GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיה שרה דאנזיג: את חייבת לקחת סמים כדי להיות שייכת לחברה הזאת.
נעמי בלומנטל: אני גם מודה לך על שהסכמת לבוא לוועדה.
נעמי בלומנטל: אני בטוחה שזה קשה לך מאד.
נעמי בלומנטל: אנחנו נמשיך בדיון מתוך התחושה הקשה של אוזלת-יד, ומשתתפים כמובן בצערך.
נעמי בלומנטל: אנחנו נשמע עכשיו נתונים ונראה במה אנחנו יכולים לעזור.
מיכאל נודלמן: בשנה שעברה התפרסמה בעתון "מעריב" כתבה של העתונאית אילאיל שחר תחת הכותרת: נוער עולה צורך סמים פי שתיים מילידי הארץ.
מיכאל נודלמן: מחציתם כלל לא רוצים להתגייס לצה"ל, ושליש מהם לא רוצים שום קשר עם בני גילם הישראלים.
מיכאל נודלמן: זאת כותרת קשה מאד, ומכאן אני רוצה לעבור למספרים.
מיכאל נודלמן: גם בנוגע לשימוש בסמים מצטיירת תמונה דומה: בקרב הישראלים, באוכלוסיות החלשות, דיווחו 14% על שימוש בסמים, לעומת כשליש מהעולים מברית-המועצות לשעבר.
מיכאל נודלמן: בני הנוער העולים דיווחו בסקר גם על קשיים בהשתלבות חברתית בישראל.
מיכאל נודלמן: יותר ממחציתם ציינו כי יחס החברה הישראלית אליהם אינו טוב.
מיכאל נודלמן: חצי מהם ציינו כי אין להם אף חבר ישראלי, ושליש אמרו כי הם כלל לא מעוניינים בחבר כזה.
מיכאל נודלמן: 47% מהעולים אינם רוצים להתגייס, לעומת 30% מבני הנוער שנולדו בארץ.
מיכאל נודלמן: אלה מספרים קשים.
מיכאל נודלמן: אני מסכים עם דברי ההקדמה של יושבת-ראש הוועדה, אבל יש לי כמה שאלות.
מיכאל נודלמן: באותה כתבה מדובר על 700 נערים המטופלים באגף לקידום נוער.
מיכאל נודלמן: אלה לא כל העולים.
מיכאל נודלמן: אפילו אם יש עשרים מקרים כאלה, זאת בעיה גדולה, אבל צריך לקחת הכל בפרופורציה.
מיכאל נודלמן: אינני יודע כמה מבין 700 הנערים היו עולים וכמה מהם היו ילידי הארץ.
מיכאל נודלמן: אינני יודע איזה אחוז מהווים 700 הנערים מבין כל בני הנוער שבארץ.
מיכאל נודלמן: פעמים רבות דובר בוועדה על הצורך בסקרים כאלה, אבל דיברנו גם על הכותרות, שצריכה להיות אתיקה עתונאית.
מיכאל נודלמן: לי או לאדם אחר שקורא מה שכתוב בכתבה כזאת, שנוער עולה צורך סמים פי שתיים מילידי הארץ, שמחציתם כלל לא רוצים להתגייס לצה"ל, מצטיירת תמונה שהנוער העולה הוא נוער מכוער.
מיכאל נודלמן: זה גם לא עוזר להשתלבות של הנוער העולה.
מיכאל נודלמן: בכתבה הזאת יש רק מספרים, אבל אין אף מלה על קשיי הקליטה בארץ, ואני לא מדבר רק על העולים מרוסיה.
מיכאל נודלמן: אנחנו יודעים שלאדם מבוגר קשה להיקלט בארץ, על אחת כמה וכמה לבני נוער.
מיכאל נודלמן: אני חושב שאנחנו צריכים לדון על הנושא החשוב מאד הזה.
מיכאל נודלמן: תוך שבוע שמענו בכלי התקשורת על תגרות באשדוד בין שתי קבוצות, או על משפט שהיה בבאר-שבע.
מיכאל נודלמן: כל פעם אנחנו שומעים על התנהגות לא תקינה של בני-נוער, ואני חושב שאנחנו צריכים לדון בוועדה זו על התופעה הזאת.
מיכאל נודלמן: מצד אחד אומרים שבתחילת שנת לימודים כל קבוצה רוצה להיות מעל כולם, וזאת הסיבה לתגרות בין קבוצות בני-נוער, אבל אנחנו שוכחים שלרוב בני הנוער אין תעסוקה לאחר שעות הלימודים.
מיכאל נודלמן: בשנה שעברה קוצץ 40% מתקציב הספורט ו-20% מתקציב החינוך.
מיכאל נודלמן: כל הדברים שהיו בענף תרבות וספורט ועברו למשרד המדע משפיעים.
מיכאל נודלמן: יושבים פה צעירים, מנהיגי נוער מראשון-לציון ואני רוצה שהם יסבירו אחר-כך איך הם פועלים בלי תקציב.
מיכאל נודלמן: הכתבה שציטטתי מהעתון מצביעה על תופעה לא טובה.
מיכאל נודלמן: אבל צריך לעשות ניתוח יותר עמוק, לא רק מספרים וכותרות כמו בעתון "מעריב".
מיכאל נודלמן: צריך לעשות תוכנית איך לעזור לבני הנוער האלה שנמצאים במצוקה קשה מאד.
מרינה סולודקין: גברתי היושבת-ראש, אני מודה לך מאד שהוועדה יחד עם חבר-הכנסת נודלמן יזמתם דיון בנושא כל-כך חשוב.
מרינה סולודקין: כי במשך ארבע שנים אני מקבלת פניות מאמהות וממשפחות שיש להן בעיה של סמים, שצריך לטפל בה בצורה מאד-מאד נחרצת.
מרינה סולודקין: כשהייתי סגנית שרה במשרד העלייה והקליטה יזמתי סדר-עדיפויות אחר לגמרי במחלקה לקליטה בקהילה.
מרינה סולודקין: נתתי 25% למחלקת הרווחה, שנציגיה יושבים כאן, ואמרתי שבתוך מח' הרווחה אני חושבת שהעדיפות הגדולה ביותר צריכה להינתן למניעת התפשטות הסמים בקרב העולים, כי שמעתי גם על בעיות בקהילה האנגלו-סכסית, גם בקרב הקהילה האתיופית וקהילות אחרות, וגם הכנסתי בסדר העדיפות בתמיכות את נושא המניעה בקרב העולים.
מרינה סולודקין: אני לא מסכימה שאחרי ניתוח כל-כך חמור רק בין השורות מבינים שמדובר בנוער בסיכון ולא בכל הקבוצה של בני הנוער.
מרינה סולודקין: לא שמעתי ממשרד הקליטה מה הם מתכוונים לעשות בתחום צריכת הסמים, התמכרות לסמים קשים מאד בקרב העולים, בצורה יותר מהירה מאשר בקרב ילידי הארץ.
מרינה סולודקין: אני מרגישה שאנחנו נכנסים לעידן של בחירות.
מרינה סולודקין: יש עכשיו איידס רוסי, וזה פורסם.
מרינה סולודקין: דבר שני הוא קטטות בין העולים, ולדעתי הוועדה צריכה לקיים ישיבה נפרדת בענין הקטטה באשדוד, כי האנשים שנפצעו יושבים עכשיו בכלא.
מרינה סולודקין: כבר שלושה ימים אני עוסקת בהוצאת הקורבנות של הקטטה מהכלא, כי המשטרה לא תפסה את הפוגעים עצמם.
מרינה סולודקין: יש קטין בן 16 שרוצים להטיל עליו את האשמה לקטטה ההמונית שהיתה.
מרינה סולודקין: אנחנו לא זקוקים לפרסומים מזויפים ולכותרות, אלא לעבודה מתמדת, לצעדים פרקטיים בכל המשרדים, כמו במשרד הקליטה גם במשרד החינוך, גם במשרד העבודה והרווחה, שעדיין אין בו מחלקה לנוער עולה במסגרת נוער בסיכון.
מרינה סולודקין: אני חושבת שאת הדבר הזה אנחנו צריכים להכניס למסקנות הוועדה.
יורי שטרן: קודם-כל אני רוצה למחות על כך שהעיתונים, במקרה זה "מעריב" מתייחס לנושאים אלה בקלות דעת כזאת ומפרסם בכותרת נתונים שמעוותים את תוצאות הסקר.
יורי שטרן: בסקר עצמו מצוין שמדובר על קבוצת נוער בסיכון ואין להשליך את המסקנות של הסקר הזה על כלל האוכלוסייה.
יורי שטרן: גם בנושא הסמים יש תוצאות של סקר אחר שמראות שבקרב כלל הנוער החשיפה לסמים בקרב הנוער העולה, לפחות לפי הסקר ההוא, היא ברמה יותר נמוכה מאשר בקרב הנוער הישראלי הוותיק.
יורי שטרן: אינני יודע עד כמה זה נכון, אבל בוודאי נכון שהכותרות האלה, כולל רמת אי הנכונות להתגייס לצה"ל, שזה נתון שמרגיז מאד את הציבור, הרבה יותר מאשר הנתונים על שימוש בסמים, שהנתונים האלה מתייחסים לקבוצה מאד ספציפית של הנוער ולא לכלל הנוער העולה, ואנחנו שמענו מאנשי משרד הביטחון וצה"ל נתונים הפוכים שמדברים על נכונות לשרת ביחידות קרביות.
יורי שטרן: גברתי היושבת-ראש, אני חושב שכדאי שתפני בכתב בשם הוועדה לעורכי העיתון בענין הזה.
נעמי בלומנטל: אני מקבלת את הצעתך ואני אפנה בענין הכותרת שאינה תואמת את הממצאים.
יורי שטרן: דבר שני, אם אינני טועה כבר קיימנו שלוש או ארבע ישיבות בנושא הסמים, גם בכנסת הקודמת, ודיברנו על יצירת מערכת מתואמת בין כמה וכמה גורמים ועל שימוש יעיל יותר בתקציבים לא כל-כך קטנים שניתנים לנושא הזה, וכדאי שנשמע איך הדבר הזה התקדם.
נעמי בלומנטל: לצערי אני יודעת דברים אחרים.
נעמי בלומנטל: אני הייתי יושבת-ראש אגודת "אל-סם", ולפי דעתי התקציב שניתן למאבק בנגע הסמים בכלל בארץ הוא פשוט מגוחך.
יורי שטרן: היה סרט טוב מאד בפסטיבל ירושלים האחרון, סרט שעשה אותו זוג עולים על הקומונה בליפתא, על עולים מכורים לסמים.
יורי שטרן: לדעתי יש לסרט הזה כוח הרתעה, לא רק לעולים.
יורי שטרן: אני מציע להמליץ למערכת החינוך להשתמש בסרט הזה.
נעמי בלומנטל: רשות הדיבור לסגן-ניצב סוזי בן-ברוך.
נעמי בלומנטל: היינו רוצים לשמוע ממך על נתונים שיש לכם במשרד לביטחון פנים.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: אנחנו הוצאנו נתונים לתקופה ינואר – אוגוסט 1999 לעומת ינואר – אוגוסט 2000, והפעם לא ספרנו את התיקים אלא רצינו לדעת כמה בני נוער ותיקים ועולים – ואחר-כך גם אתן את הנתונים בנפרד – אכן הגיעו למשטרת ישראל.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: יש לציין שלרבים מהם יכולים להיות מספר תיקים, אבל סך-הכל בני הנוער שהגיעו למשטרת ישראל בינואר – אוגוסט 1999 הם 1,527, כולל עולים.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: בינואר – אוגוסט 2000 הגיעו 1,545 נערות ונערים.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: דרך אגב, מספר הנערות עולה והולך.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: ותיקים.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: בשנת 2000, מתוך 1,545 יש לנו 1,042 ותיקים ו-440 עולים.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: בשנת 1999, מתוך 1,527 בני-נוער – ותיקים 995, עולים – 426.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: הרושם הוא שזאת עלייה קלה, אבל זה מספר הנערות והנערים שהגיעו לחקירה.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: בממוצע לפחות לשליש מהם יש מספר תיקים.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: הנתונים האלה הם לשמונה חודשים ומתייחסים רק לנושא סמים.
יואב הס: וכמה לא הגיעו לחקירה על כל אחד שכן הגיע לחקירה?
סנ"צ סוזי בן-ברוך: אל תקשה בשאלות.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: משטרת ישראל נותנת נתונים עובדתיים.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: הרי בכל עבירה אתה יכול להגיד שיש כאלה שלא הגיעו לחקירה.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: אין ספק שיש גם כאלה שלא הגיעו לחקירה, במיוחד כשמדובר בנוער עולה, ואני נכנסת כעת לנושא שיש לנו הרבה מאד נוער מנותק.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: יושבים כאן אנשים מתחום קידום נוער, ואולי כדאי שהם יתייחסו לנתונים האלה במחקר, כדי שלא נעוות את המציאות.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: כל נער מנותק שמגיע לידיעת משטרת ישראל, גם מבלי לעבור עבירה, אנחנו מפנים אותו לקידום נוער להמשך טיפול מבחינתם.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: אבל אם הוא עבר עבירה, הוא נמצא תחת השגחה של שירות המבחן לנוער.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: זה ההבדל.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: הענין הוא שאנחנו מתייחסים גם לנוער מנותק, כי מבחינת משטרת ישראל גם נוער מנותק הוא נוער בסיכון והוא בהחלט פוטנציאל לעבריינות.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: לכן משטרת ישראל הגבירה את מערך כוח האדם והיום יש לנו תוספת של כמעט 100% תקנים רק למערך הנוער.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: האנשים שנוספו יוצאים לשטח והם מאתרים נוער בסיכון שמשוטט ברחובות.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: הם מאתרים נוער שברח מבית-הספר ונמצא במצב של נשירה ומסתובב ברחובות, ואת כל אלה אנחנו מפנים לגורמים המטפלים.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: אם אלה תלמידים קטינים ששייכים למערכת החינוך, אנחנו מזמינים את קצין ביקור סדיר ואת ההורים, מפנים אותם לבית-הספר ועושים את המשך הטיפול.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: אם מדובר בנער מנותק שאולי הוא רשום בבית-ספר אבל באופן מעשי הוא לא קיים בבית-ספר, אנחנו מפנים אותו לקידום נוער.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: אלה הגורמים שיש לנו כרגע להפנות.
נעמי בלומנטל: האם הנתונים האלה מדברים על סחר בסמים?
סנ"צ סוזי בן-ברוך: מדובר על שימוש, סחר והפצה, כאשר בנושא שימוש יש עלייה קלה בקרב נוער עולה, וגם בקרב נוער ותיק.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: העולים הם חלק אינטגרלי מתוך המערך החברתי במדינת ישראל והם מושפעים לטוב ולרע.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: אני חייבת לציין שאני גם פוגשת נוער עולה שתענוג לראות איך הם נקלטו.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: אנחנו מדברים כרגע על הנוער שצריך לקבל טיפול.
נעמי בלומנטל: יכול להיות שהמשרד שלכם נתקל יותר בנוער עולה?
נעמי בלומנטל: אולי יש להם פחות הגנה ולכן נפתחים להם יותר תיקים?
סנ"צ סוזי בן-ברוך: חלילה וחס.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: בשלוש השנים האחרונות נתנו עדיפות מאד גבוהה לנושא סמים ואלימות, ובכל מה שקשור לשני הנושאים האלה, תגבור כוח האדם הוכוון במיוחד לנושא סמים ואלימות, ולכן לא פלא שבשלוש השנים האחרונות יש עלייה בחשיפה של סמים.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: אתן לכם דוגמה.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: לפני עשר שנים היו במשטרת ישראל בסך-הכל 340 תיקים בנושא סמים.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: נכון לסוף 1999 יש 3,030.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: זאת עלייה די גדולה, והכל בגלל שסוף-סוף נתנו לנו את האמצעים ואת התקנים, את האנשים המיומנים להתחיל לפעול נכון בשטח.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: לצערי, ברוב המקרים זה מתחיל ומסתיים בעבודת המשטרה, משום שלאחר-מכן אם אין רצף טיפולי בעבירת סמים, אנחנו בעצם גורמים לנערים האלה ללכת לאיבוד.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: אני אומרת את זה בצער.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: אני כל פעם מתריעה על כך, ואני אומרת את זה שוב בצער.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: משטרת ישראל תגברה את מערך כוח האדם ב-100% תקנים, אבל כל עוד משרד העבודה והרווחה וגורמים אחרים לא מתגברים אפילו ב-25% את כוח האדם שלהם, מה שעשינו בעצם הוא שיצרנו פקק תנועה בדרך.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: מספר התיקים עלה, מספר הקטינים, עולים וותיקים, שהגיעו למשטרת ישראל עלה, ומה שקרה הוא שמשרד העבודה, שלא תוגבר, אינו יכול לשאת בנטל.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: מתוך 35,000 קטינים וקטינות שהופנו לשירות המבחן לנוער במהלך 1999 רק 17,000 זכו להזמנה לטיפול ראשוני וכל השאר לא זוכים לטיפול.
סנ"צ סוזי בן-ברוך: אני חייבת לציין שמשרד העבודה והרווחה נותן עדיפות לנושא סמים, אבל גם הוא כורע וקורס כתוצאה מהנטל הזה.
נעמי בלומנטל: ד"ר רחל בר-המבורגר, בבקשה.
ד"ר רחל בר-המבורגר: אני עשיתי בדיקה של כל הנתונים שנמצאים בידי הרשות למלחמה בסמים במשך שנים וניסיתי לראות אם בקרב העולים יש יותר או פחות שימוש בסמים מאשר בקרב ילידי הארץ.
ד"ר רחל בר-המבורגר: לא נערך מחקר מיוחד בין העולים, אבל יש מספיק מחקרים שמהם אפשר להגיע למסקנה, שאני חושבת שהיא מתאימה לדברים שאת אמרת בפתח דברייך, גברתי היושבת-ראש.
ד"ר רחל בר-המבורגר: בקרב נוער עולה לא מנותק, כאשר מדובר בשימוש בסמים, ההבדל בינם לבין נוער שנולד בארץ הוא מזערי, הוא כמעט ולא קיים.
ד"ר רחל בר-המבורגר: מי שנקלט בצורה סדירה במערכות רגילות שלנו לא מראה פרופיל אחר.
ד"ר רחל בר-המבורגר: הנתונים נלקחים מהסקרים הארציים שנערכו מאז 1989 עד שנת 1998.
ד"ר רחל בר-המבורגר: כדי לא להסתפק רק בסקרים הארציים פניתי גם למשאלי דעת-קהל שעשינו ושאלנו ילדים בסקרים טלפוניים, שהיא שיטת דגימה לגמרי אחרת, אם הם מוכנים להשתמש בסמים אילו היו מציעים להם, וניסיתי לראות את רמת המוכנות.
ד"ר רחל בר-המבורגר: זאת אומרת, זו אמירה לא של שימוש אלא הבעת עמדה, ויש הבדל קל בין נוער עולה לבין ילידי הארץ באי המוכנות.
ד"ר רחל בר-המבורגר: ברמת המוכנות אין שום הבדל, אבל ברמת אי המוכנות המוחלטת יש יותר היסוס אצל הנוער העולה.
ד"ר רחל בר-המבורגר: זה עדיין לא אומר דבר לגבי שימוש.
ד"ר רחל בר-המבורגר: יכול להיות שהבעת העמדה הזאת ברמת ההתבטאות היא בעצם גישה שונה איך עונים לנו, אבל לא לגבי השימוש.
ד"ר רחל בר-המבורגר: לכן אני גם מזהירה מפני הפרשנות היתרה בכיוון הזה וכן מצביעה על התופעה הזאת.
ד"ר רחל בר-המבורגר: לגבי מבוגרים מגיל 18 עד גיל 40 ולגבי חיילים בשירות סדיר, שגם לגביהם יש לנו סקרים – לגבי המבוגרים אין הבדל, ואם יש הבדל הוא דווקא בכיוון ההפוך.
ד"ר רחל בר-המבורגר: זאת אומרת, שימוש מוצהר בקרב המבוגרים בגיל 18 – 40 בקרב ילידי הארץ מעט יותר מאשר בקרב העולים.
ד"ר רחל בר-המבורגר: זאת אומרת שאם אנחנו מסתכלים על חתכים של אוכלוסייה, נוער מול עולים מבוגרים, כבר התמונה משתנה בכיוון ההפוך למה שאמרה הכתבה.
ד"ר רחל בר-המבורגר: בשירות סדיר יש הבדל קטן, אין בו משמעות סטטיסטית, כי מספר העולים שענו לנו היה קטן, בכך שעולי ברית-המועצות לשעבר דיווחו על שימוש בסמים בשנה האחרונה מעט יותר מילידי הארץ.
ד"ר רחל בר-המבורגר: מדובר על הפרש של 1% או 2%.
ד"ר רחל בר-המבורגר: ההבדל הגדול הוא אצל הנוער המנותק.
ד"ר רחל בר-המבורגר: הסקר של קידום נוער שנמצא בידיכם מדבר על ההבדל הגדול.
ד"ר רחל בר-המבורגר: יש לנו נתון אחר מסקר אחר שנערך בקרב ילדי פנימיות, שגם שם ילדים שהם מנותקים מבית הוריהם מסיבה זו או אחרת מדווחים על יותר שימוש בסמים.
ד"ר רחל בר-המבורגר: מסתבר שהתופעה, אם היא קיימת, היא אצל נוער שלא התערה כנראה בצורה רגילה בארץ ואת הנתונים המפורטים אני יכולה להעביר לכם.
ד"ר רחל בר-המבורגר: זאת התמונה.
נעמי בלומנטל: גב' פאולה כאהן ממכון ברוקדייל, בבקשה.
פאולה כאהן: אני חוקרת במכון ברוקדייל ואחראית על הסקר בנדון.
פאולה כאהן: אני רוצה להתייחס לשתי נקודות.
פאולה כאהן: דבר ראשון, נאמר פה שצריך להסתכל על הממצאים האלה כממצאים שמייצגים את בני הנוער המטופלים ביחידות לקידום נוער, כלומר בני נוער בסיכון, והם לא מייצגים את כלל בני הנוער העולה בארץ.
נעמי בלומנטל: אני רוצה להוסיף עוד דבר.
נעמי בלומנטל: גם כאן את אומרת שההתייחסות היא רק לנוער מנותק שמטופל על-ידי קידום נוער?
פרופ' גיורא רהב: מנותק-מטופל.
נעמי בלומנטל: וגם פה אני חושבת שאולי נתנו יותר תקציבים לנוער עולה ואז התמונה - - -
פאולה כאהן: דבר שני מאד חשוב לגבי המדגם הוא שמדובר על מדגם של בני-נוער עולים מברית-המועצות לשעבר ולא על עולים אחרים.
פאולה כאהן: להביא נתונים על סמים או חוסר רצון להתגייס לצה"ל זה רק להסתכל על חלק מהתמונה, וחשוב מאד להסתכל על התמונה השלמה.
פאולה כאהן: ברשותך הייתי רוצה להשלים את התמונה ולראות מי הם בני הנוער האלה ומה מאפיין אותם.
פאולה כאהן: יש לציין שאחת המטרות של המחקר היתה להצביע על צרכים מיוחדים של קבוצות שונות שמטופלות ביחידות לקידום נוער כדי לכוון את התכנון בצורה כוללנית, לא להתייחס לבעיה של סמים או לבעיה אחרת אלא להסתכל על כלל הצרכים של הנערים האלה.
פאולה כאהן: בין הקבוצות שאנחנו ניתחנו היתה קבוצה של בני-נוער עולים מברית-המועצות לשעבר.
פאולה כאהן: לגבי מאפיינים משפחתיים – מלבד העובדה ששליש מהנערים בא ממשפחות חד-הוריות, ניתן להגיד שזו נטייה שאנחנו גם רואים בקרב כלל העולים.
פאולה כאהן: הנערים העולים באים ממשפחות שמאופיינות פחות על-ידי נתוני מצוקה.
פאולה כאהן: לדוגמה, הם באים ממשפחות בהם ראש המשפחה מובטל – אחוזים קטנים יותר, ויש בקבוצות אחרות אחוזים קטנים יחסית, שבהן ההורים הם בעלי השכלה נמוכה בהשוואה לקבוצות אחרות שמטופלות בקידום נוער.
נעמי בלומנטל: אני רוצה להדגיש את זה.
נעמי בלומנטל: את אומרת שאותו נוער מנותק-מטופל , שאותו דגמתם, הוא מקרב העולים שדווקא ההשכלה של הוריהם גבוהה יותר?
פאולה כאהן: נכון.
נעמי בלומנטל: זאת אומרת שזה לא המודל של הוותיקים דווקא מקרב נוער מנותק-מטופל.
פאולה כאהן: לגבי דפוסי העיסוק של הנערים, מהו העיסוק העיקרי שלהם, מצאנו ששליש מהם משולבים במערכת החינוך ואחוז גבוה יחסית לקבוצות מטופלים אחרות משלבים לימודים ועבודה.
פאולה כאהן: חשוב לציין שחלק גדול של העולים שותפים לפרנסת המשפחה.
פאולה כאהן: 42% מהנערים העובדים נותנים את הכסף להוריהם, לעומת 13% מקרב הנערים הוותיקים.
פאולה כאהן: הסקר גם הצביע על מספר בעיות חברתיות.
פאולה כאהן: לדוגמה, מצאנו שאחוז גבוה יחסית מתוך הלומדים אינם מרגישים נוח בין חבריהם בכתה – שוב, ביחס לקבוצות אחרות – והממצא הזה גם עולה בקנה אחד עם אחת הסיבות העיקריות לנשירה.
פאולה כאהן: אחוז גבוה מבין הנושרים נשרו בעקבות בעיות חברתיות.
פאולה כאהן: יש עוד פן של הבעיות החברתיות.
פאולה כאהן: שליש מבני הנוער הצביעו על כך שחסרים להם קשרים חברתיים עם בני גילם, וזה לעומת 20% מקרב בני-נוער ותיקים.
פאולה כאהן: לגבי אלימות מעניין לציין שלא מצאנו דפוסים גבוהים יותר בקרב העולים שמעורבים בהתנהגות אלימה או שמעורבים באירועים עברייניים, וזאת בניגוד לדעה הרווחת בחברה שזה להיפך.
פאולה כאהן: אותה נטייה נמצאה גם בסקר ארצי שנערך בקרב כלל בני-נוער הלומדים בארץ, ששייך לסקר בין-לאומי.
פאולה כאהן: בסקר מצאנו שרבע מהנערים הופנו על-ידי בתי-ספר.
פאולה כאהן: חמישית מהם הופנו על-ידי גורמים עירוניים, וזה מצביע על כך שמדובר על בני-נוער שמוכרים על-ידי מערכות השירותים.
פאולה כאהן: 20% מהם דיווחו שהשירות פנה אליהם.
פאולה כאהן: זאת אומרת שאנחנו רואים כאן את המאמץ של השירות להגיע לבני-נוער עולה בסיכון.
פאולה כאהן: חלק מהנתונים גם הופיעו בכתבה בעתון, ואחד הדברים שרציתי להתייחס אליו הוא ההשתלבות החברתית של הנערים בארץ וההסתכלות הסובייקטיבית שלהם.
פאולה כאהן: אני רוצה להשוות את הנתונים לסקר שנערך במכון בקרב בני-נוער עולה בחמישה ישובים בארץ.
פאולה כאהן: לדוגמה, אחוזים קטנים יותר מהנערים האלה, בהשוואה לסקר השני, סבורים שהיחס של רוב הישראלים הוותיקים, 47%, הוא טוב או טוב מאד, לעומת 78% עד 94% מקרב הנערים שנבדקו בסקר השני.
נעמי בלומנטל: באיזה הפרש של זמן נעשו הסקרים?
נעמי בלומנטל: אנחנו מדברים על סקר שנערך בחמישה ישובים שבהם הנתון המסוים הזה מתייחס למה?
שרית אלנבוגן: הוא מתייחס להשתלבות חברתית של כלל בני נוער עולים מברית-המועצות לשעבר, לא רק של מטופלים או של מנותקים.
נעמי בלומנטל: מבחינה זאת אני רואה בשורה.
נעמי בלומנטל: זאת אומרת שאחוזים גבוהים מהם מרגישים היום שהם חלק מהחברה לעומת העבר.
שרית אלנבוגן: גב' כאהן ניסתה להגיד שיש פערים בתחושת ההסתגלות החברתית בין המנותקים, אלה שאינם משולבים במסגרות חינוכיות, לבין אלה שכן משולבים במסגרות חינוכיות.
שרית אלנבוגן: זאת אומרת שהניתוק הוא לא רק ניתוק של הילד מבית-הספר או לא, אלא יש לזה הקשרים הרבה יותר רחבים של ניכור חברתי, של תחושת בדידות וכך הלאה.
אנה איסקובה: יש פה שאלה מאד עקרונית, איך מגדירים נוער עולה?
אנה איסקובה: מה זה נוער עולה?
אנה איסקובה: זה ארבע שנים בארץ, חמש שנים או עשר שנים בארץ?
אנה איסקובה: ילדים של הורים עולים?
אנה איסקובה: מה זה בכלל?
אנה איסקובה: כי ברגע שזה משתנה תוך חמש שנים באותם ישובים, זה אותו נוער.
אנה איסקובה: או שזה נוער אחר?
נעמי בלומנטל: את צודקת, אבל השאלה הזאת עולה כל פעם בוועדה, עד מתי אתה נחשב לעולה.
נעמי בלומנטל: אם דיברנו על עזרה בדיור, בזמנו זה היה חמש שנים ובינתיים משך הזמן עלה.
אנה איסקובה: זו שאלה עקרונית ואני רוצה להתייחס אליה אחר-כך.
פאולה כאהן: צריך להסתכל על התמונה השלמה, לקבל נתונים נוספים ולהבין בדיוק מי הם בני הנוער האלה ולא להסתכל רק על נושא הסמים או אלכוהול או גיוס לצה"ל, ולהבין את הנתונים האלה בקונטקסט רחב יותר.
פאולה כאהן: גם חשובה מאד ההשוואה לסקרים שנעשו על כלל בני הנוער בארץ, כי מדובר כאן על אוכלוסייה מאד מסוימת של בני-נוער בסיכון שמטופלים ביחידות ולא - - -
שרית אלנבוגן: אני רוצה להשלים את התמונה.
שרית אלנבוגן: גב' כאהן שמה את הדגש על בני נוער שבטיפול נוער מנותק.
שרית אלנבוגן: אני רוצה דווקא לדבר על כלל בני הנוער העולה מברית-המועצות לשעבר.
שרית אלנבוגן: אני מחזיקה בידיי נתונים ראשונים מתוך סקר ארצי, במסגרת המחקר הבין-לאומי שאותו הזכירה גב' כאהן, והסקר הזה מלמד שדווקא תמונת המצב של העולים היא לא יותר גרועה, ובחלק מהמקרים היא אפילו יותר חיובית משל כלל בני הנוער בישראל, או הוותיקים.
שרית אלנבוגן: זאת אומרת שנושא של קשרים חברתיים, אלימות, קורבנות לאלימות, סמים, אלכוהול, עישון, פרמטרים מאד-מאד דומיננטיים בהם – וזה מתחבר למה שאמרה ד"ר בר-המבורגר – אין פערים גדולים ולפעמים קטנים מאד, או הפוכים, בין העולים לבין הוותיקים כשמדברים באמת על עולים שנכללים במסגרות החינוכיות הרגילות, או אפילו אלטרנטיביות.
שרית אלנבוגן: שם המצב טוב, לפעמים טוב יותר מאשר בקרב העולים.
שרית אלנבוגן: לכן זה מאד מתאים לתמונה שגב' כאהן ניסתה לשרטט, שאם מדברים על הקבוצות המתקשות, קבוצות השוליים, שם כן יש פערים והבדלים והתמונה הרבה יותר עגומה.
שרית אלנבוגן: כשמסתכלים על התמונה הרחבה יותר, הנתונים האחרונים שעומדים להתפרסם מראים שהנתונים הם מאד-מאד דומים.
שרית אלנבוגן: בחלק מהמקרים הם מכת מדינה ולא מכת עולים כאלה ואחרים.
שרית אלנבוגן: לסיום אני רוצה להדגיש שמאד חשוב להתייחס לנושא הסמים בהקשר הכוללני ולא רק להגיע לטיפול ברגע שהבעיה קיימת.
שרית אלנבוגן: אם מדברים על שיעורי נשירה, על ניכור בין קבוצות, על אלימות, אפילו על אלכוהול, עישון וכך הלאה, אלה דברים שיכולים להשפיע על תחושה של ניכור, על תחושות מאד קשות שיכולות להוביל להידרדרות לסמים, כפי שאמרה גב' דאנזיג.
שרית אלנבוגן: גם ניתוחים שעשינו מראים שברגע שמתייחסים לתמונה כתמונה מלאה והטיפול נעשה בצורה מלאה, ההסתברות להצליח היא הרבה יותר גבוהה מאשר אם אנחנו מתמקדים רק בתוכניות מאד-מאד ספציפיות שמתייחסות לטיפול במשתמשים בסמים.
נעמי בלומנטל: האם יש לכם סקר חדש, נתונים חדשים?
פאולה כאהן: זה הסקר שגב' אלנבוגן מדברת עליו והוא עוד לא גמור.
שרית אלנבוגן: אני דיברתי רק על מגמות כלליות.
נעמי בלומנטל: אם לסכם את דברייך, וזה גם נקשר נכון לדברים שאמרה ד"ר בר-המבורגר, שכאשר אנחנו מדברים על נוער במסגרות הרגילות, אנחנו כמעט בכלל לא רואים הבדלים, ואם אנחנו רואים הבדלים, הם דווקא לטובת הנוער העולה, שפחות נחשף לסמים או לאלימות, או פחות שותף לזה.
נעמי בלומנטל: לעומת הנוער המנותק-מטופל שדווקא שם הנתונים קשים לגבי נוער עולה.
שרית אלנבוגן: אני דיברתי על מכלול של דברים, לא רק על נושא הסמים.
שרית אלנבוגן: באופן כללי בחלק מהתחומים אין הבדלים מאד משמעותיים, וזה דבר שמאד צריך לתת עליו את הדעת.
שרית אלנבוגן: בחלק מהתחומים העולים יותר חלשים, בחלק מהתחומים הנוער הוותיק יותר חלש.
שרית אלנבוגן: המחקר נעשה בקרב תלמידי בתי-ספר.
שרית אלנבוגן: כ-8,000 תלמידים בארץ מתוכם היה מדגם של עולים, ובקרב התלמידים אין פערים מאד גדולים.
פרופ' גיורא רהב: כמי שהיה מעורב במרבית הסקרים שהוזכרו כאן, אני רוצה קודם-כל להעיר הערת אזהרה.
פרופ' גיורא רהב: אף אחד מהסקרים שהתפרסמו עד כה בארץ לא נועד לבדוק את השאלה שאנחנו עוסקים בה.
פרופ' גיורא רהב: ולכן, שיעור הטעות בכל אחד מהסקרים הוא גדול מהשיעור המקובל.
פרופ' גיורא רהב: דבר אולי יותר חמור, אף אחד עדיין לא עסק בניתוח שיטתי ויסודי של הנתונים הקיימים כדי לבדוק את ההבדל בין עולים לבין ותיקים לאחר ביקורת של גורמי סיכון אחרים.
פרופ' גיורא רהב: הוזכרו כאן בעיות של התערות בתרבות הנוער, הוזכרו כאן בעיות של מבנה משפחה שונה, של היקפי תעסוקה שונים.
פרופ' גיורא רהב: כל אלה גורמי סיכון שמשפיעים בצורה כזו או אחרת וצריך לנקות את ההשפעה שלהם לפני שמגיעים למסקנות, ואף אחד בארץ עדיין לא עשה את העבודה הזאת.
פרופ' גיורא רהב: מה שכן אפשר לראות מהנתונים שקיימים עד כה בארץ הוא שבאופן כללי בתחום של שימוש בסמים, אלכוהול, ונדמה לי גם סיגריות, אין כמעט הבדלים משמעותיים בין בני-נוער שעלו בשנות התשעים לבין בני-נוער של ילידי הארץ או שעלו לפני-כן.
פרופ' גיורא רהב: זאת בהסתייגות אחת.
פרופ' גיורא רהב: בסקר האחרון של הרשות למלחמה בסמים, שהנתונים שלו נאספו עוד ב-1998, נמצא שבקרב הנוער העולה יוצאי ברית-המועצות יש שיעור גבוה יותר של משתמשים באלכוהול, ובקרב המשתמשים באלכוהול, אלה מבני הנוער שנולדו בברית-המועצות לשעבר היו שיעורי השתכרות גבוהים יותר ושיעורי שתייה מרובה גבוהים יותר.
פרופ' גיורא רהב: אף אחד מאלה לכשעצמו לא מצביע עדיין על בעיה אצל האנשים שדיווחו על כך, אבל הם עשויים לשקף נטייה מסויימת לבעייתיות בקבוצה כולה.
נעמי בלומנטל: רשות הדיבור לאל"מ שרון דוידוביץ, בבקשה.
אל"מ שרון דוידוביץ: בקשר לשירות הצבאי אני חושב שנאמרו הרבה דברים על העשייה של צה"ל בתחום העולים החדשים, ואני חושב שזה לא המקום לדבר על ההכנה לצה"ל.
אל"מ שרון דוידוביץ: בתחום ההכנה לצה"ל, גם הממצאים של הסקר שניתן לנו ושהספקתי לעיין בו מצביעים על כך שצה"ל מקדיש הרבה יותר משאבים להכנת הנוער העולה מאשר להכנת הנוער הוותיק.
אל"מ שרון דוידוביץ: אם אני זוכר נכון את המספרים, מדובר כאן על 32% מקרב הנוער העולה שזוכה להכנה לצה"ל לעומת 27% - - -
פאולה כאהן: במסגרת היחידה לקידום נוער.
אל"מ שרון דוידוביץ: תודה על התיקון.
אל"מ שרון דוידוביץ: יתרה מזאת, אנחנו פועלים יחד עם מנהל החברה ונוער לא רק בתחום ההכנה לצה"ל אלא בכל הנושא של קידום נוער.
נעמי בלומנטל: האם עשיתם בצה"ל איזה שהוא סקר כדי לדעת על השימוש בסמים או על נטייה לשימוש?
נעמי בלומנטל: בצה"ל יש בכלל בעיה סביב נושא הסמים, אבל כאשר הוועדה ביקרה בכלא 4 בצריפין, ראינו שרוב החיילים יושבים שם בגין שימוש בסמים, ואחוז גבוה מהם היו עולים חדשים.
נעמי בלומנטל: האם יש לכם נתונים?
אל"מ שרון דוידוביץ: אין בידי כאן הנתונים, אבל אפשר לבדוק את זה.
חיים להב: אני שמח להזדמנות שאפשר לעשות כמה תיקונים לכותרות שהן בלי פרופורציה והן כלל לא משקפות את הענין.
חיים להב: חלק מהדברים כבר עלה כאן וקיבל את הפרופורציה, כך שאני לא רוצה להיכנס לפרטים שהעלתה גב' כאהן לגבי המחקר.
חיים להב: מדובר פה על מחקר שעסק באוכלוסייה המטופלת בלבד.
חיים להב: בשנה אחת אנחנו מטפלים ב-2,800 בני-נוער מברית-המועצות לשעבר.
נעמי בלומנטל: כמה מהם יוצאי אתיופיה?
חיים להב: כ-700 בלבד יוצאי אתיופיה.
חיים להב: אלה בנוסף ל-2,800.
נעמי בלומנטל: איך אתם מאתרים אותם, דרך בתי-הספר, הרשויות המקומיות?
חיים להב: קודם-כל מאתרים אותם העובדים בקידום נוער שנמצאים בשטח, דרך הרחוב.
חיים להב: כל הפרוייקט הזה הוא פרוייקט ייחודי שהתחיל בתחילת שנות התשעים והוא ממוקד באוכלוסייה ספציפית עם עובדי נוער בני התרבות ודוברי השפה.
חיים להב: זה מה שמייחד את הפרוייקט הזה בהשוואה לפרוייקט אחרים.
חיים להב: הדברים קיבלו את הפרופורציות שלהם ואני חושב שאסור להסתיר את הבעיות האמיתיות, שגם הן הועלו כאן.
חיים להב: אני רוצה לציין עוד עובדה אחת.
חיים להב: השינויים שאנחנו מזהים בקרב העולים יוצאי ברית-המועצות לשעבר הם דרמטיים.