GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבי וורצמן: דיון מכובד כל כך בוועדה מכובדת שמושקע בו כל כך הרבה זמן.
דניאל בן-סימון: לגופו של עניין.
אבי וורצמן: תן לומר כנציג השלטון המקומי משפט לטובת העניין.
אבי וורצמן: יושבים כאן הרבה חברים שהם מחזיקים בתפקידים בכירים בתוך המערכות בבאר-שבע.
אבי וורצמן: אני רוצה לומר שגם בעיריית באר-שבע עצמה משולבים יוצאי העדה בתפקידים חשובים.
אבי וורצמן: באגף שלנו יש עובדים ועובדות סוציאליות.
אבי וורצמן: אני מייצג את עיריית באר-שבע וחשוב לי שתשמעו את עמדת העירייה.
אבי וורצמן: תהיו סובלניים שתי דקות.
אבי וורצמן: הדיון הזה הוא דיון עקרוני והוא לא דיון ספציפי רק על המקרה.
שלמה מולה: גם על המקרה.
אבי וורצמן: בוודאי שאתייחס גם למקרה, אבל אם טרחנו, באנו והשקענו את היום שלנו, אנחנו בהחלט יכולים להציג את עמדת העירייה וזה חשוב.
אבי וורצמן: עיריית באר-שבע קולטת, ידועה כעיר קולטת עלייה.
אבי וורצמן: בבאר-שבע יש עולים משבעים גלויות.
אבי וורצמן: עיריית באר-שבע היא אחת הערים שקלטה את יוצאי העדה האתיופית ברמה הגבוהה ביותר במדינת ישראל וחבריי כאן יעידו על כך ואני חושב שגם תשמעו את הדברים האלה.
אבי וורצמן: הילדים משולבים, יש החלטה של העירייה לשלב את הילדים באופן מובהק בתוך כיתות הטרוגניות ביחד עם ילדים אחרים.
אבי וורצמן: דרך אגב, זאת החלטה מהתקופה האחרונה שאנחנו משתדלים שלא יהיו יותר משלושים אחוזים בני העדה בכיתה אחת.
אבי וורצמן: זאת אומרת, אף אחד לא חייב אותנו להחליט כך, אבל זה חשוב לנו כי אנחנו רוצים שכל ילד יקבל הזדמנות שווה.
אבי וורצמן: יושבת כאן מנהלת התוכנית הלאומית של קהילת יוצאי אתיופיה.
אבי וורצמן: באר-שבע היא העיר המובילה בארץ בתוכנית הזאת.
אבי וורצמן: באר-שבע התחילה את התוכנית ליוצאי אתיופיה.
אבי וורצמן: הייתה לי את הזכות להיות המפעיל של התוכנית בהתחלה.
אבי וורצמן: אני רוצה לברך את כל אחינו יוצאי העדה האתיופית ואני אומר את זה במפורש, אחינו.
אבי וורצמן: אתם אהובים, אתם רצויים, אתם חלק מאתנו, כולנו אותו הדבר.
יצחק דסה: כמה עובדים מועסקים בעיריית באר-שבע?
אבי וורצמן: לא נתבקשתי להביא נתונים, אבל יש לא מעט.
דניאל בן-סימון: סגן ראש העיר, אני מבקש ממך עכשיו להתייחס לעניין לשמו הוזמנת ובאת.
אבי וורצמן: לעצם העניין.
אבי וורצמן: קודם כל, אני לא מנסה לגלגל אחריות על אחרים.
אבי וורצמן: בסופו של דבר אני חושב שחבר הכנסת מולה היטיב לשאול והאחריות היא של כולנו ביחד.
דניאל בן-סימון: יפה.
דניאל בן-סימון: גש לעניין.
אבי וורצמן: זאת אומרת, האחריות היא של כולנו, של כל המערכות, ואני לא מחפש להטיל אחריות לכאן או לכאן.
אבי וורצמן: בעקבות הפרסום גם קיימנו דיון ביחד עם הגברת עליזה ביטון ועם נציגים אחרים שישבו ביחד אתנו.
אבי וורצמן: אני רוצה לומר באופן עובדתי שגם בחינוך העצמאי ובחינוך החרדי בבאר-שבע – וזה חשוב גם לדיון הכללי – משולבים ילדים.
אבי וורצמן: גם בבית יעקב, גם בחינוך של ש"ס, משולבים ילדים יוצאי העדה האתיופית.
קריאה: אתם נכשלתם.
אבי וורצמן: דרך אגב, לכל מעון יש אפשרות לקבל שני סמלים, סמל אחד של משרד התעשייה וסמל אחד של משרד הרווחה.
אבי וורצמן: מעון עם סמל של משרד התעשייה מפוקח על ידי משרד התעשייה באופן ישיר, ויושבת כאן המפקחת שמטפלת בזה באופן ישיר.
אבי וורצמן: עיריית באר-שבע איננה מפקחת מטעם משרד התעשייה.
אבי וורצמן: עיריית באר-שבע מפקחת מטעם משרד הרווחה.
אבי וורצמן: יש בבאר-שבע 35 מעונות.
אבי וורצמן: באופן עובדתי, המעון הזה לא קיבל סמל של משרד הרווחה והוא לא מפוקח על ידי משרד הרווחה.
שלמה מולה: רגע, אתה אומר דבר מאוד מעניין.
שלמה מולה: למה המעון לא קיבל את סמל משרד הרווחה?
שלמה מולה: אני רוצה להבין מבחינה מקצועית מה הסיבה לכך.
שלמה מולה: לא הייתה פנייה?
שלמה מולה: כן הייתה פנייה?
שלמה מולה: שקלו פנייה?
אבי וורצמן: אני אסביר.
אבי וורצמן: הייתה פנייה.
אבי וורצמן: לומר את האמת, זה לא קשור כרגע ויכול להיות שזה אפילו עוד לפני פתיחת המסגרת.
קריאה: ב-2008.
אבי וורצמן: עוד לפני שאתה רואה מי הילדים.
אבי וורצמן: יש דרישות של משרד הרווחה לגבי איזה תנאים ואיזה דברים אמורים הילדים לקבל, ולדברי הרכזת שלנו, ב-2008, היא החליטה שהמעון לא עומד בתנאים ולכן היא לא נתנה את הסמל ומשרד התעשייה כן נתן את הסמל.
אבי וורצמן: אני לא יכול לדבר בשם משרד התעשייה.
אבי וורצמן: אני יכול לומר שמטעם עיריית באר-שבע, המפקחת שלנו היא למעשה מפקחת מטעם משרד הרווחה ועיריית באר-שבע.
דניאל בן-סימון: אני מבקש ממך להתייחס לטענות שהושמעו כאן ביחס למקרה הספציפי.
אבי וורצמן: רשת אוצר החיים שותפה שלנו בחינוך ילדי העיר.
אבי וורצמן: לבקשתו של ראש העיר ישבנו ביחד עם סגנית ראש העיר שמחזיקה את תיק החינוך.
אבי וורצמן: קיימנו דיון רחב של הרווחה והחינוך ביחד.
אבי וורצמן: אנחנו מברכים היכן שהדברים כשורה, והיכן שצריך לתקן – וכאן לדעתנו היה צריך לתקן – זה ייעשה.
אבי וורצמן: גברת עליזה ביטון ישבה אתנו ואמרה שהיא מצטערת אם הייתה תקלה וכי הם מתקנים.
אבי וורצמן: זה לא מעיד באופן מוחלט על שיתוף הפעולה ועל שילוב של ילדי העולים גם ברשת אוצר החיים ואני רוצה לומר שעיריית באר-שבע תפעל בכל דרך שדברים כאלה לא יהיו בבאר-שבע.
אבי וורצמן: בבאר-שבע לא תהיה הפרדה משום סוג, לא לעולי אתיופיה ולא לאף אחד אחר כי כולם אחים שלנו.
דניאל בן-סימון: רחל שמש מעיריית באר-שבע.
רחל שמש: אני מרכזת את תחום הגיל הרך באגף הרווחה בעיריית באר-שבע.
רחל שמש: בנובמבר 2008 פנתה אלי עמותת אוצר החיים לקבלת סמל מוסד רווחה.
רחל שמש: אני ביקרתי במעון ולאחר הביקור החלטתי שהמעון לא עומד בתנאים הבסיסיים למעון יום – תנאי בטיחות, תנאי היגיינה ותנאי כוח אדם מקצועי.
רחל שמש: לכן לא אישרתי.
רחל שמש: שלחתי רשימה של דברים שאני חושבת שצריך לתקן אותם אבל הדברים לא תוקנו.
דניאל בן-סימון: איפה זה עומד היום?
רחל שמש: הדברים לא תוקנו.
רחל שמש: המעון לא עומד בקריטריונים שלנו.
רחל שמש: מאז אנשי העמותה לא חזרו אלי בעניין.
רחל שמש: לכן אנחנו עד היום לא נתנו סמל משרד רווחה.
שלמה מולה: נציגת משרד התעשייה, מתי אתם נתתם את האישור?
גילה יקותיאלי: ב-1 בספטמבר 2007.
שלמה מולה: זאת אומרת, שנים לפני.
גילה יקותיאלי: שנה לפני.
שלמה מולה: משרד הרווחה ומשרד התעשייה בכלל מדברים ביניהם?
רחל שמש: כן.
רחל שמש: אנחנו עובדות ביחד.
שלמה מולה: זו סוגיה רצינית ביותר.
שלמה מולה: אם יש שני משרדים ואחד אומר כן והשני אומר לא, ואתם כולכם אמורים לעמוד בסטנדרטים ציבוריים, יכול להיות שאפילו קיפחתם את העמותה הזאת ולא נתתם לה סמל שהיה מגיע לה.
דניאל בן-סימון: קיבלנו תשובה.
שלמה מולה: אני מבקש שנקבל לוועדה את המכתבים שלכם.
רחל שמש: בסדר.
גילה יקותיאלי: כאשר נעשתה אלינו פנייה, המטרה הייתה לסייע לאותם ילדים שלא נמצאה להם מסגרת בבאר-שבע ולספק להם את המסגרת.
גילה יקותיאלי: אנחנו נרתמנו בכוחות כדי לדרוש מהעמותה לבצע איקס דברים כדי לעמוד בסטנדרטים.
גיל אלנה: אני אחד הפעילים שארגנו את ההפגנה שהתקיימה אתמול.
גיל אלנה: מכיוון שקיבלתי את רשות הדיבור למשך דקה וחצי, אני אומר רק מה אנחנו מבקשים מכל הגופים המעורבים.
גיל אלנה: המעורבות של הילדים ביחד עם האוכלוסייה באותו גן, לא עוזרת.
גיל אלנה: צריך לפזר את הילדים לגנים אחרים ולא לשלב אותם באותו גן.
גיל אלנה: הייתי מצפה מעליזה שתבוא ותאמר שהיא טעתה ושהיא מוציאה מכתב פיטורים לכל העובדות במקום וסוגרת את הגן.
גיל אלנה: לבוא ולהראות לנו תמונה בה צילמת את מה שאת רוצה לצלם, זאת לא חכמה.
גיל אלנה: כאשר הייתי חייל, אמרו לי שכאשר מגיע לבסיס אני צריך להרים בדל סיגריה כדי שהוא לא יראה אותה.
גיל אלנה: אני הייתי בגן הילדים, דיברתי עם הגננת וראיתי את הגן עצמו.
גיל אלנה: הגננת הראתה לי מחשב ואמרה לי שלילדים יש מחשב.
גיל אלנה: תינוק בן שנה וחצי, למה הוא צריך מחשב?
דניאל בן-סימון: על השאלה הזאת לא נענה.
מורלוגטה דגו: אני פעיל חברתי וסטודנט בבאר-שבע.
דניאל בן-סימון: השתתפת בהפגנה שהתקיימה אתמול.
מורלוגטה דגו: כן.
מורלוגטה דגו: אני מהיוזמים.
דניאל בן-סימון: איך היה?
דניאל בן-סימון: מורלוגטה דגו?
דניאל בן-סימון: מספק.
דניאל בן-סימון: הוצאנו מה שהצטבר בפנים.
דניאל בן-סימון: יש כאן אמרה שחוזרת על עצמה ואומרים שזה מאוד נדיר בבאר-שבע, העניין של הגזענות.
דניאל בן-סימון: אני חושב שזה מאוד מוקצן לומר את הדבר הזה.
דניאל בן-סימון: כלומר, אני אישית כמי שגדל וגר במקום יותר מ-18 שנים, אני חווה מעשי גזענות כאלה ואחרים וזה בכל מיני תחומים, אבל מאחר שלא קיבלתי זמן רב, לא אוכל לפרט אותם כרגע.
דניאל בן-סימון: אם כן, בואו נסתייג ולא נאמר באופן כללי שזה נדיר כי זה לא נדיר.
דניאל בן-סימון: זה נחשף אולי פעם ראשונה ופעם שנייה בצורה נדירה, אבל זה לא נדיר.
דני קסהון: אני רוצה לברך את משרד הרווחה על כך שלא נתן אישור ולא נתנו סמל.
דני קסהון: כולם אמרו שהם מופתעים מהאפליה והגזענות, אבל אני לא מופתע כי זה לא דבר חדש וזאת לא פעם ראשונה אלא אלפי פעמים זה קורה.
דני קסהון: זה קרה באשדוד, בנתניה, בפתח-תקווה, באור יהודה, בערד.
דניאל בן-סימון: כלפי העדה האתיופית.
דני קסהון: כלפי העדה האתיופית.
דני קסהון: לכן אני בכלל לא מופתע מכך שזה קרה גם בבאר שבע וזה ימשיך לקרות.
דני קסהון: אני חושב שפעם אחת ולתמיד, כדי למגר את התופעה הזאת, צריכה כנסת ישראל והוועדה הזאת להקים ועדת חקירה ממלכתית כדי לחקור את כל העניין הזה, תרד לשורש הנושא, תגיע למסקנות ותנקוט צעדים חריפים כדי שהדבר הזה ייפסק לתמיד.
דני קסהון: אם לא נעשה את זה, זה יקרה שוב בעוד חודש וזה יחזור על עצמו, וחבל על כל הדיון שאנחנו מקיימים כאן.
דניאל בן-סימון: אני חושב שהרעיון שלך מצוין.
דני קסהון: אם אנחנו רוצים להגיע לתוצאה, צריך ללכת על המעשה, לעשות את המעשה ולהגיע לתוצאה.
דניאל בן-סימון: כל הכבוד.
דניאל בן-סימון: אמרת את הדברים בדקה אחת.
ריקי ארגיי: אני מעמותת עלמי"ה ותושבת באר-שבע.
ריקי ארגיי: קודם כל אני רוצה לומר לעליזה, שאם מישהו יתקוף אותך, יש כאן הרבה מהקהילה שישמחו להגן עליך.
דניאל בן-סימון: בני העדה.
ריקי ארגיי: בני העדה, כמובן.
ריקי ארגיי: עליזה, לשמוע את הדברים שאמרת, גם כאשת חינוך וגם כאשת מקצוע ובעיקר כבן אדם, הייתי מתביישת לומר את הדברים האלה.
עליזה ביטון: מה אמרתי?
עליזה ביטון: אמרתי הרבה דברים.
ריקי ארגיי: שזה לא קרה ואין דבר כזה.
ריקי ארגיי: לשמוע אימא שאומרת את הדברים שהיא אומרת, ואני הייתי בגן, ולומר את הדברים שלך אחרי שהאימא דיברה, אחרי שיש נוכחות של מספר אימהות כאן – זה היה מבייש.
ריקי ארגיי: זה אומר זלזול באינטליגנציה המקצועית של כולנו.
ריקי ארגיי: ביום שישי בשעה 7:15 בבוקר היינו בגן ודיברנו עם הורים שהם לא מבני הקהילה האתיופית.
ריקי ארגיי: כמובן אחרי ששמענו את הדברים המזעזעים מהאימהות, ביקרנו במקום.
ריקי ארגיי: דיברנו עם ההורים שהם לא מבני הקהילה האתיופית והם אמרו לי שהם אברכים וכי זה גן שמיועד לילדי אברכים ולכן ההפרדה חייבת להיות.
ריקי ארגיי: תאמרי לי את, אחרי ששמעתי דבר כזה מאבא שיש לו ילד בגן, איך את מסוגלת לומר לי שאין הפרדה בגן?
עליזה ביטון: אני אומרת לך עובדות של שילוב.
עליזה ביטון: אותו אבא יכול לומר מה שהוא רוצה, אבל אני אומרת לך עובדות של שילוב.
ריקי ארגיי: אולי הייתי יותר סלחנית אם הייתי שומעת שאומרים לי שאולי לא בדקו לעומק ואולי לא ראו וכולי.
ריקי ארגיי: לא לקחת אחריות זה יותר גרוע מהמקרה עצמו.
קריאה: זה יותר גרוע מאשר להכריז ששום דבר לא קרה.
ריקי ארגיי: יכול להיות שיש להם מקומות אחרים בהם משלבים יפה, אבל אותי כרגע זה לא מעניין, בעיקר שעליזה מכחישה את המקרה שהיה וזה אחרי שאני שמעתי את האימהות.
דניאל בן-סימון: אני שואף לכך שכל הנוכחים יוכל להתייחס ולא יצא מקופח, מעבר לקיפוח שקיים כאן.
אבי מספין: אני רוצה לברך את עמותת טבקה.
אבי מספין: לולא החשיפה בחדשות ערוץ 2 שמקורה אני מניח מעמותת טבקה, המקרה הזה לא היה נחשף ולא היה מגיע לדיון בוועדה.
אבי מספין: אני שמח שהמקרה הזה הגיע לדיון בוועדת הכנסת.
אבי מספין: מאוד עצוב לי שמגלגלים את האשמה על ההורים.
אבי מספין: משום מה, זה כמו להעניש את חושפי השחיתויות.
אבי מספין: מישהו במערכת חושף שחיתות ואז מענישים אותו ומרחיקים אותו.
אבי מספין: זה מה שעושים כאן להורים.
אבי מספין: זה לגיטימי שמערכת שואפת להגן על עצמה, אבל כאן היא מגינה על עצמה על חשבון הילדים ועל חשבון ההשלכות העתידיות עליהם.
אבי מספין: מבחינתי, נניח שיש הפרדה, אבל הם לא מתלוננים רק על הפרדה אלא הם מתלוננים על תנאים מאוד קשים שם, על חוסר בבריאות, על חוסר במזון וכולי.
אבי מספין: אם נסתכל למרחק, כאשר אנחנו מדברים על אנשים, על ילדים, על בני נוער שנמצאים במצבים של סיכון, של רחוב, זה נובע מהעובדה שדוחקים אותם כבר מגיל כל כך צעיר ולא רוצים אותם.
אבי מספין: אוכלוסייה שלא רוצים אותה, הולכת הצידה.
אבי מספין: כפי שאנחנו יודעים אדוני היושב ראש, הרחוב והפשע לא עושה אפליה והוא מוכן לקלוט את כולם ולצערי הרב יכולים להגיע למצב הזה.
אבי מספין: אני חושב שאם לא תהיה חקיקה או ענישה באמת הולמת למקרים של אפליה וגזענות, וזה לפתחכם, אנחנו נמשיך ונקיים דיונים נוספים גם בוועדות אחרות וגם בוועדה הנוכחית, אבל דבר לא יקרה.
אבי מספין: הדבר הזה תלוי כבר בכם ולא בנו.
דניאל בן-סימון: הדברים מאוד משכנעים.
גדי יברקן: אני יושב ראש מטה המאבק.
גדי יברקן: אני כמובן מתחבר לכל מה שנאמר כאן.
גדי יברקן: אני רוצה לומר מילה טובה לפעילים החברתיים בבאר-שבע, כולל עמותת טבקה, על שבאמת יזמו ועשו את הפעולה.
גדי יברקן: בואו נודה ונקרא לילד בשמו.
גדי יברקן: מדינת ישראל היא מדינה גזענית.
גדי יברקן: מדינת ישראל מאבדת את הזכות המוסרית שלה להילחם באנטישמיות בעולם ומי שיכול להיקרא יהודי, זה אדם שהוא בצבא הנכון ואם הוא הגיע מפולין או מארצות אירופה או מארצות-הברית.
גדי יברקן: יש גם את התופעה ההפוכה, התופעה של הילד המוכה.
גדי יברקן: תסלחי לי גבירתי, לא באופן אישי, אבל הגוף או האנשים שאת מייצגת אותם אמורים לשבת בכלא.
גדי יברקן: הם צריכים לשבת בכלא.
גדי יברקן: אם מדינת ישראל חשובה לוועדה ולכנסת הזאת, האנשים האלה צריכים להיות בכלא כי הם עבריינים כמו כל אנס ורוצח בחברה הישראלית.
דניאל בן-סימון: גדי, אנחנו כאן בדיון.
בתיה מקובר: אני ממרכז ההיגוי של יוצאי אתיופיה.
בתיה מקובר: אני עורכת את העיתון ידיעות ניגט.
בתיה מקובר: אני חושבת שהבעיה של החברה הישראלית היא בעיה מאוד קשה ואני מציעה בהמשך לדברים של דני שהכנסת תיקח על עצמה את היוזמה לפעול לשינוי הסיטואציה במדינה ולדאוג לקליטה הרבה יותר רחבה, לקליטה הרבה יותר משמעותית, ולהביא את החברה הישראלית לתהליכי הקליטה שווים.
בתיה מקובר: אני מצרה על כך שלא נמצא כאן נציג של משרד החינוך.
שלמה מולה: נמצאת כאן נציגת משרד החינוך.
שלמה מולה: במקרה הזה, משרד החינוך פטור אבל רק במקרה הזה בלבד.
בתיה מקובר: אני חושבת שצריך להיות כאן תהליך של כמה גופים ולא של גורם אחד.
רחל שמעון: אני ממרכז ההיגוי של יוצאי אתיופיה.
דניאל בן-סימון: אני מבין שיש כאן הרבה עמותות.
רחל שמעון: כאשר תהיה קליטה נכונה וטובה, העמותות האלה לא יתקיימו.
רחל שמעון: זה מאוד מצער שהדיון הזה מתקיים בנושאים האלה, אבל זאת מציאות קיימת.
רחל שמעון: היום זה בבאר-שבע, בעבר זה היה במקום אחר.
רחל שמעון: מה שמטריד אותי כאשת חינוך וכאימא זה שהילדים האלה חווים חוויות קשות מבחינה רגשית.
רחל שמעון: לא רק הילדים שנמצאים באותה מסגרת בה קרה המקרה הזה אלא כל ילדי יוצאי אתיופיה שרואים את מה שקורה בתקשורת.
רחל שמעון: זה משפיע עליהם מבחינה רגשית ופסיכולוגית.
רחל שמעון: מישהו צריך לתת על זה תשובה, מישהו צריך לתת על זה את הדין, מישהו צריך לשלם על זה שילד יוצא אתיופיה מרגיש לא שייך ולא מקובל.
רחל שמעון: זה משהו מטריד.
רחל שמעון: העלו כאן הצעה להקים ועדה, ואכן זה חשוב, אבל מטריד אותי זה שאף אחד לא ייתן את הדין בנושא הזה.
נגיסט מנגשה: אני מנכ"לית הפרוייקט האתיופי שהוא פרוייקט של ממשלת ישראל ויהדות התפוצות.
נגיסט מנגשה: התחלתי להתווכח עם גברת ביטון במעלית בדרכנו לכאן.
נגיסט מנגשה: דיברתי על התדמית של הילדים שלי מחר בבית ספר אחרי ההפגנה ואחרי הכתבה.
נגיסט מנגשה: יחד עם זאת, הדיונים האלה מתקיימים לא רק היום אלא בוועדת העלייה והקליטה אנחנו תמיד מדברים על הגזענות ועל האפליה, על הנשירה ועל הרבה דברים חשובים לעולי אתיופיה, אבל אין שינוי.
נגיסט מנגשה: יש חקיקה, יש חוק שמדינת ישראל חוקקה אותו, אבל אין אכיפה.
נגיסט מנגשה: כאן מדובר בגיבנת של באר-שבע, מעון שלא עומד בסטנדרט המתבקש של המדינה שמפעילה מעונות יום ומסכנת את הילדים.
נגיסט מנגשה: על זה אני מבקשת מעמותת טבקה שתנקוט בצעדים המשפטיים שצריכים להתקיים.
נגיסט מנגשה: אני לא רוצה לזרוק את המים עם התינוק.
נגיסט מנגשה: אנחנו עובדים בבאר-שבע ואני חושבת שיש עבודה שאנשים עושים אבל זה ששתקתם כאשר המעון הזה התנהל כפי שהוא מתנהל כבר הרבה זמן ולא נקטתם שום צעד, זה לא פוטר אתכם מאחריות.
נגיסט מנגשה: גדי יברקן, אני לא אומרת שמדינת ישראל היא מדינה גזענית.
נגיסט מנגשה: יש בחברה הישראלית אנשים גזענים שהם מפלים אותנו.
נגיסט מנגשה: מדינת ישראל שילמה מחיר יקר עבור עליית העולים מאתיופיה וזה צריך להיות כתוב בפרוטוקול.
נגיסט מנגשה: גברת ביטון בגאווה רבה מדברת כאן על מה שהיא עושה אבל בעתיד מצבם הכלכלי והחברתי של הילדים יהיה תחת לאדמה.
נגיסט מנגשה: עבורי הגזענות היא שם ולא במדינה כמדינה.
דניאל בן-סימון: לפני שאנחנו מסכמים את הדיון, האם יש עוד מישהו שבוער לו לומר משפט אחד או שניים?
שלמה מולה: לסיכום הדברים.
שלמה מולה: שמענו הרבה דעות.
שלמה מולה: אני יותר ויותר מוטרד מזה שאין איזושהי עבודה משותפת או החלטה משותפת של משרד התעשייה ומשרד הרווחה.
שלמה מולה: אני אומר לכם שיכולתם לחסוך מאתנו את הדיון הזה ואת כל הפרשה.
שלמה מולה: אני מבקש מכם לעשות סדר אצלכם.
שלמה מולה: אולי מה שקרה במעון הזה, יגרום לכך שלא תגרמו לתקלה נוספת במקום אחר.
שלמה מולה: אשר, אני מכוון את דבריי אליך.
שלמה מולה: אני מציע שהסוכנות היהודית תעשה בדיקה יסודית.
שלמה מולה: אני אומר לכם שאתם לא מילאתם את תפקידכם המתבקש בהדרכת ההורים, בגילוי הסיפור ובמציאת הפתרון.
שלמה מולה: יש לנו את ההצעה של עמותת טבקה.
שלמה מולה: יש סוגיות משפטיות שכנראה אנחנו נצטרך לבחון אותן בחינה מדוקדקת.
שלמה מולה: יש כאן שתי הצעות חוק שכנראה נדרשים לעשות בהן תיקון ואנחנו אכן נעשה את התיקון הדרוש.
שלמה מולה: יכול להיות שזה יהיה כולל משרד הרווחה ומשרד התעשייה שלא מדברים ביניהם ואחד נותן אישור ולכן המעון נפתח, ובכל זאת לא עומד בסטנדרט.
שלמה מולה: יכול להיות שנצטרך גם לחייב את שני הגופים לעשות חתימה משותפת כדי לפתוח מעון כזה או אחר.
שלמה מולה: עליזה, אני לא בין המתלהמים אבל אני אומר לך שאתם טועים אפילו אסטרטגית בחשיבה שלכם ובגישה שאומרת שאתם תייפו ותתחפרו בעמדתכם.
שלמה מולה: אני לא יודע אם כל מה שנאמר זה נכון, אבל אני מציע לך לחשוב אם האסטרטגיה בה נקטתם היא נכונה.
שלמה מולה: מעיריית באר-שבע אני מצפה שמחר בבוקר אתם תודיעו שאתם מפזרים את הילדים.
שלמה מולה: לא אמרתי לסגור את המעון אבל פזרו את הילדים ותביאו ילדים אחרים ממקום אחר.
שלמה מולה: תמשיכו לטפל במעון, אם המעון ראוי להמשיך להתקיים כאשר יש ספקות לגביו.
שלמה מולה: משפט לגדי יברקן.
שלמה מולה: יקירי, אני מציע להיזהר בלשוננו ולא להשתמש במשפטים שבסופו של דבר יחזרו אלינו כבומרנג.
שלמה מולה: אם המעון הזה התנהל לא בסדר, המפקחים לא פיקחו והמערכות קרסו, לבוא ולומר שכאשר יש ילדים שנמצאים במעון הזה שהמפעילים הם אנסים, רוצחים ופושעים, אני חושב שהלכנו רחוק מדיי.
גדי יברקן: אני חייב להגיב במשפט.
דניאל בן-סימון: אני עכשיו מבקש מעליזה ביטון להתייחס.
דניאל בן-סימון: הדברים כוונו אליך פחות או יותר ואני מבקש ממך לומר את הדברים בקיצור.
דניאל בן-סימון: אם יידרש, נקיים ישיבה נוספת, אבל אני מבקש להתייחס בצורה תרבותית למה שנאמר כאן.
עליזה ביטון: אני אומרת שוב שלא יתכן שמי שעומדת בראש מערכת החינוך בעיר באר-שבע, בה משולבים ילדים עולים בצורה יוצאת מן הכלל – ויש מכתבים המעידים על כך שאני יכולה להציג אותם כאן – שנענתה בחיוב לפתוח מעון לילדים עולים והשקיעה את מיטב כספה של הרשת כדי להעמיד מעון לתפארת – ואני אומרת, לתפארת – זה ממש מכוער מה שאתם עושים, וסליחה שאני אומרת לכם את זה.
עליזה ביטון: יש לי כאן דיסק און קי שאני יכולה להשאיר אותו לוועדה כדי שתוכלו לראות את הפעילות במקום.
קריאה: תראי איך אתם מתייחסים להורים עולים חדשים שלא מתמצאים.
עליזה ביטון: את מלגלגת.
קריאה: עליזה, תחשבי שאלה הילדים שלך.
עליזה ביטון: נענינו בחיוב לפתוח את המעון ואני עדיין חוזרת ואומרת שכיתת התינוקות הייתה משולבת בכיתה אחת, הישראלים והעולים.
עליזה ביטון: אני עומדת על כך בתוקף ודבריי מגובים בתמונות, מגובים בביקורים ומגובים בכל הניירות הנדרשים כדי להוכיח את זה.
עליזה ביטון: קיימת תפיסה מקצועית בארץ, במשרד החינוך, לגבי כיתות יותר בוגרות - נכון, יכול להיות שטעינו בנושא של גיל הילדים – שקולטים ילדים בוגרים, כיתות קלט, נותנים להם מה שנקרא מיומנויות של שפה, משלבים אותם, אני אמרתי ביום חמישי במשרד שלי, ואני לא חוזרת בי, שיכול להיות שבנושא הזה אולי טעינו.
עליזה ביטון: אני אמרתי את זה ואני לא מכחישה את הדברים.
עליזה ביטון: אני אומרת שבכיתה הזאת הייתה הפרדה והייתה אינטגרציה וזה נכון.
עליזה ביטון: אני חוזרת ואומרת שברגע שהייתה כיתה אחת במעון, כיתה משולבת לחלוטין, וכיתה אחת משולבת בחלק, בעצם לא משולבת, ביחס לכלל המערכת, לבוא ולהאשים אותי בגזענות – זה שמים וארץ.
עליזה ביטון: נאמרו כאן דברים חמורים על התנאים במקום.
עליזה ביטון: אני רוצה להתייחס לעניין של הרווחה.
עליזה ביטון: אני קיבלתי מרחל שמש דרישה לאישורים על מנת שאקבל אישור.
עליזה ביטון: אני אביא לכם את הדרישה ואת כל האישורים הנדרשים.
עליזה ביטון: הצטיידתי כאן בכל החשבוניות.
עליזה ביטון: הבאתי לכאן את כל הקבלות והחשבוניות שמראות את ההשקעה שהושקעה במעון.
עליזה ביטון: לסיום, משפט אחד אני רוצה לומר לכם.
עליזה ביטון: אני אומרת לכם בכנות, כאשת חינוך, מי באמת מעסיקה עולים ומחנכת עולים, וכאימא לילדים, אני אומרת את זה חד משמעית: כולם אהובים, כולם שווים, כולם בני שווים.
קריאה: תחסכי מאתנו את הדברים האלה.
קריאה: מה שיש כאן היום, זה סרט.
עליזה ביטון: אם הייתה כאן תפיסת עולם מקצועית ולא תפיסת עולם גזענית, הייתי מצפה שהדיון היה הרבה יותר מכובד מהצורה בו הוא התנהל.
קריאה: הייתי מצפה שאת תתנהגי בצורה יותר מכובדת.
גדי יברקן: אני חייב לומר שדבריי הוצאו מהקשרם.
דניאל בן-סימון: בישיבה הבאה תוכל ללבן את הדברים שלך.
גדי יברקן: דבריי הוצאו מהקשרם ואני רוצה לתקן את מה שאמרתי.
גדי יברקן: אני אמרתי שהאנשים האלה, אותם אנשים שמתנהגים כך, הם לא פחות מאנסים ורוצחים, ואני לא חוזר בי מהמשפט הזה.
גדי יברקן: אני אוהב את המדינה ואני אומר שהמדינה הזאת היא גזענית.
גדי יברקן: אני אוהב את המדינה ואני ציוני.
גדי יברקן: אנחנו צריכים להפסיק לומר כל הזמן תודה למדינה כי אנחנו עושים את הטוב ביותר עבורה.
אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, אני לא יודע למה לצערנו אנחנו מגיעים לדיונים כאלה.
אברהם מיכאלי: אני ותיק בוועדה הזאת ואני כבר יושב בדיון חמישי או שישי לאחר שקרו מקרים כאלה במקומות אחרים.
אברהם מיכאלי: אני לא רוצה להרחיב ולהתייחס לתגובה שנזרקה.
אברהם מיכאלי: אני בדקתי עם מנכ"ל הרשת ואין מצב כזה של הפרדה באף מעון ובאף מקום בארץ.
אברהם מיכאלי: מה שגברת עליזה תיארה כאן, אני מבין שזה באמת מקום אחד ומיוחד ויכול להיות שבאמת מדובר בכשל אותו צריך לבדוק.
אברהם מיכאלי: בגדול, אני הרי לא צריך להוכיח את פעילותי כלפי יהודי אתיופיה וזה מיותר, ולכן אני לא רוצה שהחברים כאן יחשבו שכל פעם שהם מגיעים לכאן, מנסים כל הזמן לזרוק סיסמאות.
אברהם מיכאלי: חברים, תירגעו בסיסמאות שלכם.
אברהם מיכאלי: חבר הכנסת מולה, אני ואחרים עובדים על מנת לתקן דברים ולפעמים הסיסמאות שלכם מקלקלות.
אברהם מיכאלי: גדי בחור טוב ואני אוהב אותו, אבל אנחנו רוצים להגיע לתוצאות חיוביות.
אברהם מיכאלי: הוויכוח הזה, שיהיה ויכוח תרבותי.
דניאל בן-סימון: אני רוצה לסכם את הדיון.
דניאל בן-סימון: אני אומר לכם שהדיון הזה הוא בנפשנו כי הקליטה של עולי אתיופיה היא השיקוף עד כמה החברה הישראלית היא חברה בריאה או שהיא חולה.
דניאל בן-סימון: אנחנו בתהליך המעבר.
דניאל בן-סימון: לא ברור אם יש הבחנה רפואית ולכן אני אומר שזה לא מקרה של גן אחד או יותר אלא זאת בעיה יותר גדולה.
דניאל בן-סימון: החברה הישראלית לא מתפנה לעסוק אולי בדבר שמגדיר את זהותה ולצערי יכול להיות שצריך להרחיב את זה מעבר לישיבות הוועדה ולהגיע למליאה ולטלטל את ראש הממשלה ואת שר האוצר והאטימות של הממשלה הזאת, ולהביא אותם לשבת כאן ולהסביר.
דניאל בן-סימון: הם עסוקים עם החיזבאללה, עם אירן וכולי, אבל זה הסיפור האמיתי של המדינה הזאת.
דניאל בן-סימון: לכן אני אומר לכם שאני באתי לוועדה כמי שחש וחווה את העלייה ואני שותף מלא לצורך לתקן דווקא על ידי אלה שעברו את החוויה הזאת ובצורה תרבותית וברוח תרבותית.
דניאל בן-סימון: לא לשבור את הכנסת.
דניאל בן-סימון: עדיין לא.
דניאל בן-סימון: אני מבקש לקרוא את החלטות הוועדה ובזה נסיים.
דנה גורדון: הוועדה מגנה בחריפות כל תופעה של גזענות ובוודאי כלפי ילדים קטנים יוצאי אתיופיה.
דנה גורדון: הוועדה מוקיעה כל הפרדה בין ילדים שלא על פי קריטריונים של גיל ורואה בהפרדה מסוג כזה אפליה וגזענות.
דנה גורדון: הוועדה קוראת למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה לקלוט מפקחים נוספים ולהגביר את רמת הפיקוח על מעונות היום.
דנה גורדון: הוועדה רושמת לעצמה את הודעת משרד התעשייה כי יש מפקחת אחת על כ-250 מעונות ורואה בחומרה מציאות זו בה נערכים ביקורים במעונות אחת לכשנה וחצי.
דנה גורדון: הוועדה רושמת לעצמה את הודעת הסוכנות היהודית על התקלה של מחלקת הקליטה שלא ביצעה ביקורות במעון מדי חודש כנדרש.
דנה גורדון: הוועדה רואה בחומרה תופעה זו ומבקשת מהסוכנות לפעול לאלתר לתיקון התקלה שכן בעניין זה הסוכנות לא מילאה את תפקידה.
דנה גורדון: הוועדה קוראת למשרד הרווחה לבחון האם המעון זכאי לסמל הרווחה ובמידה שלא, יש לסגור את המעון לאלתר.
קריאה: זה לא המנדט של המשרד.
דניאל בן-סימון: במידה שלא יהיה סמל, מה בעצם קורה?
קריאה: אנחנו לא שולחים ילדים.
דניאל בן-סימון: במידה שלא יינתן סמל, לא יישלחו ילדים למעון.
שלמה מולה: אני מבקש להוסיף תוספת.
שלמה מולה: הוועדה דורשת לקיים דיון משותף בין משרד התעשייה למשרד הרווחה לגבי המעון הזה ומעמדו ולהודיע את החלטת שני המשרדים ביחד.
שלמה מולה: אנחנו מבקשים שהמשרדים יקיימו דיון מקצועי מעמיק ולהודיע על ההחלטה, האם המעון הזה ראוי להמשיך להיות מופעל.
דניאל בן-סימון: במקום הסעיף הקודם, הסעיף הזה.
שלמה מולה: דבר נוסף.
שלמה מולה: אנחנו מבקשים מעיריית באר-שבע, אמנם שמענו מסגן ראש העיר על אחריותו הכוללת, שתודיע לנו מה הצעדים שהיא עושה כדי לגרום לכך שהילדים יוכלו להיות משולבים, כך שלא יהיה גן נפרד.
דניאל בן-סימון: כדי להגביר את השילוב.
דניאל בן-סימון: בסדר.
דניאל בן-סימון: תודה רבה לכם.
דניאל בן-סימון: הישיבה נעולה.
ליה שמטוב: הנושא שנדון בו היום הוא הסכמים בילטראליים בעניינים סוציאליים לעולים ממדינות מוצאם.
ליה שמטוב: כידוע, נושא הפנסיות הוא מאוד אקטואלי ומאוד חשוב, בעיקר בקרב יוצאי מדינות חבר העמים.
ליה שמטוב: כיום יש הסכמים בין מדינת ישראל לבין מדינות אחרות, אבל עדיין לא נפתרה הבעיה כולה, ובעיקר עם מדינה כמו אוקראינה ועוד מספר מדינות.
ליה שמטוב: אני רוצה לציין שמדינת ישראל וגם מפלגת ישראל ביתנו עושים כמיטב יכולתנו כדי להגיע להבנות בין המדינות ולחתום על הסכמים פנסיוניים.
ליה שמטוב: אני גם רוצה להזכיר שאף מדינה בעולם לא הייתה מסרבת לשלם פנסיה לאזרחיה שגרים באותה מדינה.
ליה שמטוב: במקרה שלנו אנשים שעלו לארץ וצברו את כל הפנסיה לאחר שעבדו שם שנים רבות לא מקבלים פנסיות ממדינות מוצאם ומקבלים פה פנסיה שמגיעה להם ממדינת ישראל.
ליה שמטוב: אני רוצה לברך את השרה לקליטת עלייה סופה לנדבר.
ליה שמטוב: היא גם עומדת בראש ועדה בין משרדית בענייני הפנסיות.
ליה שמטוב: היום נשמע את העדכון ואת ההסברים על נושא כל כך חשוב זה וגם מה קורה בביטוח לאומי.
ליה שמטוב: יכול להיות שגם סגן שר החוץ יגיע יותר מאוחר.
ליה שמטוב: השרה לנדבר, בבקשה.
סופה לנדבר: גברתי יושבת הראש, חברי הכנסת, אורחים נכבדים, עורך הדין ששפורטה.
סופה לנדבר: אני ביקשתי מהיושבת ראש לכנס את הוועדה, ואתם תכף תבינו למה.
סופה לנדבר: עורך דין ששפורטה ידווח לנו מבחינה מקצועית באלו מדינות יש התקדמות, איפה אנחנו נמצאים במבוי סתם, מה נעשה, ומה אנחנו מסוגלים לעשות.
סופה לנדבר: סגן שר החוץ הגיע.
סופה לנדבר: שלום לך.