GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי שרמייסטר: אחד, תהליך אבחון שהוא תהליך שונה עבור אוכלוסיית העולים בעיקר בהיבטי השפה, ההשתלבות החברתית ומרכיבים יסודיים שנערים בישראל גדלו איתם ועולים חדשים אין להם את זה בעיקר מרכיבי יסוד שקשורים בשירות הצבאי.
אלי שרמייסטר: הדבר השני, אנחנו משתדלים לגייס את העולים החדשים כבר מהיום הראשון עם ההטבות להם הם זכאים .
אלי שרמייסטר: מאבחנים את מצבו הכלכלי של העולה לפני הגיוס כך שלא יצטרך להתרוצץ עם טפסים בתהליך לא קל ולהוכיח שהוא זכאי כי הלוא יש קריטריונים.
אלי שרמייסטר: אנחנו משתדלים לעשות את זה לפני הגיוס עם הצלחה מרובה.
אלי שרמייסטר: מרביתם מתגייסים עם מלוא ההטבות להם הם זכאים.
אלי שרמייסטר: והדבר השלישי זה ליווי והכנה לצה"ל.
אלי שרמייסטר: יש לנו מערך הכנה לצה"ל שפועל בקרב בני הנוער.
אלי שרמייסטר: יש לנו מערך ממוקד עם רכזים בשותפות עם הג'וינט וגופים אחרים שמטפל בגיוס בעיקר של בני העדה האתיופית אבל לא רק.
אלי שרמייסטר: אנחנו מפעילים פעילות ממוקדת בבתי ספר עתירי עולים.
אלי שרמייסטר: אנחנו מפעילים פעילות ממוקדת בפנימיות שיש בהן עולים חדשים.
אלי שרמייסטר: והסגל שלנו עובר הכשרה לעולים חדשים כך שנוכל לעשות הכנה לצה"ל חזקה וטובה שתביא את העולה לצבא גם עם מוטיבציה לשירות משמעותי וגם עם הבנה של הבעיות איתן הוא מגיע.
אלי שרמייסטר: האם ניתן להרחיב שם?
אלי שרמייסטר: התשובה היא כן גברתי.
אלי שרמייסטר: ואנחנו גם נעשה את זה.
אלי שרמייסטר: כל מה שנוכל להרחיב לפני השירות נעשה.
ליה שמטוב: כאשר חיילים חוזרים לכלא, 3% חוזרים מעל 6 פעמים, מה הן הסיבות?
ליה שמטוב: בכלא נותנים אוכל יותר טוב או מה?
ליה שמטוב: זו צריכה להיות סיבה חמורה.
אלי שרמייסטר: קודם כל יש שונות בין האנשים ויש כאלה שחוזרים.
אלי שרמייסטר: גם בני הארץ יש כאלה שחוזרים.
אלי שרמייסטר: יש פה גם עניינים אינדיווידואליים.
אלי שרמייסטר: השיעורים הם נמוכים.
אלי שרמייסטר: כל פרויקט "גחלת", גחלת זה גורמי חזרה לשירות תקין, כל המערך הזה הוא תוצאה של הבנה שיש כליאה חוזרת.
אלי שרמייסטר: כדי לראות איך אנחנו גם משנים שיבוץ, גם מטפלים בבעיות ת"ש של עולים, גם עושים הרבה חינוך והסברה כי יש חבר'ה שצריכים את החיזוק הזה לערכים.
אלי שרמייסטר: כל אלה, אני לא רוצה לחשוב מה היה מצבנו אם לא היה מערך גחלת.
אלי שרמייסטר: בהחלט זה לנגד עינינו.
אלי שרמייסטר: לכן מתבצעת עכשיו עבודת מטה באגף כוח אדם שבוחן את מערך גחלת, את המשימות, את התפקידים, את המשאבים.
מרינה סולודקין: חשוב היה לשמוע את ההסברים למה אחוז כל כך גבוה של עולים נמצאים בכלא.
מרינה סולודקין: התחלנו את הפעילות הפרלמנטרית מטיפול במרד בכלא 4 ובכלא 6.
מרינה סולודקין: זה היה בשנים 96-97.
מרינה סולודקין: נלחמנו נגד הפרת הזכויות של הכלואים בכלא הצבאי.
מרינה סולודקין: אחר כך חברי כנסת יוצאי העדה בנו מול הצבא תהליכי הסברה.
מרינה סולודקין: הודות לצבא הצלחנו בהרבה דברים.
מרינה סולודקין: אם בשנות התשעים עבור עולה חדש להיות קצין היה דבר מאוד קשה והיו הרבה מחסומים פלוס דעות קדומות בשנות האלפיים המצב השתנה ואנשים יוצאים לקצונה בלי קשיים רבים.
מרינה סולודקין: אני לא מקבלת עכשיו תלונות מהכלואים מזה 5 שנים.
מרינה סולודקין: ראשית שיפרתם את עבודתכם.
מרינה סולודקין: שנית, אני פונה לצופים שלנו, שלמה מולה, ליה שמטוב, רוברט, אני ואחרים, אם יש בעיות אנחנו בכנסת יכולים לטפל בשיתוף פעולה עם הצבא.
מרינה סולודקין: הפניות שאני מקבלת עכשיו הן מסוג אחר לגמרי.
מרינה סולודקין: הצבא לא מגייס את הנוער שיש להם תיקים פליליים.
מרינה סולודקין: הייתי בחדרה, היה מקרה של בן טיפש עשרה שהיו לו 12 תיקים שנסגרו במשטרה ועכשיו הוא בן 19 והוא אומר שהוא לא רוצה לשלם על הטיפשות של נעוריו.
מרינה סולודקין: ואולם לא לוקחים אותו.
ליה שמטוב: בבקשה חבר הכנסת רוברט טיבייב.
רוברט טיבייב: תודה גברתי יושבת הראש.
רוברט טיבייב: תודה לתת אלוף אלי שרמייסטר.
רוברט טיבייב: אני הייתי קצין בצבא האדום ואם חייל שלי היה טועה בשם המשפחה שלי – ישר לבית הכלא.
רוברט טיבייב: עכשיו ברצינות.
רוברט טיבייב: אמרת נכון, הצבא הוא כור ההיתוך של מדינת ישראל.
רוברט טיבייב: הצבא לא תמיד לידי המפקדים את הכלים להתמודד עם צרכים של אוכלוסיות שונות.
רוברט טיבייב: יש צרכים של חלק ניכר מהעולים המתגייסים לצה"ל שהם שונים מהצרכים של הצברים.
רוברט טיבייב: דרך אגב אין הבדל גדול בין מה שקורה בבתי כלא צבאיים למה שקורה בבתי כלא האזרחיים, כמעט אותם האחוזים.
רוברט טיבייב: אני לא כל כך מאשים את הצבא בעניין הזה.
רוברט טיבייב: אם לדבר על החיילים הבודדים אין להם נציגות, אין להם אבא או אימא.
רוברט טיבייב: האבא והאימא שלהם זה הצבא.
רוברט טיבייב: משרד הקליטה צריך להיות מעורב.
רוברט טיבייב: הצבא צריך לקחת בחשבון את הקשיים של החיילים שחוזרים הביתה וצריכים לעזור למשפחותיהם להתפרנס ולקחת את אבא או אימא לביטוח לאומי ולתרגם להם את הדברים.
רוברט טיבייב: כמעט אין להם זמן לטפל בעצמם.
רוברט טיבייב: וכעת מצפים מהם לקבל מרות התרבות שהם לא כל כך מכירים.
רוברט טיבייב: אני הייתי בצבא האדום ושלחתי לא מעט חיילים לכלא.
רוברט טיבייב: אני לא אומר שהצבא האדום הוא צבא יותר אכזרי מהצבא הכחול אבל היחס הוא בהחלט אחר לחלוטין.
רוברט טיבייב: אנחנו לא צריכים להיטיב את התנאים בבתי הסוהר.
רוברט טיבייב: העניין הוא אחר.
רוברט טיבייב: מה עדיף לשלוח את החיילים לבתי סוהר או למנוע זאת ולנסות להבין איפה בעיותיו של אותו חייל ספציפי.
רוברט טיבייב: לשלוח חייל לבית כלא זה הכי קל וזה לא מבטיח שההתנהגות שלו תשתנה.
רוברט טיבייב: בבה"ד 1 ראיתי שלט: מי שלא יודע לחנך לא יודע לפקד.
רוברט טיבייב: אלה מילים של חייל שנפל במלחמת לבנון השנייה, יפתח שרייר.
רוברט טיבייב: לפי מה ששמעתי הוא היה מפקד מאוד חזק.
רוברט טיבייב: מפקד צריך להיות מחנך טוב.
רוברט טיבייב: זה לא תפקידו הראשי של מפקד.
רוברט טיבייב: ואולם זה חלק מתפקידיו.
רוברט טיבייב: צה"ל צריך לחזק גם את מערכת הייעוץ גם בשפה הרוסית וגם בשפה האמהרית.
רוברט טיבייב: היועץ צריך לדבר עם החיילים בשפתם הם.
רוברט טיבייב: השילוב של חיילים ישראלים וחיילים עולים הוא דבר חשוב רק צריך לעשות אותו בעדינות.
רוברט טיבייב: בצבא יש המון חיילים מחבר העמים שהשתלבו בכל מיני תפקידים בכירים.
רוברט טיבייב: הדאגה שלנו היא כלפי אלה שלא השתלבו ולצערי הם לא מעטים.
רוברט טיבייב: אני פונה לצבא הגנה לישראל, אין לנו ברירה אתם גם אימא וגם אבא של אותם חיילים.
שלמה מולה: לי יש רגשות מעורבים כלפי הצבא.
שלמה מולה: מצד אחד אני מכיר במאמץ שהצבא משקיע כדי לקלוט את עולי אתיופיה.
שלמה מולה: מצד שני, יש הרבה מאוד קשיים, וזה ניכר בפרט בעשר השנים האחרונות.
שלמה מולה: היתה התרופפות מסוימת בתהליכי קליטת העלייה.
שלמה מולה: הייתי בין אלה שהיו שותפים להרבה מאוד תוכניות בתוך הצבא.
שלמה מולה: בני קהילת עולי אתיופיה היו בפרשת דרכים אחרי פרשת תרומות הדם.
שלמה מולה: השבר עם הצבא התחיל בנקודה הזאת.
שלמה מולה: אנחנו ביקשנו שיהיו תוכניות של הכנה לעלייה.
שלמה מולה: בכל מה שקשור בשדרת הפיקוד של הצבא און רוגוניס שהיה אחר כך סגן ראש אכ"א מונה להכין תוכניות.
שלמה מולה: ידענו שעולי אתיופיה רואים את ההשתלבות שלהם בחברה הישראלית דרך השירות הצבאי.
שלמה מולה: לכן אחוז גבוה של מתגייסים.
שלמה מולה: אז דיברנו על איכות השירות ולהגיע לקצונה וליחידות מיוחדות.
שלמה מולה: היתה תקופה שנשים לא היו מתגייסות.
שלמה מולה: ראינו בזה בעיה.
שלמה מולה: הצבא טיפל בזאת והיום אחוז גבוה של מתגייסות.
שלמה מולה: אי אפשר לקשור בין הקשיים הכלכליים בבית לבין אחוז גבוה של אסירים בכלא.
שלמה מולה: אני לא מקבל את התיזה הזאת.
שלמה מולה: אתם צריכים לעשות בדק בית למה בכל זאת אנשים מגיעים לכלא.
שלמה מולה: רוב הצעירים שמגיעים לארץ דווקא לא עולים חדשים.
שלמה מולה: אלא ילידי הארץ של יוצאי אתיופיה.
שלמה מולה: כדי למנוע נשירה וגם כליאה צריך לשים דגש על תוכניות טרום צבא.
שלמה מולה: אם תעשו את זה תצמצמו את הפער.
שלמה מולה: העובדה שאתם משחררים בני 19 או 20 או 21 בעלי משפחות מהצבא זו טעות.
שלמה מולה: גם נשואים צריכים לשרת.
אלי שרמייסטר: אנחנו מגייסים אותם לפרקי זמן יותר קצרים.
אלי שרמייסטר: עד גיל 27 אנחנו מגייסים.
שלמה מולה: עד לפני שנתיים הייתי ממונה על קליטת יהודי אתיופיה בסוכנות.
שלמה מולה: יחד עם אנשים במשרד הקליטה דחפנו שעולים צעירים נשואים יתגייסו.
שלמה מולה: אמרו לנו אנשים בקטגוריה הזאת אנחנו לא מגייסים.
שלמה מולה: אין לנו צורך בהם.
שלמה מולה: נקודה נוספת: תוכנית החומש.
שלמה מולה: אני לא יודע אם התוכנית הזאת תהיה קיימת בהמשך.
שלמה מולה: אני יודע ששרת הקליטה נלחמת שהתוכנית הזאת תתוקצב.
שלמה מולה: במידה והתוכנית הזאת לא תתקיים תצטרכו למצוא פתרון פנימי בתקציבים של צה"ל.
שלמה מולה: תוכנית החומש היא המתכונת למניעת קשיים להסתגלות של חיילים.
שלמה מולה: שמחתי לשמוע שאתם נעזרים בפורום קצינים.
שלמה מולה: הפורום הזה קיים יותר מ-15 שנה.
שלמה מולה: הם יכולים להיות סוכני שינוי משמעותי מאוד.
שלמה מולה: אפשר לצרף לוחמים שיבואו אל החיילים העולים.
ליה שמטוב: באחת הישיבות בוועדה שלנו השתתפו צעירים מתוכנית נעלה שהיו כחיילים בודדים בצה"ל ואחר כך סיימו את הצבא, למדו, קיבלו השכלה והיום הם שליחים ומכינים את בני הנוער לקראת הצבא.
ליה שמטוב: אפשר להיעזר בהם.
ליה שמטוב: אני רוצה לשמוע את משרד מבקר המדינה.
חיים לשם: אני מנהל האגף לביקורת צה"ל בחטיבה לביקורת מערכת הביטחון.
חיים לשם: גברת כרמלה בסון היא מנהלת ביקורת ראשית באגף והיא זאת שעשתה את הדוח על מערך הכליאה בצה"ל.
חיים לשם: אני מבקש להעיר שתי הערות.
חיים לשם: הערה אחת, הדוח הזה עסק במערך הכליאה בצה"ל והוא בדק את תנאי הכליאה של הכלואים בלי אבחנה בין עולים לבין כלואים אחרים.
חיים לשם: הפרק על מערך גחלת שממנו הובאו הנתונים באופן טבעי הנתונים האלה בלטו לפי ארצות המוצא של הכלואים.
חיים לשם: אני מבקש רק לקרוא את הפסקה המסיימת של הדוח הזה.
חיים לשם: "הנתונים בנוגע לפעילות מערך גחלת מצביעים על הישגים בפעילותו והוא אכן תורם להחזיר כלואים רבים לשירות צבאי תקין ולהקטנת שיעורי הכליאה החוזרת.
חיים לשם: אולם ראוי שאכ"א יבחן וינתח את הסיבות להיקפי הכליאה תוך בחינת השיעור הגבוה של כלואים בני העדה האתיופית ויוצאי חבר המדינות ואם קיימות דרכים לצמצמן ובמיוחד בעבירה על היעדרות משירות צבאי שלא ברשות שבגינה נכלאו כשני שלישים מהכלואים".
חיים לשם: זו הפסקה המסיימת של הדוח שלנו בנושא הזה.
חיים לשם: הערה נוספת.
חיים לשם: אנחנו לפני 11 שנים עשינו ביקורת על קליטת עולים חדשים בצה"ל.
חיים לשם: זה פורסם בשנת 1999.
ליה שמטוב: חבר הכנסת אברהם מיכאלי.
אברהם מיכאלי: אני לא תמיד בעד כותרות כאלה שיוצאות, שליש מהכלואים בצה"ל הם עולים.
אברהם מיכאלי: כי זה מוסיף לסטיגמה לעולים שלא היינו רוצים שיהיה להם.
אברהם מיכאלי: ואולם אי אפשר לברוח מהבעיה.
אברהם מיכאלי: אי אפשר לבוא בטענות רק לצה"ל בכל הנושא של בעיות כליאה של עולים כי העולים האלה מגיעים לצבא אחרי שנים מספר שהם בארץ והם נושאים איתם בעיות.
אברהם מיכאלי: אם המערכת האזרחית לא הכינה אותם לצבא כמו שצריך הרי שהצבא כמסגרת מאורגנת ומסודרת מאוד, הנערים האלה מוצאים את עצמם בבעיות.
אברהם מיכאלי: אכן צריך לחזק את התוכנית של ההכנה לקראת גיוס.
אברהם מיכאלי: אבל קורסי ההכנה לא נותנים פתרונות לבעיות האישיות של העולים.
אברהם מיכאלי: רבע מהמתגייסים לצה"ל הם עולים חדשים.
אברהם מיכאלי: אז אנחנו מבינים את ההתמודדות מול כמות כזאת גדולה של מתגייסים.
אברהם מיכאלי: צריך לעשות חשיבה מחדש ולראות איך אנחנו משפרים את התוכניות הקדם צבאיות.
ליה שמטוב: חבר הכנסת דניאל בן סימון בבקשה.
דניאל בן-סימון: נזכרתי שהייתי עולה חדש.
דניאל בן-סימון: כולנו ילדי חוץ, לא חשוב כמה זמן אנחנו פה.
דניאל בן-סימון: אני יושב בוועדות אחרות והן תמיד מלאות.
דניאל בן-סימון: בנושא הזה בוועדה הזו אנחנו מרגישים קצת בדידות.
דניאל בן-סימון: נצטרך לתקן זאת כדי ליצור עניין בכנסת.
דניאל בן-סימון: פה דנים בבעיות של עולים, לא כל כך אכפת לאנשים.
דניאל בן-סימון: חוץ וביטחון זה תמיד מלא כי יש ארומה של חוץ- איראן, דובאי וכולי.
דניאל בן-סימון: הסיפור האמיתי הוא פה.
דניאל בן-סימון: הייתי בין אלה שהביאו את הנושא הזה להצעה לסדר.
דניאל בן-סימון: עליתי בגיל 16 לארץ.
דניאל בן-סימון: מי שהיגר לארץ תמיד ייזכר שהוא מהגר.
דניאל בן-סימון: נקודת המעבר היא נקודה ארכימדית של כל אדם שהיגר מארץ לארץ.
דניאל בן-סימון: אני מעיד שהכניסה לצבא היתה בשבילי כרטיס כניסה לחברה הישראלית.
דניאל בן-סימון: 3 שנים בצבא הקלו על קליטתי בארץ.
דניאל בן-סימון: גם היום שום דבר בחברה הישראלית לא מכשיר את העולה כמו שהצבא עושה את זה.
דניאל בן-סימון: הצבא הוא מערכת שיש לה יכולת משמעתית וגם תגמולית לתת תחושה של שייכות לבחור או לבחורה שעוזבים את הבית, מזילים דמעה, מסתכלים אחורה בגעגוע למה שהם עזבו, מגיעים לארץ חדשה קשוחה וקשה.
דניאל בן-סימון: המנגנון המאפשר לאותו עולה אובד למצוא את עצמו זו המערכת הצבאית.
דניאל בן-סימון: שם מקבלים העולים תחושה של שייכות.
דניאל בן-סימון: זו גם מערכת שמאפשרת לעולה מוביליות יותר מאשר מערכות אחרות.
דניאל בן-סימון: שם נקלטים יותר טוב מאשר באקדמיה.
דניאל בן-סימון: אני זוכר לגבי עלייה ממרוקו שנחשבה לבעייתית עד אשר נתן אלתרמן כתב שיר על עולה שהקריב את חייו כאשר הוא קפץ על הרימון.
דניאל בן-סימון: "על החייל נתן אלבז".
דניאל בן-סימון: ברגע שהוא פרסם את זה בטור השבועי בשנות החמישים הוא קנה את עולמו בחברה הישראלית.
דניאל בן-סימון: לכן החשיבות אדוני התת אלוף לצבא שהוא כמעט המסגרת היחידה שיכולה לתת לעולה מפתח כניסה לחברה הישראלית.
דניאל בן-סימון: הצבא הוא חממה.
דניאל בן-סימון: לצבא יש חשיבות חינוכית ערכית קולטת יוצאת דופן.
דניאל בן-סימון: תגבירו מעשה בעניין הזה כי יש לכם תפקיד יותר מאשר המסגרות האחרות בחברה הישראלית.
ליה שמטוב: תודה רבה חבר הכנסת בן סימון.
ליה שמטוב: משרד הקליטה בבקשה.
יעקב דנון: אני מעורה בפעילות השוטפת של הצבא ואני מכיר את הנפשות הפועלות.
יעקב דנון: יחד עם זאת אני רוצה לבטא תחושה שיש בחדר הזה שכולנו מסכימים על החשיבות של המעשה, כולנו מסכימים על הסיטואציה המורכבת של עולה חדש שיש לו משבר על משבר בכניסה לצבא, ובכל זאת העובדות הן של פער בין הכוונות הטובות לבין הביצוע.
יעקב דנון: הדבר הזה מחייב חשיבה.
יעקב דנון: אנחנו הולכים יד ביד עם חיל החינוך בעניין הזה כדי לנסות לתקן את הדברים בתוכניות ספציפיות שנוכל להגיע לחיילים עולים בתוך בתי הכלא, שתהיה לנו שם נציגות על מנת ליצור משהו יותר רך, תקשורת חיובית עם החיילים ועל ידי זה לנסות עד כמה שניתן לסלול את דרכם חזרה ליחידה.
יעקב דנון: אני לא ראיתי בדיווח הזה איזושהי התייחסות לחיילים הבודדים כמאפיין בתוך בתי הכלא.
יעקב דנון: לתחושתי זו לא הסוגיה.
יעקב דנון: דווקא החייל הבודד בא ברמת מוטיבציה כזו גבוהה ששיעורם של החיילים הבודדים בתוך הכלא הוא מהנמוכים.
יעקב דנון: התופעה נשענת בעיקר על הבדלי מנטליות ותקשורת.
יעקב דנון: לאו דווקא בין המפקדים לחיילים אלא יותר בין השכן לאוהל והחייל החבר.
יעקב דנון: אני מקווה שהתוכניות שנעשו יחד עם חיל חינוך, ענף עלייה והשתלבות יניבו פירות.
אברהם מיכאלי: שאלה למשרד הקליטה.
אברהם מיכאלי: האם בהכנות לגיוס לצבא יש לכם במשרד תוכניות שמתייחסות ספציפית לנוער הזה שמתעתד להתגייס לצבא?
יעקב דנון: דווקא משרד החינוך אמון על הנושא הזה ואנחנו מקיימים מפגשים שוטפים על מנת להגביר את המוכנות לשירות בצבא.
יעקב דנון: יש תוכניות מוגדרות.
יעקב דנון: בהחלט נותנים את הדעת על הדבר הזה.
יעקב דנון: יש אגף ייעודי בתוך משרד החינוך שהוא למעשה המוביל, מינהל חברה ונוער ויש פעילות מאוד מגוונת.
אלי שרמייסטר: למדתי מהדברים שנאמרו.
אלי שרמייסטר: קליטת עלייה והשתלבותם של עולים בצה"ל הן מהמשימות העיקריות של הצבא.
אלי שרמייסטר: בשל היותו של צה"ל צבא העם והגישה המיוחדת שאין לא אח ורע בעולם למשימות חברתיות הצבא הוא ארגון חברתי.
אלי שרמייסטר: המפקדים הם המחנכים שאמונים על ההתנהגות של החיילים, על קליטת העלייה, על ההשתלבות, על הדוגמה האישית, על הרעות, על הלכידות, על העמידה במשימה ועל עוד הרבה מאוד דברים.
אלי שרמייסטר: אנחנו לא נזדכה עליה גם אם משהו מסביב תקציבית ירעד.
אלי שרמייסטר: עשינו כברת דרך ארוכה עם קליטת עליה בצה"ל.
אלי שרמייסטר: האתגרים הם עוד רבים ואנחנו לא צריכים להשלים עם הנתונים כפי שהם.
אלי שרמייסטר: יש לנו לא מעט תוכניות שתכליתן להקטין למינימום את שיעורי הכליאה.
אלי שרמייסטר: עסקנו בכליאה, אבל היריעה הרבה יותר רחבה.
אלי שרמייסטר: העולים בצבא מגיעים לתפקידי מפתח.
אלי שרמייסטר: רק לראות את הלוחמים במלחמת לבנון השנייה, במבצע עופרת יצוקה, את הקצינים, את החיילים, הצלחה גדולה, איכויות מאוד גבוהות שהעולים מביאים לתוך הצבא.
אלי שרמייסטר: אנחנו מעודדים עולים מאתיופיה ללכת למסלולי קצונה.
אלי שרמייסטר: אנחנו לא לוקחים בחשבון בעיות שפה למועמדים לקצונה.
אלי שרמייסטר: אנחנו מתכוונים לבחון מה שעלה כאן.
אלי שרמייסטר: ישבנו לא מזמן עם משרד הקליטה על השתלבות של יוצאי קוקז למשל.
אלי שרמייסטר: תוכנית ייעודית.
אלי שרמייסטר: אנחנו מקיימים שולחנות עגולים עם מנהיגי העולים.
אלי שרמייסטר: אני מפעיל את הבסיס שמעביר את ההכשרה לחיילים עם עבר פלילי.
אלי שרמייסטר: אנחנו מגייסים חיילים עם עבר פלילי.
אלי שרמייסטר: אני רוצה לברך על הישיבה הזאת.
אלי שרמייסטר: אין לי ספק כאשר נבחן את סוגיות הכליאה נראה גם שיפור.
אלי שרמייסטר: תודה רבה.
ליה שמטוב: הוועדה שמחה לשמוע את סקירת צה"ל על פעילותו לשיפור שילוב העולים במסגרתו.
ליה שמטוב: הוועדה מקווה כי אכן יפחת שיעור הכליאה של העולים בצה"ל.
ליה שמטוב: הוועדה מציעה לצה"ל להגביר את פעילות ההכנה לצה"ל לעולים לפני הגיוס.
ליה שמטוב: הוועדה תמשיך לעקוב אחר טיפול צה"ל בחיילים עולים.
ליה שמטוב: הוועדה מבקשת לקבל בעוד כשנה דיווח על שיעור הכליאה של החיילים העולים.
ליה שמטוב: תודה רבה לכם והישיבה נעולה.
ליה שמטוב: הנושא הוא עולים חדשים שלומדים באולפן.
ליה שמטוב: הם לומדים חמישה חודשים, כ-500 שעות וזה לא תמיד מספיק כדי לרכוש את השפה, כדי להשתלב בחברה הישראלית, למצוא מקום עבודה, להתחיל לימודים במדינה שלנו ובטח ובטח שצריך להכפיל את השעות, כדי שהעברית תהיה גבוהה יותר, לפחות 1,000 שעות, אבל כידוע זה בתוספת תקציבית משמעותית ומכאן הקושי.
ליה שמטוב: צריך לבדוק גם את ה-500 שעות, איך בדיוק התלמידים לומדים, כמה שעות ביום.
ליה שמטוב: ידוע לי שזה חמש שעות ביום, יכול להיות שלעולה חדש, וגם לא לעולה חדש, למי שלומד שפה זרה, חמש שעות ביום זה הרבה.
ליה שמטוב: יכול להיות שאחרי שלוש שעות הם כבר לא מסוגלים ללמוד יותר.
ליה שמטוב: חוץ מזה, אני זוכרת את עצמי לפני 30 שנה, אבל אז לא היתה קליטה ישירה, אז אנחנו גרנו במרכזי קליטה, במעונות, והראש היה קצת יותר פנוי, ידענו שבבוקר אנחנו צריכים להיכנס לכיתה, ללמוד שפה, להכיר את העולים החדשים שהגיעו מארצות אחרות, לטייל קצת במדינת ישראל, להכיר את הארץ, והיום זה קצת שונה, כי עולים חדשים לומדים עברית, אבל הראש שלהם לא בדיוק בכיתה, כי הם צריכים לדאוג לדברים אחרים, לשכירות ולכל הדברים האחרים.
ליה שמטוב: נודע גם לוועדה על הבעיות באולפנים בירושלים.
ליה שמטוב: למשל, קיים אולפן של משרד הקליטה, בשכונת מוסררה, שזה בית לפני הריסה, ואני מציעה לוועדות המשותפות לפנות לעיריית ירושלים בבקשה להעביר את האולפן למבנה אחר, כמו המבנה בבית ספר יהודה הנשיא ברחוב הלל, כמקום חלופי.
ליה שמטוב: נודע גם לוועדה שבנתניה ובבת ים העולים החדשים לומדים במבנים ראויים וחדשים ובזכות העיריות הם קיבלו כאלה מבנים.
ליה שמטוב: אני נותנת את זכות הדיבור לממלא מקום יושב ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט, חבר הכנסת ציון פיניאן.
ציון פיניאן: תודה רבה ליושבת ראש הוועדה לקליטה ועלייה, ליה שמטוב.
ציון פיניאן: אנחנו דנים, כפי ששמעתם, בנושא של סגירה, הפרטה, אני לא יודע בדיוק מה ונראה את זה עכשיו, של האולפנים.
רוברט טיבייב: קודם סגירה, אחר כך הפרטה.
ליה שמטוב: או להיפך.
ליה שמטוב: את הדיון ביקשו חברי הכנסת רוברט טיבייב ומרינה סולודקין.
ליה שמטוב: הבנתי שהיה מחקר, או סקר.
ציון פיניאן: אני רק רוצה לשאול כמה שאלות, לאחר מכן ניתן רשות דיבור לחברי הכנסת שביקשו את הדיון.
ציון פיניאן: אני רוצה לשאול את אלה שהכינו, מי הזמין את המחקר או את הדוח?
ציון פיניאן: האם הדוח הוא מקצועי או הוא סקר של שביעות רצון?
ציון פיניאן: אני מבקש ממי שצריך לענות, שירשום את השאלות.
ציון פיניאן: מדוע היה צריך להזמין את הדוח ומי החליט על כך?
ציון פיניאן: מי הכין אותו?
ציון פיניאן: האם משרד החינוך היה שותף לדוח?
ציון פיניאן: האם הדוח נעשה בתיאום עם משרד החינוך?
ציון פיניאן: מי שילם על הכנת הדוח והאם ישנה כאן מגמה להפרטת אולפנים והעתקת הפעילות לבתי ספר פרטיים?
ציון פיניאן: וכמה הוא עלה?
שלי יחימוביץ': וגם מי הדליף את הדוח הזה, ולאיזה מטרה הוא הדליף אותו?
רוברט טיבייב: קודם כל אני רוצה לקבל תשובות על השאלות שלך.
ציון פיניאן: חברת הכנסת סולודקין, את יכולה להתייחס?
ציון פיניאן: בבקשה.
מרינה סולודקין: קודם כל, כל מחקר מבורך, בגלל שמזמן אנחנו יודעים שמשהו לא עובד בכל המפעל הציוני והלאומי בלימודי השפה.
מרינה סולודקין: אני מזמן ביחסים ובמפגשים עם מורי האולפנים ואני רוצה להזכיר, חברת הכנסת יחימוביץ, שאנחנו ביחד, אני ואת וגם השר הנוכחי, כשלא היה שר, מר גדעון סער, אנחנו לא נתנו יד להחלטה מאוד מאוד מוזרה ולא רצינית, להעביר את האולפנים ללימודי עברית ממשרד החינוך למשרד לענייני גמלאים.
מרינה סולודקין: בסוף הקדנציה אנחנו אפילו לא ידענו אם יהיה המשרד הזה או לא יהיה.
מרינה סולודקין: זה היה מאוד קשה, כי אנחנו עצרנו את החלטת הממשלה בנושא זה, שעשו בחיפזון וגם בשקט וחשבנו שזה יפגע בלימודי השפה.
מרינה סולודקין: אני נפגשתי כמה פעמים עם המנהלים של האולפנים וציבור המורים ואחר כך פניתי לשר החינוך, מר גדעון סער, ואמרתי, כמו שאנחנו יודעים, אחרי שנים של לימודים באולפנים, 500 שעות זה לא מספיק.
מרינה סולודקין: 500 שעות זה כלום.
מרינה סולודקין: אולפני המשך זה דבר מאוד מאוד חשוב וכשאני ידעתי את הנתונים שבארצות הברית נותנים פעמיים בחיים, חינם, לקבל 700 שעות ועוד 700 שעות, 1,400 שעות מקבלים אנשים בארצות הברית שהגיעו לפי חוק למדינה הזו ורוצים להיקלט ולהשתלב בחברה.
מרינה סולודקין: בגלל זה אני חושבת שההזנחה של כל הנושא של המפעל הציוני כמו אולפנים זה דבר מאוד מאוד לא מומלץ ולא ברור.
ליה שמטוב: וגם גודל הכיתות.
מרינה סולודקין: ומצד שני, אני מאוד מעריכה מה שעשו במשרד הקליטה.
מרינה סולודקין: אנחנו יודעים שיש הרבה חסרונות במתודיקה, צריכים לעשות בדק בית, כי כל האנשים שהגיעו, מיליוני אנשים, עברו את האולפנים ומדברים עם מבטא.
שלי יחימוביץ': אמא שלי היתה מורה באולפן והיא נשארה עם מבטא.
מרינה סולודקין: אני רק רציתי לומר לכם שיש מדור של פונטיקה וחייבים ללמוד פונטיקה של עברית, כדי שלצברים לא יהיה כל כך קשה איתנו.
מרינה סולודקין: כהמלצה אני רוצה לומר, יש לנו טלוויזיה חינוכית ובטלוויזיה החינוכית מה אין?
מרינה סולודקין: אין שיעורי עברית.
מרינה סולודקין: בטלוויזיה החינוכית שמחצית המדינה חייבת לדעת את הרמות היותר גבוהות של השפה, אי אפשר לצפות בטלוויזיה וללמוד.
מרינה סולודקין: זה לא רק א', ב', ג', ד', ה', ו', אלה הרבה דברים שאנחנו רוצים ללמוד.
מרינה סולודקין: כשהייתי סגנית שרה חייתי בקיבוץ דתי וראיתי את התימניות הזקנות שלמדו איך לכתוב בעברית, אחרי שנים של עבודה יש להן עכשיו זמן.
מרינה סולודקין: לו היתה טלוויזיה, זה היה קל יותר.
מרינה סולודקין: אני לא יודעת למה אנחנו צריכים להתחנן גם לשעות, גם המורים באולפן לא מספיקים, אני חושבת שצריך פי שלוש, ובטח לעשות רה-ארגון, וגם ספרי לימוד חדשים.
מרינה סולודקין: הרבה דברים.
ציון פיניאן: חבר הכנסת רוברט טיבייב.
רוברט טיבייב: חבל שאנחנו לא מקבלים את התשובות.
ציון פיניאן: אתה תקבל תשובות, אנחנו לא נצא מפה עד שנקבל תשובות.
אלכס מילר: אבל בשביל לקבל תשובות צריך לתת זכות דיבור---
ציון פיניאן: הם הגישו את ההצעה.
אלכס מילר: לפני שמאשימים מישהו, צריך לתת לו זכות קודם כל.
ציון פיניאן: אין פה האשמות.
רוברט טיבייב: חבר הכנסת מילר, עוד לא התחלתם.
אלכס מילר: אתה התחלת, חבל שלא נותנים תשובות.
רוברט טיבייב: אתה יודע מה?
רוברט טיבייב: אני מסכים, אני מחכה לתשובות עכשיו.
ליה שמטוב: המנהל הכללי של משרד הקליטה, דמיטרי אפרצב, בבקשה.
דמיטרי אפרצב: אני אגיד ברשות
דמיטרי אפרצב: כם כמה מלים ואני אשמח אם הדיון הזה יחזור לנושא המהותי ולא לאיזה שהיא סוג של סנגוריה ציבורית, כי אם מטרת הוועדה למצוא כאן---
שלי יחימוביץ': אולי אנחנו נחליט מה אנחנו נגיד?
שלי יחימוביץ': אתה תגיד מה שאתה רוצה ואנחנו נגיד מה שאנחנו רוצים, בלי הנחיות למה כן להתייחס ולמה לא להתייחס.
שלי יחימוביץ': אם יורשה לי.
דמיטרי אפרצב: אם מטרת הוועדה היא למצוא כאן שק חבטות, זאת לא היתה מטרת המחקר, אבל כל אחד יחליט מה שהוא יחליט.
דמיטרי אפרצב: אני חושב שאחת הבעיות ואחת הסיבות לכך שהוראת השפה נמצאת במצב כמו שהיא נמצאת, זה בין היתר גם סוג השאלות שנשאלו עד עכשיו, ואני מאוד מתחבר למה שאמרה חברת הכנסת סולודקין, אולי בגלל שכמו גם רבים שיושבים פה בחדר הזה, הם עברו את החוויה הזאת של לימודי שפה על בשרם, ולכן הרבה יותר קל להם להתחבר לנושא המחקר ולמה המחקר הזה נוצר.
שלי יחימוביץ': סליחה, לחברי כנסת שהם ישראלים ותיקים אין עמדה בעניין האולפנים ללימוד עברית?
שלי יחימוביץ': מה זה כל האמירות המוזרות האלה?
שלי יחימוביץ': עד עכשיו שמעתי רק האשמות, רמזים למי מותר לדבר ולמי אסור לדבר, מי מרגיש באמת ומי לא מרגיש באמת, ועל איזה נושאים כדאי לנו לדבר.
שלי יחימוביץ': אני מבקשת מיושבי הראש---
דמיטרי אפרצב: אני מאוד מצטער שאת מתרגמת אותי, אני לא באתי להתווכח כאן איתך.
דמיטרי אפרצב: חבל לי---
ציון פיניאן: המנהל הכללי יאמר את מה ש---
שלי יחימוביץ': לא נכון, לא זה מה שהוא אומר.
דמיטרי אפרצב: חשבתי שאני נמצא בבית מחוקקים בבית דמוקרטי---
שלי יחימוביץ': אני נולדתי בארץ, האם זה הופך אותי למיותרת בדיון על האולפנים ללימוד עברית?
שלי יחימוביץ': באמת, כמה נזיפות אפשר לקבל בדברי פתיחה של דרג מקצועי.
דמיטרי אפרצב: זה בסדר, כבוד היושב ראש, אני באתי ממציאות שכרגע---
ציון פיניאן: המנהל הכללי יאמר את מה שיש לו לומר, וגם לך יש ולחבר הכנסת אורון ולכל חברי הכנסת יש מה לומר.
שלי יחימוביץ': כן, אבל יש דרכים.
ציון פיניאן: בבקשה, אדוני.
דמיטרי אפרצב: זה בסדר, אני רגיל לזה, באתי משם, אז זה בסדר גמור.
דמיטרי אפרצב: סליחה, אני לא חשבתי שהדיון הזה צריך לגלוש לכל מיני כיוונים פוליטיים, כי מדברים על דבר---
שלי יחימוביץ': סליחה, האם היו כאן כיוונים פוליטיים?
שלי יחימוביץ': יש גבול, באמת.
ציון פיניאן: אדוני המנהל הכללי, הדיון הוא דיון מקצועי ולא פוליטי, וחברת הכנסת יחימוביץ ואני לא באותה מפלגה.
שלי יחימוביץ': ובכל זאת אנחנו חושבים אותו דבר, קדימה, ליכוד, עבודה.
דמיטרי אפרצב: אני לא הצלחתי להוציא משפט.
ציון פיניאן: אדוני המנהל הכללי---
דמיטרי אפרצב: אני הופתעתי שמה שמעניין פה בדיון, מי הדליף, מה הדליף.
דמיטרי אפרצב: מה מהות המחקר, זה מה שחשוב.
ציון פיניאן: אני מבקש, אל תיכנס לזה, וזהו זה.
דמיטרי אפרצב: מבחן התוצאה הוא מבחן קשה.
דמיטרי אפרצב: הוראה של השפה העברית או לימודי השפה העברית זה אבן היסוד בהתאקלמות של עולים בארץ, בכניסה לחברה הישראלית, וזו בעצם החוליה הכי חלשה.
דמיטרי אפרצב: יש כאן בעיה והבעיה הזאת בעיקר נבעה מהעובדה של הכניסה המאוד מאסיבית לפני עשרים שנה או יותר, של קבוצה מאוד גדולה של עולים, ואחר כך התאספו נוספים.
דמיטרי אפרצב: יכול להיות שאיפה שהוא בדרך משהו התפספס.
דמיטרי אפרצב: היה ברור לחלוטין שכאשר בראש של משרד הקליטה עומדת מי שעלתה בעצמה לפני 30 שנה, בהחלט הנושא הזה, שהוא נושא מאוד מאוד מרכזי, הוא על סדר היום, ואין כאן שום עניין ושום מטרה חס וחלילה לזלזל בעבודה של משרד החינוך, אלא היה צורך ורצון לעשות בדק בית בפנים אצלנו, על מה מדובר, מה הבעיה, איפה נמצאות הבעיות.
דמיטרי אפרצב: המטרה, בסופו של דבר, לא להעלות על מוקד אף אחד, אלא לחשוב ולחפש פתרון אמיתי, סוף סוף, כי הפתרונות כבר ניתנו, ומתוך מה שאני למדתי קודם, היו כבר ועדות והיו כבר החלטות, ואף החלטה לא יושמה מהסיבה העיקרית, שלא ניתן לנושא הזה פתרון תקציבי הולם ואמיתי.
דמיטרי אפרצב: אני הייתי מאוד מצפה, וזאת בעצם הציפייה וזה מה שאנחנו מתכוונים לעשות גם בהמשך, בכוונת משרד הקליטה, אני לא יודע איך זה הודלף ואיך זה הגיע לתקשורת, לא רצינו להיות שם, גם הכותרת שיצאה בעיתון היא בניגוד טוטאלי למה שכתוב בתוך המאמר.