GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נעמי בן עמי: ומה שאנחנו מבקשים או מציעים זה לפנות אלינו על מנת שאנחנו נוכל אכן על פי המידע הקיים בנתיב לתת אישור לאותם האנשים שמתאימים לקריטריונים שהתפרסמנו.
נעמי בן עמי: ברגע שאנחנו נבין על איזה מספרים אנחנו מדברים נוכל בצורה מסודרת לגשת למשרד האוצר ולהתחיל לטפל בנושא הזה כאשר שוב יש את כל התמיכה של קבינט העלייה.
ליה שמטוב: מנכ"ל משרד הקליטה דימטרי אפרצ'ב בבקשה.
דמיטרי אפרצ'ב: הסוגיה ידועה לכולם.
דמיטרי אפרצ'ב: במוקד זה נושא זכויות הפנסיה של אותם אנשים שנמנע מהם להגיע לארץ כנגד רצונם ולצבור את הזכויות הפנסיוניות שכל אזרח צבר בזמן שהיה כאן.
דמיטרי אפרצ'ב: הסוגיה היא לא פשוטה, מאוד טעונה, יש בה הרבה רגש, והדבר המרכזי והחשוב ביותר בכל הסוגיה הזאת זה לבחון את האפשרויות כאשר לאנשים מגיע הכרת תודה של מדינת ישראל בעקבות מה שהם עשו גם אם לא יכלו להגיע לארץ.
דמיטרי אפרצ'ב: למשרד הקליטה אין נתונים ומידע על הנושא הזה.
דמיטרי אפרצ'ב: כולו מרוכז בנתיב.
דמיטרי אפרצ'ב: אנחנו שותפים למהלך הזה.
דמיטרי אפרצ'ב: אני בהחלט חושב שהזמן לפרסום הוא נכון.
דמיטרי אפרצ'ב: אולי אפילו היה שווה לעשות אותו לפני 10 שנים אבל הוא פורסם עכשיו.
דמיטרי אפרצ'ב: המידע צריך להתפרסם בכלל הארץ כדי שאנשים יוכלו לפנות.
דמיטרי אפרצ'ב: המידע יגיע לשולחן של נתיב לבדיקה, ואחר כך יתקבלו החלטות על ידי הוועדה המשותפת.
ליה שמטוב: איפה זה פורסם?
דמיטרי אפרצ'ב: זה פורסם בכלי התקשורת.
נעמי בן עמי: אנחנו לא בחרנו את הפרסום.
נעמי בן עמי: עשינו את הפרסום דרך לשכת הפרסום הממשלתית על מנת שזה יקבל את התפוצה הכי רחבה שיכולה להיות.
ליה שמטוב: אחרי זה מישהו פנה?
דמיטרי אפרצ'ב: בידי הפרסום שהיה בידיעות אחרונות.
אליהו ולק: ברוסית זה התפרסם אתמול בעיתון וסטי, העיתון היחידי שיוצא מדי יום.
פולינה קורבוב: ברוסית זה התפרסם בעיתון וסטי אתמול.
פולינה קורבוב: התפרסם בידיעות אחרונות אתמול ועלה לאתר האינטרנט אתמול.
פולינה קורבוב: כל זה בהמלצת הלפ”מ כמובן כי זו התפוצה שנקראת הכי הרבה בארץ.
פולינה קורבוב: אם יהיה צורך אנחנו כמובן נחזור על הפרסום הזה.
פולינה קורבוב: טרם פנו אלינו אנשים לא בפקס ולא בטלפון.
פולינה קורבוב: אנחנו מחכים.
פולינה קורבוב: יש לנו בחורה שאמורה לטפל בנושא הזה.
אלי ולק: שמי אלי ולק.
אלי ולק: בעבר בעצמי פעיל עלייה וטיפלתי בפעילי עליה בארץ מטעם המוסדות הממשלתיים.
אלי ולק: קודם כל אני רוצה לברך את אנשי נתיב ואת שרת הקליטה על זה שהם קידמו את היוזמה והגיעו כבר לכללים או קריטריונים שניתן היה לפרסם.
אלי ולק: אני נמצא בין אלה שחושבים שהפרסום הוא לא מוטעה אבל הקהל יבין אותו כפי שהוא ירצה להבין.
אלי ולק: לכן זו כנראה רק התחלה של דרך די ארוכה של הסברה וקביעה סופית של הקריטריונים.
אלי ולק: יש כאן דברים מאוד נכונים.
אלי ולק: לפחות במה שפורסם, שהטוען לזכות הזו צריך להיות אזרח ותושב ישראל.
אלי ולק: כי אנחנו יודעים שיש לא מעט פעילים שיכלו אחר כך לבוא ולטעון טענות מטענות שונות והם לא נמצאים איתנו כאן.
אלי ולק: אישית אני מתפלא שנקבע ותק מסוים בהיות הבן אדם בסירוב.
אלי ולק: הוותק הזה צריך להיות רלוונטי לגבי תקופת הסירוב.
אלי ולק: מישהו שהיה מעט שנים בסירוב אבל עלה ארצה בגיל 55, אז גם אם הוא היה מעט שנים בסירוב הוא לא יספיק להרוויח את הפנסיה שלו.
ליה שמטוב: כן אבל גם בן אדם רגיל כאשר הוא מגיע בגיל 55 לא מספיק.
ליה שמטוב: מי שצובר 10 שנים אז הוא מקבל סכום כלשהו.
ליה שמטוב: מי שמשתכר משכורת מינימום מקבל 300 שקל.
אלי ולק: אני מודע לזה אבל היום כאן שמעתי שזה לא רק עשיית צדק כלכלי או חברתי אלא גם הכרת תודה למי שהיה פעיל.
אלי ולק: אז אם מישהו התחיל להיות פעיל בגיל 42 והיה פעיל רק 7 שנים והגיע בגיל 49 הוא לא יספיק לצבור כאן את המינימום כדי להבטיח לו קיום.
אלי ולק: אבל שוב, אני רוצה להדגיש שזה דבר מאוד חשוב ואני מברך על כך שזה התקדם די מהר בממדים הישראלים.
אלי ולק: לי היתה זכות להיות שותף במבצע דומה לזה בתחילת שנות התשעים כאשר דאגנו להכנסה חודשית ולמשכנתאות לפעילים בולטים, לאסירי ציון.
אלי ולק: אז אני שמח לראות שיש המשך למעשה טוב.
ליה שמטוב: הפרסום הזה הוא חד פעמי?
פולינה קורבוב: כרגע זה פרסום חד פעמי.
פולינה קורבוב: אנחנו עוקבים אחרי הנושא הזה מול לפ”מ וברגע שלא תהיה היענות מהקהל כמובן שנבקש שהם יפרסמו את זה שוב.
פולינה קורבוב: אבל כרגע מדובר בפרסום חד פעמי, השבוע הזה.
נעמי בן עמי: אנחנו נצטרך לעשות את זה כי הנה עובדה שלא כולם ראו את זה.
נעמי בן עמי: נצטרך לחזור על זה כמה פעמים במיוחד עכשיו לפני פסח.
דמיטרי אפרצ'ב: זה פורסם אתמול.
דמיטרי אפרצ'ב: מן הסתם יושבים פה אנשי תקשורת שנבקש מהם להפיץ את האינפורמציה הזאת גם הלאה.
דמיטרי אפרצ'ב: אי אפשר כרגע לעשות סיכום.
ליה שמטוב: מה לגבי לפרסם את זה באתר של משרד הקליטה?
דמיטרי אפרצ'ב: נכניס את זה לכל מקום אפשרי.
דמיטרי אפרצ'ב: לאחר הפרסום של אתמול אי אפשר לצפות שכבר היום אנשים יפנו.
דמיטרי אפרצ'ב: גם לא מדובר פה על עשרות אלפי אנשים.
דמיטרי אפרצ'ב: בסך הכול מדובר על מספר מצומצם של אנשים, מתוכם מספר מצומצם יותר נמצא בארץ ולא נמצא בחו"ל.
דמיטרי אפרצ'ב: הדבר הזה גם יעבור מפה לאוזן.
ליה שמטוב: אני רק רוצה לבקש.
ליה שמטוב: אם יהיו פניות, למשל אם מישהו יגיד אני רק 8 שנים בארץ או אני 5 שנים בארץ, גם רשמו אותם כדי שיהיה נתונים לגביהם.
פולינה קורבוב: אני רוצה להדגיש, מדובר בכ-10 שנים.
פולינה קורבוב: אין הגבלה.
אלי ולק: ברוסית כתוב לא פחות מ-10 שנים .
נעמי בן עמי: ברוסית.
נעמי בן עמי: מי שתרגם החליט להחמיר.
נעמי בן עמי: אנחנו לא נחמיר.
אליהו אסאס: אני רוצה לברך את כולנו שהתקדמנו כל כך.
אליהו אסאס: אני רק קצת דואג מהדברים ששמעתי פה שזה קשה, מסובך.
אליהו אסאס: מדובר על אנשים בגיל מסוים שלצערנו כל יום הם רק עוזבים אותנו.
אליהו אסאס: לא נאספים אלינו, רק עוזבים ועוזבים.
אליהו אסאס: אם אנחנו נצא מפה עם איזו אנרגיה שאפשר לעשות את במהירות, המודעה הזאת די שקולה, הכול בסדר פה רק דבר אלמנטארי, כולם מבינים שדרך רדיו רקע וערוץ 9 אפשר במהירות גדולה יותר ליידע אנשים, גם אינפורמציה בעיתונות.
אליהו אסאס: הודעה פשוטה כבר תעלה מודעות פי אלף מאשר לפרסם בעיתונות.
אליהו אסאס: אני מבקש שנקבע תאריך מסוים שבו נפנה למשרד האוצר ולגורמים רלוונטיים אחרים על מנת להתקדם.
אליהו אסאס: פגרת הכנסת נמשכת חודש.
אליהו אסאס: נניח בעוד חודשיים אפשר כבר לראות את התוצאות, ולפי מה הערכות סטטיסטיות ששמענו מנתיב מדובר בכמות של בין 700 ל-1500 אנשים.
אליהו אסאס: בוודאי זה יצומצם כי לא כל אחד יפנה או לא נמצא איתנו אפילו אז המספרים יהיו יותר קטנים.
אליהו אסאס: את זה אפשר לעשות בקלות.
אליהו אסאס: מנכ"ל משרד הקליטה אמר שזה מסובך אבל כאשר נגיע למספרים קטנים יש היגיון בכל זה, אין צורך לסבך את עצמנו.
אליהו אסאס: אני מציע לקבוע חודשיים כתאריך יעד ולפנות כבר לגורמים הרלוונטיים, למשרדים המבצעים.
דימטרי אפרצ'ב: ברטוריקה הבירוקרטית יש דרגות.
דימטרי אפרצ'ב: יש מסובך, יש קשה לביצוע, יש בלתי אפשרי.
דימטרי אפרצ'ב: הלכתי מהקל אל הכבד.
דימטרי אפרצ'ב: אנחנו במצב טוב.
אהרון גורביץ: יש לי שאלה.
אהרון גורביץ: האם אלה שיש להם מסמכים לגבי השנים שבהם הם היו מסורבי עלייה מה בנוגע אליהם?
אהרון גורביץ: לחלק ניכר, לרובם יש.
אהרון גורביץ: האם אותם אנשים צריכים לפנות שוב או לא?
אהרון גורביץ: לפי דעתי נכון אמרו פה זה יעבור מפה לאוזן.
אהרון גורביץ: אין צורך להתעכב בפרסום כל כך הרבה זמן.
נעמי בן עמי: זה יעזור לנו מאוד אם גם אנשים כאלה יפנו כדי לעשות רשימה מסודרת של כולם.
נעמי בן עמי: כי בסופו של דבר על מנת לפנות למשרד האוצר אנחנו צריכים לדעת על איזה מספרים אנחנו מדברים.
נעמי בן עמי: על מנת להתחיל בכלל לפנות.
אהרון גורביץ: פה נאמר כעשר שנים, אולי כדאי לומר שתהיה ועדת חריגים שתבחן כל מקרה לגופו.
נעמי בן עמי: תהיה ועדת חריגים בוודאי.
אליהו אסאס: רק מילה אחת.
אליהו אסאס: אין פה מועד אחרון להגשת הפניות.
אליהו אסאס: כדאי שיהיה או שזה יהיה פתוח ל-20 שנה?
אליהו אסאס: דימטרי אפרצ'ב אחרי חודשיים או שלושה אפשר לכתוב מועד אחרון להגשת הבקשות.
מרק לובובסקי: מאוד חשוב להכניס את הפרסום לרקע וזה משתי סיבות.
מרק לובובסקי: רוב האנשים קונים את עיתון וסטי רק ביום שישי, ושנית עיתון ידיעות אחרונות כתוב בעברית.
מרק לובובסקי: חוץ מפרסומת אולי אפשר לשדר שיחה ברקע כי אנשים ממש מקשיבים לרדיו.
מריק שטרן: רציתי להתייחס לוועדה היושבת פה שיושבים בה גם קבוצת מסורבי עלייה.
מריק שטרן: ככל הידוע לי חלק נכבד מהקבוצה שיזמה את הדיון הקודם והיתה מעורבת בקמפיין לא שותפה ואני מבקש שמר גורביץ ומר לבובסקי ישתתפו.
מריק שטרן: בנוסף למסורבים עצמם יש אנשים שליוו את פעילי העלייה מבחוץ ויש להם הרבה מידע שהם יכולים להעניק לוועדה הזאת מבחינת הקריטריונים כמו איתן סץ' ואיניד וורטמן שלידי.
מריק שטרן: זה יהיה מאוד נכון לערב את האנשים האלה.
מריק שטרן: גם רציתי לשאול את הוועדה מה מתוכנן מבחינת חקיקה או שינוי תקנות?
מריק שטרן: מה יהיה הצעד הבא מבחינה פרוצדוראלית?
ליה שמטוב: לגבי הרכב הוועדה זה על דעת נתיב ומשרד הקליטה.
ליה שמטוב: לגבי חקיקה, אמרנו כבר בוועדה הקודמת שנגיש הצעת חוק.
ליה שמטוב: צריך לחשוב מה אנחנו מבקשים.
ליה שמטוב: בכל מקרה אנחנו רוצים לדעת על כמה מדובר, על השנים שבהם הם היו מסורבי עליה.
ליה שמטוב: הבה נחכה ונראה מי יפנה אלינו.
ליה שמטוב: חוץ מהאנשים שאנחנו מכירים אולי יפנו אלינו אנשים נוספים.
מריק שטרן: בדיוק בנושא הזה רציתי לומר, מכיוון שזריזות פה מאוד חשובה, לפי הנתונים אפשר כבר לעשות מדגם סטטיסטי שיגיד לנו את מספר האנשים ומספר השנים וכך אפשר יהיה להעריך את התקציב הדרוש, מבחינת העבודה מול משרד האוצר.
מריק שטרן: אפשר להתחיל ואחר כך לראות איך זה יתאמת מול הנתונים.
ליה שמטוב: על כמה אנשים מדובר?
נעמי בן עמי: הסתייענו במר אסאס.
נעמי בן עמי: עשינו בדיקה מדגמית של 600 איש.
נעמי בן עמי: מתוך ה-600 מצאנו 36 אנשים.
נעמי בן עמי: זאת אומרת 6%.
מריק שטרן: מהי אוכלוסיית המדגם?
נעמי בן עמי: בוועדה הקודמת התייחסתי לרשימה של 33551 רשומים אצלנו.
נעמי בן עמי: מתוכם לקחנו 600 ועשינו מדגם.
נעמי בן עמי: על פי המדגם הזה הגענו ל-6%.
נעמי בן עמי: זאת אומרת 1900 איש.
נעמי בן עמי: אבל מתוך זה צריך לקחת בחשבון שחלק הם לא אזרחי מדינת ישראל ולא תושבים.
נעמי בן עמי: חלק לא עלו, חלק ירדו.
נעמי בן עמי: חלקם לצערנו הרב כבר לא עימנו אז זה מצמצם את המספר.
נעמי בן עמי: כרגע אין ועדה.
נעמי בן עמי: למעשה קיבלנו הנחייה של קבינט עלייה לבצע עבודה מסוימת.
נעמי בן עמי: נכון יהיה לאחר שנקבל את הפניות אולי אז להרכיב ועדה שתהיה מורכבת מהנציגים ושם אפשר יהיה לכלול את החריגים.
נעמי בן עמי: אני חושבת לעשות את זה ביחד גם כדי לקצר את התהליכים אם זה מקובל על מנת לסיים את זה.
מרק לבובסקי: ואם הפרסום לא יעבוד כמה זמן אנחנו נחכה?
מרק לבובסקי: אני חושב שבסך הכול הפרסום לא יעבוד.
מרק לבובסקי: אולי כמה אנשים יפנו.
נעמי בן עמי: אז תציעו הצעות.
נעמי בן עמי: אנחנו מוכנים לקבל כל דבר.
איתן סט: הייתי בפגישה הקודמת ואני גם מצטרף לשבחים שניתנו פה לצוות שהכין את הדברים לקראת הפגישה הזאת.
איתן סט: אני מצטרף לדעה שהמודעה והקריטריונים שפורסמו הם מצוינים.
איתן סט: זה יכול להביא את האנשים.
איתן סט: קודם כל מי שקשור לעניין ואנחנו מחפשים אותו והוא מחפש אותנו יותר ושנית, גם את האנשים בשוליים שבהם יצטרכו להתחשב כחריגים בבדיקה.
איתן סט: לא דחייה אוטמוטית.
איתן סט: אני עבדתי בנתיב כמה שנים ובשנים ההן נפגשתי עם חברים ממוסקבה וממקומות אחרים.
איתן סט: בפועל צריך להקפיד לא להשתמש במושג מסורבי עלייה.
איתן סט: להשתמש במושג פעילי עלייה ופעילים ציוניים.
איתן סט: זה מבחין לדעתי בצורה משמעותית בין קבוצה של מאות אנשים שהיו פעילי עלייה ופעילים ציוניים לבין הרבה יותר אלפים שהיו מסורבי עלייה.
איתן סט: בעניין הזה אני לא יכול להיות חד משמעי כי מי שמחזיק את היד על הרשימות יודע את זה יותר טוב ממני אבל אני מקבל את הנתונים כפי שהם נאמרו פה.
איתן סט: הוועדה שהיתה ועדה בין משרדית שקיבלה את המנדט מקבינט העלייה והקליטה, השאלה היא אם לעבוד בדרך של עבודת תחיקתית מא' או לעבוד בדרך, לדוגמה מחליטים בממשלה.
איתן סט: כל מי שישב פה פעם קודמת, היה קונצנזוס שהעניין הזה צריך לקבל טיפול במהירות.
איתן סט: זה נעשה.
איתן סט: בנוסף טיפול נכון ולעניין.
איתן סט: אם נתמקד באמת בפעילי עלייה ופעילים ציוניים של השנים ההן ובהגדרות שנעשו פה אנחנו יכולים להגיע למספרים שייתכן שיש היום תקנות קיימות כבר לטפל בשליחים של מדינת ישראל בחוץ לארץ.
איתן סט: אלה שיושבים פה יודעים שיש דברים כאלה.
איתן סט: החקיקה קיימת.
איתן סט: תקנות שאולי אפשר להרחיב אותן, בהסכמת האוצר, לאותם אנשים שסך הכול התקציב שיידרש לצורך העניין הזה לאורך כמה שנים הוא לא יותר מאשר כמה מיליונים בודדים כל שנה.
איתן סט: מה שאני מציע שגם מנכ"ל משרד הקליטה וגם נעמי בן עמי ראש נתיב ייקחו את העניין הזה בכיוון של בדיקה אפשרית גם מאותו צוות בין משרדי, בדיקה על איזה מסלול אפשר להגיע לתוצאה, אולי לא צריך ללכת למסלול התחיקתי מלמעלה אלא בהרחבת תקנות קיימות.
אלי ולק: אני רוצה להוסיף על כמה דברים שהושמעו כאן.
אלי ולק: לגבי פרסום, אפשר לעשות פרסום מאוד ממוקד.
אלי ולק: הלוא קיימת עמותה "לזכור ולשמור" עמותה שאבא טרטוטא אחד ממפעיליה.
אלי ולק: החברים בעמותה הזאת הם הם הפעילים שהיו בערים שונות בברית המועצות ודרכם אפשר להפיץ את זה בצורה ממוקדת.
אלי ולק: אפשר לבק מאבא טרטותא שיפיץ את זה באתר שלו.
אלי ולק: באיזה דרך שלא נלך בסופו של דבר העניין יכול לקום או ליפול על התנגדות או הסכמה של האוצר.
אלי ולק: השאלה שלי האם היו כבר מגעים ראשוניים עם האוצר?
אלי ולק: והשאלה הנוספת, האם היו מחשבות באיזו דרך זה יתבצע?
אלי ולק: מי יהיה הגוף המבצע?
אלי ולק: האם ביטוח לאומי או המשרד לקליטת עלייה או גוף אחר שיש לו מנגנון לתשלומים, כי זה עניין של תשלום חודש בחודשו וצריך לתת את הדעת על כך.
אלי ולק: לגבי כמות האנשים.
אלי ולק: עשו כאן חישוב של 6%.
אלי ולק: השליפה שנעשתה לפי מדגם שאסאס הציע, לא היתה שם הגבלת גיל וגם הגבלת הוותק בסירוב?
נעמי בן עמי: אנחנו הכנסנו את הנתונים האלה.
בני לידסקי: בני לידסקי, הסוכנות היהודית.
בני לידסקי: אנחנו מברכים על היוזמה ותומכים מאוד על המהלך.
בני לידסקי: אני מתחבר למה שאיתן אמר.
בני לידסקי: יש גם שתי קטגוריות גם מסורב עלייה וגם פעיל עלייה.
בני לידסקי: זה מאוד קשה להבחין.
בני לידסקי: היתה לי קצת נגיעה בזה בזמנו.
בני לידסקי: היו אנשים שהיו פעילים ציוניים ולא היו מסורבי עלייה והיו מסורבי עלייה שלא היו פעילים ציוניים ואחר כך היגרו לארצות הברית.
בני לידסקי: מה זה פעיל עלייה?
בני לידסקי: זה מי שלמד עברית במחתרת?
בני לידסקי: זה מי שלימד עברית?
בני לידסקי: זה מי שהפיץ ספרים?
בני לידסקי: זה מי שהגיע לגורקה בחגים?
בני לידסקי: צריך לחבר פה בין מסורבי העלייה עם אבא טרטוטא, עם שרוקבסקי שכתב ספר ולהקים ועדה ציבורית שתחליט מי עונה לקריטריון.
בני לידסקי: תודה.
ליה שמטוב: לגבי מסורבי עלייה כתוב באישורים שהיו מסורבי עלייה מתאריך מסוים.
מישה שאולי: המדינה מבחינה בין פעיל עלייה לבין עולה.
מישה שאולי: זה מופיע בחוקים להרחבת פנסיה.
מישה שאולי: האבחון הזה מוכר וקיים.
מישה שאולי: אין לנו מה לדאוג.
יבגני ליברמן: אני מצטרף לשבחים על תהליך התחלת הטיפול בסרובניקים.
יבגני ליברמן: אני מצטער מאוד.
יבגני ליברמן: נגע לי משהו.
יבגני ליברמן: קרוב לליבי.
יבגני ליברמן: כשמתחילים תהליך שאין לו מועד הוא לא תמיד מצליח מצד אחד.
יבגני ליברמן: מצד שני זה מאוד מזכיר לי את הסיפור האישי שלי.
יבגני ליברמן: אבי קיבל סירוב אחרון 3 או 4 חודשים אחרי שהוא נפטר.
יבגני ליברמן: יש פה אנשים מבוגרים שיש להם הרבה בעיות בריאות וזה לא נשמע טוב כאשר לתהליך הזה אין מועד קצוב.
יבגני ליברמן: תהליך הפרסום חשוב מאוד כי העולים החדשים, עד שהם מסתכלים, מישהו מספר להם, לא בוער להם, מפני שאין תהליך.
יבגני ליברמן: כשיש תהליך רצים.
יבגני ליברמן: דבר שני, כל תהליך ההחלטה של הבדיקה כמה כסף ישולם להם ובכמה אנשים מדובר, אני מבין שיש פוליטיקה וכולי אבל בכל זאת מאחורי המספרים עומדים אנשים שלחלק מהם השעון מתקתק.
יבגני ליברמן: לגבי פעילים וסרובניקים.
יבגני ליברמן: קשה מאוד להגדיר פעיל.
יבגני ליברמן: אני מכיר אנשים שהיו באיזושהי צורה פעילים.
יבגני ליברמן: אנשים שמסרתי להם כל מיני חומרים שישמרו את זה בבית לפי דעתם גם הם היו פעילים אבל הם אפילו לא רצו לעלות לארץ.
יבגני ליברמן: הם עלו לארץ לא בגלל הציונות אלא בגלל שהשתבש המצב בברית המועצות.
יבגני ליברמן: כלומר הדברים אינם חד משמעיים.
יבגני ליברמן: סרובניקים הם אלה שאמרו בפה מלא שהם רוצים לעלות לארץ ואלה שפעלו וסיכנו את חייהם.
יבגני ליברמן: הם הגיעו בגיל מבוגר והיה להם קשה למצוא עבודה.
יבגני ליברמן: תודה.
אליהו אסאס: המודעה הזאת לוקחת בחשבון כל מיני דברים, ודבר מאוד חשוב, בזה אני חולק על ידידי איתן סט, מסורב עלייה זה דבר אובייקטיבי.
אליהו אסאס: אי אפשר לומר שהייתי מסורב עלייה אם לא הייתי כזה.
אליהו אסאס: פעילות זה פחות אובייקטיבי.
אליהו אסאס: פה כתוב מסורב עלייה אשר עסק בפעילות.
אליהו אסאס: גם זה וגם זה.
אליהו אסאס: זה ימנע מכל מיני אנשים שפשוט רוצים לקחת טרמפ.
אליהו אסאס: הוא היה שם איפשהו במוסקבה, לא עשה שום דבר אבל הוא מחשיב את עצמו כפעיל עלייה.
אליהו אסאס: מסורב עלייה זה דבר אתי מוסרי שנותן פיצוי פנסיוני למי שלא היה יכול לעלות לא בגלל סיבותיו שלו אלא בגלל סירוב של ברית המועצות.
אליהו אסאס: יש דבר מוסרי והוא נובע מתוך עמדה.
אליהו ולק: כאן עולה החשיבות של הוועדה הבין משרדית שתוקם בנתיב ואנשים בעלי מקצוע בתחום אשר יצטרכו להחליט על כל מקרה לגופו.
אליהו ולק: כמובן הוועדה הזאת תהיה מטרה לביקורת וטענות אבל אחרת אי אפשר להתחשב בכל הנתונים.
אליהו ולק: לגבי מסורב כפי שאמרת, היו הרבה מאוד אנשים שקיבלו סירוב אחרי שהגישו בקשות רק על מנת לצאת למערב.
אליהו ולק: אחר כך כאשר נסגרו השערים בפניהם מסיבה כלשהי רק אז הם הגיעו לישראל.
איתן סט: היתה שאלה של יבגני ליברמן איך שמים את זה בלוח זמנים.
איתן סט: אולי אותה ועדה בין משרדית שקיבלה בעצם מנדט מקבינט העלייה שזה הגוף המבצע של הממשלה, אולי היא צריכה אם ברשות משרד הקליטה או אם ברשות נתיב לפרסם את זה ולקבוע לוח זמנים.
איתן סט: ועדת העלייה והקליטה של הכנסת בעצם צריכה לראות שהדברים מתבצעים בצורה נכונה.
איתן סט: אני חושב על הצד המעשי.
איתן סט: גם ראש נתיב וגם מנכ"ל משרד הקליטה אולי יכולים להתייחס לזה
נעמי בן עמי: אין שום בעיה באופן שרירותי לקבוע תאריך.
נעמי בן עמי: אנחנו לא קבענו תאריך לא כי אנחנו לא נעמוד באותו לוח זמנים.
נעמי בן עמי: אין לנו שום זכות לעכב את התהליך.
נעמי בן עמי: אותו בן אדם שהתקשר איתנו ויפנה לקבל את האישור הוא יקבל אותו באופן מיידי.
נעמי בן עמי: אם ככה צריכים לצאת בעוד פרסום ולקבוע תאריך יעד עד מתי ניתן להגיש את הבקשות.
נעמי בן עמי: מאותו רגע שאנחנו קובעים את התאריך הזה אנחנו נוכל לסכם.
נעמי בן עמי: זו קביעה מאוד שרירותית.
איתן סט: את צודקת אבל אז רק מתחילים בעבודה האמיתית.
נעמי בן עמי: אין בעיה.
נעמי בן עמי: אנחנו נקבע מועד.
דמיטרי אפרצ'ב: יכול להיות שלשם שינוי הוועדה הזאת יש לה רגש חיובי לנושא בטיפול.
דמיטרי אפרצ'ב: אני אומר את זה בצורה הכי פשוטה הכי משפחתית.
דמיטרי אפרצ'ב: זה לא איזה אוסף של פקידים שצריכים לעשות עבודה משעה 8 עד 3.
דמיטרי אפרצ'ב: אלא יש חיבור רגשי לנושא הזה.
דמיטרי אפרצ'ב: רצינו לקדם את זה לטובת העניין.
דמיטרי אפרצ'ב: אני מצטרף באופן מוחלט למה שנעמי אומרת.
דמיטרי אפרצ'ב: אני לא חושב שבשלב הזה צריך לקבוע תאריך שאחרי התאריך הזה אנחנו נסגור את הבסטה.
דמיטרי אפרצ'ב: צריך לחשוב איך להביא את המידע באופן הכי טוב ומהיר לכל האנשים שנוגעים לעניין.
דמיטרי אפרצ'ב: זה לא רק באמצעות התקשורת אלא גם בחוגים שאליהם אתם שייכים.
דמיטרי אפרצ'ב: דחוף להוציא היום בדואר האלקטרוני מידע.
דמיטרי אפרצ'ב: שנית, אין מצב שטיפול עכשווי ייכנס לתרדמת חורף על מנת למשוך את זה עד אינסוף כדי לגשת למשרד האוצר.
דמיטרי אפרצ'ב: אנחנו עושים תהליכים במקביל.
דמיטרי אפרצ'ב: אנחנו יושבים וחושבים איזו אסטרטגיה אנחנו מפתחים.
דמיטרי אפרצ'ב: יש השפעה מאוד חזקה אם ייגשו לנושא הזה בעוד חודש 10 אנשים או שאנחנו נקבל מידע על 800 איש.
דמיטרי אפרצ'ב: כפי שאתם מבינים יש הבדל משמעותי בין איך לגשת למשרד האוצר בצורה חכמה על מנת לגרום למשרד האוצר לתת פיתרון לנושא הזה.
דמיטרי אפרצ'ב: לנו יש אינטרס לקדם את זה ואנחנו לא רוצים עכשיו לסגור את זה לאיזשהו סוג של מנגנון כי הדברים הם מאוד דינמיים.
נעמי בן עמי: אנחנו יכולים לקבוע תאריך יעד עבורנו.
נעמי בן עמי: לא לפרסם אותו.
נעמי בן עמי: תאריך יעד עבורנו שאנחנו בוחנים את הנושא הזה.
נעמי בן עמי: משהו כמו חודשיים או שלושה.
מרק לבובסקי: יש לכם כלים לבדוק את האמיתות של מה שאומר בן אדם?
מרק לבובסקי: אם זה נכון או הוא מספר סיפורים?
נעמי בן עמי: יש לנו כלים ואם אין לנו כלים אז אותו בן אדם רשאי להביא שתי עדויות.
נעמי בן עמי: על פי שתי עדויות גם אם לנו רישום זה קביל.
נעמי בן עמי: אני לא רוצה להגיע למצב שיהיה מישהו שחושב שהוא זכאי ואנחנו לא נוכל לאמת את זה.
ליה שמטוב: הוועדה מברכת את החלטת ועדת השרים לענייני עלייה וקליטה בראשותו של שר החוץ אביגדור ליברמן על הקמת ועדה בין משרדית בראשותה של שרת הקליטה ובהשתתפות נתיב.
ליה שמטוב: הוועדה תתכנס אחרי הפגרה ואנחנו נעקוב אחרי התהליך במושב הבא ונראה בינתיים מי פנה אחרי שהדבר יפורסם בכל אמצעי התקשורת והאתרים.
ליה שמטוב: היום הכנסת פותחת את מושב הקיץ, וכך גם הוועדה שלנו.
ליה שמטוב: על סדר היום מתן אזרחות לדור רביעי במשפחות עולים.
ליה שמטוב: כידוע, המדינה מציינת השנה 20 שנה לעלייה, וכמעט בכל הערים אנחנו חוגגים את החגיגות, ומציינים השנה את התרומה של העלייה לביטחון, לכלכלה, לחינוך, לתרבות ולחברה הישראלית, אבל בכל זאת היום הישיבה אינה חגיגית, ואנחנו נבקש כאן בוועדה לשמוע וללמוד על הבעיות הקשות, על הבעיות שנוגעות בעיקר בילדים, ופוגעות בעיקר בחלשים - הבעיה של עולים שאינם יהודים.
ליה שמטוב: על פי חוק השבות וחוק ההכנסה לישראל, אנחנו יכולים ללמוד, כי מי יכול לעלות לישראל – זה נכדים של יהודים עם בת זוגם, ילדים של יהודים ובת זוגם, אבל מה קורה כשמגיע נכד עם בת זוג ומגיע עם ילד שהוא עדיין קטין, עדיין לא הגיע לגיל 18?
ליה שמטוב: מה קורה אתו?
ליה שמטוב: כלומר אמא ואבא שלו מקבלים ביום שהם מגיעים ארצה את האזרחות, ולילד אנחנו אומרים: לא; אתה לא רצוי פה, אתה כאילו "זוכה" על קבלת מעמד של תושב ארעי, וזהו.
ליה שמטוב: תתחיל להילחם כדי לקבל את האזרחות ולהיות אזרח ישראל.
ליה שמטוב: לפני שאנחנו נדון בנושא, אני רוצה עוד דבר לציין, כי כבר שנה שאני מבקשת ממשרד הפנים נתונים על הילדים שיש להם מעמד תושב ארעי, ולא אני ולא הוועדה לא קיבלנו שום נתון, לא יודעת מאיזו סיבה.
אמנון בן-עמי: אני ארבעה חודשים בתפקיד.
אמנון בן-עמי: מעולם לא קיבלתי שום פנייה.
אמנון בן-עמי: אנחנו נשמח להעביר לכם את כל הנתונים שיש בידינו, רק תפנו.
אמנון בן-עמי: לא היתה שום פנייה.
דנה גורדון: אני לא מדברת על ארבעת החודשים האחרונים.
אמנון בן-עמי: אני גם לא יודע מה היה קודם, אבל אולי כדאי להגיד שהפסקתם לפנות בתחילת השנה.
אמנון בן-עמי: אנחנו נשמח להעביר כל נתון.
ליה שמטוב: אני רוצה לברך אותך, מנכ"ל רשות מינהל האוכלוסין, את מר אמנון בן-עמי, שהסכמת להשתתף בישיבה, ואני חושבת שבעזרתך ובעזרת משרדך אנחנו נקבל תשובות לשאלות בנוגע לפתרון הבעיה.
ליה שמטוב: הדבר הנוסף שהיום היינו רוצים לשמוע זה גם על זוגות שמגיעים ארצה, ואחד מהם יכול לעלות ארצה לפי חוק השבות, והילד שמגיע אתם הוא מהנישואים הקודמים, והאבא החורג הוא האבא, והילדים קוראים לו אבא, ולפעמים גם לוקחים את שם משפחתו, ובכל זאת כשהם מגיעים לפה, הילד הזה לא יכול לקבל את האזרחות, ומענישים את הילדים האלה, וכך המדינה מענישה דור שלם, דור של ילדים שגדלים פה, שלומדים פה, שמשרתים בצבא, ובשביל הילדים האלה זו המדינה שלהם, זה הבית שלהם.
ליה שמטוב: כמו שאומרים: ישראל ביתנו, אז ישראל ביתם.
ליה שמטוב: לפני שאנחנו ניתן את רשות הדיבור למשרד הפנים, אני רוצה לתת רשות הדיבור לחנה דשבסקי, שהיא מהמועצה הלאומית לשלום הילד.
חנה דשבסקי: בעשרים השנה האחרונות אנחנו מקבלים מדי פעם פניות מסוגים שונים.
חנה דשבסקי: בזמנו קראתי לעצמי לתופעה הזאת: הריסות של משפחות עולים, כי בדרך כלל יש שם המון תת סוגים, שבסופו של דבר מדובר בילדים שהם לא זכאי מעמד עולה עם כניסתם ארצה, וכתוצאה מכך הם גדלים פה, המשפחה היחידה שיש להם היא פה, והם לא מקבלים בעצם שום זכויות שמגיעות אוטומטית לילד עולה.
חנה דשבסקי: אני לא מדברת על המעמד נטו, כי זה פחות מעניין אותי.
חנה דשבסקי: יותר מעניין אותי מה הילד יאכל כל יום, איפה ילמד, איך יסיים את הבגרות שלו, איך כשהוא חולה חלילה יגיע לרופא – דברים פשוטים, יום-יומיים, שמעסיקים כל משפחה נורמטיבית בישראל.
חנה דשבסקי: למשל, ילד דור רביעי תיאורטית עם כניסתו ארצה מגיע לו מעמד, שמקנה לו אולי, ברגע שיפגוש שוטר ברחוב, שלא יעצרו אותו ולא יגרשו אותו מהמדינה, אך כשילד נכנס ללמוד בבית הספר הוא שונה בעליל מילד עולה, למרות שהגיע אתו באותו תאריך, למרות שנמצא בארץ אותו זמן, למרות שאמא ואבא שלו משלמי מסים בישראל כמו כל הורה נורמטיבי.
חנה דשבסקי: למשל, זכויות ילד עולה במערכת החינוך הוא לא מקבל.
חנה דשבסקי: מה זה, אם לא גזענות?
חנה דשבסקי: בסופו של דבר הילדים האלה, אולי אין להם זכאות לאזרחות, אבל יש להם זכאות להצליח בלימודים?
חנה דשבסקי: כל ילד עולה, מגיעה לו תוספת זמן בזמן מבחן בגרות, מגיעה לו זכאות אחרי עבודה קשה שעשינו בוועדת הקליטה בקדנציה הקודמת, מגיע לכל ילד עולה בזמן בחינות בגרות, למשל, בחירה להיבחן בשפת האם או בשפה העברית בזמן שהוא מוגדר ילד עולה, כלומר בשנים הראשונות שלו בארץ עקב קושי בשפה, עקב קושי בהבנת החומר הנלמד, וילד של דור רביעי, שנכנס באותו תאריך, לא מגיע לו כלום; הוא נבחן ככל ישראלי.
חנה דשבסקי: הוא יותר מהר קולט את החומר בבית הספר?
חנה דשבסקי: זה דבר אחד.
חנה דשבסקי: דבר שני, למשל, ילד של דור רביעי, ברגע שהוא לא אזרח אלא תושב, ההורים שלו צריכים לבוא ולשלם אגרה מסוימת במשרד הפנים כדי להאריך לו את השהייה בארץ באופן חוקי.
חנה דשבסקי: אם מדינת ישראל החליטה להכניס את הילד הזה ארצה, והחליטה לתת לו מעמד, אם מדינת ישראל אמרה להוריו, מגיע לחיות פה, הם משלמים למדינה קנס על זה שיש להם ילד?
חנה דשבסקי: אני לא רואה בזה שום היגיון.
חנה דשבסקי: לגבי הילדים מהנישואים הקודמים של האשה, זה בכלל לדעתי טרגדיה שלמה.
חנה דשבסקי: הבאתי לכנסת פעם כדוגמה חיה לוועדה מקרה זועק לשמיים, של אבא יהודי שהתחתן עם אשה רוסייה עם תינוקת בת חצי שנה, וגידל אותה, ועם הזמן היא גדלה, והולידה לו נכדה, וכל המשפחה הגיעה ארצה, והסתבר שלבת שלו ולנכדה שלו לא מגיע כלום, וזו הילדה היחידה שיש לו, והנכדה היחידה שיש לו.
חנה דשבסקי: אלה אנשים זקנים, הם לא מסוגלים לבנות את העתיד המפואר שלהם במדינה.
חנה דשבסקי: הם זקוקים למשפחתם, ובזמנו, לפני 30 ומשהו שנה, הסבא הזה כביכול לא חשב שבעוד 20 שנה אולי יעלה ארצה ואולי זה יהיה נחוץ, ולכן בזמנו לא רשם את הילדה שאימץ אותה ברוסיה.
חנה דשבסקי: היום לאשה הזו אין שום זכויות.
חנה דשבסקי: היא המשפחה היחידה שלו.
חנה דשבסקי: הילדה הזאת, שגדלה בלתי חוקית בארץ, בגיל 17 הגיעה לכנסת לזעוק את זעקתה.
חנה דשבסקי: היא אמרה: אני לא מכירה אף קרוב שלי על פני אדמות חוץ מסבא וסבתא.
חנה דשבסקי: אני רוצה להתגייס עם כל חבריי מבית הספר.
חנה דשבסקי: אני שמעתי אותה ואמרתי: היא לא משקרת.
חנה דשבסקי: זו בעיה שאין לה פתרון.
חנה דשבסקי: עזרנו לילדה הזו להגיש בקשה לוועדה בין משרדית לפתרונות הומניטאריים, והיא קיבלה סירוב, כי היא הגישה את הבקשה בגיל 17 ולא בגיל 9 עם הגעתה ארצה, אבל בגיל 9 היא לא הבינה איפה הצפון.
ליה שמטוב: אבל ההורים לא מקבלים את ההסבר?
חנה דשבסקי: זו הבעיה.
חנה דשבסקי: מגיע עולה חדש ארצה.
חנה דשבסקי: הוא לא מבין עברית, אנשים מנסים לשרוד ולהתאקלם.
חנה דשבסקי: אין להם זמן להבין, איך בנויה הבירוקרטיה הישראלית לגבי כל מקרה ומקרה.
חנה דשבסקי: אם ילד בריא, אם מקבלים אותו לבית הספר, וכאן אני חייבת לומר לשבח של משרד החינוך, כן מקבלים כל ילד במדינת ישראל לבית ספר, לא משנה מה מעמדו, בית ספר ליד הבית מובטח לו.
ליה שמטוב: כלומר תעודת זהות פיקטיבית.
חנה דשבסקי: הם פיתחו שיטה שמצחיקה אותי כאזרחית, אבל יש להם שיטה יעילה, שמשרתת אותם כדי לתת לילד אפשרות ללמוד.