GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יורם עבודי: עמותת "מנוחה נכונה" בתל רגב המטרופולין שבאזור חיפה, מחזיקה בסביבות שמונה שנים בהרשאה לתכנון ולא קידמה - - -
יעקב מרגי: כנראה צריך תחרות גם בקבורה אזרחית.
יורם עבודי: יש שם שטח של כ-50 דונאם שיכול היה לתת פתרון לכל אזור חיפה והצפון.
יורם עבודי: בעיקרון, המינהל מקצה קרקעות בהתאם לבקשות.
יורם עבודי: אם יש בקשה מאתרים שטח, הרשות המקומית אמורה לאתר את השטח ואז אנחנו מקצים לפי כללי המינהל, בדרך כלל ללא תמורה לעמותה המבקשת.
יורם עבודי: אגב, חברות הקדישא הגדולות של תל אביב, ירושלים, הצהירו ואמרו שהן מסוגלות ונכונות ועושות את זה לתת שטחים בתוך בתי העלמין שלהן לקבורה אזרחית.
ליה שמטוב: רק לתושבי המקום.
שלמה מולה: גברתי היושבת ראש, אדוני השר, אני רואה את המסמך של המ.מ.מ שבו למעשה משרד האוצר היה אמור לתקצב 15 מליון שקלים.
ליה שמטוב: חצי מליון.
מרים קונדה: היה 13 מליון שקלים.
שלמה מולה: אני מדבר כרגע על תקציב 2010.
שלמה מולה: אני מבין שהאוצר לא תיקצב, כך מבינים.
שלמה מולה: זאת אומרת, אנחנו נצטרך להיפגש עוד שנה עם תקציב, למעשה כרגע בתקנה תקציבית שלך כ-15 מליון שקלים, זאת אומרת, ההצהרה לא הולכת להיפתר.
יעקב מרגי: יש תשובה.
שלמה מולה: אם יש תשובה אז אני שמח.
שלמה מולה: השאלה השנייה.
שלמה מולה: אחרי שהחוק עבר עברו 14 שנה.
שלמה מולה: 14 שנה יש את דוח מבקר המדינה, וכולם מודים שדבר לא נעשה במלואו.
יעקב מרגי: אדוני המנכ"ל, חבר הכנסת יכול - - -
שלמה מולה: לפחות על פניו, על פי הדוח בסמכות וברשות יש רק בית עלמין אחד שהוקם, כל היתר זה סידורים בין חבר לחבר, אני מבקש להגיד מה שאני חושב, אני לא חייב להסכים איתכם.
שלמה מולה: אבל השר אומר אני הקצתי קרקע בבאר שבע וכן הלאה, אנחנו יודעים שבבאר שבע הוקם בית עלמין על פי החוק, כל היתר גם הקיבוצים, גם במקומות אחרים, כאילו עושים טובה.
שלמה מולה: התהליך הזה הוא תהליך שגוי, כמו שאביגדור אמר – שערורייתי.
שלמה מולה: תראו מה אנחנו עושים, מצד אחד אנחנו אומרים – העולים שהגיעו על פי חוקי מדינת ישראל, חוק השבות, או לא משנה באיזה סטטוס הגיעו, ויש כאלה שרוצים לעבור הליך גיור כדי לא רק לפתור את הבעיה הזאת אלא בעיות נוספות, ואז בהליך הגיור מקשיחים עליהם, אז בקושי מצליחים להתגייר.
שלמה מולה: אז אין מה לעשות, אדם גם כנראה הולך לעולמו, וגם כשהוא הולך לעולמו אין לו מנוחה, זאת אומרת, רודפים אחריו.
שלמה מולה: אדוני השר, אני לא מבין, אני לא מצליח להבין, אף אחד מאיתנו לא יכול להבין.
שלמה מולה: אבל אדוני השר, אני אומר לך, ואתה בא ואומר תנו לי כתף.
שלמה מולה: קודם כל יש לך את הכתף שלנו, אנחנו נסייע לך, מה שאפשר לסייע באמצעות הוועדה הזאת או ועדה נוספת, זה לא חשוב.
שלמה מולה: אבל אני אומר לך, היום מי שנותן את כל התשובות אתם השרים בעצמכם, אתה השר לשרותי הדת, המינהל נמצא אצל השיכון, תחתו - משרד הפנים.
יעקב מרגי: מזל שיש את ש"ס, יש את מי להאשים.
שלמה מולה: אני לא מאשים אותך, אני רק אומר לך - הפתרונות נמצאים אצלכם ביד.
שלמה מולה: אנחנו יכולים להיות כלי שרת לכם.
שלמה מולה: אם ראש עיריית חיפה - אחרי שאנשים קיבלו הנחות, קנו דירות, הוא עוצר תכנית שנמצאת בהליך, משרד הפנים יואיל בטובו לסגור לו את הברז.
שלמה מולה: יבוא ויגיד לו, אדוני, כל עוד שאתה לא פותר את הבעיה, אני לא נותן לך תקציבים.
יעקב מרגי: אסור.
שלמה מולה: תאמין לי, כשאתם רוצים אתם יכולים להשיג מה שאתם רוצים, אז אל תצטדק, אל תהיה צנוע.
שלמה מולה: גם את ה-10 מליון, ה-15 מליון שקל, 2 מליון שקלים, זה לא משנה, יש לך סגן שר האוצר במשרד האוצר, אם אתם תואילו לפתור את הבעיה, תאמין לי, אנחנו נוכל לתת לך רוח גבית, אבל אתם יכולים לפתור את הבעיה.
שלמה מולה: אני מאמין שאתם יכולים לפתור את הבעיה.
שלמה מולה: הנקודה הנוספת שאני רוצה לדבר עליה אדוני השר, השערורייה הזאת של מי שיש לו כסף נקבר באמצעות כסף למקומות שהוא חפץ.
שלמה מולה: דיברתי גם באופן אישי, יש כאלה שיש להם מנהגים תרבותיים שמאוד קשה להתמודד עם זה.
שלמה מולה: כל תהליך ההפרטה – בתי עלמין זה בכלל דבר שערורייתי בעיניי.
שלמה מולה: אתה מפריט את בתי העלמין, נותן לעמותות - כל אחד גובה על פי חפץ ליבו.
יעקב מרגי: אסור להם על פי חוק.
שלמה מולה: אני יכול לתת לך חשבונות של אנשים ששילמו, אחד ששילם 15 אלף שקלים, אחר ששילם 24 אלף שקלים, אחר ששילם 18 אלף שקלים.
שלמה מולה: אתה רוצה, אני אביא לך חשבוניות, אפילו חלק נמצאים אצלך.
יעקב מרגי: אעזור לך במשפט.
יעקב מרגי: עליתי לשידור לפני כשלושה שבועות בסוגיות האלה בעקבות דיון שהיה בוועדת הביקורת - אזרחית מן השורה הרימה את הכפפה.
יעקב מרגי: אמרתי, אני מזמין כל אחת שנפגעה להתלונן, וכל אחד ואחד שנפגעו להתלונן.
יעקב מרגי: היה פלפול משפטי, מצאנו בסדק וחרך חריגה של חברה קדישא מסויימת.
יעקב מרגי: אתמול כפינו אותה להחזיר כסף.
יעקב מרגי: יש מציאות שמשלמים יקר, לא מקובל עליי, אבל החוק מאפשר להם זאת.
יעקב מרגי: יש מציאות שעושים דין לעצמם וגובים סכומים, אלה יינקטו נגדם – אמר המוסד לביטוח לאומי, אני כשר לשירותי הדת אומר לכם, חברה קדישא שתגבה שלא כחוק יישלל ממנה רשיון הקבורה, היא תותרה ותחזיר כספים ונשקול אף לשלול ממנה את הרשיון.
שלמה מולה: אדוני השר, הבעיה טמונה בכך שאולי יכול להיות שזה בעניין של קביעת סכומים לגבייה, אני לא אומר אם חלקת האדמה בחיפה שווייה נניח לאיזה עיר או באיזשהו מקום בפריפריה שהאדמות שם יותר זולות.
שלמה מולה: אבל אני חושב שהשר לשירותי דת חייב להתערב שתהיה טבלה מסויימת, שיהיה מפורסם באתר אינטרנט.
יעקב מרגי: יש.
שלמה מולה: לכן אני חושב שהגבייה הזאת לא כדין, זה צריך להיות דבר פלילי.
שלמה מולה: מי שיש לו יכולת להתלונן הוא מתלונן ואולי מוצא את פתרונו.
שלמה מולה: יש עשרות אזרחים שלא יודעים להתלונן, מה לעשות, אבל הם נפגעים.
שלמה מולה: הדבר הנוסף, התהליך הזה מי שבכל זאת יש לו כסף נקבר בקבורה מיוחדת, ומי שאין לו כסף לא נקבר.
שלמה מולה: בתהליך הזה אני חושב שצריכה להיות איזושהי ועדת הנחות.
יעקב מרגי: גם את זה יש.
יעקב מרגי: החוק מחייב, אם היית צריך לכתוב את הנוהל, הייתי קולע בול לנוהל.
שלמה מולה: בכל זאת, תהליך הפרטה של בתי עלמין זה דבר בעייתי, ואני מציע בדיונים שאתם מקיימים בוועדת השרים לענייני קבורה אזרחית או כל קבורה אחרת, אני מציע לחשוב האם זה נכון התהליך של ההפרטות וכל מקום שבו היו הפרטות, תאמין לי, המדינה רק הפסידה ולא הרוויחה.
ליה שמטוב: אדוני השר אתה רוצה להתייחס לתקציבים.
שלמה מולה: העלה חבר הכנסת שלמה מולה חשש, הסכום לא תוקצב.
שלמה מולה: כפי ששמעתם גם ממר עבודי, ממינהל מקרקעי ישראל.
שלמה מולה: האוצר כל שנה שם את הסכום, לוקח אותו, שם את הסכום, לוקח אותו.
שלמה מולה: יש הבנה עם האוצר, ברגע שזה ייצא לפועל, זה יתוקצב.
שלמה מולה: הסר חשש מליבך - לא יתקצב האוצר - מן הגורן ומן היקב אתן אני עד שהאוצר ייתן.
שלמה מולה: אגיד מה בעיה.
שלמה מולה: אם הכסף נמצא אצלך בתקנה, אני יודע שועדת הכספים אישרה, אני יודע שכנסת ישראל אישרה.
שלמה מולה: אני יכול לבוא אליו בטענות.
שלמה מולה: ברגע שאתה בא ואומר, כשאני רוצה להוציא את הכסף, אני המנהל, יעבור עוד חודש, נערי האוצר אנחנו יודעים איך - - - שמעתי אתמול את שר השיכון מה הוא אמר בעניין הזה, ובעניין אחר, הוא אומר חבר'ה מה אתם רוצים ממני, אני לא שולט בנערי האוצר.
יעקב מרגי: לבושתי, כשאני נאבק עם האוצר והוא אומר לי מה אתה רוצה, אני עשר שנים או תשע שנים שם את הכסף בתקנה, והעמותה הזו לא מנצלת את זה, כשתנצלו אני אתן.
יעקב מרגי: ואני אומר לך, אם האוצר יעכב אותי חודש, חודשיים, שלושה, אני אפעיל את התקנה ואחר כך אקבל מהאוצר, זו הדאגה האחרונה שלי.
יעקב מרגי: הדאגה הראשונה שלי - פריסה נכונה של קרקעות, זו הדאגה לתת מענה, ולהגדיל את התחרות בתחום הקבורה האזרחי.
יעקב מרגי: לא ייתכן שעמותות מסויימות, אלא אם כן יש הסבר מצדיק, מניח את הדעת, יחזיקו בקרקע 5, 6, 7, 8 שנים ולא עשו בה שימוש, כשאחר לא יכול לעשות בה שימוש.
יעקב מרגי: יש עמותות אחרות שרוצות להשתמש בקבורה אזרחית שיהיה.
יעקב מרגי: לא הצלחת, אהלן וסאהלן, תחזיר את הקרקע, או שהמינהל יקח את הקרקע.
יעקב מרגי: אני יודע שהרשויות המקומיות מקצות קרקע, יאשר את זה ראש הרשות הותיק לשעבר, מר מנחם אריאב.
יעקב מרגי: אם 5 שנים לא ניצלת, לא עשית, לא ביצעת את הייעוד שלמטרתו הוקצה הקרקע, לוקחים את הקרקע חזרה, אני לא מבין.
יעקב מרגי: אנחנו כמו בני ערובה בתל רגב, כמו בני ערובה בגן רווה, ועוד כמה מקומות שעוד יהיו בעתיד, לא מקובל.
יעקב מרגי: אני אעלה את זה בדיון בוועדת שרים לענייני קבורה הקרובה, גם נושא של מדיניות הקצאות הקרקע וביטול הקצאות גם כן.
ליה שמטוב: ניתן כבוד לראש העיר לשעבר של נצרת עילית מנחם אריאב שקלט 25 אלף עולים חדשים.
מנחם אריאב: גברתי, יושבת ראש הוועדה, נעים להיות פה, ברשותך, אדוני השר, שעזרת לנו רבות גם כשלא היית שר.
מנחם אריאב: באתי לספר איך הגענו לבית העלמין בעיר.
מנחם אריאב: קודמי, זכרונו לברכה, מרדכי אלון, היו כמה עשרות משפחות – בעפולה, במגדל העמק, אז חיפשנו דרך.
מנחם אריאב: לא הסתכלנו בחוק כי אז לא היה חוק, אני מדבר 50 שנה אחורה.
מנחם אריאב: לקחנו חלקת קרקע באישור המינהל, לקחנו את הרב המקומי.
יעקב מרגי: בגלל זה קמה המדינה, בגלל סגנון עבודה כזה.
יעקב מרגי: היום, לך תעשה את זה, תשב, אתה יודע עם מי.
מנחם אריאב: אז נתקלתי באחת התופעות שלא ידענו אותם.
מנחם אריאב: מגיע אליי חבר אומר לי, מנחם, אמי נפטרה, אמרתי מה הבעיה, הוא אומר לי היא קתולית, היא רוצה קבורה קתולית.
מנחם אריאב: ירדתי לבישוף, אמרתי תציל אותי.
מנחם אריאב: אמר, שלם, שילמנו, קברנו.
מנחם אריאב: אז עשינו עוד חלקה למסופקים או לאנשים הם חסרי דת או לא רצו להזדהות.
מנחם אריאב: וכך, לא קבורה עצמאית ולא חברה עצמאית, נתנו את השרות לתושב כפי שמגיע לו.
מנחם אריאב: ניסינו לראות מה אנחנו עושים, עשו אז כמה דברים.
מנחם אריאב: לדוגמה, אגרת קבורה לא חובה, כל יחידת ארנונה משלמת 189 שקלים לשנה, יש לה כל השירותים – הבאת הגופה מאיפה שהיא באה, התושב מגיע לחברה, לעירייה, מוסר את תעודת הזהות.
מנחם אריאב: מתאמים איתו מאיפה לוקחים את הגופה, אוטובוס לרשותם, כל הסידורים שצריך, מודעות, הכל.
מנחם אריאב: האדם מבולבל, הוא באסון, הוא מוכן לשלם הכל, אין לו מה לשלם.
מנחם אריאב: וכך הגענו, וגם כשנפטרים בחוץ לארץ צריך להביא אותם לשדה התעופה, גם זה עשינו.
מנחם אריאב: במשך הזמן באו ואמרו לנו מה עם זה, מצבות, לערירים, לחסרי כל.
יעקב מרגי: חסכת לביטוח הלאומי.
מנחם אריאב: עכשיו אתם גיבורים, תלכו איתי אחורה.
יעקב מרגי: רבותיי, הוא ראוי רק לשבח.
מנחם אריאב: יש לנו הורים בחוץ לארץ, אנחנו רוצים תו זיכרון בבית העלמין, לקחנו קיר הם רושמים את הזכרונות שלהם ומתייחדים עם זה בדרך שהם רוצים לעשות.
מנחם אריאב: החברה פועלת ברשיון עצמאי.
מנחם אריאב: העירייה דואגת, אני מקווה שגם היום, דואגת לכל הבעיות שיש מבחינה אדמיניסטרטיבית חוקית וכללית, ואין פה כל בעיה.
מנחם אריאב: מה שהתעורר לאחרונה בחלקת המסופקים באו ורוצים כומר.
מנחם אריאב: סיכמנו עם הרב נוסח, מזמור תהלים שאומרים לכולם, לא לדבר על לא יהודים, על חסרי דת לא יהודים, עכשיו באים ואומרים כומר.
מנחם אריאב: אמרנו שיבוא הכומר בחלקה ההיא, לא ניצור בעיות ולא נייצר בעיות, וגם את זה הסדרנו.
מנחם אריאב: עכשיו יש מה שנקרא שרוצים מקום ליד מי שנפטר ראשון, קיבלנו אישור ממשרד הפנים כמה צריך לעלות כל חלקה.
מנחם אריאב: אני רוצה שיבואו לחיות בנצרת עילית לא למות.
מנחם אריאב: תודה, גברתי היושבת ראש, אם יש שאלות, בבקשה.
ליה שמטוב: (יושבי ראש מתחלפים – אברהם מיכאלי - בשעה 09:10)
אברהם מיכאלי: נשמע את נציגת משרד הפנים, היא קשורה לנושא של רשות התכנון.
נטלי אוסטרובסקי: עוד בשנת אלפיים היתה החלטת ועדת שרים לענייני קבורה שבכל בית עלמין צריך להקצות קרקע חדשה או הרחבה של בית עלמין קיים, צריך להקצות קרקע, לא אמרו 10%, אבל להקצות קרקע לקבורה אזרחית.
נטלי אוסטרובסקי: בנוסף לזה, היתה החלטה שלכל החלטת הממשלה לגבי קבורה, צריך גם להטיל את המחוייבות להשתמש בקבורה רווייה.
נטלי אוסטרובסקי: אני רוצה לומר, שכל הזמן פה מדברים על 40 אלף נזקקים, אפשר להגיד, אנשים שצריכים את הקבורה האזרחית.
נטלי אוסטרובסקי: אבל בקבורה רווייה, הצפיפות של הקבורה – אלף קברים לדונאם.
נטלי אוסטרובסקי: בסופו של דבר אנחנו צריכים רק 40 דונאם לכל 40 אלף אנשים שעכשיו אנחנו מדברים עליהם, ובכל הארץ בשנה נפטרים 30 אלף.
נטלי אוסטרובסקי: זאת אומרת, זה במשך שנים.
נטלי אוסטרובסקי: אני לא רוצה להגיד שיש מצב ממש לא קשה, אבל הוא לא קטסטרופלי.
שלמה מולה: לא צריך לחכות עד שיהיה קטסטרופלי.
נטלי אוסטרובסקי: קבורת "מנוחה נכונה", אנחנו מאוד מכבדים אותכם, אבל אתם לפי החלטת הממשלה קיבלתם 30 דונאם בגן רווה.
נטלי אוסטרובסקי: בעקבות ההחלטה הזאת, צמצמנו שטח בירקון עד 15 דונאם, אתם לא השתמשתם.
מרים קונדה: לא קיבלנו.
נטלי אוסטרובסקי: אתם קיבלתם.
נטלי אוסטרובסקי: היתה הקצאה ל-30 דונאם לשלב ראשון.
נטלי אוסטרובסקי: אתם לא השתמשתם, אני הייתי במשא ומתן עם "מנוחה נכונה" ואמרתי שאפילו יש תכנית לשטח הזה.
יעקב מרגי: יש גם כסף.
נטלי אוסטרובסקי: יש גם כסף.
נטלי אוסטרובסקי: לאן הגענו, אתם לא לקחתם את השטח, אנחנו מאבדים את השטח בכלל, כי מורידים את האתר מהמפה.
נטלי אוסטרובסקי: יש לי עוד עניין.
נטלי אוסטרובסקי: עכשיו אנחנו עושים שינוי לתמ"א 19 שזו תכנית מתאר ארצית לבתי עלמין.
נטלי אוסטרובסקי: אחד מהנושאים זה קבורה אזרחית.
נטלי אוסטרובסקי: בכל בית עלמין חדש או הרחבה של בית עלמין קיים, אנחנו דורשים איזשהו אחוז, אנחנו לא יכולים להגיד 10 אחוז, אבל זה עוד לא בטוח לקבורה אזרחית.
נטלי אוסטרובסקי: זה מספיק.
נטלי אוסטרובסקי: אבל צריך להשתמש בקרקע, לא רק לקבורת שדה.
נטלי אוסטרובסקי: אם אנחנו דורשים קבורה רווייה בכל הארץ, לכל הנפטרים, למה לאזרחים לא יהודים צריך להיות קבורת שדה.
נטלי אוסטרובסקי: זה לא נכון, וזה לא מדיניות של קבורה.
אברהם מיכאלי: זה נושא פסיכולוגי שעדיין אנשים לא קולטים שזה כנראה הולך ומתרחב בכל הארץ.
נטלי אוסטרובסקי: בענף הזה של הלא יהודים יש מספר גדול בערך 63%, היה סקר והם אמרו שלא איכפת להם, או שזה קבורה רוויה או קבורת שדה.
יעקב מרגי: בקרב העולים מיוצאי מדינות חבר העמים - אין בעיה.
נטלי אוסטרובסקי: לכן אי אפשר להגיד שיש לנו בעיה, אין לנו תכנון.
יעקב מרגי: אמרנו, אין פריסה.
יעקב מרגי: גם הנתונים שהמ.מ.מ מציג, למה באמת אין קטסטרופה, כמו שאמר מנחם אריאב.
יעקב מרגי: אני בידיעה אישית, הרבה חברות קדישא מאלתרות פתרונות בתוך חברות הקדישא עם כמרים, בלי כמרים, אבל חברות הקדישא יוצאות רק בקונטציות של איזה תלונה, הן עושות עבודת קודש.
יעקב מרגי: יש מקרים שאנשים לא גמישים ולא מצליחים לתת מענה, לכן אין קטסטרופה.
יעקב מרגי: כפי שאמרה כמות הקבורה כ-38 אלף בשנה, בוא נאמר כ-40 אלף.
יעקב מרגי: הנתונים שנתן המ.מ.מ.
יעקב מרגי: הכמויות הן לא גדולות, אין לנו נתונים מהקיבוצים והמושבים שהפכו את הסטרט-אף החדש הזה.
יעקב מרגי: אתה יודע, נכפיל את הכמות של המ.מ.מ., אבל עדיין כל מקרה הוא בעייה, אני לא יכול לומר אין לי בעיה.
יעקב מרגי: כאשר תושבת הצפון מחצור צריכה לכתת רגליים לכרמיאל לנסות לבקש חסד וטובה לקבור את יקירה, זו בעיה שלי, בעיה שלנו, בעיה של המדינה.
יעקב מרגי: אם היתה פריסה נכונה, אם היינו מצליחים למצות את תל רגב, מצליחים בגן רווה, אני חושב שזעקת הדיון הזה היה מתייתר היום, זה היה נותן מענה, ואני מסכים איתך אם באמת תל רגב היה מפותח וגן רווה במרכז היה מפותח, היום הדיון הזה כמעט והיה מתייתר.
אברהם מיכאלי: לאורך הדיון עולה הטענה כלפי "מנוחה נכונה".
אברהם מיכאלי: אתם גוף אחד בכל הארץ?
אברהם מיכאלי: כי יש פה "מנוחה נכונה" חיפה.
אברהם מיכאלי: מנוחה נכונה בתל רגב זה מישהו אחר אני מבין.
יעקב מרגי: זה ארגון גג אחד.
מרים קונדה: אני מאלה שב-1996 חיזרנו על הפתחים וחוקק חוק הקבורה האזרחי חלופי, כאשר ראינו בחוק התחבורה האזרחי חלופי מענה לכאלה שהם ספק יהודים, ומענה ליהודים שרוצים להיקבר ליד כאלה שהם ספק יהודים, וליהודים שאינם רוצים טקס דתי.
מרים קונדה: זאת אומרת, חוק הקבורה האזרחי לא בא לתת תשובה רק לספק יהודים, אלא הוא לתת תשובה לנושא הרבה יותר רחב - - - הרב רביץ היה שותף לחוק הזה וראה את זה בכבוד רב.
אברהם מיכאלי: החוק הוא מקיף את אומרת.
מרים קונדה: סליחה שלא התחלתי בזה מכובדיי, אבל אני לא רגילה להופיע בפני ציבורים.
מרים קונדה: לגבי הנושא של התנהלות בתל רגב.
מרים קונדה: אנחנו לקחנו אדריכל על חשבוננו.
מרים קונדה: צריך להגיד משהו שאולי הוא לא כל כך יפה, אבל "מנוחה נכונה" בכל העמותות זה מתנדבים שלא רואים בנושא הזה עסק, אלא רואים בנושא הזה שליחות.
מרים קונדה: אני מתקנאת בחברות קדישא שעם השנים יכולים להשקיע.
מרים קונדה: במנוחה נכונה אין לאף אחד מהעמותות כספים שיכולים להשקיע.
מרים קונדה: מאחר ואנחנו לא רצינו כל השנים להתקשר עם בעלי ממון שפני שזה גם לא נכון וגם אי אפשר, מפני שאז זה נהפך לעסק ולא כפי שביטוח הלאומי וכפי שהחוק אומר.
מרים קונדה: אנחנו כל הזמן רצים תרנגולת – ביצה, ביצה – תרנגולת, מפני שהכסף הראשוני לפיתוח בבאר שבע, אילולא זה שהמדינה הקצתה את הכסף, ואתה יודע טוב על ורדין ומוריס, אי אפשר היה לפתוח בבאר שבע.
יעקב מרגי: היה 10 מליון שקלים.
מרים קונדה: בסדר.
מרים קונדה: את הבסיס לבית העלמין לבאר שבע המדינה מימנה, היה אז השר שטרית, פרופסור שטרית ואתה ועוד איקס אנשים.
מרים קונדה: ההנחה הראשונה היא שאם המדינה לא נותנת את הכספים הראשונים לפיתוח הראשוני אי אפשר לעמוד בזה.
מרים קונדה: אני לא רוצה לסנגר על תל רגב, אבל עד לא מזמן היה ויכוח עם תל רגב על החלקה, מפני שהיה כבר תכנון על חלקה אחת, באו ואמרו להם החלקה הזאת מפריעה מפני שאתם במרכז בית עלמין לחלקה אחרת, היו דיונים והיו משפטים.
יעקב מרגי: אנחנו אחרי הכל, אחרי פסק דין, אחרי העברת כספים, אחרי סלילת כביש הגישה.
מרים קונדה: אני מכירה את הנושא, אני חושבת שהוא ראוי לבדיקה נוספת, לבדוק איפה התקלה.
מרים קונדה: אני לא בטוחה שכל התקלה היא ב"מנוחה נכונה" חיפה, אבל אנחנו נבדוק הכל.
יעקב מרגי: אסביר לך.
יעקב מרגי: לפי התגובה שלהם, הם אומרים, כל עוד אין להם את כל מלוא הכסף לפיתוח לא יתחילו, זה אבסורד.
יעקב מרגי: אין להם יכולות שינטשו לטובת מי שיש לו יכולת.
מרים קונדה: אם אתם תסכימו שניקח שותפים עסקיים לנושא הזה - - -
יעקב מרגי: תבדקו אתכם, זה לא תלוי בי.
מרים קונדה: הדיון הוא לא על הנושא הזה.
אברהם מיכאלי: המינהל הזכיר שבעצם כבר הקרקע כבר מוקצית והפיתוח לא מתחיל, אז בעצם אתם מאבדים את הקרקע.
מרים קונדה: סליחה, אני מנסה לתת כעת תשובה, שגם כאשר הקרקע מוקצית, אם המדינה לא מקצה כספים לעניין הזה.
מרים קונדה: (חילופי יושבי ראש – היו"ר ליה שמטוב)
אברהם מיכאלי: יש פה כספים שעוברים משנה לשנה, ורואים שהכסף לא מנוצל.
מרים קונדה: הכספים שהועברו משנה לשנה, רבותיי, יש קריטריונים.
מרים קונדה: כשמגישים את הקריטריונים, אומרים הקריטריונים אינם, אין עוד עדיין רשיון קבורה.
מרים קונדה: אתה עצמך גם כן יודע את זה.
מרים קונדה: אם אין אישור ממשרד הדתות, אז אין אישור מביטוח לאומי.
אביגדור אוחנה: אין דבר כזה.
מרים קונדה: אני אומרת את דבריי.
מרים קונדה: יש הערמת קשיים בנושא כל בתי העלמין של האזרחיים.
מרים קונדה: לגבי תל רגב – מאחר ואנחנו עשינו בדיקה, אי אפשר היה לפתח את תל רגב, לכן החזרנו את זה, יש שם עתיקות, יש שם כביש ויש קיבוץ.
נטלי אוסטרובסקי: את מדברת על גן רווה.
מרים קונדה: בגן רווה בלתי אפשרי היה.
נטלי אוסטרובסקי: אני מצטערת, אבל זה לא נכון, יש 150 דונאם.
מרים קונדה: בגן רווה זה בלתי אפשרי, באנו למינהל מקרקעי ישראל, והוא הציע לנו את החלקה בגעש, עד היום אנחנו מחכים לחתום את החוזה.
מרים קונדה: בגעש יש לנו גם כן את הכספים.
יעקב מרגי: אני אחדש לך, געש ישן בוטל בתמ"א 19.
מרים קונדה: עכשיו הוא בוטל.
מרים קונדה: אנחנו כבר שלוש שנים מחכים.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, אם תחכו, גם תל רגב יילך לכם.
יעקב מרגי: אני אדאג שיקחו לכם בתל רגב, אני אתן את זה לכל מאן דהו שמוכן להתחיל ב-2010 לקבור שם.
יעקב מרגי: אני אבדוק את הסעד המשפטי שיש לי, ב-2010 לא תהיה שם קבורה, אני אקח מתל רגב, אני אפעיל הכול כדי שגוף אחר יעשה את זה.
יעקב מרגי: אני לא צריך לבוא לפה, ושמונה חודשים שאני בתפקיד לשבת ולדווח ולהתנצל על קבורה אזרחית כאשר זה לא תלוי בידיים שלי.
מרים קונדה: סליחה, כבוד השר, אני רוצה לברך אותך על זה שאתה כל כך אקטיבי בעניין הזה.
מרים קונדה: אבל אני גם רוצה להאיר ולהעיר, שהנושא של קבורה אזרחית, צריך להיות מטופל לא על ידי עמותות, אלא על ידי הממשלה במודל של באר שבע שאתה נתת פה לדוגמה.
מרים קונדה: אני רוצה עוד משפט אחד להוסיף, משפט חשוב.
מרים קונדה: אתם מדברים כאן על כבוד האדם, וועדת הקליטה מדברת על ספק יהודים.
מרים קונדה: אבל יש גם עולים שנשואים 50 ו-60 שנה לספק יהודים והם יהודים, ואינם יכולים להיקבר אחד ליד השני.
מרים קונדה: לפחות אני מקבלת כל יום טלפונים מהאנשים מה עושים עם העניין הזה.
מרים קונדה: הפתרון רק בבתי קברות אזרחיים.
יעקב מרגי: אין חולק על כך, אנחנו אחרי זה, אנחנו אחרי הדיון, אחרי חקיקת החוק, אחרי הקצאת הקרקע, אחרי הקצאת המשאבים, אנחנו אחרי כל זה.
מרים קונדה: היות ואנחנו לא רואים בזה עסק, אנחנו מבקשים את כבוד השר שיעזור לנו, לאו דווקא ל"מנוחה נכונה" שיעזור להקים בתי עלמין אזרחיים.
יעקב מרגי: הצהרתי זאת.
מרים קונדה: יושבת כאן חברה מ"מנוחה נכונה" נהריה, ותספר את מדורי הגיהנום שהיא עוברת.
יעקב מרגי: אני יכול לעדכן אותה על ישיבה שהיתה לי השבוע עם ראש עיריית נהריה, והוא הולך בתוך בית העלמין החדש בכברי, לתת מענה גם לסוגייה הזאת.
חנה גרי: חצי שנה אני מנסה להיפגש איתו וכל פעם יש לו סיפור אחר.
יעקב מרגי: גברת חנה, הכבוד הוא גם לי לשוחח איתך ולומר לך, יחס הפערים של שמונה שנים תל רגב וגן רווה וחצי שנה ראש עיריית נהריה שהוא עשה הכל עם המשאבים המוניציפלים, אני חושב שזה ברמה סבירה והוא מגיע לכלל פתרון.
אביגדור אוחנה: נציין שבנהריה קיימת מצוקה כללית, לאו דווקא לקבורה אזרחית.
מרים קונדה: הייתי מאוד מבקשת את כבוד השר, שכתובתנו נתונה לקבל מידע איפה אפשר להשתלב, אנחנו ברצון נעזור במה שאפשר, מפני שהמטרה שלנו היא פתיחת בתי קברות אזרחיים חלופיים.
יעקב מרגי: מאוד מעריך שאת רוצה לפתוח בתי עלמין, אבל בינתיים את מהווה לי מכשול.
יעקב מרגי: החזקת לי את תל רגב – לא עשית כלום.
יעקב מרגי: גן רווה - לא עשית כלום, זה מפריע.
מרים קונדה: הודענו למינהל מקרקעי ישראל שאי אפשר לפתח את זה.
אריה אביר: גברתי היושבת ראש, אנחנו הבעלים של חברה שנקראת "מנוחה מכובדת", אנחנו חברה פרטית.
אריה אביר: למעשה, מה ששמעתי כאן, אציג לכם מצגת, שאני רוצה להראות לכם את כל מה שאפשר לעשות ללא תמיכה, ללא עזרה במחירים של הביטוח הלאומי בלבד, תחת פיקוח של הביטוח הלאומי, כן ניתן מענה.
אריה אביר: למעשה בית העלמין נקרא גבעת ברנר, אבל זה לא גבעת ברנר, זה בית העלמין של מנוחה מכובדת, זה נותן פתרון לכל היישובים מגוש דן תל אביב, גדרה, ולמעשה - לתושב בית ים להגיע לירקונים או להגיע לבית העלמין גברת ברנר, זה כמעט אותו זמן.
אריה אביר: הייחודיות של בית העלמין הזה, שזה בית העלמין לחסרי דת ספק יהודים, כאשר אנחנו עובדים בצמידות עם חברת הקדישא בראשון לציון וברחובות, ונותנים להם פתרון לאותם דברים.
אריה אביר: לא שומעים עלינו, וזה טוב, כנראה שאנחנו עושים את עבודתנו נאמנה, התוצאה, אם תסתכלו בטבלאות, תראו שלמעשה, לרגע חשבתי על ידידיי מחיפה, שמדברים על 1,100 חסרי דת או ספק יהודים, בבית העלמין שלנו אנחנו כבר מגיעים למספר של מעל 1,500, ואנחנו פועלים מ-2002.
בנימין הסה: בלי קבורה רווייה.
אריה אביר: בלי קבורה רווייה, וכעת אנחנו עוברים גם - - -
יעקב מרגי: רק לעזרתכם, נתון סטטיסטי.
יעקב מרגי: אוכלוסיית העולים שהגיעה היא אוכלוסייה בוגרת.
יעקב מרגי: אני כראש חברה קדישא בשנים כשראינו שבאר שבע קלטה עלייה, ראיתי את העלייה בכמות הנפטרים.
יעקב מרגי: הכמויות הן גדולות, אתה שומע את הממדים, שפה אלף במצטבר, במעורב, מסתבר שרוב העולים מוצאים את הפתרונות בבתי העלמין הרגילים של חברות הקדישא, הן של המועצות הדתיות.
יעקב מרגי: אני לא אומר שאין בעיה, ישנה בעיה.
יעקב מרגי: כשיש לי בעיה בצפון, יש לי בעיה אם זה אחד או עשר או אלף או מאה זה בעיה, לכן צריך לפתור אותה.
יעקב מרגי: זה רק כדי לסבר את האוזן.
אריה אביר: הכנתי מצגת שמראה איך כן עושים את זה, כאשר ראינו.
אריה אביר: בקצרה מאוד, טלגרפית.
אריה אביר: החברה הוקמה כדי לאפשר קבורה מכובדת לכל אדם במדינת ישראל ללא קשר דת וכל הדברים האלה.
אריה אביר: למעשה, אני רוצה להסב את תשומת ליבכם לסעיף האחרון.
אריה אביר: החברה תאפשר קבורת נפטר בבית עלמין ללא קשר למקום מגוריו וללא כל תשלום נוסף.
יעקב מרגי: למרות שיכולת בחוק.
אריה אביר: למרות שיכולתי בחוק, אנחנו עושים, זה לפי הנחיית הביטוח הלאומי וכך אנחנו עובדים.
מרים קונדה: וגם יהודים.
אריה אביר: גם יהודי אם הוא רוצה להיקבר, בעיקרון אני יכול לתת הרצאה ארוכה.
אריה אביר: אני חושב שבקבורה יש תרבויות שונות גם שמתחברות.
אריה אביר: אני לא הייתי רוצה שיהיה לי טקס של כומר ליד יהודי, ליד רב יהודי, זה קצת מפריע, לכן המודל העיסקי שלנו היה שאנחנו נרכז לאוכלוסייה הספק יהודים שהתרבות והמנהגים שלהם שונים, ואם יהודי בא ורוצה הוא יודע מראש שהוא הולך להיקבר בסביבה כזאת ולא להיפך.
אריה אביר: לכן המודל העסקי שלנו היה ליצור הפרדה מלאה של קבורה ולכבד כל דת ודת וכל מנהג ומנהג.
אריה אביר: החברה היא חברה עסקית לגמרי, היא קמה מתוך רעיון של שני אנשים שראו מצוקה, אני אומר את זה תמיד, ראינו את המצוקה של הפיגוע בדולפינריום, של שני הילדות שלא היה להן איפה להיקבר.
אריה אביר: למעשה, יזמות עסקית לגמרי.
אריה אביר: מה שעשינו, אנחנו מתפעלים היום שני בתי עלמין בגבעת ברנר וברבדים.
אריה אביר: כל התמורה, כל ההשקעה בבתי עלמין, נעשית על ידי החברה בלבד, זאת אומרת ממקורות עצמיים.
אריה אביר: לא קיבלנו שום מענק, לא מהמדינה, ולא מאף אחד, אלא ממקורות עצמיים שלנו.
אברהם מיכאלי: איך הקרקע הגיע אליכם?
אריה אביר: לקחנו חלקה בתב"ע - - -
יעקב מרגי: אתה עושה בדיוק מה שעושות חברות הקדישא ביום יום.
יעקב מרגי: רק קבורה אזרחית מקבלים מענק הקמה, אף אחד לא מקבל מענק הקמה.
אריה אביר: אני אתן תשובה.
אריה אביר: בבית העלמין בגבעת ברנר היתה תב"ע אזורית אזורית לבית עלמין, לקחנו חלקה מבית העלמין, בהסכמה עם הקיבוץ.
אריה אביר: זאת אומרת, אין כאן רווח, ולמעשה השקענו, אתם תראו גם בפיתוח השטח, גם התחזוקה, למעשה הכל ממקורות עצמיים.
אריה אביר: התמורה היחידה שמתקבלת זה תשלום הביטוח הלאומי שמגיע.
אריה אביר: שירותי הקבורה לא רק שניתנים בחינם, אם יש משפחות - עלתה חברת הכנסת כאן ודיברה על גלמוד.
אריה אביר: אנחנו מקימים מצבות לכל הגלמודים, אם יש משפחה שגם את זה לא ניתן, כי למשל יש בן זוג ולכן הוא לא זכאי לקבלת מענק מצבה כגלמוד, אנחנו, על מנת לשמור על הצורה בבית העלמין מממנים גם את זה, את המצבה.
אריה אביר: אתם יכולים לראות את בית העלמין שהוא גם מטופח.
אריה אביר: סל השירותים שאנחנו נותנים למשפחה ללא כל תשלום, ארון קבורה סטנדרטי, לבוש המנוח.
אריה אביר: אנחנו נותנים להם חשמל בחינם, כי זה יושב מתחת לקו מתח ארצי של חברת חשמל, הם יכולים לקבל בחינם שדה אלקטרו-מגנטי.
נטלי אוסטרובסקי: סליחה, לא מדוייק מה שאתה אומר.
אריה אביר: טהרה מתקבלת, ההובלה של הנפטר באזורים האלה בחינם.
אריה אביר: בהתאם להגדרה שהביטוח הלאומי הגדיר לנו מה שנקרא אזורי.
אריה אביר: אנחנו בתחום הזה של הדברים האלה.
אריה אביר: חלקת הקבר ואיש הדת שאנחנו נותנים אותו בהתאם לבקשת המשפחה, זה יכול להיות רב, זה יכול להיות כומר, או יכול להיות של האתיופים כל מיני אנשי דת אחרים.
אריה אביר: כל זה קשור במענק שלמעשה אנחנו מקבלים מהתמורה מהביטוח הלאומי, ומזה אנחנו מתקיימים לדבר.
אריה אביר: כל התחזוקה מתבצעת, אתם רואים.
אריה אביר: יש גם צמחיה שם, זה גם מטופח מבחינת צמחייה, מתוחזק, נקי, ומאפשר לכל משפחה גם פינות ישיבה, שהן יכולות, והמנהגים השונים שהם יוכלו להתייחד באזכרה לאנשים שלהם, כאשר כל הדברים האלה נעשים, זה חלק מהתמונות שאתם רואים של בית העלמין.
אריה אביר: אנחנו נותנים עוד דבר אחד בשונה לבתי עלמין, פה נכנסים לנעליים של חברת קדישא.
אריה אביר: למעשה, אנחנו נותנים את השרות מהבית.
אריה אביר: גם מבצעים את ההובלה וגם את הקבורה.
אריה אביר: למעשה לא מאפשרים לכל מיני מתווכים באמצע כדי לקחת מהמשפחה שהיא במצוקה, ולהביא לבית העלמין.
אריה אביר: אנחנו באים ואומרים מהרגע הראשון שיש נפטר, בדיוק פועלים כחברת קדישא, אבל כחברה פרטית.