GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שמואל אמיתי: ביום יום אם אנחנו מסתכלים, אגודת החרשים מטפלת באנשים מעל גיל 18, או אם הם היו בצבא או בשירות צבאי או שירות לאומי – אחרי שמשתחררים מהצבא.
שמואל אמיתי: זו ההגדרה, אחרי שהם משתחררים, כי זה הבית שלהם.
שמואל אמיתי: זה מתחיל בכל הנושאים מנושא רגיל של טיפול ביום יום, השכלה וכן הלאה, וכלה בטיפול בתעסוקה, עזרה מול השלטונות לדעת מה מגיע לי מה לא מגיע לי ואיך אני יכול לקבל את הדברים, ומצד שני, יש לנו גם את הבעיה היותר מסובכת, והיא: מגיעים עולים מכל העולם.
שמואל אמיתי: ברור שהמסה הגדולה היתה באמת המסה שהגיעה מארצות אקס ברית המועצות, אבל ביום ביום יש לנו עולים מכל העולם.
שמואל אמיתי: הם מגיעים באופן שוטף, אנשים לא מודעים לזה.
שמואל אמיתי: לפני חצי שנה הגיעו משווייץ.
שמואל אמיתי: חושבים מה, משוויץ מגיעים?
שמואל אמיתי: כן, גם משוויץ מגיעים עולים חדשים.
שמואל אמיתי: הדבר המשותף לכולם, כולם שמגיעים למדינת ישראל יש להם דבר אחד: הם יהודים שרוצים להגיע באיזושהי צורה לישראל ויש להם את האפשרות.
שמואל אמיתי: אבל כשהם מגיעים לפה הם נתקלים במין דבר בלתי ידוע.
שמואל אמיתי: הם לא יודעים בכלל איך לפנות, למי לפנות.
שמואל אמיתי: יש לנו בעיה כפולה.
שמואל אמיתי: מצד שני, גם עולים שהגיעו בכל מיני תקופות שלא תמיד יכולנו – או שהם לא ידעו איך לתקשר אתנו או שלא ידעו את המהות.
שמואל אמיתי: האולפנים שאנחנו עושים אצלנו באגודה – יש לנו אולפנים קבועים, כל הזמן.
שמואל אמיתי: זה נורא מצחיק, אף אחד לא מבין את זה.
שמואל אמיתי: זה דבר שהוא רצוף, כל שנה, כל סניף, לאורך כל השנה.
שמואל אמיתי: כי כל הזמן יש או עולים או כאלה שעוברים משלב ראשון לשלב שני כדי לדעת יותר את השפה או להבין מה קורה בישראל.
שמואל אמיתי: לאולפנים שלנו יש אופי שונה מאולפן רגיל.
שמואל אמיתי: למרות שאני לא הייתי באולפן רגיל.
שמואל אמיתי: זה לא רק לתת לחירש את הדבר הרגיל של שפה, אלא זה הרבה יותר.
שמואל אמיתי: זה צורת התנהגות, הוויה ישראלית – מה שזה אומר – איך להתנהג עם השלטונות, מה מגיע לי ומה לא מגיע לי, מה צריך לעשות ומה לא צריך לעשות.
שמואל אמיתי: פה יש לפעמים קונפליקטים מאוד קשים שאנשים לא מבינים שכשמגיע חירש למול רשות – מרשות מחוקקת ועד רשות מבצעת, גם משטרה – לוקח לנו המון זמן להכניס את המודעות למערכת הרגילה, להסביר.
שמואל אמיתי: אני חושב שבשנים האחרונות, בשנה או בשנתיים האחרונות הצלחנו לפחות בדבר הזה.
שמואל אמיתי: יש יותר מודעות לנושא של חירשים.
שמואל אמיתי: רואים את זה הרבה יותר בטלוויזיה, רואים את זה הרבה יותר במערכות.
שמואל אמיתי: אנשים שאתה בא אליהם כבר – אני מדבר בשם חירש – אז הם מבינים על מה אני מדבר.
שמואל אמיתי: לפני שנתיים שלוש כשנכנסתי לתפקיד, אנשים לא הבינו בכלל מה זה.
שמואל אמיתי: הייתי מול שופט, הגשנו תביעה ייצוגית מול שופט בנושא של הטלוויזיה, שפת הסימנים.
שמואל אמיתי: הוא עצמו אמר לי: תשמע, אני לא מבין את הבעיה, אני לא רואה את עומק הבעיה.
שמואל אמיתי: הבעיה היא שנושא קליטה הוא נושא הרבה יותר מסובך, הוא קשה לעולה חדש רגיל בישראל - - -
ליה שמטוב: אז זה פי שתיים.
שמואל אמיתי: זה הרבה יותר קשה ולא רק זה.
שמואל אמיתי: יש נושא שאנחנו משקיעים בו הרבה יותר מאמצים.
שמואל אמיתי: המתורגמנית שמלמדת את העולה החדש את השפה העברית, עושה עוד דברים.
שמואל אמיתי: היא צריכה להיות גם מורה, בדרך כלל אצלנו, כי היא נותנת גם את הנושא של ההוויה הישראלית וגם הנושא של, לצערנו, מסורת ישראל, מה שאני קורא.
שמואל אמיתי: עצם זה ש – למה הוא בא לישראל, מה זה, מה החגים, מה הדברים.
שמואל אמיתי: זה נושא שהוזנח במשך שנים מבחינה חינוכית, בכלל בכל המערכת הכוללת שלנו.
שמואל אמיתי: זה נושא – מאוד קשה לנו למצוא מורים ברמה הזאת, שייתנו את זה, והכל היום בפועל מי שעושה את זה, זאת האגודה.
שמואל אמיתי: עם המשאבים הקטנים שיש לה, שהן בדרך כלל תרומות.
שמואל אמיתי: 90% מהמשאבים שלנו הן תרומות.
שמואל אמיתי: הבעיה היא שאתה לא יכול להגיד לחירש מחיפה או מירושלים לבוא לתל אביב.
שמואל אמיתי: בשביל זה הקימו סניפים.
שמואל אמיתי: הקמנו סניפים בכל מיני נקודות בארץ, ומשתדלים לשנע – אין בכל הארץ, לא אגיד שיש בכל הארץ אבל יש בהרבה נקודות.
שמואל אמיתי: אבל בכל זאת, בקריית שמונה, לדוגמא – אני בכוונה לוקח קיצוני – בקריית שמונה שקשה, יש שניים שלושה חירשים שמגיע להם אותו שירות כמו כולם.
שמואל אמיתי: מסתבר שבדיעבד שיש לנו עוד כמה כאלה, עולים חדשים, שלא היו בכלל מודעים לשירותים שלנו.
שמואל אמיתי: מנסים להעביר אותם לסניף הקרוב ביותר שנמצא באותו מקום.
שמואל אמיתי: אותה בעיה יש לנו גם, ברור, במגזר הערבי שהוא בעיה בפני עצמה, אבל זה לא הדיון לכאן.
שמואל אמיתי: האמת היא, ייאמר לזכותה, שאם האגודה לא היתה פועלת בכל המערכות האלה באופן אישי וחברי – כי בדרך כלל זה משפחות, חברים של משפחות.
שמואל אמיתי: נגיד בסניף חיפה אז חבר'ה מקריית חיים זה בני דודים.
שמואל אמיתי: כשהגיעו, העלייה שמה אותם באיזשהו מקום בקריית חיים, אז הם במקרה בני דודים של אלה שנמצאים באזור חיפה.
שמואל אמיתי: כתוצאה מכך נוצר הקשר, ואנשים באים לתוך המרכזים האלו.
שמואל אמיתי: זו בעיה שהאמת היא שאנחנו לא עשינו מספיק רעש, אני חושב.
שמואל אמיתי: לא הבאנו את זה לידיעת הציבור בצורה הנכונה.
שמואל אמיתי: זה קצת קורקע בין ה – כי יש בעיה, הבעיה עם העולים החדשים, העולים בכלל, היא יותר מסובכת בישראל ברגע שמישהו חירש, ואין היום שום רשות או מישהו שאומר:
שמואל אמיתי: אנחנו נטפל בזה או נעזור לאנשים המתאימים לטפל בנושא הזה.
ליה שמטוב: זה יכול להיות – קודם כל, כמו שאני מבינה, אתם לא יודעים על מספר חירשים בארץ.
שמואל אמיתי: יודעים, אנחנו יודעים.
שמואל אמיתי: האמת היא שאנחנו יודעים – כי יש לנו גם חברים באגודה ואנחנו יודעים כמה חברים יש באגודה ומסביב לאגודה.
שמואל אמיתי: אנחנו יודעים – ההגדרה של אין, זה, אני חושב – אני אגיד את זה בצורה עדינה: זו חוצפה של רשות מסוימת.
שמואל אמיתי: מה, אנשים לא יודעים כמה תושבים יש במדינת ישראל?
שמואל אמיתי: עם כל המערכות הסטטיסטיות של מדינת – אנחנו לא במאה הקודמת, אנחנו במאה ה-21.
שמואל אמיתי: אז כל המחקרים האלה וכל המערכות האלה, שיגיד: לא יודע כן יודע, אבל גם המשרד שצריך לטפל בזה, משרד הרווחה, יודע לפחות את המינימום, הכמות שהוא יודע, כי זה כבר כאלה שמקבלים סלי תקשורת – סלי תקשורת הכוונה מתורגמנית וכולי.
שמואל אמיתי: רק מהכמות הזאת הם יודעים שזה חלק מסוים של הכמות.
שמואל אמיתי: אז להגיד: לא יודעים, זה מאד קל.
ליה שמטוב: על כמה מדובר?
שמואל אמיתי: מתוך הידע שלנו וסטטיסטיקות שעשינו – לא אגיד שאנחנו הסטטיסטיקאים הטובים ביותר, אנחנו עושים את זה על סמך מידע שיש לנו דרך הסניפים – מגיעים למעלה מ-10,000 חירשים.
שמואל אמיתי: אני מתכוון חרשים שמדברים בשפת הסימנים, שהם חירשים מלידה, בדרך כלל.
שמואל אמיתי: ברור שברגע שמכניסים גם את כבדי השמיעה אז המערכת גדלה בסדרי גודל, כולם יודעים את זה.
שמואל אמיתי: אבל עיקר הבעיה הקריטית שאנחנו מטפלים, האגודה מטפלת, זה יותר בחירשים כבדים שמדברים בשפת הסימנים.
שמואל אמיתי: ברור שעוד לא גירשנו אף עולה חדש שבא ללמוד בקורס שהוא רק סך הכול יש לו בעיות כבדי שמיעה או מושתלים של כל מערכת שמיעה אחרת.
שמואל אמיתי: ההפך, את תראי בכל קורס יש לנו לפחות 30%-40% גם כבדי שמיעה, מה שנקרא.
ליה שמטוב: וכמה מתוך ה-10,000 הם עולים חדשים?
שמואל אמיתי: כ-3000.
שמואל אמיתי: אני חושב שזה – עולים חדשים אני קורא לכל אלה שהגיעו בעשר השנים האחרונות.
שמואל אמיתי: נשים את זה בצורה העדינה.
ליה שמטוב: עשר, עשרים שנה.
שמואל אמיתי: עשר שנים האחרונות.
שמואל אמיתי: יש לנו למעלה מ-30%.
שמואל אמיתי: יש לנו תופעה מעניינית – איפה אני רואה אותם יותר, משמעותית?
שמואל אמיתי: יש לנו את מרכז התקשורת, ולשמחתנו ולשמחת כולם רוב העולים החדשים בשנים האחרונות הם אנשים אינטליגנטיים.
שמואל אמיתי: הם אנשים ש-דרך אגב, אפשר להגיד הכול, אבל זכויות החירשים במדינות אקס ברית המועצות היו יותר טובות מאשר בכל מקום אחר בעולם.
שמואל אמיתי: היו הרבה תנאים, היו הרבה התייחסויות.
שמואל אמיתי: יש להם שם בתי ספר שלהם, התפלאתי, ברמה הרבה יותר טובה מאשר שאר מדינות אירופה.
שמואל אמיתי: יש הרבה יותר התייחסות, יש הרבה יותר מתורגמנים, יש שם קורסים למתורגמניות, הרמה, ההתייחסות היא הרבה יותר סוציאליסטית בוא נגיד את זה, אמיתית.
שמואל אמיתי: עם כל הכבוד לכולנו.
שמואל אמיתי: אבל הגיעו, מי שהגיעו בשנים האחרונות רובם, אני לא אגיד כולם, זה אנשים מאוד אינטליגנטיים אז יותר קל להם להתעסק בנושא של המחשוב, במערכות החדשות.
שמואל אמיתי: ברגע שיש לנו אנשים שיודעים להתעסק במחשב או בדור השלישי של הטלפון – חלק – בנינו את מרכז התקשורת ואתה רואה שלמעלה מ-30% - ויש את השמות, יש לנו את החברים בתוך המרכז – למעלה מ-30% אלה עולים חדשים שזה עוזר להם ביום יום להתמצא בבירוקרטיה או בהליכים הרגילים של מדינת ישראל.
ליה שמטוב: אז אתם אומרים, אם ניקח עשר עשרים שנה אחרונות, העליה הגדולה, אם נניח משרד הקליטה או השיכון היה נותן פתרון לאוכלוסיה הזאת באיזשהו מקום, זאת אומרת שכולם יהיו מרוכזים, אתם חושבים שזה היה פיתרון יותר טוב ממה שהם מפוזרים?
שמואל אמיתי: לא יודע, הם לא צריכים להיות ממש מרוכזים, שלא נבין לא נכון, לא באיזה גטו או משהו כזה, צריכים להיזהר מההגדרות האלו, זה יותר מידי אסוציאציות לא נכונות.
שמואל אמיתי: אבל אם מרוכזים באזורים מרכזיים, ליד אזור מרכזי, כלומר: אם בחיפה, אם בצפון – באזור ליד חיפה.
שמואל אמיתי: אזור תל אביב – אזור הפריפריה בתל אביב.
שמואל אמיתי: גם עולה חדש יודע לעלות על אוטובוס ולנסוע שמונה תחנות או 12 תחנות, זה לא הרבה.
שמואל אמיתי: אבל אי אפשר לשים, נגיד, עולה בבית שמש, שתקוע לא לפה ולא לפה.
שמואל אמיתי: או באיזשהו מקום באזור ירוחם או בעוטף עזה.
שמואל אמיתי: עכשיו במלחמה גילינו – כי סיפקנו ביפרים – שיש לנו יש בעוטף עזה, בכל מיני מושבים, כאלה שאף אחד לא ידע.
שמואל אמיתי: אפילו בעיריות שלהם, במושבים, במועצות שלהם, לא ידעו שיש חירשים אצלם.
שמואל אמיתי: ידעו על מישהו שיש לו איזו בעיה.
ליה שמטוב: משרד רווחה?
ישי קייזר: אני.
ישי קייזר: האמת שבקשר למספר החירשים, באופן כללי זה נכון שבמדינת ישראל חסרה איזושהי מערכת מידע או בסיס נתונים שיאמר לנו כמה נכים בכלל יש במדינת ישראל ובתוכם, בחלוקה גם לנכויות.
ישי קייזר: יש לנו הערכה למספר החירשים, ההערכה שלנו היא קצת יותר גבוהה ממה שאמרת, ההערכה שלנו היא 15,000, אבל לקויי השמיעה שגם כן זקוקים לסיוע, זה מספרים הרבה יותר גדולים.
ישי קייזר: ההערכה שלנו, בסביבות 150,000 אלף איש, שכמובן רובם קשישים.
ליה שמטוב: זה מאה שנים, זה לא אומר שהם היו.
ישי קייזר: זה לא אומר שהם היו עולים, יכול להיות שחלק מהם גם כן היו עולים חדשים באיזשהו שלב.
ליה שמטוב: לא, אני מתכוונת שהם היו חירשים.
ליה שמטוב: לקויי שמיעה יכול להיות אולי עקב הגיל.
ישי קייזר: ליקוי שמיעה יכול להיות עקב גיל או כתוצאה מלידה, או ממחלה, או פגיעה אחרת בעבודה או בצבא.
ישי קייזר: בכל אופן מסד נתונים כזה הוא באמת דבר שחסר.
ישי קייזר: היינו מאד מעוניינים אם אפשר היה להקים אותו.
ישי קייזר: ניסינו להקים באמצעות הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
ישי קייזר: דבר כזה עולה הרבה כסף, ובינתיים עוד לא נענינו.
ישי קייזר: בקשר לפיזור האוכלוסייה.
ישי קייזר: אני כמובן לא חושב שעולה חדש שהוא נכה או חירש צריך דווקא לשים אותו דווקא בפריפריה, אבל באופן כללי המטרה שלנו היא שדווקא האוכלוסייה עם המוגבלויות כן תהיה משולבת בחברה הכללית.
ישי קייזר: בשביל זה אנו צריכים ליצור נגישות, גם פיסית וגם נגישות למידע.
ישי קייזר: למשל אם יש קורס באוניברסיטה שהוא מוקלט והוא נמצא באינטרנט, אז אם הדבר הזה מתומלל, אז חירש יכול ללמוד אותו.
ישי קייזר: אם לא, אם זה רק נמצא ופשר לשמוע אותו ברמקול,
ישי קייזר: אז יפה מאוד שהקורס הזה נמצא במחשב ויש לחירש אפילו מחשב בבית, אבל אין מה לעשות איתו בשביל האדם החירש.
ישי קייזר: אז בנושא נגישות לסוגים שונים של נכויות, צריכים להיות עזרים שונים.
ישי קייזר: ויש גם חירשים שלצערנו הם רב נכותיים, זאת אומרת: יש להם יותר מאבחנה אחת, אז צריך גם בהם לטפל.
ישי קייזר: בכל אופן, משרד הרווחה נותן את השירותים שלו, ברובם, דווקא כן באמצעות עמותות וארגונים לחירשים ולנכויות אחרות.
ישי קייזר: יש גם סיוע באופן ישיר לארגונים, כמו מימון של עובדים סוציאליים, אבל רוב העזרה היא תמורת שירות שהאדם עם הליקוי מקבל.
ישי קייזר: זה יכול להיות שיקום מקצועי תעסוקתי – אז ש גם לחירשים.
ישי קייזר: רוב המסגרות הן לא רק לחירשים.
ישי קייזר: יש גם לחירשים, אבל רובם זה משולב.
ישי קייזר: יש שירותי מועדונים חברתיים ושירותים לפעוטות וסל תקשורת ודמי תקשורת.
ישי קייזר: כל הנושא הזה של תמיכה בחירשים הולך בשני כיוונים: כיוון אחד – שירות לכלל האוכלוסייה כמו ההנגשה שתיארתי קודם, שזה לכלל האוכלוסייה.
ישי קייזר: שירות נוסף הוא שירות פרטני לחירשות עצמה, כמו למשל מה שאתם מתמחים בהם, זה: אביזרי שמיעה, תמלול ותרגום.
ישי קייזר: יש לנו גם, עבור חירשים עולים, תוספת שעות תרגום.
ישי קייזר: זאת אומרת: חירשים עולים מקבלים יותר שעות תרגום מאשר אדם שהוא לא, שהוא וותיק בארץ.
ליה שמטוב: כשקשיש עובר לקצבת זקנה, הוא מקבל קצבת זקנה והשלמת הכנסה, או הוא מקבל את קצבת הזקנה וההשלמה לנכות?
ישי קייזר: ההסכמים האלו הם עם משרד האוצר, שהצינור העיקרי שלהם הוא המוסד הביטוח הלאומי.
ישי קייזר: וזה הרבה תלוי בפרשנות של עורכי הדין של ביטוח לאומי ושל משרד האוצר, ודברים כאלו נקבעים במשא ומתן.
ישי קייזר: בכל אופן, קצבת זקנה – אני מבין שמה שהגבוה ביניהם זה מה שהנכה מקבל אחרי שהוא מגיע לגיל פנסיה.
ליה שמטוב: טוב, כי פה אם הוא מקבל את הגבוה ביותר.
ישי קייזר: מבין שניהם.
ליה שמטוב: מבין שניהם, וזה הפרש של עשרה שקלים או חמישים שקל עקב זה הוא מאבד את כל הזכויות שיש לקשיש רגיל שמקבל השלמת הכנסה, וגם כשהוא היה לפני זה, כשהוא היה עד גיל פנסיה, היה יכול לקבל את כל התקציבים למכשירי שמיעה ולהוצאות אחרות שהיה זקוק.
ישי קייזר: חלק מסל התקשורת ממשיך גם אחרי גיל פנסיה, במידה והוא קיבל לפני כן.
אסתר תירוש: אני מאגודת החירשים.
אסתר תירוש: יש בעיה שלא מקבלים את סל התקשורת.
אסתר תירוש: זו הבעיה.
אסתר תירוש: מי שקיבל מורידים לו ל-25% אחוז אבל מרביתם לא מקבלים.
ישי קייזר: אבל זה ממש לא נתון למשרד הרווחה, ההחלטות האלה, אלא זה נתון למשא ומתן ולפרשנות של הפקידים של משרד האוצר.
ליה שמטוב: יש לכם תקציב תמיכות במשרד?
ישי קייזר: כן.
ליה שמטוב: ועכשיו שמענו, ואמרת, שכל מיני אגודות כן מקבלות סיוע, פה יושבת אגודת החירשים בישראל ואומרים שהם לא מקבלים, הם רק מתקיימים מתרומות.
ישי קייזר: אגודת החירשים גם כן מקבלת סיוע מאגף השיקום, אם כי רוב הסיוע לחירשים לא ניתן באמצעות תרומה או מענק לאגודות אלא באמצעות שירותים בעין שהם נותנים.
ישי קייזר: כמו שילוב או השמת פעוטות במעון יום שיקומי או השמה חוץ ביתית.
מר דורון לוי: סליחה שאני קוטע אותך, אבל מעון יום שיקומי הוא לא משהו שקשור לתחום הטיפול שלנו.
ישי קייזר: בסדר, אם זה תינוק שהוא עולה חדש, הוא יהיה רשאי לקבל.
מר דורון לוי: הבנו.
מר דורון לוי: כמו שאמרנו, כיוון שאנחנו מטפלים מגיל 18 ומעלה, אז הבעיה היא קצת שונה.
ישי קייזר: אה, לא, אז יש גם, למשל שילוב תלמידים.
ישי קייזר: אה, 18 ומעלה – אז יש גם, למשל יש מימון של חירשים וכבדי שמעה באמצעות מועדונים חברתיים.
ישי קייזר: יש חלוקת זימוניות בשעת חירום שזה דבר שאלפי חירשים מקבלים אותו.
ישי קייזר: יש שירותי תמיכה בתקשורת, יש דמי תקשורת.
שמואל אמיתי: דמי תקשורת זה פרטני.
ישי קייזר: דמי תקשורת ניתן באופן ישיר, אבל סל תקשורת ניתן באמצעות הארגון.
ישי קייזר: אולי לא שלכם אבל ארגוני החירשים.
שמואל אמיתי: לא.
מר דורון לוי: לא, כל אדם חירש מקבל את זה פרטני.
שמואל אמיתי: ישירות.
ליה שמטוב: דרך ביטוח לאומי?
ישי קייזר: לא.
ישי קייזר: זה דרך משרד הרווחה.
שמואל אמיתי: ישירות לנתמך.
ליה שמטוב: דרך הרשות, איך זה?
ישי קייזר: אני חושב שזה דרך ארגון שמע.
ישי קייזר: אני יכול לברר את זה.
שמואל אמיתי: אני אגיד לך בדיוק.
שמואל אמיתי: נחלק את זה לשתיים.
שמואל אמיתי: יש סכום קבוע שמקבל החירש - - -
ישי קייזר: זה אני יודע.
ישי קייזר: הוא מקבל את זה ישירות לחשבון הבנק שלו.
ליה שמטוב: אה, הוא מקבל את זה לחשבון?
שמואל אמיתי: לחשבון הבנק שלו ישירות.
שמואל אמיתי: עכשיו ארגון יכול להזמין מתורגמנית דרך מרכז כמו שמע.
שמואל אמיתי: אז למעשה החירש מזמין את התרגום ואז המתורגמנית עונה, הוא חותם לה, ואז המשרד משלם ישירות.
שמואל אמיתי: לפי ההגדרות של שעות תרגום.
אסתר תירוש: אם אפשר למקד, אם אני יכולה להוסיף כמה מילים?
ליה שמטוב: רציתי רק לשאול עוד שאלה אחת.
ליה שמטוב: דיברתי עכשיו על התמיכות של המשרד.
ליה שמטוב: האם במשרד שלכם יש תקציב של התמיכות שלא הולך פרטני לכל אחד, תקציב תמיכות שהאגודה יכולה להגיש איזשהו פרויקט ולקבל תמיכה על הפרויקט הזה?
ישי קייזר: יש גם את זה.
ישי קייזר: יש גם תמיכה בפרויקטים ספציפיים.
ישי קייזר: יש גם את הנושא הזה.
ליה שמטוב: ומה התקציב?
ליה שמטוב: יש לך מספרים?
ישי קייזר: יש לי מספרים של כמה סיוע לארגונים באופן כללי.
ישי קייזר: אגף השיקום מעניק שישה מיליון שקלים לסיוע לארגונים – זה גם לארגונים שמטפלים בנכים אחרים – אבל זה חוץ מהסיוע לפרויקטים, מה שקודם הזכרת, סיוע לפרויקטים זה סכומים אחרים, הרבה יותר גדולים.
ישי קייזר: פה אין לי את המספר הזה כי זה נבלע בסעיפים אחרים.
ישי קייזר: אני יכול לבדוק את זה.
קריאה: אין לכם יכולת להגיד כמה אתם מסייעים בתמיכות לחירשים?
ישי קייזר: אני כן יכול להגיד.
ישי קייזר: אני יכול לעשות חשבון ולהגיד לך מהר מאוד.
שמואל אמיתי: הוא אמר שסה"כ התמיכות של משרד הרווחה זה שישה מיליון.
ישי קייזר: של אגף השיקום.
שמואל אמיתי: של אגף השיקום, סליחה.
ליה שמטוב: זה כולל לא רק חירשים.
ישי קייזר: זה כולל לא רק חירשים.
ישי קייזר: תמיכה, אבל בארגונים.
ישי קייזר: חוץ מזה יש, רוב התקציב הולך - - -
ליה שמטוב: אתם באגודה פונים עם כל מיני פרויקטים?
שמואל אמיתי: כן.
שמואל אמיתי: פונים, אבל - - -
ליה שמטוב: אתם לא עומדים בקריטריונים?
שמואל אמיתי: יש כל מיני תירוצים, אני לא רוצה להיכנס לזה.
ליה שמטוב: מתי קיבלתם לאחרונה משהו ממשרד הרווחה?
שמואל אמיתי: אנחנו מחכים עדיין למה שהובטח לנו בינואר 2009 ועדיין לא קיבלנו.
ליה שמטוב: התקציב רק עכשיו עבר.
שמואל אמיתי: לא מינואר 2009.
שמואל אמיתי: אני מתחיל לקבל משהו בינואר 2009 ועדיין זה בתהליך, מה שנקרא.
שמואל אמיתי: סיוע בעובדים סוציאליים.
ישי קייזר: את זה אני יכול לברר.
ישי קייזר: אם אתם רוצים.
שמואל אמיתי: אני רק מספר.
שמואל אמיתי: זה לא רק אנחנו, אגב.
ליה שמטוב: הוועדה מבקשת לבדוק את זה, בבקשה, ולהשיב לה.
ליה שמטוב: משרד החינוך?
הינדי שטרן: אני מייצגת את משרד החינוך בפיקוח על לקויי שמיעה.
הינדי שטרן: אני רק רוצה להקדים – אני לא יודעת מה את רוצה לשאול אבל אני רוצה רק להקים ולומר – אמרתי גם לפני שהתחילה הוועדה – שצריך לדייק במינוחים, לפחות בוועדה כזו.
הינדי שטרן: מינוח חל הוא לקויי שמיעה.
הינדי שטרן: כל מי שיש לו לקות שמיעה הוא לקוי שמיעה.
הינדי שטרן: לקות שמיעה מתחלקת לשני חלקים: כבדי שמיעה וחירשים.
הינדי שטרן: זה למען הסדר הטוב.
הינדי שטרן: עכשיו, השאלה לגבינו.
הינדי שטרן: משרד החינוך מטפל מגיל שלוש עד 21.
הינדי שטרן: הטיפול בעולים חדשים נעשה במסגרת כיתות או בתי הספר, תלוי באיזה צורת שילוב הילד משתלב.
הינדי שטרן: יש שלוש מסגרות עיקריות: או בית ספר לחרשים – בית ספר שהוא מיוחד ללקויות שמיעה – בדרך כלל משתלבים בו ילדים חירשים עם בעיות נוספות.
הינדי שטרן: כיתות שנמצאות בבתי ספר רגילים וילדים שמשתלבים באופן פרטני, אינדיבידואלי, במערכת הרגילה.
ליה שמטוב: איך במערכת הרגילה הם משתלבים?
הינדי שטרן: רוב הילדים שמשתלבים במערכת הרגילה הם מאותה קבוצה שנקראת כבדי שמיעה, או ילדים מושתלים.
הינדי שטרן: ילדים מושתלים בשתל קוכליארי אלה ילדים שנולדו ילדים חירשים, אבל הפיתרון הטכנולוגי של שתל גרם להם לתפקד ברובם ככבדי שמיעה.
הינדי שטרן: אז רוב הילדים האלה מקבלים סיוע של מורה, בין הם עולים חדשים ובין אם לאו, מקבלים סיוע של מורה שמלווה אותם לפי הקצאת שעות שנקבעת פר תלמיד.
הינדי שטרן: הקצאה ממוצעת היא 2.7, ואם הם עולים חדשים יש להם הקצאה נוספת של שעות עולים חדשים.
הינדי שטרן: אם תלמיד צריך תרגום הוא יקבל גם תרגום במסגרת ההקצאה הזאת.
הינדי שטרן: אבל, כאמור, רוב הילדים החירשים, בהגדרה האודיולוגית של חירשות, יושבים בכיתות או בבתי ספר מיוחדים, מיעוטם בשילוב האינדיבידואלי ורובם, גם החירשים ביניהם, לא בהכרח מסתמכים על שפת סימנים אלא יותר על קריאת שפתיים ושירותי תמלול.
ליה שמטוב: וילדים בחינוך רגיל לומדים בכיתות רגילות, או לומדים בכיתות מיוחדות בתוך בית ספר רגיל?
הינדי שטרן: זה מה שאמרתי, יש לנו בתוך החינוך הרגיל שני סוגים: יש את הכיתות המיוחדות ללקויי שמיעה - - -
ליה שמטוב: לא, זה בסדר.
ליה שמטוב: אבל בית ספר רגיל.
הינדי שטרן: זה מה שאני אומרת: בבית ספר רגיל יש שני סוגים.
הינדי שטרן: יש בתי ספר רגילים שבהם יושבים כיתות לילדים לקויי שמיעה.
הינדי שטרן: כיתות מיוחדות עם מורים מיוחדים.
ליה שמטוב: כמה תלמידים בכיתה, בדרך כלל?
הינדי שטרן: הממוצע הוא בין 7 ל-9 תלמידים.
הינדי שטרן: הכיתות האלה הן קטנות יחסית, בשל המורכבות של הלקות.
הינדי שטרן: אלו כיתות בתוך בית ספר רגיל, זאת אומרת זה מגיל הגן עד תיכון, וכאמור, עד גיל 21 אפשר להיות במסגרות האלה.
הינדי שטרן: רובם הילדים במסגרות האלה הם חירשים שנזקקים לשפת הסימנים, מגיעים למבחני בגרות.
הינדי שטרן: יש לנו נתונים מאוד יפים של אחוזי זכאות לבגרות, בתוכם גם הרבה עולים חדשים.
הינדי שטרן: לא רק רוסים אלא גם אתיופים, ממוצא אתיופי.
ליה שמטוב: זאת אומרת הבעיה העיקרית היא לאנשים אחרי צבא ולקשישים.
הינדי שטרן: כן.
הינדי שטרן: משרד החינוך נותן מענה, תמיד נשמח לעוד שעות, אבל הוא נותן מענה שדומה לילדים האחרים.
ליה שמטוב: ומה משרד הקליטה עוזר לעולים חדשים חירשים?
יפה וולמן: קודם כל אני רוצה להגיד שאני מצטערת על כך שלא מזמינים את היחידות המתאימות לדיון כרגע, כי אני חושבת שמדובר במבוגרים שחלק מהם נמצא בשוק העבודה וצריך היה להזמין את אגף התעסוקה.
יפה וולמן: אני לא יכולה לדבר בשם אגפים אחרים, כי קודם זה לא יהיה אחראי מצידי לענות על אחריות של אגפים אחרים.
יפה וולמן: דבר נוסף, היה צריך גם להזמין - - -
דנה גורדון: סליחה, תבואי בטענות למשרד שלך.
יפה וולמן: זו לא טענה.
יפה וולמן: אני אומרת שאני לא יכולה לדבר בשם אגפים אחרים.
יפה וולמן: אני רוצה - - -
דנה גורדון: אם את רוצה שאת נציגת המשרד היחידה - - -
יפה וולמן: אבל אני לא מטפלת בנציגים של אגפים אחרים.
יפה וולמן: כשאתם מזמנים – אל תכעסי, אני אומרת את זה לתרומה של הדיון הזה.
יפה וולמן: לא בטענה אלא לתרום לדיון הזה, זה כל מה שאני אומרת.
קריאה: כן, אבל מה אנחנו יכולים לעשות אחרת חוץ מלהזמין אתכם.
קריאה: אנחנו מקבלים את הטענה, לישיבה הבאה מה אנחנו עושים אחרת?
קריאה: עדיין מזמינים אותך, אין לנו יכולת אחרת.
ליה שמטוב: לא אותך, פונים למשרד.
קריאה: לא, המשרד שולח את מי שהוא חושב שרלבנטי.
ליה שמטוב: אני שוב אומרת שלמטרה של הדיון צריך להזמין את האנשים המתאימים, כי אני לא יכולה לענות בנושא אולפנים, למשל.
ליה שמטוב: אני בכלל לא יכולה לתת תשובה לגבי נושא אולפנים, זה לא יהיה אחראי מצידי לתת את זה.
ליה שמטוב: יפה, אבל כשמשרד מקבל את הנושא, אז על פי הנושא הוא יודע לפי זה את מי לשלוח.
ליה שמטוב: ואם את ראית את הנושא, היית צריכה להגיד: זה פשוט לא אני.
ליה שמטוב: את היית צריכה אולי להמליץ.
יפה וולמן: גם אמרתי את זה.
יפה וולמן: פניתי ואמרתי: אני יכולה להגיע אבל פשוט אני לא אוכל להגיד את הדברים מטעם אגפים אחרים.
יפה וולמן: שוב, לא לכעוס זה למטרת הדיון.
ליה שמטוב: בוועדה אנחנו רוצים לשמוע את האנשים הרלבנטיים שמכירים את הנושא.
יפה וולמן: כי לפחות לגבי תעסוקה, ראיתי את הפרוטוקול של 2002 שכתבתם, היה פה איזה דיון.
יפה וולמן: עוד ב-2002 דובר על איזושהי חבירה לאגף התעסוקה של המשרד לקליטת עלייה, כדי לראות מה אפשר לעשות ביחד עם אגף התעסוקה לגבי מוגבלים שהם חירשים.
יפה וולמן: כי בכלל לגבי כל המוגבלויות – אני יודעת שהאגף התעסוקה במשרד לקליטת עלייה לא מתמחה בכל המוגבלויות ובכל הנכויות, אבל צריך איזו חבירה כדי שדברים, כדי לעשות איזה שיתוף פעולה וכן שהוא ייכנס לתחומים האלה.
יפה וולמן: עד כמה שהוא יכול, כי בכל זאת זה תחומים שזה לא המיין סטרים, זה נכויות ומוגבלויות.
יפה וולמן: וגם לגבי אולפנים, אני יכולה להעביר פה מסר, אם אתם רוצים, איזשהו מסר לאגפים אחרים וגם להגיד שבאמת הם היו צריכים.
ישי קייזר: באיזה תחום את עוסקת?
יפה וולמן: אני ברווחה.
יפה וולמן: זאת אומרת יש לנו שירות רווחה במשרד לקליטת עלייה.
ליה שמטוב: אני רוצה להודות - - -
יפה וולמן: דרך אגב, עוד דבר.
יפה וולמן: לגבי ועדת תמיכות.
יפה וולמן: שנים רבות מכון דוד בתל אביב היה מגיש, והם עושים אולפנים בתל אביב, האמת היא שהם באמת עושים אולפנים אזוריים.
יפה וולמן: העניין הוא שבמכון דוד יש כפל לקות, שזה גם חירשות וגם בעיות של ראייה.
יפה וולמן: לא מדובר רק על חירשות, ואז זה באמת בעייתי כי יש פה כפילות בלקות.
יפה וולמן: אבל, הם הגישו תמיד – אני חושבת שכדאי שהאגודה תגיש לעיזבונות ותמיכות, לגבי כל הנושא הזה.
יפה וולמן: בכלל כל התחום הזה של הקשיים שיגישו, ואני מאמינה שבסך הכול המשרד כן ילך לקראת האגודה בנושא הזה.
ליה שמטוב: אני רוצה להודות לפלורה קוך-דבידוביץ' שהיא עשתה עבודה ונתנה לנו את המחקר על הפעילות של כל המשרדים הרלבנטיים, ורציתי לשאול אותך מה את יכולה להגיד לגבי כל הסקר שעשית.
פלורה קוך דבידוביץ': תודה.
פלורה קוך דבידוביץ': בעצם רוב העמדות הרלבנטיות למסמך כבר הוצגו פה על ידי אנשי המקצוע המתאימים.
פלורה קוך דבידוביץ': מה שבאמת עלה במסמך שלנו זה המידע שהועבר לנו למשרד הרווחה ולשירותים החברתיים, שאין נתונים או לא קיימים כרגע נתונים מלאים לגבי מספר החירשים בישראל.
פלורה קוך דבידוביץ': מאגודת החירשים נמסר לנו כי המספר, להערכתכם, עומד על כ-10,000.
פלורה קוך דבידוביץ': וכי אוכלוסיית הקשישים שפונה אליכם מונה כ-1000 איש, מתוכם כ-200-300 אתם מעריכי כי הם עולים.
פלורה קוך דבידוביץ': נמסר לנו מאגודת החירשים כי בעצם אתם מתמודדים עם קשיים שונים ועדיין לא התייחסתם לנושא, למשל, של מרכז התקשורת שבו מועסקת מוקדנית אחת, מתורגמנית אחת – כפי שנמסר לנו – דוברת רוסית.
פלורה קוך דבידוביץ': בעצם העליתם את הקושי לגבי מתן מענה מספיק לאוכלוסייה הזו.
פלורה קוך דבידוביץ': אני לא רואה עוד נושאים שאפשר להוסיף בהם כרגע, חוץ מאולי תגובת משרד הקליטה לנושא שבו נמסר שאין בידיו נתונים גם על מספר העולים הקשישים שלא זכאים לסל התקשורת ודמי התקשורת שציינתם.
פלורה קוך דבידוביץ': נמסר מעט מידע לגבי הפעילות שלכם לגבי אולפנים, לגבי התקציב שסופק לאולפנים.
פלורה קוך דבידוביץ': אני לא רואה עוד נושאים שבהם אפשר ככה, עוד להעשיר כרגע את הדיון.
ישי קייזר: אני רוצה להדגיש שמה שהארגון אמר זו הערכה של מספר החירשים.
ישי קייזר: זה לא מספר חירשים שרשומים 10,1000 איש.
ישי קייזר: ההערכה שלנו היא קצת יותר גבוהה, ודווקא יש לנו הערכה, אבל האוכלוסייה שזקוקה לסיוע שתיהנה משירותי הנגשה, היא הרבה הרבה יותר גדולה מאשר המשרד שאנחנו, ששני הגופים, נקבו.
ליה שמטוב: אוקיי.
ליה שמטוב: מישהו עוד רוצה להתייחס?
אסתר תירוש: כן.
אסתר תירוש: אני מנהלת השירות הסוציאלי באגודת החירשים.
אסתר תירוש: רציתי באמת להדגיש: הנושא של התרגום מאד חסר, בעיקר ליוצאי חבר העמים, ופיתוח של תרגום לעולי אתיופיה שכמעט ולא קיים בפועל.
אסתר תירוש: אני מקווה שזה מובן.
אסתר תירוש: עכשיו לנושא המגורים שדובר עליו: אנחנו מפרידים בין הבעיה שמרגישים שעולים מגיעים למגורים בפריפריה ובמקומות שלא יכולים לקבל שירותים, זה נושא אחד שהוא בעייתי.
אסתר תירוש: נושא שני: אנחנו חושבים שיש מקום לתמוך בהקמת מסגרת דיור מוגן מותאמת חדשה, או שילוב של חירשים כמחלקה ומסגרת דיון מוגן.
אסתר תירוש: חירשים קשישים עולים.
אסתר תירוש: יש היום שילוב בבית אבות.
אסתר תירוש: בית אבות שזה מסגרת כוללנית שלא מאפשרת לאדם חיים רגילים.
אסתר תירוש: העולים החדשים הקשישים מסוגלים לתפקד, אבל עדיין צריכים תמיכה ייחודית לשפה, לתרבות.
אסתר תירוש: מסגרת של דיור מוגן מותאמת תאפשר להם את זה.
ליה שמטוב: זאת אומרת אתם כן ממליצים לאוכלוסייה מבוגרת - - -
אסתר תירוש: שמעוניינת.
אסתר תירוש: אנחנו לא הולכים לכפות, אבל חשוב להקים שירות כזה.