GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איריס פלורנטין: וכאן אנחנו צריכים לרכז את עיקר הכוח בשנים הקרובות.
איריס פלורנטין: זה באמת כולם ביחד, כי זה פן שונה לחלוטין.
איריס פלורנטין: כי הם לא מבינים שיש להם בעיה.
איריס פלורנטין: כי למחרת הם קמים בבוקר ואין בעיה.
איריס פלורנטין: כאן הבעיה העיקרית.
איריס פלורנטין: הם לא רואים את הנזק מיד.
ליה שמטוב: אני רוצה לשאול אותך משהו.
ליה שמטוב: ב-2003, כשכיהנתי כסגנית ראש העיר, אז קיבלתי פניות מההורים על זה שהגיעו לעובדות סוציאליות, והגיעו עם זה שהם חושדים שהילדים מתחילים לגנוב, לגנוב מהבית, הם לא יודעים אם הם כן משתמשים בסמים או כן שותים, אבל בכל זאת ההורה מרגיש משהו.
ליה שמטוב: והעובדות הסוציאליות ענו, ולא פעם, ש"תבואו אלינו כבר כשזה יקרה".
ליה שמטוב: שמחתי מאד שהרשות עובדת עכשיו בהרבה מקומות עם הילדים האלה, שעדיין לא הגיעו ל-"כשזה יקרה אז תגיעו".
ליה שמטוב: ומפעילים כל מיני פרויקטים של כדורגל, של זה נקרא "קבן" - אני לא יודעת אם אתם מכירים.
ליה שמטוב: זה בזמן האחרון שומעים הרבה.
ליה שמטוב: זה תכניות, כמו - איך, איך בעברית "קבן"?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: "קבן" - "של מי השורה הזאת" אפשר לקרוא לזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דומה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא זה, אבל - -
קריאה: משחקים עם אקטואליה.
ליה שמטוב: זה משחק כזה, אקטואלי, ורואים שיותר ילדים משתתפים בתכניות האלה.
ליה שמטוב: ויכול להיות שאם לא היה, אז יכול להיות שגם לא היה להם מה לעשות, והיו מתדרדרים לזה.
ליה שמטוב: אז השאלה שלי למה ענו ככה או עונים גם היום: "אם זה לא קרה, אז תגיעו כשזה יקרה".
איריס פלורנטין: אני רוצה להתייחס לזה בכמה רמות למה שאת אומרת.
איריס פלורנטין: כיוון שאנחנו מדברים על רצף של שימוש, אז גם יש רצף של מענים.
איריס פלורנטין: את ציינת כמה ואני אנסה לעשות איזושהי הבנה של רצף המענים.
איריס פלורנטין: ברצף המענים יהיו הרבה גורמים שאני אנסה לפרט אותם שיתנו מענים דיפרנציאליים, כי צריכים מענים שונים לאוכלוסיות שונות.
איריס פלורנטין: את נתת דוגמא, בגדול, לפרויקטים של מניעה, שמיועדים לאוכלוסייה שהיא ספק נוגעת ספק התחילה, ותופסים אותם במקומות שהם נמצאים, לעצור אותם לפני.
איריס פלורנטין: זו מניעה, זה כרגע משרד החינוך והרשות עושים.
איריס פלורנטין: אחר כך יש כאלה שקופצים עוד מדרגה וזה פרויקטים שאנחנו נכנסים אליהם, וזה מה שדיברתי על הקבוצות "מתבגרים בעלייה".
איריס פלורנטין: זה כבר מצב שאנחנו יודעים שהנוער הזה הוא יותר בסיכון, והנוער לא רוצה להגיע.
איריס פלורנטין: מה שאנחנו עושים ב"מתבגרים בעלייה", שזה שלב יותר מתקדם מבחינת השימוש בחומרים, זה להגיע לנוער שכבר ספק נוגע, ספק משתמש בצורה קבועה, ומגיעים אליהם במקומות שהם נמצאים.
איריס פלורנטין: זאת אומרת שאנחנו לא פותחים קבוצה כזאת סתם באיזשהו מקום, אלא מתלבשים על מועדון נוער, על פעילות קיימת, על קבוצת ספורט, על קבוצת כדורגל, ונכנסים עם קבוצה שהיא טיפולית.
איריס פלורנטין: שאנחנו מדברים על "מתבגרים בעלייה", זו קבוצה שהיא טיפולית לחלוטין, שיושבת כבר על גבול של מניעה וטיפול.
איריס פלורנטין: ואז אנחנו מדברים על שנה-שנתיים שלוש של קבוצות, שבני הנוער האלה מתחילים להשתמש ואנחנו תופסים אותם.
איריס פלורנטין: יש פחות מידי.
איריס פלורנטין: היו בשנה האחרונה 27 קבוצות, זה לא מספיק.
איריס פלורנטין: אני מקווה שנצליח להגיע ליותר.
איריס פלורנטין: זה כבר על תפר יותר מתקדם.
איריס פלורנטין: בשלב הבא - ואני רוצה להגיב על התשובה שאמרו לך עובדים סוציאליים: אני לא מסכימה לתשובה הזאת, אבל אני חושבת שהתשובה הזאת נובעת מהיעדר ידע מה לעשות עם האוכלוסייה שלא רוצה ולא מצליחים לגייס אותה.
איריס פלורנטין: לא סתם אמרתי שאנחנו מדברים היום על כך שאנחנו מגיעים למקום שנוער נמצא.
איריס פלורנטין: אם תשאלי את העובדים שלי היום מה הנחיה שאנחנו נותנים ועל מה הצוותים שלנו יושבים, זה: תגיעו לבני הנוער, תלכו אליהם.
איריס פלורנטין: כשהגשנו בתכנית הלאומית פרויקטים של ניטור, אז אנחנו אומרים: אנחנו לא רוצים שיהיה מדריך שיעשה את האיתור, כי זה לא עובד.
איריס פלורנטין: אנחנו רוצים שיהיו צוותים של אנשי מקצוע שכולם יעשו את העבודה, יגיעו לבן הנוער, וזה לא יהיה מדריך שאוסף אותם והוא עובר לעובד סוציאלי.
איריס פלורנטין: יהיה איש שעושה את העבודה שיגיע, ישכנע ויביא את האוכלוסייה לטיפול.
איריס פלורנטין: גם כשעבדנו בקיץ בפסטיבלים או במקומות, בחוף דוגית לצורך העניין, לא כל האוכלוסייה הגיעה לטיפול.
איריס פלורנטין: אפשר להגיע לחלק מהאוכלוסייה, אבל צריך לבוא ולשכנע אותם בכל מיני דרכים.
איריס פלורנטין: לכולם לא כולם יגיעו לטיפול.
איריס פלורנטין: זה המקום שצריכים להבין שיש מניעה, יש מניעה טיפולית, יש טיפול, וכל הגורמים יצטרכו לדעת לעבוד ביחד ולעשות את זה, לתת מענה.
איריס פלורנטין: אם יש מישהו שיגיד שהוא לא יכול, נצטרך לעזור לו להגיד שהוא יכול לעשות את זה.
איריס פלורנטין: אני מקווה שבעתיד התשובות יהיו אחרות.
אסתר אבלין גרוס: אני אסתי גרוס, משרד החינוך.
אסתר אבלין גרוס: אני רק רוצה להשלים בקיצור את התמונה.
אסתר אבלין גרוס: גם אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם כל הגורמים.
אסתר אבלין גרוס: במערכת החינוך הפורמאלית יש שני מוקדים עיקריים, אחד זה מניעה ראשונית - והאתגר שלנו זה באמת איך לעשות מניעה ראשונית בצורה כזאת, שבאמת היא תגיע לכל האוכלוסיות בתוך בתי הספר.
אסתר אבלין גרוס: רק לדוגמא: הופקה חוברת עכשיו שהיא מיועדת לכל מיני אנשי מקצוע, במיוחד אנחנו עובדים עם מורים.
אסתר אבלין גרוס: זה היה בשיתוף עם הרשות, עם משרד הקליטה, עם שירות הרווחה של משרד הקליטה.
אלי זרחין: למה לא קיבלנו את זה בבתי הספר?
אסתר אבלין גרוס: מה?
אורנה שביט: חדש חדש מהתנור.
יאיר גלר: חדש חדש, הופעת בכורה.
אסתר אבלין גרוס: את זה?
אסתר אבלין גרוס: זה חדש.
אסתר אבלין גרוס: זה ממש יצא.
אורנה שביט: זה יצא ביום חמישי.
אסתר אבלין גרוס: זה ממש ממש עכשיו יצא, אני מקווה שכולם יקבלו.
אסתר אבלין גרוס: עכשיו אני רוצה להגיד: זה איזשהו כלי שיעזור למורים שממילא עוסקים במניעה, לעשות את זה קצת יותר רגיש תרבות.
אסתר אבלין גרוס: יש עוד תכנית בתוך בית הספר, שהיא חוליה בין המניעה הראשונית ובין הטיפול, וזה מניעה שניונית לאוכלוסייה בסיכון, שזו תכנית שבאמת פותחה ביחד עם הרשות, זה נקרא תוכנית אופ"י.
אסתר אבלין גרוס: הרעיון הוא להגיע לבני נוער בסיכון לשימוש, ואני יודעת באופן אישי שלא מעט נוער עולה משתתף בקבוצות האלה.
אסתר אבלין גרוס: זה מבחינת העבודה במשרד החינוך באופן פורמאלי.
אסתר אבלין גרוס: אני רק רוצה להוסיף דבר אחד קטן, בכל זאת משרד החינוך: מה שאנחנו מנסים לעשות ברמה הראשונית זה ליצור נורמה חברתית כללית בכל החברה.
אסתר אבלין גרוס: אני לא אעשה עכשיו איזשהו תשאול מה הרגלי השתייה –ואני מתמקדת עכשיו באלכוהול – של כל אחד מהיושבים פה.
אסתר אבלין גרוס: זה נכון שכדי שבני נוער ישתמשו פחות באלכוהול, גם אנחנו המבוגרים, כל אחד מאיתנו, חברה נורמטיבית, מתפקדת, צריכים להסתכל על הדוגמה שנותנים לבני הנוער.
אסתר אבלין גרוס: זה אתגר ענק, זה לא רק משרד החינוך, ואני חושבת שאנחנו עוסקים בשינוי הטבע האנושי, שהיא משימה שהיא לא תמיד ניתנת למדידה.
אסתר אבלין גרוס: זהו.
אלי זרחין: אפשר לשאול שאלה את משרד החינוך?
ליה שמטוב: נו, כן.
אלי זרחין: שתי שאלות, גברתי.
אלי זרחין: אחד, היתה ישיבה בנושא כאן לפני שנתיים וגליה שחם התנגדה בתוקפנות נגד כולם, שהיא לא מוכנה - היא דיברה כאן ויש פרוטוקול - לטפל בעולים בבתי הספר, אין להם שום דבר ייחודי, היא טענה, והיא טענה שאנחנו עובדים עם כולם ביחד וזהו.
אלי זרחין: היתה החלטה של הכנסת שמימשו אותה לחודשיים ופיטרו את כולם, שצריך להיות בשפ"י, אצלכם ביחידה, בן אדם יוצא העדה.
אלי זרחין: ורימה גלקין עבדה אצלכם חודשיים כמעט.
אסתר אבלין גרוס: שנתיים.
אלי זרחין: היא לא עבדה שנתיים.
אסתר אבלין גרוס: שנה שלמה בוודאי.
אלי זרחין: היא עזבה לפני שלוש שנים, אם אני לא טועה.
אלי זרחין: מאז אין אף אחד.
אלי זרחין: זו שאלה אליך.
אלי זרחין: יש החלטה של הכנסת, מלפני שנתיים, שמשרד החינוך חייב לתת מענה ייחודי, בבתי ספר עם ריכוז גבוה של דוברי רוסית, לדוברי רוסית ולא לכולם.
אלי זרחין: שתיים, שאתם צריכים להעסיק ביחידה מדריכים ייחודיים יוצאי אתיופיה ודוברי רוסית לעבודה הזאת.
אלי זרחין: איפה זה עומד היום?
אלי זרחין: האם יש איזשהם שינויים?
אסתר אבלין גרוס: כן, אני אשמח לענות, אם אפשר.
אסתר אבלין גרוס: קודם כל, אני רוצה - - -
אלי זרחין: עוד דבר אחד, אני יועץ חינוכי, עובד בבית ספר ש-1100 תלמידים שלי, כולם דוברי רוסית.
אלי זרחין: בחיים לא קיבלתי שום עזרה מכם.
אלי זרחין: בחיים.
אלי זרחין: ואני 12 שנה עובד בבית הספר.
אסתר אבלין גרוס: יועץ חינוכי איפה?
אלי זרחין: יוהנה ז'בוטינסקי.
אלי זרחין: 12 שנה עובד שם, בחיים אף אחד לא פנה אלי.
אסתר אבלין גרוס: יש שם גם אופ"י וגם - - -
אלי זרחין: סליחה, אני יועץ חינוכי 12 שנה, בחיים לא היה דבר - חוץ מפיקוח שלי אישית, שאני מלווה אותם בפרטני - שמישהו פנה אלי משפ"י ואמר: צריכים עזרה בעבודה עם עולים, בחיים לא היה דבר כזה.
אסתר אבלין גרוס: אוקי, אשמח לענות.
אסתר אבלין גרוס: אני דווקא כל הנושא של תוכנית רגישת תרבות זו המומחיות שלי.
אסתר אבלין גרוס: אני ממש, זה מדבר אלי, אני מבינה את הצורך, אני מאוד מסכימה שצריך התמודדות ייחודית לאוכלוסיות שונות.
אסתר אבלין גרוס: אבל יש איזושהי רגישות מקצועית, שאני לא יודעת אם זה הנושא כאן, שאנחנו צריכם להיות מאוד זהירים.
אסתר אבלין גרוס: מצד אחד, המסר שיש לנו - המניעה היא אוניברסאלית, היא מדברת לכל האוכלוסיות.
אלי זרחין: אבל לא אותו דבר.
אסתר אבלין גרוס: רגע.
אסתר אבלין גרוס: עכשיו, יחד עם זאת, הכלים שמשתמשים בהם חייבים להיות ייחודיים לאוכלוסיות השונות.
אסתר אבלין גרוס: כמו שהזכרת, אנשי מקצוע שבאים מרקע תרבותי מסוים - ואתם שומעים, לי יש מבטא, אני גם עולה, אמנם לא מברית המועצות.
אסתר אבלין גרוס: אני היטב מודעת לנושא של, למשל, שימוש בקרב בני נוער שהם עולים מארצות דוברות אנגלית.
אסתר אבלין גרוס: יש אצלנו ביחידה היום מדריך שהוא בעצמו יוצא אתיופיה, והוא באמת מקדם בעזרת החוברת הזו, למשל, כשהדגש הוא גם על עולים מברית המועצות וגם על עולים מאתיופיה, פיתוח רגישות בקרב מורים.
אסתר אבלין גרוס: דבר שני, שהיה ספציפי, אני חושבת שאתה אפילו יודע את זה, יש תוכנית שמיועדת לשע"ל, שזו תכנית מיוחדת של משרד החינוך ללימוד השפה העברית.
אסתר אבלין גרוס: תורגמו חומרי מניעה שמתייחסים לכל החומרים, לשפה של העברית הקלה, כדי שהמורים יוכלו לעבוד באופן מותאם תרבות עם תלמידים.
אסתר אבלין גרוס: עכשיו, אמנם רימה גלקין עבדה שנה, אחרי זה הייתה מדריכה אחרת.
אסתר אבלין גרוס: אמנם השורשים שלה לפחות דור אחד, אני לא יודעת לגבי דור שני.
אלי זרחין: היא לא היתה דוברת רוסית.
אסתר אבלין גרוס: היא לא הייתה דוברת רוסית, נכון.
אסתר אבלין גרוס: אבל היא המשיכה את העבודה.
אסתר אבלין גרוס: ובהחלט נשמח לקבל לשירותינו עוד פעם דובר רוסית לקרב המדריכים.
אלי זרחין: תפרסמו מכרז.
אסתר אבלין גרוס: עכשיו אני רוצה, מה שלא הספקתי להשלים, זה שהרגישות היא שמצד אחד צריך, אמרתי, מסר אוניברסאלי עם כלים ייחודיים, וזה כדי למנוע סטיגמטיזציה של האוכלוסייה.
אסתר אבלין גרוס: זה החבל הדק שאנשי החינוך חייבים ללכת עליו.
אסתר אבלין גרוס: כי לא נעזור לאף אוכלוסייה אם ננסה להגיד – כמו שיש תפיסות ברחוב – שהאוכלוסייה הרוסית "מקלקלת" במירכאות, את הוותיקים, בנושא השימוש בחומרים.
אסתר אבלין גרוס: לכן בדיוק זה נקרא: "רגישת תרבות".
אסתר אבלין גרוס: כדי ללכת על החבל הדק הזה.
ליה שמטוב: תודה, אנחנו חייבים לסיים, אז משרד הקליטה, את ואנחנו נסיים.
אלי זרחין: שיאיר יענה אולי.
יאיר גלר: אם יינתן לי אני אענה.
יפה וולמן: שמי יפה וולמן, אני נציגה של המשרד לקליטת העלייה.
יפה וולמן: אני חושבת שכאן נאמר שרוב העבודה נעשית במשולב עם המשרדים השונים, עם משרד הרווחה, עם משרד החינוך, עם הרשות למלחמה בסמים.
יפה וולמן: משרד הקליטה לא פועל בוואקום, הוא עובד עם כל היחידות, עם כל הרשויות.
יפה וולמן: אנחנו עובדים עם אל סם, עם משרד הרווחה, אנחנו באמת, כמו שאמרה כאן הנציגה של משרד החינוך, עבדנו עם משרד החינוך להוציא מדריך לעבודה עם תלמידים עולים בגישה רגישת תרבות, אז מבחינה זו גם רוב המחקרים גם הם בשיתוף עם הרשות למלחמה בסמים, כל העבודה היא ביחד עם המשרדים השונים.
רחל שפירו: אני קול מהשטח.
רחל שפירו: אני כבר שנה שלישית בתכנית של "מתבגרים בעלייה".
רחל שפירו: אצל יאיר במצגת הייתה שורה אחת: "מתבגרים בעלייה", ועכשיו איריס סיפרה שיש 27 קבוצות.
רחל שפירו: אני רוצה להגיד שאני מבקשת להמשיך עם התכנית הזו.
רחל שפירו: זו התכנית הכי מוצלחת.
רחל שפירו: אני רק מספרת דוגמא, רק דקה אחת: שילד אחד מהקבוצה, לפני שנתיים, ביקשנו ממנו לצייר את המשפחה.
רחל שפירו: נתנו לו דף, הוא מצייר ככה: אבא עם בקבוק וודקה, אמא עם בקבוק וודקה, אחות שילדה ילד גם עם בקבוק וודקה, אצל הילד בעגלה גם בקבוק וודקה, והוא, אחרי קו כזה שמן הוא גם עומד עם בקבוק וודקה.
רחל שפירו: אחרי שנתיים בתכנית הזאת ביקשנו למלא שאלון, והוא לא רוצה למלא שאלון.
רחל שפירו: הוא עשה גם כזה, את הקו השמן כזה, אבל על הקו הוא כתב: "כבר שנתיים אני לא שותה".
רחל שפירו: אני מבקשת להמשיך עם התכנית מתבגרים בעלייה.
ליה שמטוב: על איזה גיל את מדברת?
רחל שפירו: זה גיל 15.
רחל שפירו: אני רחל שפירו מלוד.
ליה שמטוב: כן, בבקשה, יאיר.
יאיר גלר: שתי דקות בקצרה, אני לא אאריך.
יאיר גלר: קודם כל, מה שהוצג פה זה כמובן עבודה, גם חלקית וגם כמובן שממוקדת ברשות ובחבר העמים במיוחד.
יאיר גלר: משרד הרווחה, משרד החינוך ומשדר הבריאות משקיעים מאות מיליוני שקלים וכמות משאבים אדירה, בהגעה לכל אדם שצריך טיפול.
יאיר גלר: דובר כאן על המילה רוצה אני, כי חייבים את ההסכמה.
יאיר גלר: גם אותו מקרה שאני לא מכיר אותו אישית שתואר על ידי אירינה, אין ספק שהוא טרגי, ויש הרבה מאוד מקרים טרגיים בנושא של סמים.
יאיר גלר: אין מדינה בעולם שיודעת לסגור הרמטית את הנושא הזה של טיפול בסמים והתאמה לכל אחד.
יאיר גלר: אבל גם בין דבריה תואר סוג של תהליך טיפולי שהבחור עבר, ולצערנו, בסופו של דבר, לא הצליח.
יאיר גלר: ואין ספק שהמקרה הוא מקרה טרגי, אבל אסור לקחת ממקרה פרטני אחד ולהשליך אותו על מאמץ לאומי גדול שנעשה פה.
יאיר גלר: ההתייחסות היא התייחסות פרטנית לכל אדם ואדם.
יאיר גלר: אי אפשר להוציא אדם מהבית ולאשפז אותו בכפייה, אין חוק כזה במדינת ישראל, יש הרבה מאד חברי כנסת שמתנגדים למהלך הזה.
יאיר גלר: כאשר דיברנו איתם והצענו להם את ההצעה כדי לשמוע את עמדתם, היתה התנגדות נחרצת לאשפוז בכפייה.
יאיר גלר: זה חייבים להבין, דבר אחד.
יאיר גלר: הדבר השני: מדינת ישראל בנתונים שלה שומרת יחסית על גובה והיקף בעיה שהוא נשלט.
יאיר גלר: כלומר: אנו יודעים את המספרים, אנו יודעים את האחוזים ואנו ממקדים בדיוק על פי מחקרים.
יאיר גלר: והמחקרים הם כאן בכל הכיוונים ובכל ההצלבות – אני רואה שהגברת דווקא עכשיו יצאה – אבל הבדיקה היא על סמך מחקר, לא משובץ אדם סתם ולא בונים פרויקט כי למישהו מתחשק, אלא הדברים ממוקדים על פי הצורך ועל פי בחינה ועל פי מחקר, ועושים follow up ובודקים את ההצלחות ואת הכישלונות כדי לדעת, למשל כמו "מתבגרים בעלייה" וכמו פרויקטים אחרים.
יאיר גלר: תוכניות מהעולם – באות הנה משלחות, אנשינו יוצאים לכל הכנסים בעולם, אנחנו לוקחים את כל התוכניות ועושים אדפטציה למדינת ישראל, מה שמתאים לנוער ומה שמתאים למבוגרים.
יאיר גלר: אנחנו מייבאים ידע ומייצאים ידע, וציינתי כבר בפתיחת דבריי שמדינת ישראל נחשבת כמדינה מאוד מאוד מתקדמת.
יאיר גלר: זה קורה גם במשרד הרווחה וזה קורה גם במשרד הבריאות וגם במשרד החינוך, ומכל העולם באים ללמוד אצלנו - העולם המערבי - באים ללמוד אצלנו כיצד לפעול כנגד הנושא הזה.
יאיר גלר: עלה פה הנושא של חלוקת תקציב.
יאיר גלר: למעשה, חלוקת תקציב, אותו הסכם קואליציוני שכיוונת אליו, זו למעשה המצגת שראית.
יאיר גלר: היא מתמקדת, הפעילויות בנושא של מניעה ושל הסברה ושל הספורט - - -
אלי זרחין: אתה יכול להגיד במספרים?
יאיר גלר: לא, אני לא רוצה להיכנס גם להיכנס למספרים.
יאיר גלר: אני יכול לשלוח לך, אין לי שום בעיה ואני אעשה את זה בשמחה.
אלי זרחין: אשמח לקבל.
יאיר גלר: גם את סיכום שנת העבודה וגם את תכנית שנת העבודה, יש שם פירוט לכל תחום ,לכל מגזר, לכל אוכלוסייה, פירוט מקסימאלי, ואני בשמחה חוזר למשרד ושולח לך.
יאיר גלר: אנחנו שמחים מאוד, אמרתי, לעניין הזה, של מיצוי תקציב ומיצוי תקציב אופטימאלי, אנחנו עושים את זה.
יאיר גלר: אנחנו גם חייבים להגיד, והזכרתי את זה במילה אחת:
יאיר גלר: גם בני העדה האתיופית ממומנים מהתקציב הזה.
יאיר גלר: זה אותו תקציב.
יאיר גלר: מאחר והטיעון היה ממוקד בחבר העמים התמקדנו בהם.
אלי זרחין: ברור.
אלי זרחין: אלה אותן בעיות בסך הכל.
מיכאל בן-ארי: More or less.
יאיר גלר: כן, More or less.
יאיר גלר: בדיוק.
יאיר גלר: עוד מילה אחת אני רוצה להגיד: דובר פה גם על הנושא של האלכוהול, אני לא אכנס עכשיו לכל התכנית.
יאיר גלר: מדינת ישראל 60 שנה לא התעסקה באלכוהול.
יאיר גלר: זה עלה פעמיים, פעם אחת ב-2005 ופעמיים אחת ב-2008 כיוזמה של הרשות, ולצערנו, אני אומר, זה לא צלח.
יאיר גלר: ב-2009, מכניסתו של השר אהרונוביץ לתפקיד, למעשה חלה תפנית של 180 מעלות.
יאיר גלר: יש היום תוכנית לאומית, התחילה לרוץ רק בנובמבר, לפני חודש וחצי.
אלי זרחין: תכנית לאומית למה?
יאיר גלר: למלחמה באלכוהול.
יאיר גלר: זה בעצם שינוי תרבות.
יאיר גלר: עכשיו, זה מהלך של שנים, אתה יודע ששינוי תרבות ואתה יועץ חינוכי, שינוי תרבות זה לא במהלך של חודש חודשיים.
יאיר גלר: שלב אל"ף התחלנו עם האווירה הציבורית, עם ההסברה, זה עבר לחקיקה, זה עובר עכשיו להרבה מאוד מהלכים של טיפול ושל שיקום, של הסברה מסיבית לצעירים, הסברה למבוגרים.
יאיר גלר: כל אחד כמובן את הפלח שלו.
יאיר גלר: נשב בעוד שנתיים ואז נגיד אם הצלחנו או לא הצלחנו, אבל בפעם הראשונה לקחנו נושא ורצים איתו קדימה ואני חושב שבעניין הזה באמת ראוי - - -
אסתר אבלין גרוס: רק אם אפשר אנקדוטה לנקודה הזאת.
אסתר אבלין גרוס: רק לדוגמא: נכנסים לכיתה עם אוכלוסייה מעורבת, ואם המורה מדבר בנושא אלכוהול, הוא רק צריך להזכיר את המילה וודקה ולא עראק או משהו כזה, וזה יכול ליצור אחד משני דברים: או הזדהות מצד אוכלוסיית התלמידים עם עבר מברית המועצות, או החזקת סטיגמה שהשתייה קשורה לאוכלוסייה זו.
אסתר אבלין גרוס: זו רק דוגמה של מה שאתה עכשיו הזכרת.
יאיר גלר: מה שאני אומר, המילה אחרונה: אנחנו משווים את עצמנו תמיד לעולם המערבי, המצב לעולם לא יהיה הרמטי, אופטימלי, כלומר: סגירה ומיגור.
יאיר גלר: אין כזאת מדינה.
יאיר גלר: המדינה היחידה שדיברה על כך שהיא הצליחה זו סינגפור, להערכתנו הם מטעים והם לא מדייקים בנתונים שהם מוסרים.
יאיר גלר: זו הערכתנו וזו לא רק הערכתנו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שמה קרה שם?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא שותים שם בכלל?
יאיר גלר: אין שם כלום, לא שתייה, לא סמים, כלום, בסינגפור.
יאיר גלר: אבל זה מה שהשלטון מספר, זה לא מה שכמובן קורה.
אלי זרחין: זה אותו הדבר ערים נקיות בארץ.
יאיר גלר: לא, לא.
יאיר גלר: להבדיל אלף אלפי הבדלות.
יאיר גלר: כאן זה עובד בשיטה אחרת לגמרי.
יאיר גלר: אנו נמשיך לעשות את כל המאמצים, אני מודה לך שוב על הדיון ושנפגש באמת רק בהצלחה.
ליה שמטוב: הוועדה שמעה את הסקירה של הרשות למלחמה בסמים ובאלכוהול על הפעילות בקרב יוצאי מדינות חבר העמים.
ליה שמטוב: הוועדה שמחה לשמוע שבעזרת התקציבים המיוחדים שהעבירה מפלגת ישראל ביתנו הורחבה הפעילות למאבק בסמים ובאלכוהול.
ליה שמטוב: הוועדה קוראת לרשות להיות קשובה לנושאים שעלו בדיון ולנסות לשפר כלים ופתרונות רגישי תרבות ושפה, והוועדה מודה לכל הגורמים המקצועיים והמסורים לנושא.
ליה שמטוב: אבל יכול להיות שהבטיחו לו מהסוכנות או מנתיב- בשבילו הכל זה "קליטה".
סופה לנדבר: כדי שבשבילו הכל יהיה קליטה אנחנו מסוגלים לתת היום טיפול בשלט רחוק, וכך אנחנו נוהגים.
סיגל ליבוביץ: בהמשך למה שהשרה אמרה – ברגע שמשרד הקליטה מעורב בתהליך אנחנו לוקחים אחריות מלאה לכל מה שאנחנו מפרסמים ולכל מה שנוגע לתהליכי הסיוע והקליטה.
סיגל ליבוביץ: פרויקט נוסף שהתחיל מבקשתה של השרה – זה חשיפת תור הממתינים לדיור.
סיגל ליבוביץ: אנחנו היום מבצעים איזשהו סוג של מהפכה, של שקיפות המידע, וזה מאד מתקשר לנושא פרסום שקיפות, שקיפות הנתונים.
סיגל ליבוביץ: ככל שחוק חופש המידע מתיר אנחנו נאפשר בהחלט לכל עולה להיכנס לתיקו האישי ולראות מה מקומו בתור.
סיגל ליבוביץ: עד היום נעשו הדברים במערכות הקליטה.
סיגל ליבוביץ: יש לנו היום כ- 30 אלף בקשות לדיור.
סיגל ליבוביץ: המערכת הזו בהחלט תסייע לאותם עולים לדעת את מיקומם בתור.
סיגל ליבוביץ: בשלב הראשוני יהיה log in ו- password, שם משתמש וסיסמא מאובטחים.
סיגל ליבוביץ: על בסיס זה ייכנס העולה למערכת כשהיא מוצפנת, יקבל את כל המידע, גם בצד הדמוגראפי וגם בכל מה שקשור לנושא תור ההמתנה.
קריאה: אבל בפועל – נניח, עולה שגר בקרית גת.
סיגל ליבוביץ: הוא נכנס לאינטרנט, ליישום שנוציא לאינטרנט בבוא הזמן ויקבל את כל הפרטים אודותיו.
דימיטרי אפרציב: ייכנסו בזה, יש בלשכות גם מתנדבים, יש עמדות אינטרנט.
סיגל ליבוביץ: אפשר אפילו להגיע ללשכה ולברר.
סיגל ליבוביץ: קהל היעד – עולים חדשים, עולים ותיקים, תושבים חוזרים, מתעניינים בעליה ועובדי המשרד.
סיגל ליבוביץ: אנחנו חייבים להיטיב את השירות באופן מתמיד ושוטף על מנת שאותם הרכזים בשטח יעשו את העבודה בצורה הטובה ביותר ויתנו את השירות הטוב ביותר לעולים.
סיגל ליבוביץ: ופה אנחנו באמת שמים את הדגש.
סיגל ליבוביץ: אלו היעדים לטובת עידוד העליה, התקדמות טכנולוגית – אנחנו חייבים כל הזמן להיצמד לעדכון הטכנולוגי.
סיגל ליבוביץ: אנחנו מכשירים כאן
סיגל ליבוביץ: את הצוות כדי שהוא יידע להיות מעורה בפרטים ובעדכונים הטכנולוגיים האחרונים.
סיגל ליבוביץ: דיברנו קודם על תיק עולה באינטרנט, שקיפות המידע, חשיפת המידע העדכני והשבחת התשתיות, כמובן.
סיגל ליבוביץ: נותנים לציבור העולים את המידע באופן ישיר ובלתי אמצעי.
סיגל ליבוביץ: קצת נתונים: דיברנו קודם על יהדות התפוצות.
סיגל ליבוביץ: המספר הוא באמת לא מעודד אבל האתגר הוא גדול, בפנינו, וננסה לעשות את המירב כדי לנסות להביא כמה שיותר עולים לארץ.
סיגל ליבוביץ: אז מצפון אמריקה אנחנו רואים בהחלט את המספרים.
סיגל ליבוביץ: מדובר כמעט ב- 6 מיליון יהודים שחיים באמריקה, ולפניכם ההתפלגויות בשאר חלקי העולם.
סיגל ליבוביץ: אלה הנתונים מהלמ"ס.
דימיטרי אפרציב: לגבי היהודים שיש בחו"ל?
דימיטרי אפרציב: הנתונים האלה-לפחות לגבי חאמה - - -
קריאה: זה לא זכאי חוק השבות.
קריאה: זה יהודים.
סיגל ליבוביץ: כל מי שיהודי וחי בתפוצות.
קריאה: אלה אומדנים.
קריאה: נדמה לי שזכאי חוק השבות – זה יותר.
סיגל ליבוביץ: קצת על תיק עולה ממוחשב – יש לנו כאן את מערכת הליבה המרכזית של ארגון מערכת העולים.
סיגל ליבוביץ: היא מורכבת מ – 30 תתי מערכות שנוגעות לכל תחום קליטה: דיור, אולפנים, סל קליטה, כל התשלומים הכספיים, הנושא של התמיכות, השלטון המקומי, תיעוד לזכאות, כל תהליכי המשרד, כל היחידות – יש להן מקביל במערכות המחשוב.
סיגל ליבוביץ: היום, כל פעולה אפילו הפשוטה ביותר לא יכולה להתבצע ללא המעורבות שלנו כיחידת המחשב.
סיגל ליבוביץ: לצד זה יש את הממשקים האוטומטיים.
סיגל ליבוביץ: כדי להקל על ציבור העולים אנחנו פתחנו ממשקים כדוגמת המוסד לביטוח לאומי.
סיגל ליבוביץ: כדי לא לטרטר את אוכלוסיית הקשישים אנחנו מעבירים את הנתונים באופן אוטומטי.
סיגל ליבוביץ: כשהם מגיעים לקבל את השירות כבר אנשי המשרד שלנו יודעים את הפרטים אודותיהם.
סיגל ליבוביץ: הם לא צריכים ללכת, להגיע, לחכות בתור.
סיגל ליבוביץ: הכל כבר מגיע אל הלשכה.
סיגל ליבוביץ: מהיום שהוא מגיע – זה בדרך כלל קורה תוך יום יומיים, אלה עסקאות אוטומטיות ללא מעורבות יד אדם.
דימיטרי אפרציב: זה מאד מאד טרי זה נמצא כרגע בדיונים, בבדיקות ראשונות.
דימיטרי אפרציב: זה אפילו עוד לא הגיע למערכות מידע, אבל המשרד גם עושה היערכות.
דימיטרי אפרציב: יש מסקנות אחרי שטיפלה ועדה, על תהליכים של קליטה ראשונית, על כל מה שקשור למתן תעודת זהות, פתיחה של חשבון בנק וקופת חולים ביום שהעולה מגיע.
דימיטרי אפרציב: זאת אומרת, הוא אמור לצאת משדה התעופה, ביום הראשון של הגעתו כאשר הוא מסודר מכל ההיבטים האלה.
דימיטרי אפרציב: זה מקצר תהליכים כי הטכנולוגיה השתנתה ואנחנו הולכים להיכנס עכשיו לדיונים בנושא.
קריאה: זה כבר עובד, המעבר הזה?
דימיטרי אפרציב: כן.
סיגל ליבוביץ: כן, זה כבר עובד.
קריאה: איזה היזון אתם מקבלים מהמשרדים- ביטוח לאומי, משרד השיכון, לגבי המידע שאתם מעבירים?
סיגל ליבוביץ: אנחנו מעבירים את הקובץ כאשר העולים עולים ארצה, עם כל הנתונים הדמוגראפיים לביטוח הלאומי.
סיגל ליבוביץ: הם מחזירים לנו, ותלוי, זה לפי העניין – אם אנחנו מבקשים מהם איזשהו feedback לגבי קליטת הקובץ – איך הוא שולב במערכות שלהם.
סיגל ליבוביץ: כל דבר כזה מקבל א הביטוי בהתאם לצורך.
קריאה: אבל מהם אתם שומעים שזה עובד טוב?
קריאה: יש קורולציה בין הדברים?
סיגל ליבוביץ: בוודאי, בוודאי.
סיגל ליבוביץ: כל הדברים האלה מכווני מחשב.
סיגל ליבוביץ: זאת אומרת, כל פעילות – אנחנו מקבלים את ה- feedback לגבי אופן שליחת הקובץ.
סיגל ליבוביץ: לפעמים קורה – כמו בכל מערכות מחשוב, שהקובץ לא עובר.
סיגל ליבוביץ: יש לנו תמיד את ה- feedback שזה לא עבר, שהסטטוס הוא כזה או אחר, ולפי זה אנחנו מתאימים את העניין או שולחים מחדש, תלוי בסוג הבעיה.
סיגל ליבוביץ: משרד השיכון- גם, כל הנושא של משכנתאות, אנחנו מעבירים באופן אוטומטי מרשם אוכלוסין, כל הנושא של הקבלת הנתונים, וכו'.
סיגל ליבוביץ: תכנית העבודה שלנו – כמובן, בהתאם למה שאמרתי קודם, תתבסס בהמשך על חידוש היוזמות למינוף גלי העליה מחו"ל, השבחת התשתיות של שיפור השירות לרכזי הקליטה ולמשתמשים במשרד, לנסות ולהעמיק את השירותים על בסיס האינטרנט כפלטפורמה של הידברות באופן א פורמלי, ישיר ובלתי אמצעי עם עולים, שיפור והשבחה של תשתיות המחשוב ופיתוח מערכות מידע להנהלה.
סיגל ליבוביץ: בסופה של המצגת אנחנו גם נראה איזושהי דוגמה לכך.
סיגל ליבוביץ: קצת על כוח האדם – ואנחנו, בסופו של דבר, גם עושים את העבודה.
סיגל ליבוביץ: נמצאים פה, כפי שאמרתי, גם הצוות הבכיר, אבל יש לא מעט עובדים שעוסקים במלאכה.
סיגל ליבוביץ: הרבה מתוכם עובדי פיתוח.
סיגל ליבוביץ: 14 עובדים מסך כל העובדים הם עובדים תקניים, עובדי המשרד.
סיגל ליבוביץ: כל השאר הם עובדי חברות שנוגעות בכל מיני תהליכים מאד רגישים ומסייעים לנו בקידום המטרות.
סיגל ליבוביץ: קצת על תקציב- הבסיס שלנו הוא 7 מיליון.
סיגל ליבוביץ: אנחנו אמורים לסיים את השנה ב- 18,500.
סיגל ליבוביץ: קצת על מערך התשתיות, בקצרה: אז כמו שאמרתי קודם.
סיגל ליבוביץ: כל המאגר - -
קריאה: לגבי התקציב- מה בסיס התקציב?
סיגל ליבוביץ: 7,3 מיליון והשימוש בפועל, בשנים האחרונות הוא פי שתיים וחצי מהבסיס.
סיגל ליבוביץ: תקציב הבסיס הוא לא ריאלי, ובכל זאת אנחנו עושים דברים.
סיגל ליבוביץ: יש לנו כ- 600 משתמשים פה, במשרד.
סיגל ליבוביץ: כולם נמצאים בעמדות ממוחשבות, מחוברים למאגר הנתונים פה, אצלנו.
סיגל ליבוביץ: יש לנו כ- 70 שרתים שתומכים בכל פעילויות הנתונים לכל מערכת ומערכת.
סיגל ליבוביץ: הכל נמצא פה, אצלנו, כל הבסיס.
סיגל ליבוביץ: כל התקשורת, מכל הארץ, מגיעה לכאן.
סיגל ליבוביץ: אנחנו מדברים על 54 אתרים, 20 סניפים, כ- 15 לשכות מקבלי קהל.
סיגל ליבוביץ: בשנתיים האחרונות יצרנו קשר עם 11 קונסוליות של מרכזים ישראלים בחו"ל.
סיגל ליבוביץ: זה פרויקט ששרון היה שותף בו, בנושא התושבים החוזרים.
סיגל ליבוביץ: העמדנו איזושהי פלטפורמה להידברות ישירה עם הבתים הישראלים.
סיגל ליבוביץ: יש מערכת שפותחה בזמנו על בסיס ERM שאנחנו מאד רוצים שהיא תוטמע יותר, פה, במשרד.
סיגל ליבוביץ: יש את הכלים, אנחנו נצפה בזה בהמשך.
דימיטרי אפרציב: רק כדי להמחיש את זה דרך קוריוזים יום יומיים – אני תחקרתי תושב חוזר במוצאי שבת.
דימיטרי אפרציב: הוא הגיע אלי, הוא חזר לארץ מפינלנד.
דימיטרי אפרציב: אין מה לעשות, משרד הקליטה לא פרוס בכל פיסת אדמה בכל מדינה.
דימיטרי אפרציב: אז הוא קיבל את כל המידע, כל העזרה וכל התמיכה באמצעות בית ישראלי בלונדון שנפתח לאחרונה.
דימיטרי אפרציב: זאת אומרת – יש לנו כבר מענה שם, וב – 7 לחודש השרה עומדת לפתוח אותו באופן רשמי.
דימיטרי אפרציב: הוא שיבח והייתי מאד שבע רצון, כי למעשה הוא קיבל את כל הניירת, את כל מה שנדרש, באמצעות נציגה שלנו בלונדון.
דימיטרי אפרציב: בית ישראלי כזה שנותן מענה במדינה מסוימת גם נותן מענה לכל מיני אזורים מסביב.
דימיטרי אפרציב: כל זה הודות למחשוב וליכולת הטכנולוגית.