GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שלמה מולה: אותו הדבר, כאילו אין מדד, כאילו אין.
ליה שמטוב: הדולר ירד.
שלמה מולה: כאילו, לא מבין את זה.
שלמה מולה: לכן, אני אומר שאם בתקופה ההיא, אז, היו במכינות, אני זוכר את המספר המדויק, במכינות הגיעו בין 800 ל- 900 תלמידים.
שלמה מולה: עד היום, בדיוק אותו דבר, לא השתנה בהרבה, עופר, אני אומר לך.
שלמה מולה: מ- 92 עד היום 800.
שלמה מולה: אותם 800, אותם 900, למה?
שלמה מולה: אינני יודע, אולי המספר מקודש, אינני יודע, מישהו קידש את המספר, אמר – זהו, בזה אנחנו מסתפקים?
שלמה מולה: לכן, צריך לבוא ולהגיד – יש בעיה עם המדיניות הקיימת, אולי כדאי לשדרג, אולי צריך לחשוב אחרי 14 או 13 שנה.
שלמה מולה: נקודה שנייה, אין ספק שהאוניברסיטאות מתנהלות בצורה אליטיסטית.
שלמה מולה: אין ספק, אם אתה אומר לי שאוניברסיטת תל-אביב שינתה את עורה, אני שמח לשמוע, אבל אני עוד זוכר אוניברסיטאות לפני שלוש-ארבע שנים, באו ואמרו – מה אתם רוצים מאתנו?
שלמה מולה: אנחנו לא, אני לא חושב שהאוניברסיטאות צריכות לקבל סטודנט בהעדפה מתקנת אם הוא לא יכול.
שלמה מולה: אם אין לו את הפוטנציאל.
שלמה מולה: אבל כדי שיהיה לו הפוטנציאל, הם צריכים לתת לו את המעטפת הנדרשת, לפחות בשנה הראשונה, לקבל סטודנטים בשנה הראשונה, לתת להם את הסיוע הנדרש בצורה מאסיבית ואז לשפוט אותו לאן הוא מגיע.
שלמה מולה: הרי האוניברסיטה יכולה להדיח סטודנט כל סמסטר, אז למה לא לתת הזדמנות?
שלמה מולה: סגרו את השערים מראש.
שלמה מולה: הקלישאה הזאת של שאלת הפסיכומטרי.
שלמה מולה: תראו, שאלת הפסיכומטרי, רבותיי, זה מבחן, זה באמת שהוא לא, באמת, מתאים לקודים התרבותיים של עולי אתיופיה.
שלמה מולה: הוא קוד, אולי זה מבחן שהוא מתאים לאלה שגדלו במערב.
שלמה מולה: מי שהגיעו מאתיופיה, לא מתאים לו.
שלמה מולה: אני אגיד לכם יותר מזה – סטודנטים, אחרי שסיימו לימודים בהצטיינות, כשהם הולכים למבחן פסיכוטכני אפילו להתקבל לעבודה באחד המשרדים, אפילו לא עוברים.
שלמה מולה: דרך אגב, לא רק עולי אתיופיה, יש עוד קבוצות בחברה הישראלית, שלא מגיעים.
שלמה מולה: אז ההקדש הזה, לקדש את המבחן הפסיכומטרי כתנאי סף לקבלה, הא ותו לא?
שלמה מולה: מעבר לזה, אנחנו לא עושים?
שלמה מולה: לא מקבלים?
שלמה מולה: אני חושב שזה עוול.
שלמה מולה: אני חושב שהתוצאה היא תוצאה עגומה, היא לא טובה.
שלמה מולה: עופר, אני מסתכל אליך ואני אומר – אני באמת מוקיר את מינהל הסטודנטים, אני עברתי במסלול של מינהל הסטודנטים באופן אישי, אני מודה ומתוודה.
שלמה מולה: אני חושב שהמינהל הסטודנטים הוא באמת גוף בהחלט שסייע רבות, אבל אתם עצרתם באיזה שהוא מקום, כיביתם את האור.
שלמה מולה: אמרתם – עד כאן, מכאן והלאה, כאילו, אנחנו רק ממשיכים את מה שיש.
שלמה מולה: בלי יצירתיות.
שלמה מולה: בלי, למה?
שלמה מולה: אני הייתי רוצה לראות כל ראש מינהל, משרד הקליטה, משרד החינוך, באים ואומרים – מה אנחנו משדרגים בשנה הבאה?
שלמה מולה: בזמנו, כשאני הייתי במשרד הקליטה תקופה מסוימת, נתנו למשל, מי שרצה ללכת ללמוד תואר שני, מייד, או שנתיים או לאפשר לו ללכת גם לארבע שנים ועד שהעזנו להכניס אפילו את הסיוע עד גיל עשר.
שלמה מולה: שמעתי שאולי אתם רוצים עכשיו לעשות את זה ל- 35, את הגיל, מי שיכול להיות זכאי, עד גיל 35.
שלמה מולה: לכן אני גם לא מבין למה אתם לא נכנסים לכאלה, למשל, שעובדים, שרוצים ללכת ללמוד באוניברסיטה.
שלמה מולה: אז למה אתם לא נותנים סיוע?
שלמה מולה: אל תיתנו להם מלגה, את    ה- 600 שקל, יוותרו, נניח אלו שעובדים.
שלמה מולה: אבל תנו יותר.
שלמה מולה: כשאתם לא עשיתם, אני זוכר, אז אנחנו יצרנו מסלול של מלגות משלימות עם הסוכנות.
שלמה מולה: הנה, נגיסט נמצאת כאן ויחד עם כמה קהילות, שהיו עוד ועוד.
שלמה מולה: לכן, מה שאני בא ואומר, אם אתם לא תעשו איגום משאבים, מחשבה יצירתית, להגדיל את המספר, לא רק לתקוף את האוניברסיטאות, גם להגדיל את הסיוע במכללות.
שלמה מולה: אני, דרך אגב, אני לא, אם האוניברסיטאות לא רוצים לקבל, לא איכפת לי, אני לא כזה, העיקר שסטודנט ילך, יגיע למכללה, ייתן מקצוע שהוא לא יוכל להתפרנס בו, אם האוניברסיטאות לא רוצים, אבל אז אנחנו נצטרך לטפל באוניברסיטאות איך שצריך לטפל בהן.
שלמה מולה: אבל מה שחשוב הוא, מה שצריך להיות לנגד עיניכם, לא לכבות את האור ב- 800 סטודנטים שמגיעים למכינות.
שלמה מולה: אתם צריכים לבוא ולהגיד – השאיפה שלנו, כל שנה יגיעו עוד 200, עוד 300, עד שאתם מגיעים ל- 1,500 – 1,600.
שלמה מולה: ואז אתם יכולים לבוא ולהגיד – תיעשה המהפכה.
שלמה מולה: ואם אנחנו לא נצליח במסלול הזה של עולי אתיופיה בנושא החינוך, בדברים אחרים, תאמינו לי, אנחנו נכשלנו בקליטה.
שלמה מולה: אבל לפחות בעניין הזה, יש עוד סיכוי שאפשר להצליח.
שלמה מולה: בנוסף לזה, אני הייתי רוצה לשמוע עם נציגי מרמנט, אם הם יכולים להגיד לנו מה המהפכה החדשה שהביאו לנו, אחרי שזרקו את האגודה לקידום החינוך.
ליה שמטוב: תודה לחבר הכנסת שלמה מולה.
ליה שמטוב: אני בהתחלה אמרתי שאחרי ישיבת ועדת החינוך והתרבות, אז הם ביקשו מהאוניברסיטאות וגם מוועד ראשי האוניברסיטאות, ביקשו איזה שהוא פתרונות.
ליה שמטוב: אבל פתרונות שהוצעו ביחס לכל העולם, ואין ספציפית ביחס לעולי אתיופיה.
ליה שמטוב: מישהו יכול להתייחס לזה, מהאוניברסיטאות?
אברהם מיכאלי: יש פה נציג ור"ה בכלל?
אברהם מיכאלי: מי נציג ור”ה?
אברהם מיכאלי: כולם?
אברהם מיכאלי: אז מישהו מכם ידבר?
ליה שמטוב: ההחלטה של הוועדה, מישהו, משהו, היו, אתם הייתם?
קריאה: הבחינה הפסיכומטרית אולי המרכז הארצי לבחינות והערכה יוכל להתייחס?
יואב כהן: כן, אני בהחלט יכול להאיר את עינייך בזה, אני מנהל המרכז הארצי לבחינות ולהערכה, שאחראי על המבחן הפסיכומטרי.
יואב כהן: מה שסוכם עם ועדת החינוך של הכנסת זה שלטובת העולים אנחנו נגדיל את המספר.
יואב כהן: טענתם היתה שאין מספיק מועדי בחינה בשנה לעולים.
יואב כהן: הגדלנו את מספר המועדים.
יואב כהן: הם טענו שאין מספיק חומר הכנה עבור העולים, הגדלנו את חומר ההכנה ועשינו שינויים מינוריים.
אברהם מיכאלי: באיזו שפה אפשר להיבחן היום?
אברהם מיכאלי: לעולי אתיופיה יש את השפה האתיופית?
אברהם מיכאלי: אמהרית?
יואב כהן: לא, לעולים אתיופיה אין את השפה האתיופית,
אברהם מיכאלי: אמהרית.
יואב כהן: אין אמהרית.
שלמה מולה: האמת היא שלא בטוח שזה רלוונטי, אבל זה יכול לתת תשובה רק למעט, לא לכולם.
שלמה מולה: גם ילידי הארץ, אני לא יודע, אבל אני לא חושב שהבעיה זה במועדים.
שלמה מולה: אני רוצה שאתה תגיד, האם המבחנים הפסיכומטריים האלה משקפים את הרצון.
יואב כהן: אני בשמחה אגיב, אני רק עניתי לשאלתה של יו"ר הוועדה.
שלמה מולה: אני חושב מכון פויירשטיין יכולים להגיד לנו.
יואב כהן: אני אשמח להגיד על זה.
יואב כהן: הבחינה הפסיכומטרית, אני יודע שהמנטרה הזאת נישאת בפי כל, שהיא מוטה תרבותית.
יואב כהן: אני רוצה להדגיש ולומר שהיא מוטה תרבותית במובן אחד בלבד, היא מוטה לתרבות האקדמיה.
יואב כהן: תרבות האקדמיה זה יכולת קריאה של טקסטים ברמה אקדמית, יכולת קריאה של טקסטים באנגלית, יכולת פתרון בעיות, חשיבה לוגית, זאת היא תרבות האקדמיה וזה מה שהמבחן הפסיכומטרי בודק.
יואב כהן: אין שם שום מרכיבים תרבותיים שנעוצים בידע של תרבות מערבית או תרבות מזרחית, הודית, או סינית, וכדומה.
יואב כהן: בזה אין שום השפעה תרבותית.
יואב כהן: התרבות היחידה היא התרבות האקדמית.
יואב כהן: ואם כבר התחלתי לדבר על זה, אז אני אמשיך ואומר – הבחינה הפסיכומטרית אינה בבחינת חסם מכיוון שכל ציון בה הוא ציון שאפשר להתחשב בו באוניברסיטה, בניגוד לבחינות הבגרות שבהן האוניברסיטאות מחויבות לקבל רק את מי שעמד בבחינות הבגרות.
יואב כהן: כלומר, כל אחד יכול לעשות בחינה פסיכומטרית ולהביא ציון.
יואב כהן: לבחינות הבגרות יש חשיבות להאם קיבלת תעודת בגרות או לא קיבלת תעודת בגרות.
יואב כהן: אז אני חושב שלפני שבודקים דברים אחרים, כדאי להסתכל על המספרים של זכאים לתעודות בגרות בקרב עדות שונות ובקרב ציבורים שונים.
ליה שמטוב: למועדים שאתה אמרת, שהגדלתם את המועדים, באיזה, זה אפריל?
ליה שמטוב: ספטמבר?
יואב כהן: עד כמה שאני זוכר כרגע, השפות שעד עכשיו היו רק פעם בשנה שזה היה ספרדית וצרפתית, ניתנות עכשיו פעמיים בשנה – בפברואר וביולי.
יואב כהן: לכל נבחן יש זכות להיבחן כל ארבעה חודשים, אז זה נותן להם שתי אפשרויות בשנה להיבחן.
ליה שמטוב: מהאוניברסיטה, חבר הכנסת מיכאלי-?
אברהם מיכאלי: כן, אני רציתי קודם לשאול באמת את ור”ה, אף נציג מוור”ה, דבורה לא נמצאת פה?
אברהם מיכאלי: אף אחד לא מדבר?
אברהם מיכאלי: מה קרה?
יואב כהן: יש נציגי אוניברסיטאות.
אברהם מיכאלי: אז כל אחד ידבר בשם האוניברסיטה שלו.
אברהם מיכאלי: גברתי היושבת-ראש, אני הייתי בפתיחת שנת הלימודים האקדמיים באוניברסיטה העברית ושאלתי את הנשיא ושאלתי את הרקטורית שם למה הנתון שמצוטט על שם האוניברסיטה העברית הוא נכון או לא נכון.
אברהם מיכאלי: אל"ף, הם מכחישים את הנתונים האלה ובי"ת, אני רציתי לשמוע את זה מפיהם ישירות, לפני שאנחנו נגיב על זה.
קריאה: אבל האוניברסיטה העברית בחרה לא לבוא.
יעקב אפק: אני דיקן הסטודנטים באוניברסיטת בן-גוריון.
יעקב אפק: ראשית, לגבי הנתונים, זו עוד דוגמה שלא מה שמתפרסם בעיתון זה נכון.
יעקב אפק: למשל, באוניברסיטת בן-גוריון בשנה שעברה למדו 92 סטודנטים ממוצא אתיופי, וזה בנוסף לעוד כ- 20 היו במכינה.
יעקב אפק: אז זה כפול.
שלמה מולה: כמה סטודנטים יש באופן כללי?
יעקב אפק: השנה יש 19,000.
שלמה מולה: 19,000 יש לכם 90?
יעקב אפק: למדו.
יעקב אפק: עדיין אין לנו את המספרים.
שלמה מולה: בסדר, בוא נגיד 90.
יעקב אפק: אנחנו שומעים הרבה טענות נגד המבחן הפסיכומטרי וצריך להיות ברור שגם אם לא יהיה מבחן פסיכומטרי יהיו בחינות אחרות.
יעקב אפק: האוניברסיטאות ובטח האוניברסיטה שלי, לא תהיה מסוגלת לקבל את כל המועמדים שרוצים להתקבל לאוניברסיטה ואני מזכיר, לפני המבחן הפסיכומטרי גם היו מבחני קבלה לאוניברסיטאות.
יעקב אפק: אז קל מאוד לתקוף את המבחן הפסיכומטרי, אבל צריך להיות ברור שאם לא יהיה מבחן פסיכומטרי, יהיה מבחן אחר.
יעקב אפק: כי אי-אפשר לקבל את כולם.
יעקב אפק: צריך להיות עוד דבר אחד ברור, זה לא מספיק לקבל סטודנטים ללימודים באוניברסיטה.
יעקב אפק: אם אחרי סמסטר הוא ילך הביתה, או אחרי שנה או שהוא יתחיל בהנדסת מכונות ובסוף הוא יתגלגל לאיזה מקצוע שהוא לא רצה אותו במדעי הרוח, עם כל הכבוד למדעי הרוח, זה מתסכל גם את הסטודנט וזה גם לא עושה טוב לאוניברסיטה.
יעקב אפק: אז חייבים לדאוג לקבל סטודנטים שיהיו מסוגלים גם להצליח בלימודים.
יעקב אפק: נכון שלגבי הסטודנטים האתיופיים, מהניסיון שלי, באמת, יש קשיים, אם זה קשיים תרבותיים, מהסביבה שהם באים.
יעקב אפק: הם לא באים מספיק מוכנים לקראת לימודים באוניברסיטה, יש גם קשיים כלכליים, ואם סטודנט צריך לעבוד תוך כדי הלימודים, אז ברור שהוא לא פנוי לגמרי וחייבים לתת גם את הסיוע כמו שאמר חבר הכנסת, צריכים גם ללוות את הסטודנטים האלה.
יעקב אפק: בלי הליווי הזה, ברור שבמקרה הטוב הם ימצאו את עצמם, אמרתי, בפקולטה פחות יוקרתית, או שהם בכלל ימצאו את עצמם מחוץ לאוניברסיטה.
יעקב אפק: אנחנו עושים באמת מאמצים גדולים לעזור לסטודנטים.
יעקב אפק: למשל, התחלנו את שנת הלימודים עם יום אוריינטציה מיוחד לסטודנטים האתיופים שבהם אנחנו הסברנו את כללי האוניברסיטה, נהלים, אנחנו מלווים את הסטודנטים, מקיימים סדנאות במשך השנה בעזרת באמת מינהל הסטודנטים, סדנאות מיוחדות, אם זה בתחום של מיומנויות למידה, אם זה בתחום של העצמה אישית, כדי לעזור לסטודנטים להרגיש בטוחים בלימודים ולהצליח.
יעקב אפק: אנחנו גם מסייעים מעבר למה שהם מקבלים ממשרד הקליטה, ואגב, יכול להיות שהפער שנמצא זה משום שבאמת יש לא מעט סטודנטים שלא מקבלים את הסיוע ממשרד הקליטה.
יעקב אפק: אז אנחנו מחפשים דרכים לעזור להם.
יעקב אפק: אנחנו בין היתר יכול להגיד שמסייעים אפילו במתן תלושי מזון לסטודנטים.
יעקב אפק: מצאנו שיש סטודנטים שאפילו אין להם אפשרות לאכול במנזה.
יעקב אפק: אנחנו נותנים תלושי מזון.
יעקב אפק: הכל בשקט, בלי פרסום.
יעקב אפק: אנחנו נותנים שיעורי עזר מיוחדים.
יעקב אפק: אנחנו עוזרים ברכישת ספרי לימוד ואפילו במימון נסיעות מהבית לאוניברסיטה.
שלמה מולה: זה הסיוע, באמת מאוד נדיב שאתה מדבר עליו.
שלמה מולה: אתם מקבלים מהממשלה קצת סיוע ממוקד?
יעקב אפק: לא. אנחנו לא מקבלים סיוע.
שלמה מולה: אתם מגייסים בכוחות עצמכם?
יעקב אפק: הסיוע שאנחנו נעזרים באמת במשרד הקליטה ומעבר למשרד הקליטה, תרומות שאנחנו מצליחים לגייס באוניברסיטה, שהן ממוקדות לסטודנטים האתיופים.
עופר אופן: במסגרת תוכנית החומש, בנינו תוכניות, אגב, עם כל המוסדות האקדמיים, של תגבורים, שמעבר לתמיכה הרגילה שאתה הזכרת.
שלמה מולה: יש דבר כזה, תוכנית חומש?
קריאה: תוכנית חומש ז"ל, יש.
שלמה מולה: אתה מחדש, אתה מחדש לנו.
עופר אופן: לא לא, היא קיימת, היא עובדת, היא פועלת, היא חיה.
דני קסהון: עד 2013, יש.
אללי אדמסו: כמה כסף לסטודנט?
יעקב אפק: אני יכול להבטיח שכל סטודנט באוניברסיטת בן-גוריון שבגלל מצב כלכלי, הוא לא יפסיק את הלימודים.
יעקב אפק: יש לנו גם מערך של הלוואות מאוד נוחות, שסטודנטים מתחילים להחזיר ללא הצמדה, לאחר סיום הלימודים, עם ריבית כמעט אפסית, זה אפילו לא ריבית, זה רק דמי ניהול בבנק, כך שסטודנט, בגלל בעיות כלכליות, הוא לא צריך להיות במצב שהוא לא יוכל ללמוד באוניברסיטה.
ליה שמטוב: אתה מדבר על יוצאי אתיופיה או על עולים?
יעקב אפק: אני מדבר על עולים ויש לנו דגש מיוחד על הסטודנטים האתיופים.
יעקב אפק: הסטודנטים האתיופים, יש רכזת מיוחדת באוניברסיטה, שהיא כתובת לכל בעיה שיש להם, אם זה כלכלי או אקדמי, וכל עזרה שהם צריכים, אם הם צריכים עזרה בלימודים, אנחנו מסייעים להם בשיעורי עזר.
יעקב אפק: האוכלוסייה הזאת זוכה אצלנו להתייחסות מיוחדת.
שלמה מולה: יש לכם סטודנטים, אתה יכול להגיד, לתת לי דוגמה, בפקולטות יוקרתיות שאתה אומר, אם אתה זוכר מתוך ה- 90, כמה ברפואה, כמה בהנדסה?
יעקב אפק: לא, אני לא זוכר.
יעקב אפק: אני לא ממש עוסק בקבלה לאוניברסיטה.
עופר אופן: יש גם ברפואה, באוניברסיטת בן-גוריון.
שלמה מולה: אחת.
יעקב אפק: אני יכול להגיד לך שמבין הסטודנטים שלמדו בשנה שעברה, הנה, יש לי נתונים, לא לפי מחלקות, אלא לפי תארים, היו 59 סטודנטים לתואר ראשון, 13 לתואר שני, שלושה לתואר שלישי, אחד פוסט דוקטורט ועוד 20 במסגרות אחרות, כמו הכשרת מורים ובאמת, הרצון שלנו הוא באמת להגדיל את מספר הסטודנטים, זה חשוב לנו, שבאמת הסטודנטים יבואו ללמוד באוניברסיטת בן-גוריון.
יעקב אפק: אנחנו עושים מאמצים, כולל גיוס תרומות, כמו שאמרתי מיוחדות, שמיועדות לסטודנטים האלה ואני רק אומר שצריכים להבטיח שמי שמתקבל, גם יגיע לקו הגמר ולא ייכשל בדרך, כי כל כישלון, ברור לנו שזה לא תורם אפילו לא להביא את בני משפחות      אחר-כך לבוא ללמוד באוניברסיטה.
יעקב אפק: אז אנחנו עושים מאמצים גדולים.
יעקב אפק: תמיד אפשר לעשות יותר, ואנחנו משתדלים.
אליה מהרט: אני מאוניברסיטת תל-אביב.
אליה מהרט: אני מרכזת את התוכנית שמטפלת בסטודנטים יוצאי אתיופיה.
אליה מהרט: ההתייחסות שלי לגבי אוניברסיטת תל-אביב ובכלל ספציפית ליוצאי אתיופיה ולא לעולים בכלל, התוכנית שלנו, דבר ראשון, אני מתייחסת פה לגבי הפסיכומטרי.
אליה מהרט: האוניברסיטה בשכלול שלה מתייחסת גם לפסיכומטרי וגם לתעודת הבגרות וזה המבחן של האוניברסיטה לקבלה.
אליה מהרט: כרגע זה הבחינה.
אליה מהרט: מעבר למבחן הפסיכומטרי שהוא אחד הדברים שיוצאי אתיופיה פחות מצליחים בו, יש גם את תעודת הבגרות.
אליה מהרט: ידוע שיוצאי אתיופיה, ש- 50% מהם מקבלים תעודת בגרות, רק 20% מהם, תעודת הבגרות ראויה לאוניברסיטה.
אליה מהרט: אז ככה שמלכתחילה, מי שמגיע למכינה, זה לא רוב הקבוצה שבעצם צריכה לשפר, אלא איזה 10% או 20%, אותם 20% שבעצם בין כה וכה יש להם תעודת בגרות טובה וצריכים לשפר אותה עוד קצת.
אליה מהרט: זה לא הקבוצה שמלכתחילה לא קיבלה תעודת בגרות שהיא ראויה.
אליה מהרט: יש 30% שבכלל לא מתייחסים.
אליה מהרט: כשהם מגיעים לאוניברסיטה, כמובן שיש העדפה מתקנת, זה כמעט לא רלוונטי ליוצאי אתיופיה, כי ההעדפה המתקנת מתייחסת עד 30 נקודות פער, ורוב יוצאי אתיופיה מגיעים מעבר ל- 30 נקודות פער ואנחנו באוניברסיטת תל-אביב מתייחסים לסטודנטים יוצאי אתיופיה בוועדות חריגות שמגיעות עד 100 נקודות פער לחוג.
אליה מהרט: זאת אומרת, אם סטודנט לומד בהנדסה מכאנית ותנאי הקבלה הם 600, סטודנט אתיופי יכול להתקבל עם מתאם של 500, או 520, שזה קצת.
שלמה מולה: יש סטודנטים במכינה בתל-אביב?
אליה מהרט: יש לנו תוכנית מיוחדת.
שלמה מולה: רגע, שנייה.
שלמה מולה: השאלה שלי – נניח סטודנט עבר אצלכם מסלול של מכינה, בתל-אביב.
שלמה מולה: האם אתם נותנים לו אופציה להישאר בתל-אביב, או שאתם, סליחה על הביטוי, מנפנפים אותו ללכת למכללות?
אליה מהרט: השנה פתחנו מכינה ייחודית ליוצאי אתיופיה, שגם נתמכת על-ידי עמותה חיצונית, יש 25 סטודנטים שלומדים במכינה.
אליה מהרט: הסטודנטים שעוברים עם ציונים טובים, ברור, הרגע קיבלנו חמישה סטודנטים יוצאי אתיופיה שהיו במכינה, שמתוך שמונה, שבעצם קיבלו ציונים טובים.
אליה מהרט: השלושה שלא נכנסו, כמובן שלא התאימו.
שלמה מולה: כמה סטודנטים יש בתל-אביב עכשיו?
אליה מהרט: באוניברסיטת תל-אביב יש כרגע, השנה הזאת, 115 סטודנטים, לא כולל מכינה.
שלמה מולה: שיפור טוב.
שלמה מולה: זה ראוי לציון.
אליה מהרט: יש התפתחות.
אליה מהרט: גם מבחינת האוניברסיטה, האוניברסיטה עושה המון המון מאמצים.
נגיסט מנגשה: קובי גולדברג הוא הנשיא של חבר הנאמנים, לכן הוא לוחץ.
אליה מהרט: אני חושבת שזה לא קשור לחבר נאמנים, זה המון עבודה מאומצת.
שלמה מולה: זה נותן את ההסבר.
אליה מהרט: לשמחתנו, מספר הסטודנטים באוניברסיטת תל-אביב גדל וזה מאוד משמעותי.
אליה מהרט: הכיוון הוא להמשיך ולהגדיל את מספר הסטודנטים שמגיעים, יוצאי אתיופיה.
אליה מהרט: אני חוזרת לדברים של בן גוריון שהוא אומר.
שלמה מולה: דרך אגב, בעניין הזה, בן גוריון וחיפה היו חלוצים.
שלמה מולה: אתם בנסיגה, דרך אגב, שתדע לכם.
שלמה מולה: אתם הייתם, בנסיגה מבחינת מספר הסטודנטים.
שלמה מולה: היו שנים שבהם אצלכם היו כ- 200, 250 סטודנטים.
שלמה מולה: אתה אומר לי עכשיו 90?
שלמה מולה: זה מאכזב אותי, אפילו.
יעקב אפק: מה שחשוב זה כמה סיימו.
אליה מהרט: אצלנו 95% הצלחה.
יעקב אפק: עדיף שיהיו 100 שיסיימו מאשר 200 שמחציתם ייכשלו בדרך.
ליה שמטוב: בסדר, אבל יש גם ישראלים שמגיעים ורוצים ללמוד איזה שהוא מקצוע ואחרי שנה אומרים – אני חושב שזה לא בשבילי.
ליה שמטוב: קורה.
אליה מהרט: אני רוצה להמשיך רגע לדבר באמת משמעותי שהעלו את זה בבן-גוריון, שזה נושא התמיכה.
אליה מהרט: היום אנחנו מקבלים תקצוב מחומש לכל הנושא האקדמי.
אליה מהרט: אתה ציינת לגבי מלגת קיום של 600 שקל שיוצאי אתיופיה מקבלים, רוב יוצאי אתיופיה לא מגיעים עם גב כלכלי והאוניברסיטאות הן אלה שבעצם משלימות את הגב הכלכלי.
אליה מהרט: תוכנית כמו שלנו, יכולה לעלות כמה מאות אלפי שקלים, ומדובר במספר סטודנטים בודדים.
אליה מהרט: אם אני רוצה להגדיל את התוכנית, אני צריכה כסף כדי לסייע לסטודנטים האתיופים, כדי שהם יסיימו את הלימודים בהצלחה ויוכלו להשתלב בשוק העבודה.
אליה מהרט: אני לא מדברת על שאנחנו מדברים על אוניברסיטת תל-אביב וסטודנטית מסיימת בהצטיינות עם 600 שקל בחודש, ומעבודות זמניות או יש לי פה סטודנטית שיושבת כאן והיא עובדת והיא משלימה את הכסף בעצמה.
אליה מהרט: אנחנו צריכים את הכסף הזה גם לתמיכה האקדמית, גם לתמיכה הכלכלית, גם לתמיכה החברתית, גם לתמיכה האישית של כל סטודנט ואנחנו לא מקבלים אותו, זה עולה המון לאוניברסיטה, אנחנו מגייסים את זה מבחוץ, ואני חושבת שזה משהו שצריך להיות מעוגן במדיניות כלשהי שסטודנט יוצא אתיופיה, שהמעונות עולים 1,200 שקל והוא מקבל 600 שקל, הוא כבר במינוס של 600 שקל ואת זה האוניברסיטאות משלימות.
ליה שמטוב: נמצאות כאן כמה סטודנטיות, אבקש לשמוע אחת מהן, איך בכלל התקבלו ואיך הלימודים.
ליה שמטוב: מי מכן רוצה?
אילנית ביטאו: לכל אחת מאתנו יש את ההתייחסות שהיא שני צדדים שונים, אז אנחנו צריכות שתינו להגיב, אם זה יהיה אפשרי.
אילנית ביטאו: קודם כל, באמת, תודה.
אילנית ביטאו: תודה שאנחנו פה.
אילנית ביטאו: זה מאוד חשוב לשתינו להציג את הצד מהשטח, את האנשים האמיתיים שבסופו של דבר כל התוכניות האלה רלוונטיות אליהם.
אילנית ביטאו: אני אילנית ביטאו, בת 24, סטודנטית היום במרכז הבינתחומי בהרצלייה, סטודנטים למשפטים וממשל שנה שנייה.
אילנית ביטאו: אמרתי שהסיפורים שלנו משקפים צדדים שונים כי אני בתחילת הדרך שלי, ככה, אני לא אצטנע ואני אגיד שסיימתי את התיכון באמת בהצטיינות יתרה ובאמת הגעתי לשלב של להחליט איפה אני בעצם רוצה ללמוד ושתי האופציות שהיו מבחינתי, מבחינת מה שרציתי, היו באמת אוניברסיטת תל-אביב והמרכז הבינתחומי, שהיום אני שומעת אל אליה וכל הכבוד, כי זה לא משהו שאני הגעתי אליו כשרציתי כן להגיע לאוניברסיטת תל-אביב.
אילנית ביטאו: בסופו של דבר, כשהגעתי לנקודה הזו שאני כן רוצה ללמוד והיה מאוד חשוב לי כן להתחיל באוניברסיטה, כשהגעתי לאוניברסיטת תל-אביב, אפשר להגיד שלא היה לי עם מי לדבר.
אילנית ביטאו: זאת אומרת, לא היה בכלל מקום לדיון וזה כשאני באה מרקע של ממוצע בגרות עם ציון מאוד מאוד גבוה, ממוצע של מעל 100, וכמובן יכולות אישיות, אקדמיות, כל דבר שתרצי להגדיר אותו, שאני חושבת שלא נופלים משאר המועמדים שמגיעים היום ללימודי האקדמיה.
אילנית ביטאו: אני גם אציין שבשירות הצבאי שלי שירתתי כקצינה, אז כן הרגשתי שאני מגיעה בסופו של דבר עם מטען שהוא כן גובר על השאר.
אילנית ביטאו: אבל עדיין הגעתי לנקודה שהגעתי לאוניברסיטת תל-אביב ולא התקבלתי ללימודי המשפטים.
אילנית ביטאו: גם עם ציון פסיכומטרי שאני יכולה להגיב על מה שנאמר מבחינת המרכז הארצי לבחינות, שאין ספק שזה לא משקף.
אילנית ביטאו: אין ספק שיש בזה נגיעות של תרבות, תקרא לזה, נגיעות של רקע השכלתי.
אילנית ביטאו: עצם העובדה, אני זוכרת שמילאתי את הטפסים וכששאלו איפה ההורים שלך נולדו והאם הם באו מהשכלה כלשהי, כבר בתוכי היתה לי את התחושה של – הופה, הנה, פה אני אפול, לא משנה עם מה באתי, לא משנה מה הרקע שלי.
שלמה מולה: הסטיגמות והסטריאוטיפים יחגגו.
אילנית ביטאו: פה ידעתי שלא משנה מי אני כמי שאני, עם המטען שאני באה אתו שלא נופל מהשאר, ברגע שהייתי צריכה למלא מאיפה ההורים שלי והאם הם סיימו תיכון שאני יודעת שלא, ידעתי שאיכשהו, אם תרצה או לא, אם זה בהגדרה או לא, זה נכנס בשקלול ושם ידעתי שאני לא משנה מה אני אעשה, אני מתחילה עם נקודה אחת פחות טובה  וזה לא תלוי בי, שזה עוד יותר עצוב.
אילנית ביטאו: זה משהו שקומם אותי כבר בטופס, כבר כשמילאתי אותו.
ליה שמטוב: וכמה קיבלת?
אברהם מיכאלי: איך את יודעת שזה כן בשיקלול?
אברהם מיכאלי: אני יכול לשאול פה את הגורמים המוסמכים.
אברהם מיכאלי: אני רוצה לדעת את זה.
אילנית ביטאו: אני יודעת כי אני אומרת לעצמי.
יואב כהן: לא, לא, אני חייב להעיר.
יואב כהן: בשום פנים ואופן, איזה שהוא נתון דמוגראפי, לא נכנס לשקלול.
יואב כהן: למטרות מחקר בלבד.
שלמה מולה: אז למה אתה צריך לציין ארץ מוצא?
יואב כהן: אנחנו עושים את זה למטרות מחקר בלבד.
יואב כהן: מי שלא ממלא את זה, שום דבר לא קורה לו.
יואב כהן: זה רק למטרות מחקר, כדי שנוכל לדווח לכם, לחברי הכנסת, לציבור כולו, על מצב ההשכלה והחינוך בארץ.
יואב כהן: אני חושב שאנחנו בכוונה מפרסמים את הדברים האלה, כמה שהם לא נעימים כאילו, עבור המבחן הפסיכומטרי, אני חושב שאי-הנעימות היא של המדינה, שמראה שציבורים מסוימים מקבלים הישגים יותר נמוכים, גם באנגלית, גם במתמטיקה, לא שום דבר תרבותי, גם ערבים, גם יוצאי אתיופיה, גם עולים מארצות מסוימות אחרות, הדברים האלה שקופים, ברורים, גלויים ובגלל זה אנחנו אוספים את הנתונים.
אילנית ביטאו: דבר נוסף, זה הנושא של החישוב, שזה גם, אני מהתסכול שלא יכול להיות שלא הגעתי לנקודה הזאת, זאת אומרת, לא הטלתי לרגע ספק ביכולות שלי.
אילנית ביטאו: אז ניסיתי באמת לבדוק איך אתם מחשבים את זה ואיך מחשבים.
אילנית ביטאו: אז השקלול זה גם משהו, החישוב בכלל, הצורה שמחשבים את זה.
אילנית ביטאו: עובדה שלמישהו שמגיע פשוט אין היום שום אפשרות להבין מה היו השקלולים, שזה גם משהו שאפשר ורצוי לבדוק אותו, כי זה נורא עמום, נורא לא יודעים מה באמת נכנס שם בשקלול, לא ברור מה באמת השיקולים שמופעלים.
אברהם מיכאלי: תקשיבי, אני מאוד רוצה לתמוך בכל מה שאת אומרת, אבל אני לא יכול כרגע, להצביע על משהו לפי הנתונים שלך, שיש איזה שהוא קשר בכלל למוצא שלך.
אברהם מיכאלי: כי את בחורה מצטיינת בלימודים, בבגרות, בכל.
שלמה מולה: דרך אגב, היא גם מצטיינת דיקן.
אברהם מיכאלי: את יודעת מה?
אברהם מיכאלי: את הדוגמה המצוינת שאת כמו כל תלמידה ישראלית שלא מתקבלת לאוניברסיטה, זה מה שאני, אני רוצה להתמודד מול החסמים.
אברהם מיכאלי: השאלה היא לא הדוגמה של החסמים.
אילנית ביטאו: אני אגיד לך מה.
אילנית ביטאו: הדוגמה היא בנקודה שבסופו של דבר, הציון שלי בפסיכומטרי לא שיקף את מי שאני.
אילנית ביטאו: לא שיקף.
אילנית ביטאו: למה?
אילנית ביטאו: זה המקצוענים יבדקו וידעו, אני לא יודעת למה.
אילנית ביטאו: אני יודעת שבסופו של דבר, הציון הפסיכומטרי שלי, היה ממוצע ומתחת לממוצע, כי הוא לא שיקף.
אילנית ביטאו: הוא לא שיקף והוא לא היה מדד ליכולות שלי באמת.
אילנית ביטאו: היום אני בבינתחומי.
דוד יאסו: מה זה במבחנים, בלימודים כן את מצליחה.
אילנית ביטאו: היום אני בבינתחומי והציונים שלי לא נופלים משאר התלמידים בכיתה.
אילנית ביטאו: אז למה אני לא יכולה להיות בכיתה באוניברסיטת תל-אביב?
אילנית ביטאו: למה הציון שלי פתאום כשהוא לא נמדד על-פי פסיכומטרי, כן טוב ואפילו טוב יותר משאר הסטודנטים?
אברהם מיכאלי: לדעתי, הביקורת שלך היא יותר כלפי המבחנים הפסיכומטריים אולי, ולאו דווקא לקשר למוצא שלך.
אברהם מיכאלי: כי את, ברוך השם, בחורה שהיא פה מעל הממוצע לדעתי על כל תלמידה ישראלית, את לא צריכה להתבייש בכלום.
אילנית ביטאו: הטענה שלי היא לגבי, ללא ספק לגבי המבחן הפסיכומטרי.
אילנית ביטאו: הטיעון שלו לא מיטיב עם אף אחד.
אברהם מיכאלי: אגב, מבלי לפגוע, אני מבין, אני שומע את זה מהרבה נשיאי אוניברסיטאות, מהרבה דיקנים או רקטורים, כי יש בעיה למדוד, אבל אין משהו יותר טוב, אומרים, אז משתמשים בזה.
יואב כהן: לא רק שיש בעיה למדוד, זה ודאי יותר טוב מכל כלי אחר.
שלמה מולה: אבל אני בכל-זאת רוצה לשאול אותך שאלה.
שלמה מולה: איך, בוא נגיד, תוציא כרגע את אילנית, אתה לא שמעת, מה קורה, סטודנט שמקבל ציון נמוך בפסיכומטרי, ובכל-זאת מוצא לו פיתרון להגיע לאוניברסיטה אחרת, הוא הופך להיות סטודנט מצטיין, בלימודים.
שלמה מולה: רגע, אתה אמרת אתם בודקים יכולת לקרוא טקסט, אנגלית וכן הלאה, דרכי חשיבה וכו' וכו', ובסוף, אבל, הסטודנט הזה מצטיין, גם אחר-כך הופך להיות עורך-דין מצטיין, אפילו מרוויח יותר טוב.
שלמה מולה: אבל איך אתם מסבירים את זה?
שלמה מולה: אתם, זאת השאלה בעיקר שמופנית אליכם.
יואב כהן: אני אגיד לך את זה במילים פשוטות מאוד.
יואב כהן: אין שום מכשיר קסם שיכול לנבא מה יקרה עם בן-אדם.
שלמה מולה: אבל זה ניבוי?
שלמה מולה: מה שאתם עושים זה ניבוי?
שלמה מולה: האם האיש הזה יכול להגיע לפקולטה הזאת?
שלמה מולה: אתה מנבא, אתה בא ואומר.
שלמה מולה: אז לכן אני נותן לו ציון, אז אתה בוודאי בא ואומר – האם הוא מקבל 600 או 300 או 400, 700, לא יודע אפילו מה המספרים שלכם, המבחן, הניבוי שאתם נותנים – לוקחות האוניברסיטאות, משתמשים בו, האם האיש הזה יתקבל לפקולטה הזאת או לא.
שלמה מולה: לכן אתה לא יכול להגיד שזה לא כלי ניבוי.
שלמה מולה: בוודאי שזה כלי ניבוי.
יואב כהן: זה לא כלי ניבוי מושלם.
יואב כהן: אין כלי ניבוי מושלם.
יואב כהן: אם היה כלי ניבוי מושלם, היינו במצב הרבה יותר טוב בכל מיני דברים, כולל מזג האוויר והבורסה.
יואב כהן: אין ניבוי מושלם.
יואב כהן: אחד הדברים הכי חשובים בלימודים, ואני חושב שמה שאילנית אמרה פה וזה מבהיר את זה יפה, זה המוטיבציה של האנשים ללמוד והסביבה הלימודית והתמיכה שהם מקבלים.
יואב כהן: שני הדברים האלה לא נמדד על-ידי המבחן הפסיכומטרי.
יואב כהן: המבחן הפסיכומטרי מודד כישורים מסוימים בנקודת זמן מסוימת.
יואב כהן: הכל למזלנו יכול להשתנות.
יעל ליקוונט: אני רק רוצה לספר גם קצת את הסיפור שלי.
יעל ליקוונט: אני סטודנטית באוניברסיטת תל-אביב ומתחילה עכשיו את השנה השנייה שלי בכלכלה וחשבונאות.
יעל ליקוונט: אני קצת אספר לכם איך בכלל התחיל תהליך הקבלה שלי לאוניברסיטה.
קריאה: איפה למדת בתיכון?
יעל ליקוונט: בתיכון בויאר, בירושלים.
יעל ליקוונט: האמת, אני לא ידעתי שיש מישהו באוניברסיטת תל-אביב, שהתפקיד שלו זה להיות אחראי על כל הסטודנטים האתיופים שמגיעים, קצת לסייע להם בתהליך הקבלה, לא היה לי מושג.