל: הציעו את זה עכשיו, כשרצינו לסגור את החקיקה.
אופיר פינס-פז: אבל אנחנו לא סוגרים אותה בלי הסעיף הזה.
מיכאל נודלמן: זאת ההסתייגות.
מיכאל נודלמן: יש אפשרות להסתייג.
אופיר פינס-פז: בוודאי שיש אפשרות, אבל השאלה מה אנחנו רוצים לעשות עם זה.
אופיר פינס-פז: אני חושב שצריך לאפשר לסוכנות למצוא כסף לזה.
נעמי בלומנטל: אגב, לי יותר נראה האפוטרופוס.
נעמי בלומנטל: לסוכנות יש קושי מסוים.
אופיר פינס-פז: למה יש לה קושי?
נעמי בלומנטל: כי היא פועלת באותן ארצות שאמורים לתבוע מהן את הכסף.
אופיר פינס-פז: תרומה.
נעמי בלומנטל: אני לא יודע עד כמה הם יהיו נחרצים לגבי תרומה.
נעמי בלומנטל: בטח יש להם אלף ואחד נושאים לחפש להם תרומות.
נעמי בלומנטל: לכן חשבתי יותר על האפוטרופוס, כי לפי דעתי בלובי שלנו יש לנו יותר עוצמה.
אופיר פינס-פז: גם זה וגם זה.
אופיר פינס-פז: חבר הכנסת מיכאל נודלמן, אני מציע לחכות עם ההסתייגויות האלה.
מיכאל נודלמן: זאת לא הסתייגות שלי.
מיכאל נודלמן: זאת הסתייגות של חבר הכנסת יורי שטרן ושלי.
וילמה מאור: חבר הכנסת נודלמן, רצית להציג עוד הסתייגות שנוגעת לעניין הדיון.
נעמי בלומנטל: זה בקשר לדיון.
נעמי בלומנטל: זו פעם ראשונה שאני רואה את זה.
וילמה מאור: זה נכון, הסיבה שאנחנו לא ראינו את הדבר הזה היא שזה נעצר בממשלה.
וילמה מאור: ועדת השרים לענייני קליטה הגישה את ההמלצה הזאת.
וילמה מאור: שר האוצר התנגד לה, ושם זה נקבר.
וילמה מאור: לכן זה לא הגיע מעולם אלינו.
נעמי בלומנטל: אני אף פעם לא ראיתי את ההמלצה הזאת:
נעמי בלומנטל: המשרד לקליטת עלייה יקבע זכאות מיוחדת לדיור ציבורי לליקווידטור אשר דרגת נכותו שנקבעה על ידי המוסד לביטוח לאומי היא 25% ומעלה באופן יציב, במקום דרגת נכות של 75% ומעלה לכלל העולים.
נעמי בלומנטל: זאת אומרת שמי שיגיע ל-25% מבין הליקווידטורים ייחשב ככזה שיש לו 75% נכות.
סופה לנדבר: אבל לא דנו על זה.
סופה לנדבר: יש אצלנו יש שני סעיפים שקשורים לדיון ונצביע עליהם.
סופה לנדבר: החלטנו על זה לפני כמה שבועות ואנחנו מושכים את זה.
סופה לנדבר: בואי נצביע.
נעמי בלומנטל: זה לא יהיה מדויק לומר את זה כך.
סופה לנדבר: את אמרת שאנחנו היום מצביעים.
נעמי בלומנטל: אני רוצה להצביע על ה-10%.
נעמי בלומנטל: אני לא רוצה שייצא מצב כאילו יש כאן חברי כנסת טובים לעולים ולליקווידטורים ויש כאלה שהם רעים כלפיהם.
נעמי בלומנטל: גם חברי הכנסת שהם כאילו ה"רעים", בסך הכל רוצים לטובת הליקווידטורים.
נעמי בלומנטל: באמת ישבנו על זה עידן ועידנים.
נעמי בלומנטל: הבעיה שלנו היא שלהם הכי חשוב הקטע המשפטי.
נעמי בלומנטל: אני טוענת – ואני אמרתי את זה גם כאשר לא היו כאן חברי הכנסת וילן, פינס-פז וצינקר – שעצם זה שאנחנו נותנים להם הכרה בתור קבוצה מסוימת שיש לה חוק במדינת ישראל, עשינו עבורם משהו בתוספת דמי ההבראה, ההעדפה הזאת של ה-10% והניסיונות שלנו להשיג עבורם את התקציב לסיוע המשפטי.
נעמי בלומנטל: אני שמעתי שהם לא מסתפקים בזה.
נעמי בלומנטל: אנחנו יכולים גם לוותר על החקיקה.
נעמי בלומנטל: נחכה למושב החורף, ונראה מה קורה אז.
אופיר פינס-פז: אני מציע שניקח את שלושת החודשים של הפגרה ונמשיך "לעבוד" על האפוטרופוס ועל הסוכנות.
אופיר פינס-פז: בכל מקרה החוק לא יעבור השבוע.
נעמי בלומנטל: לא, אולי יכולנו להביא את זה להצבעה מחר.
אופיר פינס-פז: לא, לא יכולנו.
אופיר פינס-פז: תאמיני לי שלא.
אופיר פינס-פז: יש עשרה חוקים חדשים שלא עולים להצבעה כבר עכשיו, כולל יום רביעי.
אופיר פינס-פז: גם כך יש לנו חודשיים וחצי של הפגרה.
אופיר פינס-פז: יכול להיות שנהיה יותר חכמים.
אופיר פינס-פז: בחודשיים וחצי האלה נעשה מאמצים ונקיים עוד פגישה ונשלח עוד מכתב.
אופיר פינס-פז: אם בסוף הפגרה נגיע למסקנה שאי אפשר להתקדם בדרך הזאת, אולי נלך על זה אפילו כהסתייגות בתוך החוק.
נעמי בלומנטל: בסדר, אני מקבלת את זה.
נעמי בלומנטל: אז נדחה את זה לאחר הפגרה, ובזמן הזה נעשה מאמץ.
אופיר פינס-פז: אני מציע שתוציאי מכתב לאפוטרופוס הכללי עם עותקים לממשלה, תחתימי עליו את כל חברי הוועדה ותגידי בצורה מפורשת שאנחנו רוצים להימנע מחקיקה שהיא בעייתית.
נעמי בלומנטל: ואותו מכתב גם לסוכנות.
וילמה מאור: אני הבנתי שהמכתב לאפוטרופוס הכללי צריך לצאת ממשרד המשפטים.
אופיר פינס-פז: גם לנו מותר לשלוח.
נעמי בלומנטל: לא, הם הבטיחו להמליץ.
נעמי בלומנטל: היום בבוקר היה לנו דיון בקשר לאנשים שנבחנו במקצוע מסוים – דוזומטריה, וכולם נכשלו.
נעמי בלומנטל: לאיזה סוג של החלטה היית מצפה?
סופה לנדבר: אם היום ומחר או מחרתיים אין מבחן, פשוט יפטרו אותם.
סופה לנדבר: הם צריכים מבחן.
סופה לנדבר: קודם כל, צריכים לקחת אנשים ניטרליים שלא קשורים למשרדי ממשלה אלא קשורים רק למקצוע ושנחליט עליהם.
סופה לנדבר: דבר שני, תוך זמן קצר צריך לקיים מבחן.
נעמי בלומנטל: אנחנו נפנה למשרד העבודה והרווחה שערך את המבדקים.
נעמי בלומנטל: נפנה אליו לאור הישיבה שהיתה ולאור ההתייעצות שאנחנו עורכים כאן בינינו, ונבקש לעשות בחינה חוזרת תוך חודש.
סופה לנדבר: וגם צריך להמליץ שייקחו למבחן הזה משקיפים שהם נייטרליים לחלוטין.
וילמה מאור: עלה איזשהו רעיון שאולי פרופסור בריילובסקי יהיה מוכן להיות משקיף.
ויקטור בריילובסקי: לא, זה לא רעיון טוב.
סופה לנדבר: למה, גם אני רוצה להיות משקיפה.
נעמי בלומנטל: לא, אני לא בעד.
נעמי בלומנטל: זה לא משהו אישי, אבל זה לא כדאי.
ויקטור בריילובסקי: לא כדאי, חבר כנסת לא צריך להיות משקיף בבחינה.
נעמי בלומנטל: זה לא יהיה נכון.
נעמי בלומנטל: רק נכתוב להם שאנחנו מבקשים שהם יקיימו את המבחנים, ושאנחנו מבקשים מהם לעשות מבחן חוזר.
סופה לנדבר: ולשלוח להם עכשיו את תוכן המבחן.
נעמי בלומנטל: מכיוון שהיו רגשות קשים סביב המבחן הזה, אנחנו מבקשים מהם לעשות כל מאמץ שאנשים יקבלו את כל המידע הנדרש מצד אחד, ואת הבחינה האובייקטיבית ביותר מן הצד השני.
נעמי בלומנטל: נקווה שהם יצליחו.
וילמה מאור: תוך חודש?
סופה לנדבר: לא יותר.
נעמי בלומנטל: תראי, אם זה יהיה חודש ויומיים זה גם יהיה בסדר.
נעמי בלומנטל: תודה רבה, אני נועלת את הישיבה.
נעמי בלומנטל: אני רוצה להודות לאורחים שהגיעו בהרכב כל כך יפה.
נעמי בלומנטל: אני מבקשת לתרגם את הדברים לקייסים ולאנשים המכובדים שהגיעו לכאן ושאינם דוברי עברית.
נעמי בלומנטל: דיברנו על כך שיש עדיין קבוצה מסוימת שנשארה בטיגרה משום עוול גדול שנעשה.
נעמי בלומנטל: בזמנו, כאשר הגיעו גלי העלייה הגדולים יותר – מבצע שלמה ומבצע משה – הם לא עלו על אותן טיסות אלא נשארו מאחור.
נעמי בלומנטל: מדובר באזור מלחמות, אזור שקשה מאוד להגיע ממנו ולפיכך יש קבוצה בלתי מבוטלת שיצאה מקופחת מתוך רצונה - היא רצתה לעלות לארץ-ישראל, אבל לא התאפשר לה - והיא קבוצה שעונה על כל הקריטריונים שהמדינה דורשת בזכות השיבה ובחוק השבות.
משה באטה: כפי שאתם רואים במפה, כאן מחוז טיגרה.
משה באטה: העלייה הראשונה התחילה בסוף 1979 ומכאן יצאו אנשים, זה מחוז גונדר, וממחוז גונדר עברו והגיעו לסודן.
משה באטה: בשנת 1980 אני עליתי בדרך זו לישראל.
משה באטה: אחר-כך התפשטה השמועה בכל אזור גונדר כך שהמבצע המפורסם היה בשנת 1984, מבצע משה, ואחר-כך התקיים גם מבצע שלמה.
משה באטה: אנשים עלו ברגל, לא ידעו לאן הם הלכו, לא ידעו מה מצפה להם אלא באו בדרך לא דרך.
משה באטה: הגיעו לכאן, אבל כמובן שהיו כל מיני מקומות בהם היו יהודים ושם מטבע הדברים נשארו אנשים.
משה באטה: כמו שהיה במבצע משה או מבצע שלמה, אז נשארו יהודים באזור גונדר ובאזורים אחרים, כך נשארו יהודים גם באזור טיגרה.
משה באטה: אנחנו הפעילים אשמים כי אם היינו פועלים כמו שצריך ולוחצים, אותם אנשים היו מגיעים לכאן.
משה באטה: האזור הזה הוא אזור מלחמה תמידית ואותם אנשים לא יכולים לצאת ממנו.
משה באטה: האיש הזה למשל היה באזור הזה, הבן שלו עלה בשנת 1984 והוא הגיע רק עכשיו לכאן והוא בן 91.
משה באטה: המרחק מטיגרה לאדיס הוא אלפי קילומטרים ולהגיע ברגל לאדיס – זו משימה בלתי אפשרית, אלא זה אפשרי בטיסה או במכונית כשגם במכונית לוקח שבוע-שבועיים.
משה באטה: לכן יש אנשים צעירים שברחו לאדיס – הבודדים שהגיעו, כארבעים משפחות - והם לא זוכים בשום טיפול.
משה באטה: יש אדם מבוגר שכבר שמונה שנים מחכה.
משה באטה: מיכל יוספוב מכירה את המקרה והייתה מוכנה להעלות את אותו אדם, אבל מאחר שהוא אמר שיש לו אישה, לא העלו אותו.
משה באטה: אבל הוא אלמן ואין לו אישה.
משה באטה: יש עוד משפחה שאב המשפחה התפלל להגיע לכאן במשך שנים.
משה באטה: הבן שלו לפני 14 שנים ביקש שיביאו את אביו לכאן, הוא חיכה וחיכה אבל אביו נפטר לפני שנה וחצי.
משה באטה: שלושת האחים שלו נמצאים באדיס וסובלים.
משה באטה: עכשיו אחותו איבדה את בעלה והיא חולה והאיש הזה אומר לי שהוא ממש רוצה להתאבד.
משה באטה: הוא כתב לכל מיני אנשים, כולל לנשיא המדינה, אבל כלום לא עוזר.
משה באטה: הלב אטום כלפי יהודי טיגרה.
משה באטה: אומרים שיהודי טיגרה עלו בשנת 1980, אבל מאזור גונדר לא עלו אנשים בשנת 1984?
משה באטה: אז לא נשארו יהודים?
משה באטה: נשארו.
משה באטה: אני חושב שיש כאן אטימות לב.
משה באטה: אני נכנסתי לדבר הזה ואני אומר לכם שאנחנו ניאבק עד הסוף.
משה באטה: אנחנו נצא לרחוב כמו שצריך כי כנראה זו הדרך.
משה באטה: עד עכשיו פעלנו בדרכים המקובלות, בבקשות הרגילות, מתחננים במשרדים יום אחרי יום אבל לא עונים לנו.
משה באטה: כנראה שהדרך היא אחרת למרות שאני לא חונכתי אליה ואני לא רגיל לה.
משה באטה: האנשים האלה, ממחוז טיגרה, יצאו להפגנה.
משה באטה: אני קורא ליושבת-ראש ומבקש את עזרתך ללחוץ על הממשלה ולמשרד הפנים.
משה באטה: אני קורא למכיל יוספוב ומבקש לדאוג במיוחד לקבוצה הזאת.
משה באטה: אני אומר שצריך לשלוח עובד לאדיס.
משה באטה: מדובר בקבוצה שלא מונה אלפי אנשים אלא קבוצה מסוימת ומוגדרת אותה צריך להעלות.
משה באטה: אני קורא לכם שתעלו את האנשים האלה.
משה באטה: תעזרו לנו להיקלט כי אותם אנשים חיים כאן ללא אמצעים כי הכספים נשלחים לשם.
משה באטה: המשפחות נחצות לשניים ובלתי אפשרי לחיות כך.
משה באטה: מבחינתי אני נשבעתי עם חברים שלי שאם אותם אנשים לא יעלו, אנחנו לא נפסיק.
משה באטה: לכן אני קורא למשרד הפנים להעלות את האנשים האלה ושיהיו אנשים דוברי טיגרינה שיצאו לאדיס כי הם צריכים את השפה כדי לתקשר עם האנשים האלה כי הם לא יודעים אמהרית.
משה באטה: האישה הזאת למשל היא יהודיה והילדים שלה נמצאים שם ולא מגיעים לכאן.
משה באטה: אני לא יכול להבין את הסיבה שהם לא יכולים לעלות.
מיכל יוספוב: לגבי בעיית העובד הטיגרי שהועלתה כאן.
מיכל יוספוב: אמרתי למשה באטה בשיחות שהיו לנו לגבי דובר השפה הטיגרית.
מיכל יוספוב: יש לי היום עובד והוא דובר השפה.
מיכל יוספוב: אמרתי לו שברגע שאני אקבל אישור להעסיק כוח אדם, אפילו אישור אחד, אני לוקחת עובד טיגרי.
מנחם טזזו: אני רוצה לומר למיכל ולנציגי משרד הפנים שיהודי טיגרה, אלה שנותרו שם, אינם דוברי אמהרית אלא הם דוברי טיגרית בלבד ואי-אפשר לתקשר אתם.
מנחם טזזו: את זה צריך להבין.
מנחם טזזו: לכן עובד אחד כאן והוא לא מכיר את המערכת כי הוא עדיין חדש.
מנחם טזזו: יש אנשים בין יהודי טיגרה שעבדו שנים רבות בקליטת עלייה וצריך למצוא את האדם המתאים.
מנחם טזזו: הדבר החשוב ביותר שאני רוצה לומר שעיקר הבעיה היא לא השפה אלא הנכונות והגישה להכיר ביהודי טיגרה וכאן קיימת אטימות.
מנחם טזזו: זו הפעם הראשונה שמתקיים דיון בנושא יהודי טיגרה.
מנחם טזזו: כפי שציין משה אנחנו חצויים.
מנחם טזזו: לא יכול להיות שלאחים שלנו אין מה לאכול ומה ללבוש ואנחנו כאן נשב בחיבוק ידיים.
מנחם טזזו: יש לנו חובות וזכויות במדינה הזו.
מנחם טזזו: אנחנו רוצים להעלות בצורה ברורה את הנושא הספציפי הזה.
מנחם טזזו: הגברת שיושבת כאן, כל המשפחה של בעלה ז"ל נמצאת שם.
מנחם טזזו: אבא שלי זיכרונו לברכה שנפטר לפני ששה חודשים הוא הרב שלהם והוא חתם.
מנחם טזזו: מי לא מכיר בהם?
מנחם טזזו: למה שמונה שנים הילדים שלו צריכים לסבול באדיס?
מנחם טזזו: שמישהו ייתן לנו את התשובות.
מנחם טזזו: זאת לא המשפחה היחידה אלא יש משפחות רבות שאבא שלי חתם שהוא היה רב העדה שלהם ולמה הם לא יכולים להגיע?
מנחם טזזו: כל התירוצים והנימוקים לא מקובלים ואנחנו לא נקנה אותם.
שמאי ברי: גברת מיכל, אני מבקש, העובד שלכם, אם הוא באזור ההוא, אם הוא מכיר את המשפחה, הוא עדיין לא מספיק.
שמאי ברי: אני מבקש לקלוט עוד עובדים וכך נפתור את הבעיה.
שמאי ברי: בלי שתיפתר הבעיה, אנחנו לא נשתוק.
אקלום פרדה: אני רוצה לומר לגברת מיכל שאני לא יודע אם היא יודעת כמה מהאנשים האלה שעולים הם יהודים.
אקלום פרדה: אולי זאת לא הטעות שלך אלא האנשים שעובדים אתך מטעים אותך ונותנים לך אינפורמציה לא נכונה.
אקלום פרדה: אני רוצה לשאול אותך מי העביר לך את האינפורמציה על יהודי טיגרה ואמר לך שהם התנצרו?
אקלום פרדה: אני הייתי אצלך כמה פעמים, אבל את מסרבת לתת לנו הרגשה כדי שנוכל לדבר אתך בנושא.
אקלום פרדה: אני גדלתי במשפחה של הכוהנים ושל הקייסים שנמצאים כאן ואני רוצה לומר לך שבשנת 1979 הייתי האדם הראשון שאני ברחתי מאזור גונדר לסודן.
אקלום פרדה: דיווחתי לממשלת ישראל על כניסתי לסודן.
אקלום פרדה: מממשלת ישראל יצא נציג דרך אירופה ונפגשתי אתו ואז התחלנו להעלות את הנושא של יהודי אתיופיה.
אקלום פרדה: באותה תקופה אחיו הגדול הרג מישהו מהנוצרים ונדון למאסר עולם.
אקלום פרדה: אמו ואחיו נשארו באותו כפר כי לא רצו לעזוב את האח שישב בבית-הסוהר.
אקלום פרדה: בטיגרה הייתה מלחמה וגם הייתה בצורת ורעב בשנת 1984 ואז מעל שני מיליון אנשים מתו מרעב באזור טיגרה באותה תקופה.
אקלום פרדה: הבן-אדם הזה, אחיו השתחרר לא מזמן והוא רוצה להעלות ארצה.
אקלום פרדה: השני לא יכול היה להגיע לאדיס אבבה ולכן נשאר בכפר.
אקלום פרדה: האח שהגיע לכאן גייס כסף ושלח לו אבל אתם אומרים עליו שהוא התנצר.
אקלום פרדה: האם את יכולה להוכיח לנו מי אמר ל שהוא התנצר?
אקלום פרדה: אני גרתי אתו בשכונה, אני חייתי שם ואני מבקש לדעת מי אמר לך את הדברים.
אקלום פרדה: אולי אמר לך את הדברים מישהו שלא רוצה שהוא יעלה ארצה?
אקלום פרדה: האם יש לך הוכחה וערכת חקירה על הנושא הזה?
נעמי בלומנטל: אני רוצה לומר שההתרשמות שלי היא שבאמת יש כאן איזה עוול.
נעמי בלומנטל: מדובר באוכלוסייה שבהחלט הקריאה שלה והשוועה באמת נובעת מן הלב ואני בהחלט אמליץ שתהיה אפשרות שמשרד הפנים יוכל לבחון את הדברים במלוא הרצינות ובמהירות האפשרית על-מנת להעלות את הקרובים ושזכאותם מוכחת.
נעמי בלומנטל: תודה רבה לך רוני.
זאודה קסטה: אני רוצה להודות ליושבת-ראש על קיום הישיבה.
זאודה קסטה: הדברים נאמרו בעברית ולכן לא הבנו את הכל, אבל אנחנו הנציגים שבאנו לכאן וכל אחד נשאר לו מישהו שם.
זאודה קסטה: המטרה שלנו היא להביא את אותם אנשים לכאן.
זאודה קסטה: אני עצמי עליתי אבל אני יכול להראות תמונה של משפחתי שנשארה שם וזה לא יכול להיות.
זאודה קסטה: זאת היא גיסתי, אחותה של אשתי שנפטרה והילדים שלה נשארו שם ללא אם.
זאודה קסטה: אני לא מבין איך דבר כזה יכול לקרות.
זאודה קסטה: אני אומר ומכריז כאן שמי שאומר שנשאר שם מישהו שהוא לא יהודי, הוא פשוט לא דובר אמת.
זאודה קסטה: אני עומד כאן ואומר שאני מכיר את האוכלוסייה שם.
זאודה קסטה: אם אני אומר שיש יהודים, הם ישנם.
זאודה קסטה: הם קרובים שלנו והם נמצאים שם.
זאודה קסטה: מישהו שאומר שאנשים אמרו לו שהם לא יהודים, שיעמוד מולי ונראה.
זאודה קסטה: יש לנו קרובים שם, מגיע להם לעלות לכאן ואנחנו מבקשים שיעלו אותם.
זאודה קסטה: יש אנשים שכל הזמן ציפו לעלות ועכשיו הם נפטרו.
זאודה קסטה: תודה רבה ליושבת-ראש.
דוד יאסו: האנשים האלה, גם אם היו מגיעים לאדיס אבבה או לגונדר והיו מקבלים את הטיפול, הן הרפואי, הן את דמי הקיום, אבל הם מגיעים ולא מתקבלים.
דוד יאסו: יש שם אנשים שיושבים כבר שבע, שמונה ותשע שנים ולא מטופלים.
דוד יאסו: יש כאן איזושהי יד מכוונת, ואני לא יודע של מי, הן של העובדים כאן והן באתיופיה, אבל זאת לא מדיניות של הממשלה.
דוד יאסו: הממשלה אומרת שהיא מביאה את יהודי אתיופיה ולא משנה מאיזה אזור הם.
דוד יאסו: עד עכשיו שתקנו אבל הגיעו מים עד נפש והגיע הזמן להוציא את כל הגועל נפש הזה ולצערנו אנחנו עושים זאת לא ברצון.
דוד יאסו: הגועל נפש הזה יכול להתבטא בהפגנות.
דוד יאסו: לא יכול להיות שפקידים יקבלו החלטות.
דוד יאסו: פקיד שלא מסוגל לטפל בנושא, שיעביר את הנושא לשר שלו ולממונים עליו, אבל הוא לא יכול לקבל החלטה ולהחליט מי כן יעלה ומי לא יעלה.
דוד יאסו: עצם העובדה שיש דברים כאלה, צריך לבדוק אותם.
דוד יאסו: אני יכול לומר כמה אנשים נמצאים באתיופיה ואת שמות המשפחה.
דוד יאסו: אם יעירו אחד מהקייסים בלילה, הוא יוכל לומר את השמות.
דוד יאסו: משרד הפנים, מספיק, תביאו את האדם שאמר לכם שיהודי אתיופיה התנצרו.
דוד יאסו: אני אומר לכם שכאן מדובר בהחלטה של פקידים ולא של הממשלה.
דוד יאסו: לכן באנו לישיבת הוועדה כדי שהוועדה תלחץ גם על הממשלה וגם על הפקידים.