GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זלמן פרלמוטר: יש החלטה שאת העולים מאתיופיה קולטים במרכזי קליטה שבהם יש להם את האווירה ואת התנאים המיוחדים.
זלמן פרלמוטר: זו שאלה מעניינת, אבל ילנה לא יכולה לענות עליה.
זלמן פרלמוטר: צריך לבחון את זה בשותפות עם משרד הקליטה, ועם כל הגופים ששותפים לקליטת עלייה ולעולים מאתיופיה.
זלמן פרלמוטר: אני מניח שיש משפחות שעולות היום מאתיופיה שיכולות לעבור את התהליך הזה.
זלמן פרלמוטר: אבל, שוב, זה פתרון למשפחה פה, ומשפחה שם.
ידידיה וולף: גם לעליה הרוסית זה פתרון נקודתי, זה לא פתרון כולל.
ידידיה וולף: זה פתרון מצוין שיש לו תוצאות טובות.
ידידיה וולף: למה לא להחיל אותו גם על העלייה הזאת שכל כך זקוקה לתמיכה ועידוד?
קריאה: ברוב הקיבוצים אין בתי כנסת, וזה בעיה.
ידידיה וולף: יש קיבוצים דתיים.
ידידיה וולף: לא ראיתי פה שום קיבוץ דתי.
ילנה קוברסקי: האמת היא שיש מספר מועט מאוד של קיבוצים דתיים שמוכנים להיכנס לתכנית הזאת.
ילנה קוברסקי: בסך הכול יש מעט מאוד קיבוצים דתיים.
ילנה קוברסקי: הקיבוצים הדתיים הם מפוצצים, אין להם חדר אחד לילדים שלהם.
ילנה קוברסקי: הרי הם משפחות מרובות ילדים, הילדים מתחתנים, ומביאים עוד ילדים.
ילנה קוברסקי: הם רוצים לחזור לקיבוץ, ואין להם איפה להיות.
ילנה קוברסקי: אני מבקרת שם הרבה.
ילנה קוברסקי: נכון להיות כל קיבוץ מתמודד עם בעיית מחסור בדיור קשה מאוד.
ילנה קוברסקי: זוהי הנקודה שכולנו רוצים להעלות כאן, ולבקש את תמיכת הוועדה בנושא גיוס פתרונות לנושא מגורים בקיבוצים בשני מישורים.
ילנה קוברסקי: לפני חצי שנה - ומצאתי את הפרוטוקול הזה בהיסטוריה של הוועדה הזאת - היה פה דיון שארגון "נפש בנפש" יזם בנושא בניית דיור לעולים חדשים בצפון להשכרה.
ילנה קוברסקי: אני קראתי בעיון את הפרוטוקול, והבנתי שהבעיה העיקרית שבגללה לא ניתן לקדם את הנושא, למרות שיש משקיעים, ויש מימון, הוא נושא האישורים ומינהל המקרקעין, וכן הלאה.
ילנה קוברסקי: אנחנו עשינו בדיקה, וכרגע רק במועצה אזורית גליל עליון, לבקשת מנכ"ל המחלקה לעלייה ולקליטה אלי כהן.
ילנה קוברסקי: לפני כמה חודשים סיימנו את הבדיקה הזאת.
ילנה קוברסקי: הבדיקה היא לצורך היתכנות בניית בתים להשכרה לטווח ארוך בשטח של הקיבוצים לעולים, למשפחות עולים.
ילנה קוברסקי: יש לנו תוצאות, ויש קיבוצים שמעוניינים ומסוגלים להציע קרקע בשטח שלהם, ואחר כך לקבל את העולים האלה ולטפל בהם.
ילנה קוברסקי: לצערי, לסוכנות היהודית אין כרגע מימון לנושא הזה.
ילנה קוברסקי: אם לארגון "נפש בנפש" יש מימון, אנחנו נשמח להיכנס לשיתוף פעולה איתם ולקדם את הנושא הזה לטובת העולים מכל העולם כמובן, ומארצות שבהן מטפל ארגון "נפש בנפש" בשלב זה.
ילנה קוברסקי: הנושא השני הוא כמובן הנושא שהעלנו קודם, והוא מבנים יבילים של מפוני גוש קטיף שהולכים ומתפנים בריכוזים כמו ניצן והיתר.
ילנה קוברסקי: בזמנו, בתקופה מנכ"ל משרד ראש הממשלה דאז מר רענן דינור, היתה החלטה שבסדר העדיפות השני, אחרי המפונים עצמם, היישובים שקולטים במסגרת "בית ראשון במולדת" יקבלו כ-100 מבנים יבילים כבר בשלב ראשון לצורך העברתם לקיבוצים שקולטים עולים, והם יושכרו אך ורק לעולים חדשים.
ילנה קוברסקי: לצערי, עברו שנתיים, וההחלטה הזאת לא מתקדמת לשום מקום.
ילנה קוברסקי: זה הנושא הכי כואב, והוא הנושא היחיד שיכול להבטיח את המשך הפרויקט.
ילנה קוברסקי: הקיבוצים מוכנים לתת קרקע, לבנות תשתיות.
ילנה קוברסקי: כל מה שצריך הוא להביא ולהוביל את המבנים היבילים האלה אל הקיבוצים.
ליה שמטוב: אני רוצה לציין שאנחנו קיבלנו מכתבים ממועצה אזורית עמק הירדן, ומרמת הנגב, וגם ממועצה אזורית אשכול.
ליה שמטוב: הנוסח במכתבים הוא כמעט אותו הדבר.
ליה שמטוב: כולם מברכים על הפרויקט, וכולם רוצים להמשיך את הפרויקט.
ליה שמטוב: ישראל, אולי אפשר להקריא את המכתב של מועצת גליל עליון.
ישראל קנול: אכן, פחות או יותר רוב ראשי המועצות כתבו משהו דומה.
ישראל קנול: זה נותן את התחושה של ראשי המועצות ששותפים בפרויקט.
ישראל קנול: אני אקריא את המכתב: "לכבוד חברת הכנסת ליה שמטוב יו"ר ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות הכנסת, ירושלים שלום רב, הנדון: המשך פעילות תכנית "בית ראשון במולדת".
ישראל קנול: המועצה האזורית גליל עליון קלטה עולים כמעט בכל 60 שנות קיומה.
ישראל קנול: רבים מתושביה נקבצו מכל קצות תבל והתחברו עם בואם עם חברי גרעינים ילידי הארץ.
ישראל קנול: ב-20 השנים האחרונות מקיימת המועצה פעילות קליטה אינטנסיבית במסגרת תכנית הקליטה "בית ראשון במולדת".
ישראל קנול: במהלך שנים אלה נקלטו במועצה שלנו כ-10,000 עולים אשר עברו בקיבוציה את הקליטה הראשונית, רכשו את השפה העברית באולפן, וקיבלו כלים להשתלבות ראשונית בחברה הישראלית.
ישראל קנול: חלקם בחרו להמשיך לחיות עימנו כחברי קיבוץ או כתושבי קבע, אחרים התפזרו ברחבי הפריפריה הגלילית, והיו שפנו ליישובים שונים ברחבי הארץ והם כיום ישראלים לכל דבר.
ישראל קנול: בימי העלייה הגדולה קלטה המועצה כ-79 משפחות בשנה.
ישראל קנול: כיום נע המספר בסביבות 25.
ישראל קנול: עיקר אוכלוסיית הנקלטים באה מחבר המדינות העצמאיות, אך יש גם טפטופים מדרום אמריקה ומאירופה.
ישראל קנול: המועצה רואה בקליטת עלייה תרומה ערכית, הן ברמת התרומה למדינה (מותר עדיין לומר ציונות), והן ברמה היום-יומית במערכות החינוך שנותנות את החיבוק החם לילדי העולים במפעלים ובחברה הקיבוצית וכד'.
ישראל קנול: מערך הקליטה של המועצה נשען על שותפות פעילה במטה "בית ראשון במולדת", מטה מצומצם המופעל על-ידי פעילי קליטה במועצות הקולטות, ומחבר בין התנועה הקיבוצית לסוכנות היהודית.
ישראל קנול: אנו רואים חשיבות בהבטחת עתידו כגוף המרכז את הכוונת העולים ליישובי המגזר הכפרי, בעיקר בנגב ובגליל, תוך מגמה להשאירם כתושבי קבע בפריפריה.
ישראל קנול: אני מברך את הוועדה לעלייה ולקליטה של הכנסת על היוזמה לדון במפעל ציוני חשוב זה, ומבקש להוסיף את המלצתי ואת תקוותי לקבלת תמיכה וסיוע של הממשלה להמשך קליטת עולים ושילובם בחברה הישראלית, ובמיוחד ביישובי הפריפריה, גם בעשור השני של המאה ה-21.
ישראל קנול: בברכה, אהרון ולנסי, ראש המועצה"
ליה שמטוב: חבר הכנסת בן סימון, האם רצית להוסיף עוד משהו?
ליה שמטוב: אם כן, אנחנו נסיים ונסכם.
ליה שמטוב: הוועדה מברכת את מפעילי פרויקט "בית ראשון במולדת" על קליטת העולים במסגרתו.
ליה שמטוב: הוועדה למדה בישיבה על המחסור בדיור כבעיה העיקרית של הפרויקט.
ליה שמטוב: לפיכך, פונה הוועדה אל מנכ"ל משרד ראש הממשלה אייל גבאי, בבקשה להקצות לאלתר, ולממן העברתם של 300 מבנים יבילים המתפנים ברחבי הארץ לצורך דיור לעולים חדשים המבקשים להיקלט במסגרת "בית ראשון במולדת" בנגב ובגליל.
ילנה קוברסקי: בהזדמנות זו אני רוצה להזמין את כל הנוכחים לסיור בכל אחד מ-40 הקיבוצים שמקבלים את העולים בהדרגה.
ילנה קוברסקי: אנחנו מתחילים מעין זיוון ויורדים דרומה.
ילנה קוברסקי: אנחנו נבנה עכשיו תכנית, ונתחיל לאט לאט לבצע.
ליה שמטוב: היום התכנסנו פה בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות והנושא הוא הצגת פרויקט "לוקחים אחריות על הבית" של חיילי פרויקט נתיב.
ליה שמטוב: מר נחמיה סיטרואן הוא מנכ"ל המכון ללימודי יהדות ואני מבינה שהיום הוא לא נמצא, אבל הוא יזם את הישיבה ופנה אליי עם הבקשה להיפגש עם חניכי קורס נתיב מצטיינים שנמצאים במהלך גיור בצה"ל ובמסגרת הלימודים הצעירים הללו חוקרים ומתעמקים במאפייני קליטת העלייה מברית המועצות לשעבר, והם ערכו מחקר מקיף שכותרתו "לוקחים אחריות על הבית".
ליה שמטוב: אני רוצה לברך את כל החיילים שנמצאים פה, את צה"ל, את פרופ' איש שלום, ואנחנו נשמח מאוד לשמוע על הפרויקט הזה ומי שרוצה להציג אותו, בבקשה.
ליה שמטוב: פרופ', אולי לפני ההצגה תגיד כמה מלים.
פרופ' בנימין איש שלום: תודה, תודה שארחתם אותנו כאן.
פרופ' בנימין איש שלום: אנחנו רצינו, לאחר ששנים כה רבות אנחנו אורחים כמעט קבועים בוועדה הזאת, ודנים בכל הקשיים והמכשולים והבעיות שמסביב לשאלת הגיור בישראל ולקורס נתיב שהוא גולת הכותרת של העשייה בתחום הזה, אבל מכיוון שההישגים כאן כל כך גדולים ומשמעותיים והם בדרך כלל נשארים בצל מבחינת התעניינות התקשורת וההתעניינות הציבורית, אנחנו חשבנו שיהיה נכון גם להוקיר לכם תודה, ושאתם, שדואגים כל כך ובראש ובראשונה את, יו"ר הוועדה, דואגת כל כך להצלחתה של העשייה הזאת, לטובתם של העולם וילדי העולם, ואנחנו מדברים היום על דור שני, כן?
פרופ' בנימין איש שלום: של עשרות אלפים של ילדי עולים שכבר נולדו בארץ בחלקם הגדול, או הגיעו לארץ בגיל מאוד צעיר, שתזכי לראות גם את הפירות ושתוכלי לרוות נחת.
פרופ' בנימין איש שלום: זו המטרה של המפגש הזה.
פרופ' בנימין איש שלום: אני מקווה שהמפגש הבא יהיה אצלנו בקורס נתיב, כשתבוא לבקר הוועדה כולה.
פרופ' בנימין איש שלום: המפגש הבלתי אמצעי הזה הוא מאוד חשוב כדי להכיר לא רק את הבעיות אלא גם את ההצלחות הגדולות ואת האנשים עצמם שכל בוקר כשאנחנו באים לעבודה ופוגשים אותם, כשאני פוגש אותם, הם במקרה מחיפה וקורס נתיב בקרית מוריה ששם אנחנו יושבים, כשאני פוגש את החיילים עצמם אני מבין כל בוקר למה אנחנו כאן.
פרופ' בנימין איש שלום: אני רוצה לאפשר להם, לתת את הבמה למי שעשה את העבודה ומי שבשבילו אנחנו כולנו עמלים ותודה רבה גם לכם, כל אלה שעשו את המלאכה הנפלאה הזאת, בבקשה.
ליה שמטוב: תודה רבה, בבקשה, הציגו לנו את הפרויקט.
ליה שמטוב: לפרוטוקול אמרי שמך בבקשה.
יוליה קגנוביץ': יוליה קגנוביץ'.
יוליה קגנוביץ': בעקבות גל העלייה שפקד את ארצנו במהלך שנות ה-90 ועד היום עלו לארץ למעלה ממיליון עולים, כ-35 אלף משרתים בצה"ל.
יוליה קגנוביץ': במטרה לחזק ולטפח את תחושת שייכותם של החיילים העולים לעם היהודי ולמדינת ישראל, ובכך להקל את השתלבותם בארץ, הקים צה"ל בשיתוף עם המכון ללימודי היהודית את קורס נתיב – זהות יהודית וציונות.
יוליה קגנוביץ': מטרת הקורס הינה חיזוק תחושת ההזדהות וההשתייכות של החיילים העולים ליהדות, לעם ישראל ולמדינת ישראל.
יוליה קגנוביץ': כמו-כן, הקורס מהווה בסיס ראשוני לתהליך הגיור לחיילים המעוניינים בכך.
יוליה קגנוביץ': אנו, חיילי קורס נתיב, מחוז צפון, נבחרנו על ידי המפקדים שלנו להוביל עבודת חקר בתחום העלייה במדינות חבר העמים.
יוליה קגנוביץ': את נושא המחקר בחרנו מתוך החוויות האישיות שלנו ומחקר הנושא שהתקיים בליווי גורמים צבאיים ואזרחיים.
יוליה קגנוביץ': את איסוף הנתונים, ניתוחם ועיבודם לכדי המסמך שלהלן, ערכנו מתוך תחושת מחויבות, אחריות וזכות גדולה על ההזדמנות ללמוד, ללמד ולעשות.
יוליה קגנוביץ': קודם כל, במסגרת הפרויקט הזה נבחר נציג מכל צוות, כאשר מצוות אחד נבחרו שני נציגים, יש לנו ארבעה צוותים בקורס בסך הכל.
יוליה קגנוביץ': המטרה שלנו הייתה לבדוק מה מפריע לנו, מה מקשה עלינו בהשתלבות כאן ואילו אתגרים עומדים בפנינו.
יוליה קגנוביץ': בשביל לחקור את זה עשינו מחקר, כל אחד עם עצמו בבית, באינטרנט, חיפשנו מחקרים ומאמרים על הנושא, על העלייה באופן כללי, על ההיקפים שלה, ולאחר מכן מיקדנו יותר את השאלות שמעניינות אותנו, בעיקר הנושאים של תרבות והזהות היהודית.
יוליה קגנוביץ': לאחר מכן נפגשנו עם אלה שור, והיא מיקדה אותנו לנושא של מפגש התרבויות בין אוכלוסיית הוותיקים שנקרא לה "ישראלית" לצורך העניין לבין האוכלוסייה שנקרא לה "האוכלוסייה הרוסית".
יוליה קגנוביץ': ניסינו לבדוק איפה קיימים הקשיים במפגש התרבויות הזה ואיפה אפשר לשפר ולשמר.
יוליה קגנוביץ': לאחר מכן החלטנו, גם בהמלצתה של אלה שור, לערוך סקר, שאת הסקר הזה אנחנו הפנינו גם לאוכלוסייה הרוסית וגם לאוכלוסייה הישראלית של הוותיקים, ואת תוצאות הסקר אנחנו עיבדנו וניתחנו, הגענו למסקנות שמוצגות כאן ולהמלצות.
יוליה קגנוביץ': אני אתחיל עם המסקנות הראשוניות.
ליה שמטוב: רגע, אולי עוד מישהו רוצה להגיד משהו לפני ההצגה?
יוליה קגנוביץ': נציג את עצמנו.
יוליה קגנוביץ': אז יוליה קגנוביץ', עליתי מאוקראינה ב-1997, אני 13 שנים בארץ.
יוליה קגנוביץ': אני משרתת בפיקוד צפון בצפת בתפקיד של רכזת כוח אדם.
אלכס חסין: אין לי רמקול.
אלכס חסין: שומעים?
אלכס חסין: קוראים לי אלכס, אני עוד מעט 3 שנים בארץ.
אלכס חסין: עליתי מבלרוסיה, אני משרת כמש"ק מחשבים.
אולה טבקופה: שמי אולה טבקופה.
אולה טבקופה: אני בארץ כמעט 4 שנים.
אולה טבקופה: משרתת בחיפה בבית חולים 10 בתור סייעת לרופא שיניים.
איגור זגורסקי: איגור זגורסקי, עליתי מרוסיה ב-2002, כבר 8 שנים בארץ.
איגור זגורסקי: משרת בחיל הים, מכונאי מלגזות.
תמרה נזרקין: שמי תמרה נזרקין, מחיפה.
תמרה נזרקין: עליתי בשנת 2002, כמעט 8 שנים פה.
תמרה נזרקין: משרתת בחיל התקשוב ברמת-גן.
ניקול לאריש: שמי ניקול לאריש, אני מפקדת צוות בקורס נתיב בחיפה.
ניקול לאריש: אני עליתי בשנת 1992 מארצות הברית, וזכיתי ללוות את הפרויקט הזה.
ליה שמטוב: נראה את הפרויקט?
איגור זגורסקי: ראשית רציתי לספר קצת איפה עשינו את הסקרים.
איגור זגורסקי: עשינו סקרים בשלושה מקומות: מקומות בהם יש שילוב ואינטגרציה אינטנסיבית, מקומות בהם אין אינטגרציה בכלל ומקומות בהם האינטגרציה רגילה.
איגור זגורסקי: אינטגרציה אינטנסיבית זה בצבא, שם פשוט אין ברירה, כולם צריכים להשתלב אחד עם השני.
איגור זגורסקי: אינטגרציה בינונית זה בבתי הספר, שם עדיין קיימות קבוצות של עולים אל מול צברים, ומקומות בהם אין אינטגרציה בכלל זה בתי ספר דתיים-רוסיים, ששם לומדים רוסים במסגרת דתית.
איגור זגורסקי: עכשיו נציג את השאלות.
תמרה נזרקין: אני מקריאה את השאלות: "העלייה הרוסית תרמה רבות למדינת ישראל ולתרבות בה: ספורט, מוזיקה, מדע, פוליטיקה, חינוך וכו'".
תמרה נזרקין: יש הסכמה בין השילובים אינטנסיבי וחלקי, כמעט כולם הסכימו עם השאלה, בממוצע של הישראלים זה 77.5 ובקרב העולים זה 83.3, אפשר לראות זאת במצגת.
תמרה נזרקין: "אני מכיר את התרבות של עולי ברית המועצות".
תמרה נזרקין: העולים ענו שהם מכירים – 90.5.
תמרה נזרקין: הישראלים ענו 53.93.
תמרה נזרקין: יש פה שאלות שונות לעולים ולישראלים.
תמרה נזרקין: כאן כתוב "אני מכיר את התרבות של עולי ברית המועצות" ולעולים "אני מכיר את התרבות הישראלית".
תמרה נזרקין: העולים מכירים את התרבות הישראלית יותר ממה שהישראלים.
ליה שמטוב: זה אומר שהם רוצים להשתלב.
תמרה נזרקין: להשתלב בחברה, כן.
תמרה נזרקין: שאלה שלישית: "הייתי רוצה לדעת יותר על התרבות של עולי ברית המועצות" והשאלה הנגדית היא "אני רוצה לדעת יותר על התרבות הישראלית".
תמרה נזרקין: 56 אחוזים ענו שהם רוצים לדעת על עולי ברית המועצות ו73.3 אחוזים ענו שהם רוצים לדעת על התרבות הישראלית.
תמרה נזרקין: "אני שומע מוזיקה ישראלית".
תמרה נזרקין: כאן יש הסכמה.
תמרה נזרקין: 76.8 אחוזים מקרב הישראלים ענו כן, 79.83 אחוזים מהעולים ענו כן.
ליה שמטוב: מה לגבי המוזיקה?
תמרה נזרקין: על כך ענו 79.83 אחוזים.
ליה שמטוב: זו אוכלוסייה ישראלית?
תמרה נזרקין: כן, והעולים ענו שכן ב76.8 אחוזים.
תמרה נזרקין: בצבא הם מתחילים להשתלב ולשמוע מוזיקה.
ליה שמטוב: אז הישראלים מעדיפים פחות לשמוע מוזיקה ישראלית מאשר עולים?
תמרה נזרקין: לא יודעת להסביר, רגע.
ליה שמטוב: עולים מחבר העמים שומעים מוזיקה ישראלית יותר מישראלים?
תמרה נזרקין: בצבא הם שומעים יותר מוזיקה ישראלית מאשר בבתי הספר, הם משתלבים יותר מהר בצבא מאשר במוסדות אחרים.
תמרה נזרקין: שאלה הבאה: "ביקרתי בהמון אתרים בארץ – יד ושם, הכותל המערבי, ים המלח, חרמון, מצדה וכו'".
תמרה נזרקין: הישראלים ענו בממוצע 75.6 ומברית המועצות 90 אחוזים.
תמרה נזרקין: שזה אומר שהם רוצים להשתלב יותר בחברה והם מבקרים באתרים חשובים.
איגור זגורסקי: השאלה הבאה: "הרוסים הביאו את כל הצרות לחברה הישראלית – סמים, זנות, אלכוהול, אלימות במשפחה וכו'".
איגור זגורסקי: הרוסים הסכימו עם השאלה הזאת ב44.6 אחוזים, והישראלים 49.4.
איגור זגורסקי: זה עדיין פחות או יותר או הדבר, ופחות מ-50 אחוזים, אבל עדיין יש הסכמה בחלק מהעונים שהדבר נכון.
איגור זגורסקי: "יש לי המון חברים ישראלים צברים", ולישראלים "יש לי המון חברים רוסים".
איגור זגורסקי: רוסים הסכימו עם השאלה הזאת ב-77.3 אחוזים, והישראלים הסכימו ב63.9.
איגור זגורסקי: יש עדיין הבדל גדול.
איגור זגורסקי: לרוסים יש יותר חברים צבריים מאשר לצבריים יש חברים רוסיים.
איגור זגורסקי: "אני רואה את עצמי מתחתן ביום מן הימים עם בת זוג/בן זוג ישראלי צברי", ולצבריים "רוסית".
איגור זגורסקי: פה יש ממש הבדל גדול.
איגור זגורסקי: הישראלים הסכימו ב-49.45 אחוזים, רוסים הסכימו ב-69.3 אחוזים.
איגור זגורסקי: הבדל ממש משמעותי לדעתי.
פרופ' בנימין איש שלום: זה לא "רוסים" אלא "עולים".
איגור זגורסקי: נכון, רק הסקר מוצג כך.
איגור זגורסקי: השאלה הבאה: "לו תינתן לי האפשרות, אעדיף בעתיד לבנות את חיי במקום אחר בעולם, במדינות מוצא הוריי או ארצות הברית ואירופה".
איגור זגורסקי: עולים הסכימו ב-55.3, וישראלים הסכימו ב50.5.
איגור זגורסקי: פחות או יותר אותו הדבר, אצל העולים קצת יותר גבוה.
ליה שמטוב: רגע, אז הם לא רוצים להשאר פה?
איגור זגורסקי: כן, אבל בצבא, בשילוב האינטנסיבי, האחוז אצל הרוסים יורד, גם אצל הישראלים.
איגור זגורסקי: כשהולכים לצבא האחוזים יורדים.
ליה שמטוב: איזה גילאים שאלתם?
איגור זגורסקי: גם בבתי הספר, גילאי 12 עד 17.
ליה שמטוב: בבתי הספר הדתיים?
איגור זגורסקי: גם אלה וגם הדתיים, הכל ביחד.
איגור זגורסקי: אצל כולם האחוזים יורדים בצבא כשמרגישים יותר שייכות.
איגור זגורסקי: השאלה הבאה: "אני חושב שישראלים עושים מאמץ גדול להתחבר אל העולים החדשים בתרבות הקיימת".
איגור זגורסקי: העולים ענו שכן ב61.8 אחוזים והישראלים ענו שכן ב-65.45 אחוזים.
איגור זגורסקי: פחות או יותר זה אותו הדבר.
איגור זגורסקי: "העולים מברית המועצות לוקחים חלק שווה בשירות הצבאי כמו כל ישראלי אחר שמחויב לשרת בצה"ל".
איגור זגורסקי: העולים ענו 90.8 אחוזים, והישראלים 86.5, כולם מסכימים עם זה שהעולים לוקחים חלק שווה בשירות הצבאי.
איגור זגורסקי: "ישראלי אמיתי הוא בהכרח גם יהודי".
איגור זגורסקי: עולים ענו 66.3 אחוזים, ישראלים ענו 81.45, שזה הבדל משמעותי.
איגור זגורסקי: שליש מהעולים החדשים הם לא יהודים, וזה ממש בעייתי מבחינת השילוב בחברה אם הישראלים חושבים שהם צריכים להיות יהודים בשביל להיות ישראליים.
איגור זגורסקי: "לרוסים קשה יותר להתקבל לעבודה מאשר לצברים מסיבות שאינן קשורות למקצוע רלוונטי אלא למוצא שלהם".
איגור זגורסקי: העולים ענו 62.3 אחוזים, הישראלים ענו 54.35.
איגור זגורסקי: העולים ענו באחוז קצת יותר גבוה, אבל עדיין יותר מחצי מסכימים שלעולים הרבה יותר קשה להתקבל לעבודה לא בגלל שהם לא יודעים את השפה או המקצוע אלא בגלל המוצא שלהם.
ליה שמטוב: כלומר יש אפליה.
איגור זגורסקי: כן, אפליה.
איגור זגורסקי: שאלה הבאה: "אני מרגיש בנוח לדבר רוסית על יד ישראלים צברים".
איגור זגורסקי: עונים ענו 72.8 אחוזים.
איגור זגורסקי: הישראלים ענו על שאלה אחרת, האם הם מרגישים בנוח כשמדברים לידם רוסית, הם ענו 68.5 אחוזים שהם לא מרגישים בנוח כשמדברים לידם.
תמרה נזרקין: שאלה הבאה: "אני ישראלי שומר מצוות בתחום היהדות".
תמרה נזרקין: בקרב הישראלים ענו 67.9 אחוזים ובקרב עולי ברית המועצות ענו 54.5 אחוזים.
תמרה נזרקין: במקום בו אין שילוב בכלל, בית הספר "שובו", שם ענו 59.5 אחוזים.
תמרה נזרקין: "עולי ברית המועצות שחלקם אינם יהודים כהלכה ברובם אינו שומר מצוות משחיתים את הדת היהודית".
תמרה נזרקין: העולים ענו 50 אחוזים והישראלים ענו 49 אחוזים, שהם מסכימים.
תמרה נזרקין: "לרוסים לא איכפת מהיהדות והם אינם מכבדים אותה".
תמרה נזרקין: הישראלים ענו 51.55 והרוסים ענו 47.
תמרה נזרקין: "אני יודע המון על יהדות".
תמרה נזרקין: הישראלים ענו 77.9 והעולים 81.3. "הייתי רוצה לדעת יותר על היהדות".
תמרה נזרקין: הישראלים ענו 71.25 והעולים 71.5.
תמרה נזרקין: "חשוב שיהיה שיעור בו נלמד את תרבות העולים מרוסיה, מרוקו, קווקז, תימן וכו' בבית הספר".
תמרה נזרקין: הישראלים ענו 60.88 והעולים 74.6.
תמרה נזרקין: מראה שהעולים רוצים להשתלב.
יוליה קגנוביץ': עכשיו נדבר על המסקנות בנושא תרבות.
יוליה קגנוביץ': רוב הציבור בארץ מרוצה מעצם קיומה של העלייה מחבר העמים ומכיר בתרומתה לתרבות ולחברה הישראלית.
יוליה קגנוביץ': כמו שראינו בתוצאות יש איזושהי הסכמה כללית שהעלייה תרמה לארץ.
יוליה קגנוביץ': עולי חבר העמים חשים כי יש בידיהם ידע נרחב אודות התרבות האחרת, התרבות הישראלית, והם בעלי מוטיבציה גבוהה להכירה ולהוסיף ללמדה, זאת לעומת שיעור קטן משמעותית בקרב ילידי הארץ ביחס לתרבותם של העולים.
יוליה קגנוביץ': שוב, העולים בעלי מוטיבציה להכיר, להתקרב ולהשתלב בחברה, לעומת זאת לציבור הישראלי הצברי פחות רוצה לדעת ולהתקרב, לפי תוצאות הסקר.
יוליה קגנוביץ': רבים מעולי חבר העמים הם בעלי מוטיבציה גבוהה להשתלב בחברה הישראלית ומתוך כך רואים עצמם מתחתנים עם בני זוג מהתרבות הישראלית, לעומת שיעור קטן משמעותית בקרב ילידי הארץ.
יוליה קגנוביץ': פחות ישראלים רואים את עצמם מתחתנים ביום מן הימים עם מישהו או מישהי שעלו מחבר העמים.
יוליה קגנוביץ': אפשר לראות בזה סוג של גזענות כי בשאלה שלנו לא הגדרנו עניין של יהדות, זה מראה שעצם העובדה שהם רוסים זה כבר פחות טוב בעיני הישראלים.
ליה שמטוב: יכול להיות שזה לא רק מזה.
ליה שמטוב: יכול להיות שתלוי באיזו חברה נמצאים.
ליה שמטוב: בצבא אפשר יותר להכיר את העולים מברית המועצות, להכיר אנשים ממדינות אחרות, אבל לצברים למשל, כשהם לומדים בבית הספר, יש להם איזושהי חברה שהם נקשרים אליה.
ליה שמטוב: פה אני לא רואה סוג של אפליה, לפי דעתי, בכך שמישהו לא מוכן להתחתן ולהכיר מישהי שהיא מברית המועצות.
יוליה קגנוביץ': אנחנו ניתחנו את זה בהקשר של חוסר ידע של התרבות האחרת.
יוליה קגנוביץ': רואים שהתרבויות כל כך שונות, מנטליות, עקרונות, חינוך, ערכים, ובאיזשהו מקום הדברים מתנגשים לפעמים, אולי מכאן זה נובע.
יוליה קגנוביץ': המסקנה הבאה: הצבא כגורם מאחד המצמצם פערים מפגיש בין התרבויות הזרות ושובר מחיצות רבות, מהווה מודל לגוף המפגיש בפעם הראשונה אוכלוסייה גדולה עם מרכיבים מכוננים בזהות הישראלית כדוגמת אתרים, מוזיקה, מאכלים ושפה.
יוליה קגנוביץ': בצבא ראינו שבגלל שאין ברירה וכולם חייבים לשרת עם כולם, ואי אפשר לבחור עם מי מסתובבים, עם מי נפגשים ועם מי מדברים, אז בין אם אנחנו רוצים ובין אם לא המפגש נהיה יותר אינטנסיבי וגורם להכיר יותר ולאהוב יותר, כמו הדוגמא של במוזיקה הישראלית, או כשמביאים לבסיסים מופעי בידור שחבר'ה רוסים לא היו הולכים אליהם לפני הצבא ופתאום הם נחשפים לזה ולומדים שאפשר ליהנות מזה, גם אוכל ישראלי בחדר האוכל.
יוליה קגנוביץ': היו אנשים שלא אכלו קוסקוס אף פעם, עד שהגיעו לחדר האוכל בבסיס.
יוליה קגנוביץ': הרי אחת המטרות של צה"ל היא להביא כמה שיותר חיילים למקומות חשובים כמו יד-ושם והכותל, והרבה חיילים לא היו אף פעם במקומות האלה לפני הגיוס שלהם, שזה מאוד חשוב וראינו את זה בתוצאות.
יוליה קגנוביץ': כך גם השפה.
יוליה קגנוביץ': השפה משתפרת באופן משמעותי כשמיגעים וחייבים לדבר עברית כל הזמן.
אלכס חסין: אני מתנצל מראש אם אעשה טעויות, בבקשה תקנו אותי.
אלכס חסין: העלייה מחבר העמים מצטיירת בעיני חלק רחב בציבור הישראלי, עולים וילידי הארץ, כאחראית להגברת הפשיעה בישראל – אלכוהול, סמים, זנות, אלימות במשפחה וכו'.
אלכס חסין: כלומר גם העולים וגם הישראלים חושבים שחלק גדול מהאחריות היא עלינו כי הבאנו את כל הפגמים הללו איתנו.
אלכס חסין: חלק גדול בציבור הישראלי מאמין כי קיימת אפליה במגזר התעסוקתי במסגרתה מופלים העולים על רקע עדתי ולא מקצועי.
אלכס חסין: כמו שאמרנו, אנשים מתקבלים לעבודה לא בגלל שהם לא מספיק מקצועיים אלא בגלל המבטא שלהם, בגלל כל מני סיבות שקשורות לגזענות ולא למשהו שקשור לסיבות מהותיות.
אלכס חסין: בני הנוער בישראל אינם חשים אחריות ומחויבות כלפי מדינת ישראל והחברה הישראלית והם אינם משוכנעים שיחיו את חייהם הבוגרים בישראל.
אלכס חסין: כמחצית מהנשאלים רוצים לבנות את חייהם מחוץ לארץ.
אלכס חסין: הציבור בישראל סבור כי העולים מחבר העמים לוקחים חלק שווה בנטל הביטחוני וחשים במידה רבה כי זהו כרטיס כניסתם לחברה הישראלית.
אלכס חסין: רוב האנשים חושבים שהעולים תורמים בצבא בצורה טובה וזה נותן להם את הכרטיס בחיים, הם הופכים לחלק מהחברה הישראלית.
יוליה קגנוביץ': נעבור למסקנות בנושא היהדות.
יוליה קגנוביץ': הגדרת שליש מעולי חבר העמים כלא יהודים על פי ההלכה מוקיעה באופן אוטומטי קבוצה זו מתוך הישראלים "האמיתיים", אשר רכיב מרכזי בזהותם הוא הלאומיות הדתית היהודית.
יוליה קגנוביץ': כמו שראינו, הייתה שאלה "ישראלי אמיתי הוא בהכרח גם יהודי" ורבים מהישראלים אמרו שזה חלק בלתי נפרד.
יוליה קגנוביץ': זה מעמיד פה בדילמה את שליש מהעולים שלא נחשבים יהודים ומבטל את הישראליות שלהם ומקשה עליהם להשתלב כאן.
יוליה קגנוביץ': זה מאוד בעייתי וקורס נתיב הוא פיתרון מצוין לבעיה זו.
יוליה קגנוביץ': הזהות החילונית של מרבית מהעולים מחבר העמים לא מתקבלת בברכה בקרב הציבור הישראלי שקרוב למחציתו סבורים כי העולים הללו לא מכבדים את הדת היהודית ואף משחיתים אותה.
יוליה קגנוביץ': יש את התפיסה הרווחת שרוסים באופן כללי חילוניים ולא מעניין אותם שום דבר חוץ מהם עצמם, ואין שום כבוד מינימלי לדת היהודית והיחס הוא ציני באופן כללי לדת.
יוליה קגנוביץ': הציבור הישראלי רואה בזה נזק רציני לדת.
יוליה קגנוביץ': עולי חבר העמים מעידים על עצמם כבעלי ידע רחב ביהדות ומוטיבציה גבוהה לדעת עוד יותר אודותיה.
יוליה קגנוביץ': פה חשוב להדגיש שכאשר ערכנו את הסקר, איפה שלא הייתה אינטגרציה בכלל בקרב העולים זה היה בית הספר "שובו" שזה רשת דתית לעולים מחבר העמים ומהיותה כזו מלמדים שם יותר יהדות ושמים על זה דגש, כך שהתוצאות באות מפה.
יוליה קגנוביץ': אם היינו הולכים לבית ספר תיכון אחר התוצאות היו שונות כי היה פחות מפגש, מפה נובעת הסטייה הזו.
יוליה קגנוביץ': באופן כללי יש רצון לדעת יותר, זה דווקא נוגד את מה שהישראלים חושבים, שלא איכפת.
אלכס חסין: בהנחת היסוד שלנו חייב להתקיים דיאלוג בין הצדדים על מנת שתיווצר הגמוניה אמיתית בין העולים מחבר העמים לילידי הארץ.
אלכס חסין: להלן הערוצים בהם יש לפעול לדעתנו על מנת ליצור דיאלוג מעין זה.
אלכס חסין: כל אחד צריך ללמוד מהתרבות של האחר ולא רק אנחנו צריכים להשתלב וללמוד כי זה חשוב, זה חשוב בשביל האווירה בחברה.
אלכס חסין: חינוך, על מערכת החינוך בישראל לבחון כיצד לחבר בין התכנים הנלמדים במוסדותיה לבין תרבות העולים מחבר העמים כך שיתקיים לימוד המותאם לעולמות התוכן ולשפה שלהם, ושיהיה רלוונטי עבורם.
אלכס חסין: כלומר, לקחת דוגמאות מהקלאסיקה שקשורים ליהודים ושלא קשורים ליהודים, כמו לקחת ספר של פושקין, קלאסיקה שלא קשורה, לקחת את האנטישמיות בספרים של דוסטויבסקי, גם ספרים מצוינים וגם אנחנו רואים את הדמות של היהודי הלא טוב, וגם לקחת דברים יותר מודרניים כמו גרוסמן, איפה שיש דמות של יהודי טוב, ולקחת את אלה שהיו חברים של יהודים כמו קרליינקה, גויקי וכאלה ולהשוות ולהבין מאיפה נובעת כל העלייה הזאת, התרבות שלה.
אלכס חסין: אנשים היו בברית המועצות, סטאלין, אנטישמיות, הדבר דורש חיפוש פעיל אחר חומרים ספרותיים ואחרים מתוך התרבות הרוסית, היהודית והכללית, שיתחברו אל תכנים מהתרבות היהודית.
אלכס חסין: כמו שאמרתי.
אלכס חסין: גם אני נזכרתי, אני מבלרוסיה, אז יש יעקובקוס, אם את מכירה, שם יש יעקב שגם הוא יהודי טוב, יהודי.
אלכס חסין: החיבור לתרבות הרוסית וליהדות הרוסית עשוי להתקיים למשל דרך הצגת סיפורי גבורה והערכת הגבורה בתרבות הרוסית לקראת לימוד על חג החנוכה או עיסוק בדמויות מרכזיות בתרבות הישראלית שמוצאן רוסי כדוגמת טרומפלדור או ז'בוטינסקי.
אלכס חסין: אפשר לדוגמה להשוות בין חנוכה לבין יהודים במהפכת 1917, שם הרעיון היה טוב בתחילתו.
אלכס חסין: או לדוגמא ליהודים ברוסיה בזמן מלחמת העולם השנייה.
אלכס חסין: אפשר לעסוק במוזיקה ישראלית על שורשיה הרוסיים וכן כמעבירה רוח של תקופה או מסורת עדתית, ולדוגמה, המחזמר "כנר על הגג", תרבות היידיש, שלום עליכם וכאלה.
אלכס חסין: אפשר להבין מהפסיכולוגיה של האנשים האלה וללמוד מהעולם הזה.
אלכס חסין: האתגר החינוכי תובע ממערכת החינוך בישראל פעולות חיפוש נמרצות במקורות התרבות הרוסיים ואף פענוח מחדש של הקודים התרבותיים בתרבות הישראלית.
אלכס חסין: ליצור את הקשרים הללו.
אלכס חסין: למצוא מה יש לחבר.
אלכס חסין: היו לנו תוצאות שהראו שהרבה אנשים, גם רוסים וגם ישראלים, חושבים שהרוסים משחיתים את הדת היהודית וגם אני חושב שהיהודים מברית המועצות לא יודעים שום דבר על ההיסטוריה של העם היהודי, וכך חשבנו על זה שיש את הטיולים למקומות האלה, מוזיאוני שואה, וחשבתי למה לא לעשות את הטיולים הללו למקומות יהודיים ברוסיה, כדוגמת המקום בו התרחשו פוגרומים של בוגדן חמליניצקי, אוקראינה, אליעזר בן יהודה נולד בפולין, הפוגרום בקישינב, גטו מינסק, מקום הולדתו של ז'בוטינסקי, ברסלב ושאר המקומות.