GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
לימור עמית פנקר: ניסתה להשתלב בתחום של הנהלת חשבונות אבל גם עם כל ההכשרה בגלל קשיי שפה משמעותיים אף אחד לא ממש מקבל אותה לעבודה.
לימור עמית פנקר: היא הצליחה להתברג למחסן של חנות בגדים, כי היא לא צריכה לדבר שם, בתור מקפלת וממיינת את הסחורה.
לימור עמית פנקר: אני לא אספר מה המקרה.
נ.: אני מתרגשת מאוד ולכן מעדיפה לא לדבר בעברית.
נ.: כעת אני בלי עבודה, הייתי חייבת לעזוב את העבודה למרות שהעבודה הזאת הייתה מתאימה לי בכל.
ליה שמטוב: זו העבודה במחסן הבגדים.
נ.: הסיבה הייתה, התנהגות בלתי ראויה של המנהל כלפיי.
נ.: במשך חודשיים, היו הצעות מגונות והטרדות, הוא פשוט ניצל את כוח הסמכות של התפקיד שלו.
נ.: הוא ידע טוב מאוד שאני חייבת את העבודה ושאני תלויה בה כלכלית.
נ.: הוא כל הזמן אמר לי "הכל איך שאני רוצה".
נ.: היו גם ניסיונות לאונס ולמעשים מגונים.
נ.: פניתי למרכז סיוע כי לא רציתי שאף אחד ידע.
נ.: פחדתי ללכת למשטרה, לא סומכת על המשטרה.
נ.: ועכשיו עוזרים לי, עורכת הדין לימור עוזרת לי.
נ.: לא רוצה לעזוב את זה סתם.
נ.: אני סובלת מאוד והמצב היה כל כך גרוע שהייתי חייבת לקחת כדורים נגד דיכאון.
יעל פרידסון: אני מהרשות לקידום מעמד האישה.
יעל פרידסון: ראשית אני רוצה לומר שהרשות פועלת להפיץ את התקנונים בחמש שפות.
לימור עמית פנקר: אבל הוראה בחוק שמחייבת מעבידים, שאולי תחייב לצרף לתלוש השכר הראשון כשהעובד מתקבל לעבודה, אם הייתה הוראה מחייבת לצרף לתלוש השכר הראשון תקנון בשפת האדם, ואחר כך אולי בתדירות של כל שנה, יכול להיות שזה היה מחזק.
לימור עמית פנקר: אולי בזמנם הפנוי הם היו קוראים בבית, בשקט בבית שלהם, אולי זה היה עולה למודעות.
יעל פרידסון: זו בדיוק הנקודה שרציתי להתייחס אליה כשאמרת שהאתגר הוא בעסקים הקטנים.
יעל פרידסון: החוק כרגע מתייחס רק לגופים מבוקרים.
יעל פרידסון: עסקים קטנים לא מחויבים למסור שום מידע מי אחראי על הטיפול ועוד.
יעל פרידסון: למשל בגופים ממשלתיים מנסים כעת להפיץ את התקנון באמצעות תלוש השכר, אבל אין את היכולת לעשות את זה בעסקים קטנים.
יעל פרידסון: לזה יש מקום בחקיקה מתוקנת.
חזי אופיר: החלק שלנו בחוק הוא מאוד מאוד קטן.
חזי אופיר: זה מה שקבע המחוקק.
חזי אופיר: אנחנו במשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה אחראיים לבדוק אם קיים תקנון בכל מקום עבודה.
חזי אופיר: זה כתוב בחוק שמעסיק מעל 25 עובדים ומעלה, רק הוא מחויב לתלות תקנון.
חזי אופיר: את זה אנחנו בודקים.
חזי אופיר: אני רוצה לומר שלמען האמת התקנון הזה תלוי אבל לא הייתי אומר שזו ברכה גדולה כי לא פעם הוא תלוי שם בין שלל ההודעות, הפתקאות והמודעות בלוח המודעות.
חזי אופיר: אני יודע שנעשה פעולה גם על ידי הרשות, הכינו כרזות יותר צבעוניות, יותר בולטות ואני רואה אותם במקומות עבודה וזה מושך את העין.
חזי אופיר: החוק מחייב ומאפשר אפילו הדפסה במדפסת רגילה בשחור לבן, שזה בוודאי לא מושך את העין.
חזי אופיר: זה חלקנו ביישום החוק.
חזי אופיר: לכן עם כל חשיבותו של החוק החשוב הזה, חלקנו בו קטן כפי שקבע המחוקק.
חזי אופיר: יש לנו נגיעה בעוד חלק שהוא בעייתי במיוחד, כאשר מתנכלים לעובד בגלל ההטרדה, אבל כאן מחויבת להיות אסמכתה שהמשטרה והגופים החוקרים קבעו שהייתה הטרדה.
לימור עמית פנקר: יש בעיה עם העניין הזה, ומהפרשנות הדביקה שהחבר מציין.
לימור עמית פנקר: התנכלות לפי החוק היא פגיעה שמקורה בתלונה או בהטרדה.
לימור עמית פנקר: מספיק שהיא התלוננה, לא משנה אם בדקו וגילו שזו אמת או לא, והתנכלו בגלל שהיא התלוננה, זה כבר התנכלות על פי החוק הזה.
לימור עמית פנקר: הבעיה שהגופים, ואני מצטערת שאתה משתמש בפרשנות הזאת, מפרשים דווקא שקודם יש להוכיח שהייתה הטרדה מינית.
לימור עמית פנקר: מה זה חשוב, למה אנחנו צריכים לחכות כמה שנים?
לימור עמית פנקר: כשמדובר במקום עבודה כל יום הוא קריטי, כל יום הוא משמעותי.
לימור עמית פנקר: לחכות שבית הדין למשמעת של נציבות שירות המדינה יחליט אחרי חמש שנים שמישהו אשם.
לימור עמית פנקר: בינתיים הוא ממשיך בתפקיד ואותה ניידו לתפקיד אחר.
לימור עמית פנקר: מה זה עוזר?
חזי אופיר: ברשותך, אני אשיב.
חזי אופיר: מספר התלונות שאנחנו מקבלים, אפילו התלונות בעניין ההתנכלות, כמנהל אגף האכיפה אני אומר לך היא מזערית מאוד.
חזי אופיר: כלומר בדרך כלל התלונות מתנקזות אל הארגונים, לגופים ולמשטרה, אלינו כמעט ואין, וזה המצב ואני לא יכול להכריח מישהו להגיע אלי.
חזי אופיר: שנית, את צריכה לקשור בין ההתנכלות לתלונה, כלומר זה נכון ואנחנו יודעים את זה וזה כמו בחוק לשוויון הזדמנויות בעבודה, את צריכה להוכיח את הקשר בין הדברים, כלומר כשאני הולך להליך פלילי אני צריך לקשור מעל כל ספק שהיה קשר בין התלונה לבין מה שנגרם לה, בין אם היא פוטרה, חתכו לה בעבודה וכדומה.
חזי אופיר: אנחנו לא בורחים מזה, זה המצב כרגע היום.
חזי אופיר: מספר התלונות שמגיעות אלינו קטן ביותר.
לימור עמית פנקר: בגלל לוח הזמנים שהוא לא ראלי למקרים.
יפית כנעני: אני עורכת דין משירות נציבות המדינה.
יפית כנעני: אני אחראית על תחום הטרדות מיניות באגף המשפט.
יפית כנעני: רציתי להשיב ללימור, ככל שזה נגוע למקרים שנמצאים בטיפול הנציבות, ושהתלונה היא על עובד שחוק המשמעת חל עליו, אם זה במשרדי הממשלה ובכל התאגידים הסטטוטוריים, אנחנו כן מטפלים מהתנכלות מיד עם הגשת התלונה, עוד הרבה לפני שאנחנו מטפלים בתלונה.
יפית כנעני: קודם כל ההוראה המיידית לבצע הפרדה הבין המתלוננת לנילון, כשבררת המחדל היא העברת הנילון.
יפית כנעני: אני רואה שאת מרימה את הגבות, זה עובד היום וזה משהו שעבדנו עליו בשנים האחרונות וזה לא היה פשוט.
יפית כנעני: הרבה פעמים התלונה התקבלה קודם במשרד ועד שהגיעה אלינו כבר העבירו את המתלוננת, למשל מטעם המשרד.
יפית כנעני: עד שזה הגיע אלינו זה היה כבר מאוחר.
יפית כנעני: במקרים מסוימים המתלוננת מבקשת בעצמה לעבור בגלל הקושי שהוא גם קושי חברתי להמשיך לעבוד באותו מקום, ועל זה אנחנו מאוד מצטערים.
יפית כנעני: כשאנחנו מקבלים תיקים אנחנו משתדלים לפעול גם בצורה הזאת, למשל לבוא לתת הרצאות במקומות שהם בעיתיים מהבחינה הזאת ו עד כמה שאנחנו יכולים, כי באמת אנחנו בתור אגף המשמעת קשה לנו לטפל בכל האספקטים.
יפית כנעני: קודם כל נוצרת ההפרדה.
יפית כנעני: יש לנו כרגע מקרה חי במשרד הפנים של עובדת שהתלוננה על הטרדה והתנכלות.
יפית כנעני: כאשר בהרבה מאוד מהמקרים ההתנכלות היא הרבה יותר קשה מההטרדה.
יפית כנעני: זה מאוד תלוי ובמיוחד ככל שמדובר במישהי חזקה שמפסיקה ההטרדה או שהיא מתנגדת לה, ההתנכלות מאוד קשה.
יפית כנעני: יש קושי ראייתי עם התנכלות וזה סיפור אחר.
יפית כנעני: לא תמיד אנחנו מצליחים להגיע לבית הדין למשמעת עם הסיפור של ההתנכלות אבל אנחנו כן מטפלים בו ברגע שזה קורה.
יפית כנעני: אנחנו נלחמו רבות במשרד כדי להוציא אותו ממקום העבודה, ממש היינו צריכים להיאבק, ועדיין המשרד רצה לפטר את העובדת וזה לא קשור מבחינתם להטרדה.
יפית כנעני: אנחנו נאבקים איתם יחד עם הלשכה המשפטית אצלנו בנציבות ועומדים על כך שהעובדת תהייה כל הזמן מוגנת.
יפית כנעני: דובר בהתחלה על סוף טוב או לא סוף טוב.
יפית כנעני: אין סוף טוב למקרים של הטרדה מינית.
יפית כנעני: אף פעם לא.
יפית כנעני: הפגיעה הנפשית, הפגיעה הקשה, הפגיעה שמסביב.
יפית כנעני: קשה מאוד להאמין שאותה עובדת שמתחילה הייתה מוכנה לה קריירה מזהירה במקום שבו היא התחילה לעבוד, הסיכוי שלה שהקריירה שלה תמשיך באותו מקום אפסיים אחרי מה שאותו עובד עשה ואחרי כל הזמן שעבר.
יפית כנעני: כמובן שהיא בחרה להתלונן והיא בחרה כשכלו כל הקיצין ולא היה לה יותר מה להפסיד.
יפית כנעני: ככל שהיא חשבה שאולי יש סיכוי שהעניינים יסתדרו היא ניסתה להסתדר עם עצמה.
יפית כנעני: כן בעניין הזה ברור שככל שזה נוגע למקומות עבודה פרטיים שם הכל פרוץ.
ליה שמטוב: במקום עבודה פרטי וקטן בדרך כלל הנשים לא יודעות שיש ארגונים, לא כל יום זה קורה, אבל יודעים שיש הסתדרות, באים לשם ממקום פרטי ששם בכלל לא משלמים את דמי החבר להסתדרות ואומרים להם שהם לא מטפלים.
ליה שמטוב: יכול להיות שמשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה, אולי ארגונים יטפלו.
ליה שמטוב: בכל זאת אדם צריך לדעת שיש ארגונים ויש משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה.
ליה שמטוב: אני נתקלתי במקרה האחרון שסיפרתי עליו, הבעל של האישה פנה להסתדרות, היא עד היום יושבת בבית עם דיכאון ובעלה הוא שמטפל בה.
ליה שמטוב: דבר ראשון זו ההסתדרות ומקום העבודה לא יפנו אותה לאן שצריך.
רונית ארנפרויד-כהן: אני מנהלת האגף לקידום מעמד האישה בויצ"ו ישראל, ואני אספר על אירוע שלוויתי כמה שנים בתוקף תקפידי הנוסף, אני חברת מועצת עיריית יבנה.
רונית ארנפרויד-כהן: כחברת מועצת עיריית יבנה גם לוויתי פתיחת תיק מחדש, שזו באמת תופעה חריגה ונדירה, אחרי שסגרו תיק פתחתי אותו מחדש לראש העיר שלנו לחשד באונס של עובדת שלנו שהייתה די בכירה והייתי עולה מברית המועצות לשעבר.
רונית ארנפרויד-כהן: אני נמצאת כאן, ואנחנו נמצאות כאן בבית המחוקקים, ואני מתוך כל העדויות האלה אני רוצה לכוון למשימה שלכם.
רונית ארנפרויד-כהן: במסגרת העבודה, ולאו דווקא למקומות הקטנים אלא למקומות עבודה גדולים כחלק מהאירוע שלוויתי אותו, וארחיב כמה שארחיב.
רונית ארנפרויד-כהן: יש משימה מאוד חשובה גם למשטרה וגם לבית המחוקקים.
רונית ארנפרויד-כהן: בבית המחוקקים אנחנו ביום ראשון האחרון, במסגרת הפעילות בויצ"ו אנחנו מנסות כמה שנים לקדם הצעת חוק שתכיר בפגיעה מינית בעבודה כתאונת עבודה.
רונית ארנפרויד-כהן: אין לי תשובה מה היה השבוע בוועדת השרים לענייני חקיקה.
לימור עמית פנקר: מגישים תיקים כאלה והם מכירים בזה.
רונית ארפנרויד-כהן: אני רוצה להרחיב למה זה כל כך חשוב.
רונית ארפנרויד-כהן: המשמעות של עולה חדשה, וכשמדברים על עולה חדשה בהקשר של פגיעה מינית מדברים על פער בשפה, בתרבות, בפרשנות של המציאות, סמכות מתפרשת, ואני לא צריכה לפרט, כמשהו כמעט כל יכול וזה גם מה שהיה באירוע שאני לוויתי אותו.
רונית ארפנרויד-כהן: יש גם חרדה לפרנסה ולעבודה.
רונית ארפנרויד-כהן: הפגיעה היא לא רק פגיעה באישה.
רונית ארפנרויד-כהן: אני מלווה היום את המשפחה של האישה ואת הילדה שהתפרקה פסיכולוגית ומטופלת היום תרופתית.
רונית ארפנרויד-כהן: מה שקרה לימים לאותה אישה שהתלוננה, היא גם לא יודעת לדבר בשפה שהחוק תומך בה, החוק וקביעת עדות במשטרה צריכים להיות מדויקים בשפה של הראיות, כי אחרת לא פותחים תיק.
רונית ארפנרויד-כהן: אומרים לה הזויה לא הוזיה, התכוון לא התכוון, כשמדובר על ראש העיר העדות והנוכחות יותר גדולה.
רונית ארפנרויד-כהן: לכן חשוב מאוד כשמגיעה אישה לעבודה, ובמוסדות ציבוריים בוודאי ובוודאי, לא רק שיהיה תקנון שיחייב שבלוח המודעות יהיה כתוב בשפתה, אלא שתהייה עם קבלתה לעבודה שיחה של ממונה, במסגרת התקנון ואני לא חושבת שעכשיו יחוקקו את החוק.
רונית ארפנרויד-כהן: במסגרת התקנון של משרד הפנים ומשרדי ממשלה האחרים, שיחייב להסביר לעובדת מה המשמעות של ההתנהגות הזאת והזאת.
רונית ארפנרויד-כהן: גם אחר כך כשהיא מגיעה איך שהוא למשטרה, אני אומרת איך שהוא כי זה באמת דורש המון כוחות, ובאמת דורש המון כוחות מעבר למה שנדרש מישראלית ממוצעת, שבמשטרה יהיו אנשים שיקבלו אותה בדרך אחרת לחלוטין.
רונית ארפנרויד-כהן: לגבי העובדת הספציפית הזאת, והיא לא עובדת נדירה, שלחו אותה מתחנה לתחנה לתחנה לתחנה, כי לא רצו להסתבך גם עם ראש העיר, אמרו זה בנפה שלו, ובסוף מי שחקר אותה זהו הייתה המחלקה בבית ים לפשעי הונאה בכלל ולא עובדים מקצועיים.
רונית ארפנרויד-כהן: בסוף גם נסגר התיק.
רונית ארפנרויד-כהן: לכן אני הייתי צריכה לעשות מאבק מאוד גדול, לשמחתי והערכתי את זה, בזמנו היו אלה מני מזוז וערן שנדר שהחליטו לפתוח את התיק, זו תופעה נדירה ונמצאות כאן עורכות דין והן יודעות שתיק פלילי שנפתח הוא לא נסגר.
רונית ארפנרויד-כהן: כל המהלך הזה הוא כשיש בדרך כלל איש בעבודה, זה הרי תמיד סמכות הרבה יותר בכירה, יש לו יותר אמצעים, יש לו קשרים יותר, יש לו יותר תקשורת.
רונית ארפנרויד-כהן: לכן הבקשה שלי דווקא השבוע שאתן תדאגנה לראות מה קורה עם החוק הזה, שאתן תדאגנה לצאת בקריאה לתקנון, לא רק לחוקק את החוק שהוא מכיר בהוצאות כתאונת עבודה, אלא גם שהתקנות תהיינה כאלה שהקליטה של העובדת תהייה אחרת לחלוטין, מתורגם לכל השפות, וגם שהמשטרה תציב שם אנשים שיבינו שבין השורות את הראיות שהיא מנסה להגיד.
רונית ארפנרויד-כהן: זה הדבר החשוב ביותר שאם הוועדה הזאת תנסה לקדם לגבי עולות חדשות, כאן עשינו מדרגה מאוד משמעותית לגבי החוק וההתנהגות בעבודה.
ליה שמטוב: את אמרת שזה היה בוועדת השרים?
רונית ארנפרויד-כהן: זה היה ביום ראשון האחרון, הצעת חוק שממילא במוסד לביטוח לאומי, מי שיודעת, אפשר שיכירו.
רונית ארנפרויד-כהן: אנחנו ביקשנו לעגן את זה בחוק שהפגיעה המינית בעבודה תוכר בצורה מסודרת לנכות ולהוצאות וכפגיעת עבודה, שזה יכלול פגיעה נפשית.
רונית ארנפרויד-כהן: יותר מזה אני אומרת מה אנחנו רוצות ונקדם בהמשך, שבמקרה שזה בעבודה שתהייה גם אחריות אישית.
רונית ארנפרויד-כהן: מה קרה למשל בדוגמה שאני לוויתי.
רונית ארנפרויד-כהן: היה חשד, זה התחיל כהטרדה מינית ובאמת מה שזה, העובדת רק העיזה עוז, בזכות מרכזי הסיוע ובמקרה הזה זה היה בתאיר ברחובות, להגיע למשטרה.
רונית ארנפרויד-כהן: אחרי שפוטרה כבר התוצאה הייתה שזה הגיע איך שהוא לבית הדין לענייני עבודה והגיעו לפשרה, אם הגיעו לפשרה היא הנותנת, בעצם יש היה כאן הליך שימוע בפיטורין שלא היה תקין, בכלל לא היה הסיפור של הטרדה מינית וחשד באונס.
רונית ארנפרויד-כהן: מכספי משלם המיסים היא קיבלה פיצויי פשרה של רבע מיליון שקל.
רונית ארנפרויד-כהן: אני ניסתי להוביל מהלך, כרגע קטונתי, שזה יהיה מכספו של ראש העיר.
רונית ארנפרויד-כהן: קטונתי בעניין הזה, אני ממתינה שהצעת החוק הזה בעזרת ה' במהרה בימינו תתקבל, צריך אחר כך להוסיף אחריות אישית לאותו מי שהוא בעל הסמכות, הרי בעל הסמכות לא צריך בכלל להוכיח הסכמה כזאת או אחרת, הינרנטית יש שם הטרדה ופגיעה מינית ושהוא ישלם מכספו.
רונית ארנפרויד-כהן: כיוון שרק השלב הזה הגיע ואין לי תשובה, אנחנו ביום שלישי בבוקר ועדיין אין לנו תשובה, אני מקווה שהם יאשרו את זה אבל גם אם לא אני ממך ומכל חברי הכנסת בקואליציה, מבקשת את המינימום שבמינימום, אנחנו מבקשים שתקדמו את העניין הזה.
רחל גריבן: אני עורכת דין מהמדור לנפגעי עבירות במשטרה.
רחל גריבן: אני רוצה להתייחס להיבט המשטרתי ולומר שבמשטרה יש הכרה והבנה למאפיינים המיוחדים של עבירות מין ולכן יש נהלים שמתייחסים לעבירות האלה.
רחל גריבן: הנהלים האלה נוגעים גם להגשת תלונה, לחקירה על ידי חוקרת, גם לנוכחות של מלווה בחקירה וגם להכשרה של חוקרי מין, הכשרה שכוללת גם את הצדדים המשפטיים וגם את הצדדים הרגשיים שמאפיינים את העבירות האלה כדי לתת מענה טיפולי שהולם את הפגיעה.
רחל גריבן: בהקשר הספציפי לעולות חדשות, יש לנו את הזכויות שאנחנו נותנים לנפגעי עבירה וכחלק מזה יש בכל תחנת משטרה שלטי מידע בחמש שפות שעוסקים במידע והזכויות של נפגעי עבירה.
רחל גריבן: יש גם דפי מידע שניתנים למי שמגיש תלונה וגם זה בחמש שפות.
אשר סיום: אני מנהל אזור דרום וירושלים, המחלקה לעלייה וקליטה בסוכנות היהודית.
אשר סיום: ראשית אני רוצה לברך על הדיון הזה ותודה על ההזמנה.
אשר סיום: מאוד קשה לי עם הדיון הזה ואני חייב להודות כגבר, אני חי בתוך עמי אבל לא תיארתי לעצמי שהמצב הוא עד כדי כך.
אשר סיום: ראשית למדתי.
אשר סיום: כדי לסבר את האוזן לאלה שקצת מכירים, יש כאן קצת בלבול מושגים בנוגע לעולי ועולות אתיופיה.
אשר סיום: באתיופיה המושג של הטרדה מינית לא קיים, אני לא מכיר אותו בכלל, יש אונס אבל אין הטרדה מינית.
אשר סיום: גם כך העניין די מטושטש וכשמדובר על נשים עולות ובעיקר מגלויות שמשאבי ההתמודדות דלים המושג הוא עוד יותר מטושטש.
אשר סיום: זה הופך אותה לטרף קל יותר.
אשר סיום: אנחנו מדברים על הטרדה מינית במקום עבודה על ידי מנהלים, ממונים או עמיתים בעבודה, לרוב ובעיקר הנשים החד הוריות חוות את מקום העבודה כבית שלהן, קרי רוב טכנאי המזגנים הם גברים, רוב טכנאי "בזק" הם גברים וכשיש הטרדה מינית במקום העבודה היא בעצם נעשית בתוך הבית שלהן, והם מזהים את החולשה שלהן בבית לבד.
אשר סיום: האנשים המטרידים הם הרבה יותר מתוחכמים ממה שאנחנו חושבים ולא מדובר באנשים שלא מודעים ולא יודעים מה הם עושים.
אשר סיום: מדובר באנשים חכמים ומתוחכמים שמנצלים את המעמד שלהם כדי לקיים את האינטרסים האישיים שלהם שהם הסיפוק המיני שלהם.
אשר סיום: דובר כאן על תשעה ארגונים שעושים עבודת קודש.
אשר סיום: ראשית אני מצדיע לכם על מה שאתם עושים ועל מה שעוד תעשו.
אשר סיום: חסר לי נתונים על מספר האנשים מהקהילה שעובדים.
אשר סיום: הגימטריה של בין המצוי לרצוי היא כסף, תבדקו, אני בדקתי והתשובה כסף.
אשר סיום: אנחנו רוצים לקדם דברים וזה טוב, אבל אם אנחנו מאמינים בנושא ורוצים להיות חברה צודקת, שוויונית וכדי שהנשים האלה לא תהיינה פגועות נפשית, כי הפגיעה היא לא רק פיזית.
אשר סיום: אני מאוד שמח על מה שהתחדש לי על ידי עורכי הדין שזה נחשב היום לפגיעה, מבחינתי זה מבורך וטוב.
אשר סיום: אם אנחנו רוצים לקדם את זה ולהיות חברה יותר טובה אנחנו צריכים לגבות את זה בכסף.
אשר סיום: המחוקק קבע אבל מישהו צריך לאכוף את זה.
אשר סיום: שמתרגמים את התקנון לשפות השונות זה חשוב שתולים את התקנון במקום העבודה אבל זה לא מספיק, צריך לעסוק בהסברה.
אשר סיום: אני רוצה לחדש למי שלא יודע שבקרב העולים החדשים יש כאלה שאינם יודעים קרוא וכתוב אפילו את שפת האם שלהם.
אשר סיום: אני עבדכם הנאמן עד גיל 13 לא ידעתי קורא וכתוב בשפת האם.
אשר סיום: יש כאלה וקולם של האנשים האלה לא נשמע, ואני אומר את זה במיוחד לגבי האנשים בקהילה שהיא חברה שממילא היא חברה סגורה מאוד, כאשר מדובר בנושאים אינטימיים האנשים הופכים סגורים עוד יותר.
אשר סיום: אנשים שיכולת ההתמודדות שלהם קטנה הופכים להיות עוד יותר מפוחדים.
אשר סיום: אין לי צל של ספק שרבבות אנשים בוחרים לא לדבר, בוחרים לא להיחשף, בוחרים לא להתלונן מהפחד ומההשלכות של הדבר.
אשר סיום: אני מודה לכם.
שירלי בבאי: אני עורכת דין משדולת הנשים.
שירלי בבאי: אני לא אחזור על דברים שנאמרו.
שירלי בבאי: ראשית גם אני מברכת על הדיון, ואני חושבת שחשוב לעלות את הנושא הזה בפורומים השונים.
שירלי בבאי: אני מבקשת לחדד כמה נקודות.
שירלי בבאי: מההכרות שלנו, אנחנו מפעילות קו פתוח שפונות אליו הרבה מאוד נשים גם בסוגיות האלה.
שירלי בבאי: לצערי גם במפעלים הגדולים, גם בחברות הגדולות אנחנו נתקלים הרבה מאוד בתופעה של הטרדות מיניות.
שירלי בבאי: למרות שהתקנון מתנוסס לו בין הצעות לנופש והצגות למינהם יש הרבה מאוד בורות.
שירלי בבאי: נציג משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה אני מזמינה אותך במקום לבדוק את התקנון פשוט ללכת ולשאול את העובדים במסדרונות מי האחראית על הנושא של הטרדה מינית.
שירלי בבאי: אני מגיעה להרצאות ואני נדהמת, הם מזמינים את ההרצאות, הם תולים את התקנון ואין לאף אחד באמת מושג מה עושים ומי אחראי.
חזי אופיר: על גבי התקנון הם מציינים את השם.
שירלי בבאי: הם כותבים ואף אחד לא יודע.
שירלי בבאי: פוגשים את האנשים במסדרונות ואין להם מושג מה עושים במקרים האלה ומן הסתם יש לזה השלכות מאוד מאוד גדולות.
שירלי בבאי: הנושא של המשטרה – אני חוששת שגם אם יש נהלים וגם אם יש התייחסות לעבירות מין, הטרדה מינית נחשבת שם לתחתית, משהו מאוד טפל וזניח שנגרם מהמתלוננת.
שירלי בבאי: אנחנו נתקלות בהרבה מאוד מקרים שהמשטרה הדפה, סגרה תיקים, התייחסה בזלזול במיוחד לבנות רוסיות.
שירלי בבאי: שמענו מישהי שהגיע אלינו ואמרה שהשוטר אמר לה "אבל רוסיות הן זונות".
שירלי בבאי: שוטר במשטרת ישראל והיא לא רצתה להמשך עם זה הלאה, היא לא רצתה להתלונן כי היא מאוד פחדה.
שירלי בבאי: זה בפירוש קורה וצריך להגביר שם את ההתייחסות, ואולי לייחד, לא לעבירות מין באופן כללי.
רחל גריבן: במקרה הספציפי חשוב לי להגיד שהייתה התייחסות ספציפית להטרדה מינית.
שירלי בבאי: בכל מקום שאנחנו מגיעים ומציגים את הדברים אז מגחכים, "גומרים את הרומנטיקה, מה אתן עושות", אנחנו מכירים את הדבר הזה ובמשטרה אסור שזה יהיה.
שירלי בבאי: יש וועדה שיושבת על תיקון החוק, אני מניחה שהרבה מאוד גופים וארגונים שותפים.
שירלי בבאי: אני רשמתי דברים שעלו כאן
שירלי בבאי: אבל אני חושבת שיש מקום גם בסוגיה הספציפית של עולות חדשות להכניס את הדברים הייחודיים כמו תקנון במספר שפות, או בתלוש משכורת.
שירלי בבאי: אלו דברים שאני אקח לשם לעשייה אבל כדאי שכל הגורמים יתייחסו ויביאו רעיונות בפני הוועדה הזאת כי זאת ההזדמנות לתקן ולשפר.
שירלי בבאי: אנחנו גם נתקלים בעניין העולות חדשות בנושא של חסות.
שירלי בבאי: הרבה מאוד מעסיקים שהם יותר אמידים לוקחים את הבנות הצעירות, "אל תדאגנה אנחנו ניתן לכם חסות, אנחנו נסדר לכם שכר דירה, אנחנו נסייע לכם כלכלית" אבל בתמורה מצפים למה שמצפים.
שירלי בבאי: הנושא של העבודה והתלות הכלכלית הם קשים מנשוא וקשה לראות את זה.
שירלי בבאי: בנוגע למה שנאמר כאן כלפי הכנסת ולמה אנחנו מצפות, יש שתי הצעות חוק שאנחנו הגשנו ויש הרבה מה לעשות בנושא של הגדלת הפיצוי.
שירלי בבאי: הפיצוי היום ללא הוכחת נזק בנושא של הטרדה מינית הוא משהו בגובה של 60,000 שקל בערך.
שירלי בבאי: אם מוכיחים נזק מן הסתם הוא יותר גדול אבל המשא הזה גדול וזה בהרבה מקרים מלה נגד מלה.
שירלי בבאי: יש הצעת חוק שהגשנו להגדלת סכום הפיצוי, זה מאוד חשוב ובטח לא מכספי ציבור.
שירלי בבאי: זה נושא בעייתי שצריך לחדד אותו.
שירלי בבאי: אם הפיצוי יהיה יותר משמעותי גם בהתנכלות וגם בהטרדה זה יהיה כבר משהו יותר משמעותי.
שירלי בבאי: כמובן גם נושא ההתיישנות.
שירלי בבאי: היום יש התיישנות רק שלוש שנים להגשת תביעה בתחום הזה.
שירלי בבאי: משרד המשפטים התנגד להארכה.
שירלי בבאי: גם כאן יש לנו הצעת חוק, משרד המשפטים מתנגד להארכת ההתיישנות לשבע שנים שזו התיישנות הסטנדרטית במדינת ישראל.
שירלי בבאי: אני לא יודעת אם יש כאן נציגת בעניין הזה אבל זה פשוט נורא ואיום, כי לאסוף את הכוחות להתמודד ולהגיש תביעה ולעמוד מול המטריד או מול מקום העבודה שפיטר והתנכל צריך זמן, צריכה התארגנות, צריך לאסוף כסף לשכר טרחה, הארגונים יכולים לסייע אבל זה מוגבל.
שירלי בבאי: זה מקומם.
שירלי בבאי: אם תצא קריאה מהוועדה הזאת שמשרד המשפטים יואיל ליישר קו ולאריך את ההתארכות זה טריוויאלי והוגן.
ליה שמטוב: הדיון היה מאוד מעניין ואנחנו חייבים לסיים.
ליה שמטוב: בבקשה מלה אחת למשרד הקליטה.
אידה בן שטרית: דובר כאן על מחסום השפה, אני חושבת שזה כל כך חשוב ונעשים דברים בעניין הזה.
אידה בן שטרית: יש חומרים שהופקו על ידי הרשות לקידום מעמד האישה שיש שם פרק שלם על הקריאה לכל המרכזים לנפגעי פגיעה מינית בשפות, אנחנו מחלקים את זה.
אידה בן שטרית: היום את התקנון בשירות הציבורי אנחנו תרגמנו לחמש שפות וזה מופץ.
אידה בן שטרית: אני חייבת לציין שהשנה מלאו 12 שנים לחוק למניעת הטרדה מינית במקומות עבודה.
אידה בן שטרית: מקום העבודה הוא מקום זמין ששם ניתן לפגוש את האנשים ולקיים הסברה.
אידה בן שטרית: הבעיה שלא בכל מקום עבודה יש אחראי לקבלת תלונות בנושא הטרדה מינית, לא כל מקום עושה הסברה ובהרבה מקרים זה מתוך אי ידיעה.
אידה בן שטרית: יש הרבה נשים שלא יודעות את מהות החוק, יש הרבה דברים שלא יודעים והן לא יודעות שיש להן הגנה.
אידה בן שטרית: אני חושבת שזה חלק מהעבודה בעתיד.
ליה שמטוב: חבר הכנסת אברהם מיכאלי, הגיע בסוף אבל אני בטוחה שהוא מזדהה עם כל מה שנאמר על כך.
אברהם מיכאלי: כדי להזדהות, אני רוצה שתדעו שבכל וועדה מקיימים כעת דיונים בנושא.
אברהם מיכאלי: אני עובר מוועדה לוועדה.
ליה שמטוב: אני מודה לכל הארגונים ובמיוחד לנשים שהגיעו לכאן, לא כל אישה הייתה מסוגלת להגיע לכאן ולספר את הסיפור שלה.
ליה שמטוב: הוועדה מגנה בחריפות כל תופעה של הטרדה מינית.
ליה שמטוב: הוועדה סבורה כי מודעות חברתית גבוהה עשויה לתרום תרומה משמעותית למאבק בתופעה של הטרדות מיניות במקומות העבודה, ולכן הוועדה פונה לכל הגורמים המקצועיים לפעול בכל הכלים הפרסומיים וההסברתיים להגביר את המודעות הציבורית והחברתית לנושא.
ליה שמטוב: הוועדה תעקוב אחרי הצעות החוק השונות בעניין ותבחן הצעות נוספות שעשויות לקדם את המאבק בהטרדות מיניות בכלל ובמקומות העבודה בפרט.
ליה שמטוב: אנחנו כמו שהבטחנו ניזום וועדה משותפת של וועדת הקליטה והעלייה עם הוועדה לקידום מעמד האישה בקשר להטרדות המיניות בקרב הנשים האתיופיות.
ליה שמטוב: בוקר טוב לכל המשתתפים שהגיעו היום לישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.
ליה שמטוב: הוועדה התכנסה היום כדי לערוך מעקב אחר הטיפול בניצולי השואה.
ליה שמטוב: הוועדה קיבלה לראשונה ביולי 2008 דיווח ממשרד האוצר, על פי חוק התוכנית להגדלת הגמלאות להבטחת הכנסה לקשישים נזקקים ולסיוע לניצולי שואה.
ליה שמטוב: אז דווח לוועדה שהוגשו חמשת אלפים מאה ושלושים ושמונה בקשות לקבלת ההטבות, ואושרו מתוכן אלפיים ותשעים.
ליה שמטוב: היום אנחנו גם רוצים לשמוע עדכון בדבר יישום החוק.
ליה שמטוב: בנוסף, הוועדה מבקשת לקבל תשובות לשאלות מתוך דוח מבקר המדינה האחרון.
ליה שמטוב: אני רוצה לציין – אם נשווה את דוח מבקר המדינה מהפעם הקודמת לדוח הנוכחי, חל שיפור ניכור בסיוע הניתן לניצולי שואה, הוגדל שיעור הזכאים לגמלה, הוגדלו במידה ניכרת סכום הגמלה וסל השירותים, הוקם מרכז המידע ובוצעו פעולות לאיתור הזכאים, ועוד דברים רבים.
ליה שמטוב: עם זאת, בכל זאת בדוח מבקר המדינה מצוין כי עדיין נמצאו ליקויים בטיפול בניצולי שואה ובסיעוד הניתן להם.
ליה שמטוב: היום הזמנו לישיבה את מנהלת הרשות לזכויות ניצולי השואה, הגברת עופרה רוס, ואני אבקש ממנה לדווח ולהתייחס ליישום חוק ההטבות לקשישים ניצולי שואה.
ליה שמטוב: נראה מצגת ואני אבקש ממנה לענות על השאלות אם יש לה תשובות, ואם לא – נקבל תשובות בכתב.
ליה שמטוב: השאלות שלנו הן - מהו היקף הפניות למרכז המידע הארצי שהוקם; האם עדכון סכום הגמלה הניתן מכוח חוק נכה רדיפות הנאצים שנעשה בחודש מאי יוחל רטרואקטיבית מחודש ינואר של כל שנה; כמה מתוך שבעת אלפים מאה ארבעים וארבע תביעות לגמלה שהוגשו כבר טופלו; האם הוועדות הרפואיות הן אלה שקובעות את הקשר בין הנרדפות של הניצולים לבין שש המחלות העיקריות, או שזה נעשה על ידי רופאי הרשות?
עופרה רוס: אני אתחיל עם המצגת כדי שנדע מה עושים ברשות לזכויות ניצולי השואה.
עופרה רוס: אנחנו פועלים מכוח מספר חוקים.
עופרה רוס: החוק העיקרי והראשון שלנו הוא חוק נכי רדיפות הנאצים, החוק עוסק באותם ניצולי שואה שהיו אזרחי מדינת ישראל לפני שנת 1953 ובעקבות הסכם השילומים מדינת ישראל לקחה את האחריות כלפיהם, ולא ממשלת גרמניה.
עופרה רוס: הקבוצה הזו מונה היום כחמישים וארבעה אלף ושבע מאות עשרים וארבע ניצולים.
עופרה רוס: הקבוצה השנייה היא מכוח חוק נכי המלחמה, גם זה אחד מהחוקים הראשונים.
עופרה רוס: כל אותם נכי מלחמה שלחמו בכוחות הברית ובפרטיזנים, רובם לחמו בצבא האדום כפי שאתם יודעים.
עופרה רוס: הקבוצה הזו, החוק לא מגביל אותה.
עופרה רוס: יכול להיכנס תיאורטית גם אדם שמגיע היום לארץ.
עופרה רוס: אולי דווקא זה מעניין את הוועדה שיכולים להיכלל בחוק זה ניצולים מחבר העמים שלחמו והוכרו כנכים.
עופרה רוס: כיום בקבוצה זו נכללים כששת אלפים וחמש מאות איש.
עופרה רוס: החוקים החדשים שנחקקו בשנים האחרונות כוללים את חוק ההטבות של שנת 2007, שתוקן בשנת 2008.
עופרה רוס: בקבוצה הזו יש שלוש קטגוריות שכוללות כששת אלפים שש מאות ושש איש שמקבלים מענק שנתי והטבות בדיור, כלומר אותם אנשים שמקבלים קצבה מ"קרן סעיף 2" וגם מ-"קרן עבודות כפייה" ומקבלים השלמת הכנסה מהמוסד לביטוח לאומי.
עופרה רוס: הקבוצה הזו מקבלת מענק שנתי והטבות בדיור ובהמשך ניכנס לנושא זה.
עופרה רוס: בנוסף יש קבוצה נוספת שנוצרה כחלק מתיקון חוק ההטבות, והיא מונה כאלפיים מאתיים עשרים ושישה איש.
עופרה רוס: מדובר בקבוצות ניצולי שואה יוצאי מחנות וגטאות הנקראים - "נופלים בין הכיסאות", כלומר שלא מקבלים קצבה ממקור אחר ועלו לאחר שנת 1953.
עופרה רוס: אף גוף לא מכיר בהם, מדינת ישראל לקחה על עצמה לשלם להם קצבה חודשית שהיום עומדת על אלף ומאה שקלים לחודש ומקבלים שובר שירותים בסך אלפיים וארבע מאות שקלים החל משנת 2009, שהוגדל בשנת 2010 לשבעת אלפים ומאתיים שקלים.
ליה שמטוב: שובר השירותים הוא שנתי?
עופרה רוס: כן.
עופרה רוס: מדובר למעשה בשש מאות שקלים בחודש.
ליה שמטוב: האם עובר סכום מחודש אחד לאחר?
עופרה רוס: כל חודש מקבלים שש מאות שקלים והם לא חייבים להשתמש בסכום באותו חודש, הם יכולים להשתמש בו גם בחודש הבא והם יקבלו עוד בחודש אחרי.
עופרה רוס: קבוצה נוספת שנכנסה בחוק ההטבות של שנת 2008, כוללת שמונה עשרה אלף איש כיום.
עופרה רוס: מדובר באנשים שמקבלים רנטה מ-"קרן סעיף 2" ומקבלים מאיתנו הטבות נוספות.
עופרה רוס: אלו הקבוצות ובסך הכול מדובר בכ-שמונים ושבעה אלף איש.
עופרה רוס: אני רוצה ברשותכם לחזור לרגע לכוח חוק רדיפות הנאצים, שגם בו נעשה תיקון חשוב מאוד.