GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רומן פרס: אני רוצה להודות אריה קורת.
רומן פרס: אנחנו ביקנעם נשמח להתחלק בניסיון שרכשנו לגבי זה.
רומן פרס: אני אגיד כמה מילים ברוסית.
רומן פרס: (עובר לרוסית)
דניאל בן-סימון: באתי לחלוק כבוד לאנשים שנושאים את המדליות האלה שתמיד ריתקו אותי.
דניאל בן-סימון: עשיתי שתיים שלוש מלחמות קיבלתי קו אחד בקושי.
דניאל בן-סימון: כשאני רואה את המדליות פה אני לא יכול שלא להתפעל.
דניאל בן-סימון: אני מבין שמאחורי כל מדליה יש סיפור קרב מופלא.
דניאל בן-סימון: יש בי צד ספרותי שרוצה לכתוב את הסיפורים שמאחורי המדליות.
דניאל בן-סימון: הסיפור הישראלי עדיין פתוח.
דניאל בן-סימון: אפשר להיכנס לתוכו ולהשתלב בו ולרשום פרק מפואר על הגבורה של האנשים האלה.
דניאל בן-סימון: כל הכבוד לכם.
רומן פרס: אני רוצה להוסיף משפט.
רומן פרס: נמצאת איתנו כאן מנהלת אגף התרבות שלנו גאולה וקנין שגם היא חלק משמעותי בכל האירועים.
רומן פרס: אני רוצה להודות לה כאן באולם הזה.
ליה שמטוב: לאל עובד בבקשה.
לאל עובד: אני המנחה של גרעין בנות השירות והמרכז להעמקת הזהות היהודית ביקנעם.
לאל עובד: אמרו דברים נפלאים שריגשו אותי שהם מגיעים לכנסת כי ביקנעם זו זעקה פנימית לכל מה שקורה להיסטוריה שלנו.
לאל עובד: אני בסך הכול בת 22 ולא מזמן סיימתי את הבגרויות שלי ואת המושג וטראנים שמעתי לראשונה בחיי לפני שנה.
לאל עובד: עצוב מאוד בעיניי.
לאל עובד: זה אפילו כואב.
לאל עובד: לכן ביקנ
לאל עובד: עם בנות הגרעין לקחו על עצמן להיכנס לבתי הספר ולהעביר את המורשת היהודית שלנו.
לאל עובד: דווקא דור ההמשך צריך לדבר על זה.
לאל עובד: זה כואב שביד ושם אין קיר אחד שמציג את פועלם של הוטראנים.
לאל עובד: זאת נקודה שכדאי להילחם עליה כי לשם התלמידים שלנו מגיעים.
לאל עובד: יום הניצחון הזה זה לא רק יום הניצחון רק של הרוסים.
לאל עובד: זה גם הניצחון שלנו.
לאל עובד: אם אנחנו לא מחוברים ליהדות שלנו אין לנו למה להמשיך.
לאל עובד: מתוך זה אנחנו פועלים ביקנעם.
לאל עובד: תודה רבה.
לאל עובד: אני שמחה להיות פה.
אברהם מיכאלי: זה כבוד גדול לנו שאנחנו בכנסת פוגשים אתכם.
אברהם מיכאלי: אנחנו לא עושים לכם כבוד.
אברהם מיכאלי: אתם עושים לנו כבוד בבואכם לפה ומזכירים מה קרה לפני 65 שנים.
אברהם מיכאלי: מישהו במערכת החינוך חשב להכניס את זה כלימוד חובה?
אברהם מיכאלי: לצערנו לא.
אברהם מיכאלי: אנחנו יודעים והנוער לא יודע מה קרה במלחמת העולם השנייה.
אברהם מיכאלי: מרינה אמרה נכון, חושבים שרק השואה קרתה.
אברהם מיכאלי: אבל היה גם מאבק גדול וניצחון.
אברהם מיכאלי: לא רק ברית המועצות נלחמה נגד הגרמנים, היו גם בנות הברית, אבל ברית המועצות היתה המובילה.
אברהם מיכאלי: המשפחות שלנו כולן איבדו מישהו במלחמה.
אברהם מיכאלי: שני דודים שלי נהרגו במלחמה.
אברהם מיכאלי: בבית שלנו התאבלנו עליהם.
אברהם מיכאלי: אבל מה?
אברהם מיכאלי: יחד עם האבל היתה גבורה ושמחה.
אברהם מיכאלי: ברית המועצות ניצחה את הגרמנים בסופו של דבר ובזכות זה עם ישראל בא הנה והקים את המדינה.
אברהם מיכאלי: מגיע לכם את כל ההוקרה.
אברהם מיכאלי: אבל לא יום אחד בשנה.
אברהם מיכאלי: מגיע לכם כבוד והוקרה לאורך כל השנה וצריך לדאוג לכם לדברים שאתם צריכים.
אברהם מיכאלי: מרינה העלתה חוק, היא באופוזיציה היום והחוק שלה לא עבר.
אברהם מיכאלי: אבל אנחנו צריכים להתעקש שזה כן יעבור.
אברהם מיכאלי: הכנסת מחויבת כלפיכם להוקיר אתכם ולדאוג לכם עד מאה ועשרים.
ליה שמטוב: ממשרד החינוך כמה מילים.
ישראל קרצנר: אני רוצה לברך את הוטראנים ואת עצמנו על יום הניצחון על גרמניה.
ישראל קרצנר: היתה לנו ישיבה בהשתתפות שר החינוך גדעון סער שעסקה בנושא הזה, מה מלמדים את ילדי ישראל בנושא הניצחון על גרמניה הנאצית ובנושא הלוחמים היהודים שהשתתפו במלחמה הזאת?
ישראל קרצנר: סיפרנו באותה הזדמנות שהעניין הזה נכנס לתוכנית הלימודים כחובה.
ישראל קרצנר: לא מסיים תלמיד ישראלי תעודת בגרות בלי שהוא נבחן בהיסטוריה ובלי שהוא לומד את החומרים האלה.
ישראל קרצנר: זה נכנס החל מהשנה הזאת.
ישראל קרצנר: בעוד חודש יהיה מבחן הבגרות הראשון שיכלול את הנושא.
משה זעפרני: בתוכנית הלימודים יש פרק בהיסטוריה שעוסק בתרומתם של היהודים לצבאות בנות הברית.
משה זעפרני: על הנושא של הוטראנים מופיע שם.
משה זעפרני: זה קיים כבר.
ישראל קרצנר: כבר ב-2005 יחד עם יד ושם יצאה חוברת לכל בתי הספר בנושא הזה.
אברהם גרינזייד: לא נכון.
אברהם גרינזייד: אני מכיר את החוברת.
ליה שמטוב: לאל דיברה ואמרה שהיא היתה עכשיו ביד ושם.
ליה שמטוב: היא לא ראתה זכר על הוטראנים.
ישראל קרצנר: אנחנו במשרד החינוך הוצאנו חומרים בנושא סיום המלחמה וחלקם של היהודים בצבאות הלוחמים.
ישראל קרצנר: הצגנו את התוכנית הזאת כאן.
ישראל קרצנר: הראינו אותה.
ישראל קרצנר: התוכנית הזאת קיימת, היא מופצת.
ישראל קרצנר: זה מופיע גם באינטרנט.
דני באבא: אני מיקנעם.
דני באבא: רציתי להודות לסגן ראש העיר שלנו רומן פרס שדואג לקשישים בכל ימות השנה ולא רק ביום הניצחון.
דני באבא: ביום הניצחון הוא דאג לכל פרט של הטקס.
דני באבא: אני מודה לך חברת הכנסת.
דני באבא: את מגיעה לכל האירועים שלנו.
דני באבא: ממש תודה רבה.
אלי זרחין: פרק ב' בהיסטוריה קיבל שני פרקים חדשים.
אלי זרחין: פרק אחד שמדבר על מיליון מאתיים אלף יהודים שנלחמו במלחמת העולם השנייה, פלוס פרק נפרד על הוטראנים והפרטיזנים.
אלי זרחין: ילד לא יכול לעבור בגרות היום בלי שהוא נבחן על החלק הזה.
אלי זרחין: בבית ספר שאני עובד ז'בוטינסקי באים ב-9 במאי באים וטראנים והילדים שלהם שאחד מהם קצין בצה"ל שנלחם בלבנון, נלחם בעזה ואתה מסתכל עכשיו על הקשר, קשר בין סבא שנלחם במלחמת העולם השנייה ונכד שלו שנלחם היום בצבא.
אלי זרחין: יש קשר.
אלי זרחין: ילדים דוברי רוסית שמסתכלים בבחור ולומדים דברים שגם בבתים הרוסים לא כולם יודעים על מה מדובר.
אלי זרחין: הם פתאום לומדים דברים שחשוב שהם ידעו.
ליה שמטוב: אני רוצה גם להודות לעמותת יד לעזרה, יושב פה אנג'ה מאוד צנוע.
ליה שמטוב: העמותה שלו עוזרת לנזקקים, לוטראנים, ליוצאי הגטאות.
ליה שמטוב: עכשיו מוגש כיבוד קל.
ליה שמטוב: ספציפבה.
ליה שמטוב: התכנסנו הבוקר לדיון דחוף בנושא אפליית ילדים יוצאי אתיופיה במעון אוצר החיים בבאר-שבע, מעון ששייך לרשת נאות מרגלית.
מרינה סולודקין: של מי הרשת הזאת?
מרינה סולודקין: של ויצ"ו?
ליה שמטוב: כנראה זאת עמותה.
ליה שמטוב: זאת עמותה.
קריאה: עמותה עצמאית.
שלמה מולה: של ש"ס.
ליה שמטוב: האמת היא שלא חשבתי שבימינו יכול לקרות דבר כזה.
ליה שמטוב: לא ראיתי את הכתבה בערוץ 2, אבל ראיתי אותה בשידור חוזר באינטרנט.
ליה שמטוב: כאשר קראתי את הכתבה, זה באמת מקרה מזעזע כי מדובר בגן, מדובר בילדים, מדובר בילדים מגילאי אפס עד שלוש כאשר כל ילד בגיל מסוים צריך להיות בקבוצה נפרדת ולקבל חינוך בהתאם לגילו, אבל כאן אנחנו רואים אפליה בין ילדים יוצאי אתיופיה לילדים אחרים.
ליה שמטוב: יש קבוצות בהן כולם נמצאים ביחד בתנאים לא סבירים.
ליה שמטוב: קראתי את הנאמר לגבי האוכל.
ליה שמטוב: יושבים כאן ההורים והם יספרו טוב ממני.
מרינה סולודקין: אם זה נכון, קיבלתי מידע שנותנים אוכל לכל הילדים בכפית אחת.
ליה שמטוב: זה קורה במימונה, אז בכפית אחת אוכלים את כל הריבות.
ליה שמטוב: כנראה כאן זה אותו הדבר.
ליה שמטוב: לא רק אני הזדעז
ליה שמטוב: עתי אלא אני חושבת שכל חברי הכנסת הזדעזעו.
ליה שמטוב: מתקיים עכשיו דיון מאוד חשוב על תוכנית ויסקונסין, אבל חברי הכנסת הנוכחים כאן בחרו להגיע לישיבה זאת מפאת חשיבותה.
ליה שמטוב: אנחנו רוצים לשמוע גם את חברי הכנסת, גם את נציגי העמותות, את עמותת טבקה שפנתה אלינו, גם את משרד התעשייה, גם את נציגי נאות מרגלית וגם את ההורים שיאמרו לנו מה קרה בבאר-שבע.
שלמה מולה: אני רוצה להודות לך גבירתי היושבת ראש וגם למנהלת הוועדה על שקבעתם את הדיון.
שלמה מולה: אני יודע שהזזתם דיונים אחרים.
שלמה מולה: התקשרתי אליכם בשעות לא שעות כדי לתאם את הדיון.
שלמה מולה: אני לא רציתי להתבטא בתקשורת עד יום שישי, עד שבאופן אישי אדע אם העובדות אכן נכונות הן.
שלמה מולה: חשבתי שזה פשוט לא יכול לקרות אצלנו בישראל.
מרינה סולודקין: הפרדה בין אשכנזים לספרדים?
שלמה מולה: האמת היא שיש כאלה שחיים טוב עם זה שכל הזמן מדברים על קיפוח, אבל כנראה שכאשר זה מגיע אליהם, הם כבר שכחו שקיפחו אותם כי עכשיו יש תורנים חדשים אותם אפשר לקפח.
שלמה מולה: זה בדיוק המקרה בו אנחנו דנים.
שלמה מולה: אני רוצה לשמוע את נציגי המשרדים, אני רוצה לשמוע את הסוכנות היהודית, אני רוצה לשמוע מה למפקחת משרד התעשייה יש לומר, אני רוצה לשמוע את המשפחות למרות שחלק מהדברים כבר שמעתי.
שלמה מולה: אני לא מסוג האנשים שחורץ גורלות, אבל אני אומר לכם גם כאיש ציבור וגם כמי שליווה משפחות בראשית דרכן בארץ, גם כמי שחווה את חוויית הקליטה, שכל מה שקשור למעון הזה, הכל הלך הפוך והכל קרס.
שלמה מולה: יש לי הרבה מה לומר בעניין אבל אני מציע שנשמע את חברת הכנסת מרינה סולודקין.
שלמה מולה: אני אומר לכם שהסיפור הזה הוא סיפור מזעזע.
שלמה מולה: אני מציע שאף אחד לא ינסה לטמון את ראשו בחול ולומר לא היה, לא נברא ולא קיים.
שלמה מולה: למען ההגינות אני רוצה לומר שלעיר באר שבע לא מתאים הסיפור.
שלמה מולה: אני רוצה לומר פעם נוספת שלעיר באר שבע, הסיפור הזה לא מתאים.
מרינה סולודקין: בירת הנגב.
שלמה מולה: לא מדובר באור יהודה, לא בפתח תקווה, לא בקריית מלאכי של לפני 10-15 שנים.
שלמה מולה: גם אם קרתה תקלה בעיריית באר שבע, אני מצפה שיאמרו לנו את האמת.
שלמה מולה: לבאר שבע כעיר, הסיפור לא מתאים.
שלמה מולה: באר שבע קולטת יותר משלושים שנים.
דוד יאסו: מסוף 1979.
שלמה מולה: בבאר שבע יש גם תוכניות איכותיות וטובות מאוד והעירייה משתפת פעולה.
שלמה מולה: ראש העיר לא חבר שלי ולא יהיה חבר שלי, אבל אני אומר את הדברים למען ההגינות וביושר.
דוד יאסו: אתה צודק במאה אחוזים ואני אומר לך את הדברים כתושב באר שבע וכמי שנמצא במערכת.
ליה שמטוב: כמה שנים קיים המעון הזה?
שלמה מולה: אנחנו יודעים שהמעון שייך לרשת המעיין של ש"ס.
שלמה מולה: מפליא אותי אבל אנחנו רוצים לשמוע אותם.
שלמה מולה: אם הם בצד המקופח, הייתי רוצה לשמוע מה יש להם לומר.
מרינה סולודקין: אני חושבת שמאוד נכון לקיים היום את ישיבת החירום כי המצב, לפי הטלוויזיה, לפי הרדיו ולפי מה שאנחנו שומעים ברחוב האתיופי, הוא איום ונורא.
מרינה סולודקין: אני מודה ליושבת ראש על קיום הדיון בנושא.
מרינה סולודקין: אני לא הופתעתי.
מרינה סולודקין: אנחנו חברה מגזרית מסוג מאוד מאוד גרוע.
מרינה סולודקין: כל אחד צועק שהוא מקופח אבל כל אחד בתור שלו עושה בית ספר לחדשים שמגיעים.
מרינה סולודקין: שמענו איזה קונפליקט קיים היה בין האשכנזים לספרדים בשנות ה-50 וה-60, הגיעה העלייה מברית המועצות לשעבר, והעבירו אלינו, לאלה שלא היו כאן בשנות ה-50 וה-60, את מה שהיה אז.
מרינה סולודקין: על המגזר האיתיופי אני אפילו לא מדברת כי כל שנה מתחילה בכך שלא מקבלים את הילדים לבתי הספר, כל שנה קורה משהו לא בסדר בגני הילדים, וכואב מאוד לשמוע את זה אבל לומר שזה כואב, זה לא מספיק.
מרינה סולודקין: יש אחריות.
מרינה סולודקין: קודם כל, זאת הייתה מפלגת ש"ס שבכל מקום בישיבות הממשלה עם ראשי הממשלה אמרה שרודפים כאן את יהדות אתיופיה והיא הדגישה את הדברים האלה.
מרינה סולודקין: זאת צביעות.
מרינה סולודקין: אם רוצים, לא עושים תנאים נפרדים כפי שעשו בבית הספר.
מרינה סולודקין: שמענו במקרה הזה עליו אנחנו מדברים שלא מדובר רק באפליית הילדים אלא זה דבר מסוכן.
מרינה סולודקין: התנאים בגן ירודים, היחס להורים, היחס לילדים ואנחנו מדברים על ילדים מגיל אפס עד שלוש.
מרינה סולודקין: אלה שנים שקובעות את הבריאות וגורל הילדים.
מרינה סולודקין: חבר הכנסת מולה, אני לא חושבת שמספיק לשבת כאן ושהיושבת ראש תכתוב מכתב למשרד התעשייה או למשרד החינוך כי יש פיקוח של משרד החינוך.
ליה שמטוב: אין פיקוח כי מדובר בילדים מגיל אפס עד שלוש.
שלמה מולה: זה רק משרד התעשייה.
שושנה איפרגן: זה רק משרד התעשייה.
שושנה איפרגן: הפיקוח הוא לא של משרד החינוך.
ליה שמטוב: אנחנו כולנו אחראים.
ליה שמטוב: כחברה, כולנו אחראים.
מרינה סולודקין: אני רוצה את מנהלת הגן בחוץ.
מרינה סולודקין: אני רוצה שזה יהיה לקח לכולם.
ליה שמטוב: אפשר גם לסגור את הגן.
ליה שמטוב: ולהעביר את הילדים.
ליה שמטוב: זה הגן היחידי בבאר שבע?
מרינה סולודקין: אני מתנצלת, יש לנו דיון בשלב השני, השלישי והעשירי של תוכנית ויסקונסין בוועדה אחרת.
מרינה סולודקין: ביחד עם חבר הכנסת מולה נלך ביחד ונגיע עד בג"ץ.
שלמה מולה: אני אנצל את הידע האישי שלי, כמי שמי שהיה שותף לבנייתו מחדש של מרכז הקליטה לקליטת העולים האתיופים אני אומר לכם שהיו דיונים האם לקיים מעון בתוך מרכז הקליטה, מעון שיהיה על טוהרת יוצאי אתיופיה.
שלמה מולה: אני התנגדתי לכך שמעון כלשהו יהיה מעון נפרד.
שלמה מולה: אני מכיר באפשרות ובחובת כיתות קלט לשנה ראשונה, וזה כאשר מדובר בילדים בבתי הספר, כדי לצמצם פערים, אבל מה ההגיון להקים מעון נפרד מגיל אפס עד שלוש?
שלמה מולה: אין לזה כל הגיון.
שלמה מולה: בתנאי שהילדים עברו את הבדיקות הרפואיות.
שלמה מולה: אז אנחנו באנו ודרשנו ממשרדי הממשלה להסיע את הילדים לכל הגנים בבאר שבע ואכן משרד הקליטה ייעד תקציב להסעת הילדים ביחד עם ההורים שלהם.
שלמה מולה: לא רק זה אלא הייתה חובת דיווח של עובדי הסוכנות היהודית, במיוחד של אם הבית שהייתה צריכה להגיע לפחות פעם בשלושה שבועות-חודש ולדווח אם יש תקלות ולהדריך את ההורים.
שלמה מולה: במקרה הזה מדובר במשפחות שנמצאות כאן מעל שנתיים.
שלמה מולה: משפחה אחת לא נקלטה במרכז הקליטה נורית בשנתיים האחרונות.
שלמה מולה: זאת אומרת, אנחנו גם עוסקים בילדים שנולדו כאן.
שלמה מולה: זה לא משהו חדש.
שלמה מולה: אפשר להתווכח על זה האם זה נכון או לא נכון אבל הסיפור הוא הרבה יותר מורכב, הרבה יותר קשה, והייתי אומר שהוא אפילו הרבה יותר מעצבן.
שלמה מולה: ברור לי לגמרי שהמערכת הסוכנותית לא תפקדה וזה אמור לגבי כל שרשרת הפיקוח שלה והדרכת המשפחות.
שלמה מולה: ברור לי שמשרד התעשייה, במתכונת הקיימת, כפי שאנחנו רואים, הפיקוח שלו לא עבד ולא פעל.
שלמה מולה: אני באמת רוצה שנשמע את המשפחות ושיאמרו לנו את האמת.
שלמה מולה: הדרישה החד משמעית שלנו תהיה לסגור את המעון ולפזר אותו.
שלמה מולה: לא אמרנו לפטר את העובדים.
שלמה מולה: שיביאו ילדים אחרים, יפתחו אותו מחדש ויציבו את האנשים.
שלמה מולה: אין כל בעיה בזה, אבל גן על טוהרת יוצאי אתיופיה לא יהיה בישראל.
שלמה מולה: בשום פנים ואופן לא יהיה.
שלמה מולה: מי שחושב בחדרי חדרים שהוא כן יכול להצליח, אני אומר לכם שזה לא יהיה.
שלמה מולה: אני חושב שהמערכות כשלו כי עצם העובדה שהסיפור הגיע לאן שהיא באמצעות התקשורת.
שלמה מולה: איפה כל המפקחים?
שלמה מולה: איפה כל האנשים שהיו צריכים להאיר את העיניים?
שלמה מולה: יכול להיות שאולי במעון המפעילים חושבים שזה מובן מאליו ושזה בסדר מבחינתם.
ליה שמטוב: לפני התקשורת ההורים פנו למישהו?
שלמה מולה: את העובדה הזאת אנחנו רוצים לברר.
שלמה מולה: אם ההורים פנו, כן או לא, עד כמה שאני יודע, התשובה ששמענו מההורים בבירור שאני עשיתי הייתה שהם פנו אבל לא נעשה כלום.
שלמה מולה: כאמור, אני אשמח לשמוע את כל הנציגים שיאמרו את דבריהם.
ליה שמטוב: אנחנו נתחיל בהורים ואחר כך המשרדים הרלוונטיים יתייחסו.
שלמה מולה: צריך לדאוג למתורגמן למשפחות.
מורלוגטה דגו: אני אתרגם.
קריאה: מאיפה אתה?
מורלוגטה דגו: אני סטודנט לפוליטיקה וממשל באוניברסיטת בן-גוריון.
בליינש גברה: (דבריה מתורגמית מאמהרית לעברית).
בליינש גברה: באופן כללי יש במקום בעיה של היגיינה.
בליינש גברה: יש מחסור במיטות ומזרנים שאינם בנמצא עבור הילדים.
בליינש גברה: כאשר הילדים נרדמים, הם נרדמים על הכיסאות ובלשכת העיר אמרו שלפעמים הם ישנים על הרצפה, וזה כמובן בניגוד למה שקורה בחדר השני.
בליינש גברה: הילדים חולים הרבה פעמים בגלל ההיגיינה והתנאים במקום, אבל לאחר שהם שוהים בבית תקופת זמן וחוזרים לגן, אומרים להורים לא להחזיר אותם אלא שיישארו בית.
בליינש גברה: מבקשים אישור.
בליינש גברה: הפעילויות, המתקנים והמשחקים שיש בשני החדרים שונים.
בליינש גברה: כל הילדים מגיל אפס עד גיל שלוש נמצאים באותו חדר, בניגוד למה שקורה בחדר השני, ואין הפרדה.
בליינש גברה: אין גן חובה ואין גן לפעוטות אלא כולם ביחד באותו חדר.
בליינש גברה: כמות האוכל שניתנת, ניתנת באופן שווה לגילאי שלוש ולילדים הקטנים ואנחנו מדברים על כף אחת לכולם.
בליינש גברה: הרבה פעמים הילדים נפצעים בגן והגן על דעת עצמו לוקח אותם לטיפול בלי שהוא מיידע את ההורים על כך.
בליינש גברה: בסוף היום מחזיר את הילדים לגן וההורים כלל לא יודעים על כך.
בליינש גברה: ההורים לא בוחרים את גני הילדים ואין להם את האפשרות הזאת.
בליינש גברה: בגלל שהילדים אוכלים עם אותן כפיות וההיגיינה הירודה, הם חולים הרבה פעמים.
בליינש גברה: כאשר אחת האימהות שאלה לגבי מיטה בה תוכל הילדה לישון, הגננת השיבה לה שאם היא רוצה, שהיא תביא מיטה לגן כי להם אין מיטות.
שלמה מולה: הם לא משלמים ולכן לא ניתנת להם האפשרות והאופציה ללכת ולבחור גני ילדים או להוציא את הילדים מגן הילדים ממנו הם לא שבעי רצון ולהעביר אותם לגן אחר.
שלמה מולה: זה גן שהמדינה מסבסדת דרך הסוכנות ומשרד הקליטה.
דוד יאסו: משרד הקליטה מסבסד.
דוד יאסו: אני אתייחס לזה אחר כך.
שלמה מולה: כל המצב הזה שתיארתם, ההורים ידעו על מה שקורה או לא?
בוסנה ירדני: חבר הכנסת מולה, אפשר לשאול את השאלה הזאת את גברת פירנוס לאקה, שאלה עליה היא ענתה לי אתמול.
בוסנה ירדני: היא תדע להתמודד עם השאלה הזאת.
שלמה מולה: אחד ההורים יכול להשיב.
פירנוס לאקה: (דבריה מתורגמים מאמהרית לעברית).
פירנוס לאקה: מי שאחראי על רישום הילדים לגני הילדים, זאת הסוכנות, שם יושבת האחראית על הרישום.
פירנוס לאקה: פנו אליה והיא רשמה את הילדים.
פירנוס לאקה: דיווחתי לגבי הגן, אבל אמרו לי שזה בסדר וגם ילדים אחרים עברו את אותו תהליך והיא לא הראשונה ולא האחרונה.
שלמה מולה: זאת אומרת, הילדים האחרים מאותו מרכז קליטה, גם הם היו באותו מצב.
פירנוס לאקה: כן.
פירנוס לאקה: אמרו שלפני כן היו אנשים אחרים ואני לא הראשונה.
פירנוס לאקה: אמרו שזה גן טוב ומכירים אותו.
פירנוס לאקה: היה מקרה שהילד שלי נפל ונחתכה לו הלשון.
פירנוס לאקה: פינו אותו לרופא אבל לא דיווחו להורים על כך.
שלמה מולה: הזמינו רופא.
שלמה מולה: הוא טופל אבל לא דיווחו לה על הפגיעה.
פירנוס לאקה: ביקשתי מהאחראית לדעת מי אחראי על המעון, אבל לא אמרו.
שלמה מולה: האם לפני תחילת השנה התקיים איזשהו מפגש של ההורים יחד עם צוות מרכז הקליטה?
פירנוס לאקה: לא.
פירנוס לאקה: לא נערכה כל היכרות עם צוות המעון.
פירנוס לאקה: אפילו כאשר הילד שלי נפל ונחתך בלשון, פניתי לצוות מרכז הקליטה וביקשתי לברר עבורי מי מנהלת הגן ובכלל איך הוא נפל.
פירנוס לאקה: נאמר לי שהוא נפל תוך כדי משחק.
קריאה: ושכך גדלים הילדים.
ליה שמטוב: המעון הזה קרוב למרכז הקליטה?
שלמה מולה: יחסית.
קריאה: יש גם הסעה, הם הולכים לשם ברגל.
ליה שמטוב: אם הם מחליטים שהם לא רוצים את המעון הזה אלא מעון אחר, הם צריכים לשלם?
שלמה מולה: הם לא צריכים לשלם.
שלמה מולה: הסוכנות צריכה להסכים לכך.
עליזה ביטון: שלום, שמי עליזה ביטון ואני המנהלת.
עליזה ביטון: אני ממש המומה מהתיאורים שמתארים כאן.
עליזה ביטון: לדעתי מציגים עניין שלא היה ולא נברא.
ליה שמטוב: גם אם אתם לא מסכימים, אני מבקשת לא להפריע.
ליה שמטוב: כל אחד יקבל את זכות הדיבור שלו.
קריאה: אם הסיפור הזה לא היה ולא נברא, לא היינו מגיעים לכאן.
ליה שמטוב: גם אם אתם לא מסכימים, אני מבקשת לשמוע את הדברים.
ליה שמטוב: כל אחד יקבל את רשות הדיבור.
שלמה מולה: בואו נקיים את הדיון בצורה תרבותית.
עליזה ביטון: לנושא חדר משחקים שהוא שונה, יש לי כאן בטלפון של אחת המטפלות תמונה מתאריך שהוא לפני שנחשפה הכתבה ורואים שהילדים נמצאים משולבים ביחד.
קריאה: אולי נמחא לך כפיים.
עליזה ביטון: חבר'ה, זאת לא צורה.
עליזה ביטון: יש כאן איזושהי מגמה להכפיש.
עליזה ביטון: אני מצטערת מאוד, זאת לא צורה.
עליזה ביטון: להראות הכל שחור, זה באמת לא חכמה גדולה.
קריאה: אנחנו רוצים להראות את הצבעים האמיתיים.
ליה שמטוב: גברת ביטון, אם היה הכל בסדר, האנשים האלה לא היו באים לכאן.
עליזה ביטון: שמעתי את הדברים בשקט גמור.
עליזה ביטון: ישבתי ושמעתי את הדברים.
ליה שמטוב: אני מבקשת מכם להיות קצת תרבותיים ולאפשר לגברת ביטון לומר את הדברים.
עליזה ביטון: אמרתי, יש לי כאן תמונה מתאריך שהוא הרבה לפני שהסיפור נחשף.
עליזה ביטון: תאריך יצירת התמונה הוא 22 בינואר 2010.
עליזה ביטון: אני מעבירה את זה לחבר הכנסת מולה.
שלמה מולה: אני לא צריך לראות את התמונה.
עליזה ביטון: בסדר, אתה לא צריך לראות.
עליזה ביטון: כאן מתוארים הילדים משולבים במשחקים וזה נעשה באופן משותף לחלוטין.
עליזה ביטון: גבירתי יושבת ראש הוועדה יכולה לראות, בבקשה.
ליה שמטוב: מה קרה אחרי התאריך הזה?
עליזה ביטון: יש לי כאן תמונות שמתארות את כל הכיתות וכולן באותו גודל עם אותה רמת טיפוח.
עליזה ביטון: כיתת התינוקות עם המזרנים והמיטות – ואני מדגישה, מיטות – כמספר הילדים בדיוק.
עליזה ביטון: יום לפני כן ביקרה המפקחת מרשת המעונות מרגלית וראתה אותם ישנים ביחד בכיתה.
שלמה מולה: המפקחת היא עובדת של משרד התעשייה?
עליזה ביטון: לא, של נאות מרגלית.
שלמה מולה: זאת אומרת, זאת עמותה פרטית.
עליזה ביטון: מפקחת רשת ארצית.
שלמה מולה: דרך אגב, אתם גם מפוקחים על ידי משרד התעשייה?
עליזה ביטון: כן, ודאי.
עליזה ביטון: עורכים אצלנו ביקורת.
שלמה מולה: נמצאת כאן המפקחת של משרד התעשייה?
ליה שמטוב: ראיתי את התגובה של משרד התעשייה והתגובה היא דווקא הפוכה.
עליזה ביטון: התייחסתי לעובדות בשטח שהן הפוכות מהנאמר.
עליזה ביטון: מה שחשוב לציין כאן ולומר, דווקא בהמשך לדברים שלך, שאני מנהלת מערכת חינוך ואצלי ברשת החינוך משולבים כמעט בכל כיתה ילדים עולים.
שלמה מולה: את המנהלת של אותו גן או שיש לך עוד רשתות?
עליזה ביטון: יש לי עוד רשת.
שלמה מולה: זאת אומרת, את לא מנהלת את הגן בפועל יום יום.
עליזה ביטון: לא.
שלמה מולה: יכול להיות שדקה אחרי שאת יוצאת את הגן, הגן אולי הופך להיות גן נפרד.
שלמה מולה: מאיפה אני יודע שזה לא כך?
שלמה מולה: איפה המנהלת עצמה?
שלמה מולה: אני הייתי רוצה לראות את המנהלת עצמה.
שלמה מולה: את לא יכולה לספר לנו סיפורים ולומר שהדברים לא היו וזה אחרי שראינו את הכתבה עם התמונות.
עליזה ביטון: לא אמרתי שלא היה.
עליזה ביטון: תרשו לי לומר את הדברים.
קריאה: זאת אמירה מצוינת.
עליזה ביטון: אני רוצה לומר שאצלי ברשת משולבים ילדים עולים.
עליזה ביטון: יש לי כאן מכתבים מהורים.
שלמה מולה: אנחנו מדברים על אותו גן ספציפית.
עליזה ביטון: בסדר, אבל אני רוצה לציין את הדברים.
עליזה ביטון: מציירים אותנו כגזענים ואני אומרת שאנחנו לא גזענים.
עליזה ביטון: הילדים אהובים, הם שווים, הם בני שווים, הם רצויים.
בוסנה ירדני: די עם הסיסמאות.
בוסנה ירדני: לא לשם כך באנו לכאן.
בוסנה ירדני: אם זה היה המצב, אני הייתי שולחת לך זר פרחים.
עליזה ביטון: הקשבתי לך בקשב רב.
עליזה ביטון: זאת לא צורה של דיון.
עליזה ביטון: אני מצטערת.
בוסנה ירדני: אני מבקשת שתדברי על מה שהיה ולא תייפי את המצב.
עליזה ביטון: רבותיי, קצת סבלנות.
בוסנה ירדני: בבקשה לדבר על מה שהיה במעון ולא לייפות את המציאות כי זה לא כך.
עליזה ביטון: אני באה לחזק את העמדה של ההנהלה הראשית שהיא לא עמדה גזענית, שהיא עמדה שמשלבת גם עובדים מהעדה, גם ילדים מהעדה, ויש לי אירועים שילדים מהעדה קיבלו תפקידים מרכזיים, ילדים מוצלחים והעדה מאוד מוערכת בעינינו.
שלמה מולה: שמענו את התיאורים ואת התיאוריה של אל המעיין לקלוט את עולי אתיופיה וזה בסדר.
שלמה מולה: אני לא ראיתי אלפי ילדים שבאים ונקלטים, אבל לא משנה.
שלמה מולה: זאת לא הנקודה.
שלמה מולה: לא באנו לכאן לשאול מה ההנהלה או הרב או המפקח של אל המעיין חושבים.
שלמה מולה: לא לשם כך באנו לכאן.
שלמה מולה: אני מבקש לדעת ממך האם מבחינתך הייתה תקלה או הייתה מגמה והאם הייתה בעיה באותו מעון.
שלמה מולה: כל התיאורים האחרים לגבי היחס לעולי אתיופיה, יחס מצד גוף כזה או אחר, כרגע לא עומדים לדיון.
שלמה מולה: כאשר נצטרך לחוקק חוק בוועדת החוקה, חוק ומשפט, נזמן את כל הגופים שיבואו ויאמרו לנו אם זה המצב.
שלמה מולה: אני מבקש לדעת ממך לגבי התיאור שניתן בכתבה.
שלמה מולה: האימהות באות ואומרות שמעולם – ואני משתמש במושג הזה, מעולם – לא זומנו אפילו לשיחת היכרות עם הגננות.
שלמה מולה: מה זאת השערורייה הזאת?
עליזה ביטון: רבותיי, היו ערבי הורים, היו מסיבות ויש לי תמונות מאירועים.
עליזה ביטון: ההורים הוזמנו.
עליזה ביטון: היה דף קשר באמהרית והיה טיפול מסור.
עליזה ביטון: לשאלתך, אני רוצה לענות לך עליה.
עליזה ביטון: אתה שואל אותי אם הייתה תקלה ואני אומרת שלא הייתה תקלה, חד משמעית.
עליזה ביטון: לא הייתה תקלה, חד משמעית, ואני אומר לך למה.
עליזה ביטון: שאלתם שאלה ואני רוצה לתת את התשובה.
עליזה ביטון: אני מבקשת, אני מותקפת מכל עבר.
עליזה ביטון: תנו לי להתייחס.
עליזה ביטון: קצת סבלנות.
קריאה: יש לך את כל הזכות להיות מותקפת.
עליזה ביטון: אני מבינה מה אתם רוצים לעשות.
עליזה ביטון: בכל אופן, אני חוזרת ומדגישה, עשרים שנים קיימת הרשת, עשרים שנים באים אליה ילדים, לפני שנתיים וחצי פנה אלי מרכז הקליטה בבקשה לקלוט ילדים עולים ולתת להם אקלים מתאים ותנאים מתאימים.
עליזה ביטון: חבר'ה, המקום הזה הוכשר בלמעלה מ-250 אלף שקלים.
עליזה ביטון: לא התפשרנו על פריט קטן אלא הכל היה ציוד חדש מהמסד ועד הטפחות ועל כך יעידו כאן חשבוניות.
עליזה ביטון: היה הכל, היה שפע.
קריאה: כן, זה הלך לצד השני של הגן.
ליה שמטוב: גם בצד השני של הגן יש עולים חדשים?
עליזה ביטון: אני חוזרת ואומרת שהושקעה השקעה מעל ומעבר.
עליזה ביטון: הכל חדש.
עליזה ביטון: יכולתי לנייד ציוד ישן, אם חלילה הייתי גזענית או מזלזלת בילדים.
עליזה ביטון: אני אומרת לכם כאן, כמו שאתה אמרת, שאנחנו מבחינתנו קלטנו - יש לי כאן דוח של משרד התעשייה – חמישים ילדים עולים.
עליזה ביטון: אף אחד לא בא אלי ואמר לי שצריך כאן שילוב.
עליזה ביטון: כולם ידעו שזה גן שנפתח עבורם, גן קליטה.
שלמה מולה: אני רוצה לדעת – כשאמרו לך לקלוט וקלטתם חמישים ילדים בהצלחה, לפי תיאורך - האם אז ידעתם שהילדים צריכים להיות מופרדים?
קריאה: כן, הם ידעו.
שלמה מולה: אל תענה במקומה.
נגיסט מנגשה: למה יש כניסה נפרדת?
עליזה ביטון: אין כניסה נפרדת.
עליזה ביטון: גבירתי, את לא מעודכנת בפרטים.
קריאה: לא, יש מבוא.
ליה שמטוב: אני מבקשת לשמוע את משרד התעשייה.
גילה יקותיאלי: אני ממשרד התעשייה.
ליה שמטוב: את ביקרת שם או מישהו אחר ביקר?
גילה יקותיאלי: אני ביקרתי במעון גם ב-1 בספטמבר וגם במאי 2008 וזה נעשה מתוך זה שאנחנו מקיימים ביקורים שוטפים במעונות היום.
גילה יקותיאלי: ב-1 לספטמבר, זה היה יום פתיחת שנת הלימודים, ביקרתי במעון לצורך איזשהו בירור ביחד עם האדריכלית, היועצת שמלווה את המשרד, כדי לבדוק משהו בנושא המבנה של המעון.
גילה יקותיאלי: לפני שאני מתייחסת לביקור שהתקיים ב-1 בספטמבר, הייתי רוצה להתייחס לשנתיים שקדמו לתאריך זה.
גילה יקותיאלי: בשנת הלימודים הראשונה, עם פתיחת המעון, המעון נפתח עבור ילדי משרד הקליטה כפי שפנו אלי וביקשו את פתיחתו.
גילה יקותיאלי: בשנה הראשונה שהוא פעל, באמת היו שם רק ילדי עולים.
גילה יקותיאלי: בשנה השנייה החל שילוב של ילדים נוספים.
שלמה מולה: כאשר אתם ראיתם שבגן הזה נמצאים רק ילדים עולים מאתיופיה, האם היו לכם איזה שהם הרהורים ומחשבות לגבי התקינות של המצב הזה?
גילה יקותיאלי: פנו אלי בבקשה לסייע בפתיחת המעון כדי לתת מענה.
שלמה מולה: אני שואל אותך כמפקחת משרד התעשייה.
שלמה מולה: האם מבחינתך, כאשר יש – ואני משתמש במושג קשה – גטו של ילדים עולים מאתיופיה, האם מבחינתך כמפקחת זה סביר ואת יכולה לעבור על זה לסדר היום.
גילה יקותיאלי: במעונות היום שלנו משולבים כלל ילדי ישראל.
שלמה מולה: לכן את מפקחת גם עליהם.
שלמה מולה: חלק מהתקציב שמגיע לשם, אתם מעבירים אותו באמצעות ההתקשרות הסוכנותית.
שלמה מולה: את רואה שאתם מעבירים כסף, יש מעון של ילדים יוצאי אתיופיה בלבד, ודעתך נחה או שדעתם של אנשי המקצוע האחרים במשרד שלכם לא כזאת?
גילה יקותיאלי: אני יכולה להסביר לך שכפי שאני קיבלתי את הדברים והבנתי אותם, מרכז קליטה נורית קיבל בעבר שירות לילדי מעון יום במעון שנסגר.
גילה יקותיאלי: נעשתה פנייה אלי לסייע בפתיחת המעון החדש באוצר החיים, כדי לתת מענה לילדי מרכז נורית שאין להם מענה אחר.
קריאה: את יכולה לומר מי פנה אליך?
גילה יקותיאלי: פנתה אלי מנהלת העמותה של אוצר החיים.
גילה יקותיאלי: זאת פנייה כמו פנייה של כל גורם מפעיל שפונה אלינו.
קריאה: לא הסוכנות פנתה.
גילה יקותיאלי: לא הסוכנות פנתה אלי.