GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דבר שני, סתם כרעיון, יכול להיות שבכלל צריך לחשוב, לא רק שאתה לא לוקח את אותם ה- 180, אלא אפילו לעשות ביניפיט לאדם שתורם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למשל, שהוא ישלם פחות ביטוח בריאות באותה שנה, לקבל הטבות בריאותיות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם אני לא טועה, אני מבינה שיש עוד בעיה אחת שקיימת, שמאגר העצם נמצא בידיים פרטיות שזה "עזר מציון".
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כאשר יהודית ואיבגני דיברו איתי, שאלתי שלא יהיה מצב שאני אדבר על משהו שדווקא יפגע בכם, כי אני לא יודעת עד כמה אתם מעוניינים שזה יישאר אצלכם או לא.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בעיניי, כאזרחית מדינת ישראל, כשיש לי משרד בריאות פה, נראה לי תמוה, מדוע המאגר הזה צריך להיות בידיים פרטיות ולא במשרד הבריאות?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל המאגר נמצא, לא במשרד הבריאות, נמצא בידיים פרטיות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואם חס וחלילה מסיבה כלשהי "עזר מציון" יחליט שהוא לא מטפל בזה, או שהוא נסגר חס וחלילה, אז בעצם מה קורה עם כל המאגר הזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דבר נוסף, ברור שיש כאן בעיה לאומית בעצם, היא לא קשורה רק לאוכלוסייה זו או אחרת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חייבת להודות, אני מתה מפחד מכל הסיפור הזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אמיתית אומרת את זה, כי אני בכלל מפחדת נורא מבתי חולים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני נר לרגליהם של אותם אנשים שמסוגלים לבוא ולתרום או לרצות להציל חיים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני כאילו אומרת, טוב אולי אני אתרום בהסברה אם אני חוששת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל אחד תורם בדרך שלו, למרות שיש לי במשפחה מישהו שתרם ולצערנו זה היה כנראה מאוחר מדי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני באה מתחום השיווק, מה שנקרא.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שנושא של הסברה הוא מאוד חשוב, לא במכות שמגיעות פתאום ואז בום, אנחנו מתעוררים כולנו ומתחילים לעשות איזשהו קמפיין.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שהקמפיין הזה צריך להיות מאוד מתמשך עד שאנחנו לא מגיעים לאותו מאגר הכולל שיכול להציל, שבוודאי גם על זה אתם תדברו, 98% מהאוכלוסייה.
אופיר פינס-פז: מה היעד שלכם להגיע מתוך 7 מליון אנשים.
אופיר פינס-פז: חלק לא יכולים לתרום.
יצחק יניב: סדר גודל של 800,900 אלף תורמים בארץ, יחסי סדר גודל של מעל 90% של הצורך.
שושנה ישראל: מכיוון שהעדות מתערבבות, חשוב לדעת שזה לא משהו שאנחנו נגיע וזהו.
שושנה ישראל: מכיוון שהאוכלוסייה היא מאוד הטרוגנית, כתוצאה מנישואין בין עדתיים, אנחנו מקבלים שוב ערבוב מאוד גדול עם אופציות אין סופיות של צירופים, וכל הזמן צריך יהיה לעדכן ולהוסיף ולהגדיל את המאגר.
שושנה ישראל: זה לא שנגיע למספר וזהו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את בעצם מחזקת את הנושא שאני אומרת, שמשרד הבריאות חייב באופן שיטתי לצאת באיזשהו קמפיין, לא חייבים לעשות דבלים ב"הארץ" ב"ידיעות אחרונות" ב"מעריב" ועיתון "וסטי".
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מספיק שיהיה משהו שמטפטף, שאומר שזה דבר מאוד חשוב.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בטח ובטח בתקופה הספציפית הזאת שאנחנו נמצאים בה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אגיד את דבריי גם מחוץ לוועדה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שיש מחסור בקרב יוצאי בלרוס, מולדביה, אוקראינה, גרוזיה, בוכרה, וכמובן שאנחנו צריכים לצאת בקריאה לנסות לעזור גם בנושא הזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דווקא ממך, בגלל שמבורך מאוד מה שאת עושה, נעשה ועדה משותפת עם משרד הבריאות על מנת לראות מה עושים עם זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הסרט נורא מרגש, לראות ילדה בת שש, אומרת מחכה לנס חנוכה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אנחנו כבר לא בשלב של להתרגש כל הזמן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו פשוט צריכים להבין שזה המצב, אנחנו יכולים להציל את עצמנו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לכן הקמפיין ומשרד הבריאות צריכים להיות קצת יותר מעורבים בכל הנושא הזה, ואני לא מבינה למה הם לא.
איריס לייטרדוסדורף: למעשה הנושא הזה נידון בוועדה מקבילה, בוועדת העבודה הרווחה והבריאות מזה מספר שנים.
איריס לייטרדוסדורף: ישנן 2 הצעות חוק.
איריס לייטרדוסדורף: אחת – של חבר הכנסת זבולון אורלב, וקבוצת חברי כנסת נוספת איתו.
איריס לייטרדוסדורף: והצעת חוק שנייה, של חבר הכנסת עמיר פרץ.
איריס לייטרדוסדורף: הנושא הזה הוא נידון למעשה, הוקמה ועדה מטעם משרד הבריאות.
איריס לייטרדוסדורף: מסקנות הוועדה הוגשו בסוף 2006, מאז יש מספר דיונים.
איריס לייטרדוסדורף: דיון אחרון נערך רק באוקטובר 2009 בוועדת העבודה והרווחה והבריאות.
איריס לייטרדוסדורף: כך שהנושא הזה הוא אכן על סדר היום.
איריס לייטרדוסדורף: בדיוק כפי שאמרת, כאשר ילדה בת שש אומרת, זה מאוד מרגש, אני בטוחה שלכולם עמדו דמעות בעיניים.
איריס לייטרדוסדורף: אבל אנחנו רוצים לצאת מהמקרה הפרטני הזה לכלל האוכלוסייה ולראות איך אנחנו יכולים למסד את זה לכלל המדינה ואזרחי המדינה ותושביה, ולאו דווקא כל פעם במבצע גיוס פרטני.
איריס לייטרדוסדורף: ישנם מודלים איך לבנות את המאגרים האלה.
איריס לייטרדוסדורף: כיום בארץ ישנם שלושה מאגרים, יש שניים שלמעשה הם הגדולים, המאגר המבורך של "עזר מציון" ומאגר נוסף שישנו ב"הדסה".
איריס לייטרדוסדורף: הם למעשה משמשים והוכרו כמאגרים הלאומיים.
איריס לייטרדוסדורף: שאנחנו ניקח את זה לידיים של משרד הבריאות, זה לא משהו שהוא נידון כרגע, זה לא המודל שמדברים עליו.
איריס לייטרדוסדורף: האיגודים האלה עושים את זה בצורה נפלאה וטובה והם זוכים להכרה וזוכים לעידוד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זוכים גם לתקציבים הכרה ועידוד זה יפה.
איריס לייטרדוסדורף: אבל יש מודלים, אנחנו גם חיים במדינה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו פה בשביל להגיד להם כמה הם טובים?
איריס לייטרדוסדורף: לא.
איריס לייטרדוסדורף: ישנו תיקצוב שהוא עקיף למעשה.
איריס לייטרדוסדורף: כאשר חולה מתאשפז וישנו חיפוש עבורו, זה משהו שהקופות אכן משלמות לבית החולים עבור החיפוש של התורם.
יהודית חסין: אבל זה שבודקים במאגר במחשב?
איריס לייטרדוסדורף: אבל עבור הגיוס והפרסום וכל המבצעים שנערכים, אין כרגע משהו שניתן מהקופות, וזה אכן נעשה באופן עצמאי לחלוטין ופרטי.
איריס לייטרדוסדורף: אחד הדברים שאנחנו אכן מעוניינים, זה לעזור בגיוס של התרומות האלה, בגיוס של המבצעים.
איריס לייטרדוסדורף: לערוך מבצעים לא נקודתיים פר חולה, אלא מבצעים לעודד את התרומות בקבוצות האתניות ששם יש לנו בעיה קשה.
יבגני ניימר: תוכלו לחדד את הנושא מה ממנים לחולה?
איריס לייטרדוסדורף: כשהחולה בעצם מתאשפז, מממנים לו את ההשתלה, זה בסל.
יבגני ניימר: השתלה כן, אבל לא חיפוש.
יהודית חסין: אני רוצה לחדד את הנקודה הזאת.
יהודית חסין: אנחנו ראינו תגובות מהרבה אנשים ברחוב.
יהודית חסין: הוא אומר, למה שאני אתן את הדם שלי, ואת הפרטים המזהים שלי, את מספר תעודת זהות שלי לבדיקת די.
יהודית חסין: אן.
יהודית חסין: אי לאגודה פרטית.
יהודית חסין: אני אהיה מוכן לעשות את זה במסגרת משהו ממשלתי וממוסד.
יהודית חסין: אני פוחד ולא רוצה לתת פרטים מזהים שלי ואת ה-די.
יהודית חסין: אי.
יהודית חסין: שלי.
יהודית חסין: זה לא עובר דרך הקופה.
יהודית חסין: דבר שני, אדם שרוצה כרגע להצטרף שלא דרך מבצע כזה שמתקיים בממוצע בארצנו פעם בשנה וחצי, או משהו בסגנון.
יהודית חסין: לדוגמה, הוא לא יכול לבוא לבית חולים קרוב לביתו, ולהגיד אני רוצה להצטרף, אני מוכן לשלם 180 שקלים.
יהודית חסין: בית חולים לא עובד עם "עזר מציון" ולא עוזר לו בזה.
יהודית חסין: הוא צריך לנסוע או ל"עזר מציון" לפתח תקווה, או ל"הדסה" להצטרף באופן פרטי.
יהודית חסין: המאגרים האלה גם לא מחוברים ביניהם.
עפרה קוניקוף: כולנו חברים בארגון באותו ארגון גג הבינלאומי, ואנחנו בהחלט מתחלקים - - -
יבגני ניימר: אם פנינו להדסה או אליכם לאתר, אז בן אדם היה צריך לבדוק פעמיים.
יבגני ניימר: אז גם הטרדנו אותך וגם את האתר.
יהודית חסין: וגם בן אדם רוצה לוודא שהוא לא מבזבז לנו כסף סתם על בדיקה מיותרת, צריך לחפש את עצמו בכל מאגר לחוד, לדוגמה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איריס, אני לא מבינה משהו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מדובר בדרך כלל בסוג כזה של סרטן – של לוקמיה, הוא בדרך כלל אם אני לא טועה, תוקף אנשים צעירים יותר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לפחות נתקלתי, או שרואים את זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איפה משרד הבריאות משקיע אם לא בזה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מברכים כל הכבוד, מעודדים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לאן הולכים התקציבים של משרד הבריאות?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה, הרי מדובר לא בהרבה כסף.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם אני לא טועה, כמו שאמרתם, במידה ואנחנו כל פעם ממלאים את המאגר, לא במכה אחת, לא מדובר על תקציבים של מיליארדים זה משהו שיכול להציל חיים.
יבגני ניימר: בסך הכל 500 אלף כפול 200 שקל.
ליה שמטוב: כל המבצעים שעושים זה רק מתרומות של עמותות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בדיוק, זו הבעיה שהממשלה כל כך התרגלה שיש לנו פה תורמים, שכל האחריות של משרד הבריאות על "עזר מציון" של משרד הרווחה על אלה שמחלקים את האוכל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כולם זורקים את האחריות לעמותות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבינה שאת לא שר הבריאות, אבל את כרגע מייצגת לי את המערכת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני באמת שואלת שאלה, עד מתי יהיה פה מצב שהאחריות של כל הדברים החשובים לאזרחים תעבור לעמותות?
איריס לייטרדוסדורף: בשום מדינה בעולם אין מאגר שהוא לאומי בתמיכה של משרד הבריאות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו לא מדינה של העולם.
יצחק יניב: יש מדינות, למשל, הממשל הפדראלי, השקיע כסף פדראלי בכדי להיכנס דווקא לאוכלוסיות המיעוטים.
יצחק יניב: יש בארצות הברית בעיה עם השחורים, עם ההיספאנים, בהחלט, הממשל הפדראלי מימן מבצעים בתוך האוכלוסיות האלה.
יצחק יניב: אבל זה נכון שבמקומות רבים בעולם המאגרים האלה מנוהלים על ידי ארגונים - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו לא מדינה רגילה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו מדינה יהודית.
יצחק יניב: נכון.
יצחק יניב: אחת הסיבות באמת, אני רוצה להדגיש, שבמדינת ישראל משרד הבריאות, לא לוקח על עצמו לנהל את המאגר הזה.
יצחק יניב: מכיוון שכל מה שנעשה היום במאגר, מה המגבלה?
יצחק יניב: המגבלה היא לא הרצון של עם ישראל לבוא ולהיבדק, חוץ מאשר בקבוצות הספציפיות שעליהן אנחנו מדברים.
יצחק יניב: המגבלה היא כמות הכסף שיש בשביל לבצע את הבדיקות.
יצחק יניב: כל פעם ש"עזר מציון" מצליח לגייס סכום של כסף מספיק בשביל לצאת למבצע, אז יוצאים למבצע.
יצחק יניב: רוב האנשים שבאים למבצע, הרוב המכריע לא משלם, אין התנייה.
יצחק יניב: מי שרוצה לתת רק את דמו ולא רוצה לשלם, לוקחים ממנו את דמו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל לא בודקים.
יצחק יניב: בוודאי שבודקים.
יצחק יניב: אין דגימה שלא נבדקת.
יצחק יניב: רוב המגבלה היא באמת הכסף לבצע את הבדיקות.
יצחק יניב: מי שלא נותן כסף ונותן דם, אומרים לו תודה רבה, לוקחים את דמו ומבצעים את הבדיקה בכספי התרומות.
יצחק יניב: כך שאין בעיה בקטע הזה.
יצחק יניב: בעניין הזה את יכולה להסיר דאגה מליבך.
יצחק יניב: אבל נכון, אני חושב שבתוך ההצעה של חבר הכנסת אורלב, יש איזושהי בקשה או פנייה למדינה להשקיע כסף גם בהגדלת המאגרים.
יצחק יניב: יש שם גם איזשהו חלק תקציבי.
עפרה קוניקוף: הצהרות לחוד ומעשים לחוד.
ליה שמטוב: לגבי ישיבות הועדה, דיברו על התקציבים של משרד הבריאות?
איריס לייטרדוסדורף: היושב ראש, חבר הכנסת חיים כץ, אמר שהוא בעצמו דיבר באופן אישי, יש לי את הפרוטוקול של הוועדה, של הפגישה.
איריס לייטרדוסדורף: הוא דיבר באופן אישי עם סגן השר ליצמן, וסגן השר אכן מנסה למצוא מקורות תקציביים לכך.
איריס לייטרדוסדורף: תראו, היתה המלצה של הועדה להקמה של מאגר, ומימון מסויים של המשרד, והשתתפות במבצעים ובגיוס התרומות ומימון הבדיקות.
איריס לייטרדוסדורף: אנחנו חיים תחת אילוצים.
איריס לייטרדוסדורף: משרד האוצר לא נתן לכך תקציב.
איריס לייטרדוסדורף: משרד הבריאות יש לו פעילות רחבה.
איריס לייטרדוסדורף: להגיד שאנחנו לא עושים - - -
ליה שמטוב: אם המשרד לא דורש מהאוצר, אז בטח שהוא לא יתן.
איריס לייטרדוסדורף: הנושא כבר עלה לדיון, היה גם נציג האוצר בוועדה, והוא יושב שם בוועדה דן על כך.
איריס לייטרדוסדורף: כרגע זה נמצא על ידי סגן שר הבריאות שמנסה למצוא לכך מקור תקציבי.
איריס לייטרדוסדורף: אבל אנחנו לא יכולים לקחת מקורות תקציביים יש מאין.
איריס לייטרדוסדורף: כולנו חיים תחת אילוצים מסויימים.
ליה שמטוב: זה ברור, אם נניח לא יהיה איזשהו תורם מארצות הברית, אז בכלל באותם שנים זה לא יקרה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם יכול להיות ש"עזר מציון" ייסגר, כי פתאום מצב כלכלי קשה, והם נסגרים, ואנחנו בבעייה.
עידית טמיר: נשמח במבצע הספציפי הזה, כמו שאנחנו עושים בכל שנה, לעזור בנושא של פרסום.
עידית טמיר: יש לנו אתר ברוסית, אני מבקשת לקבל את הברושור שהכנתם.
עידית טמיר: האגודה עובדת בשיתוף פעולה עם עמותת "עזר מציון", קצת בהיחבא, לא באופן ברור.
עידית טמיר: אבל ברור שאנחנו תומכים.
עידית טמיר: תומכים בכל הנושא.
עידית טמיר: תומכים כמובן שיהיה משהו ציבורי תחת משרד הבריאות.
עידית טמיר: נשמח לסייע בכל דבר.
עפרה קוניקוף: לגבי ההערה שנאמרה כאן.
עפרה קוניקוף: כל ההכנסות שאנחנו מקבלים, או ה-180 שקלים שמשלמים, הולכות למימון הבדיקות, לא הולכות לשום מימון, לא אדמנסטרטיבי של עזר מציון, או לא של אי אלו מעובדי העמותה.
עפרה קוניקוף: אלא הן הולכות ממש למימון הבדיקות.
עפרה קוניקוף: זה משהו שאגב, נעשה, וניתן לעקוב אחרי זה, כיוון שהכסף עובר דרכנו, אפילו לא דרכנו, אלא ניתן ישר למעבדות שהן לא קשורות, הן לא של עזר מציון, שבודקות את דגימות הדם.
יהודית חסין: אנחנו הבאנו כאן דיסקים מוכנים עם חומר פרסום, שאפשר לחלק למי שרוצה, שאפשר להעלות את זה ישר לאתרים, שאפשר להדפיס משם או לפרסם בכל המקומות שיכולים לפרסם.
יהודית חסין: נשמח לתת חומר פרסומי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עתון "וסטי" מצלצלים להגיד שהם נרתמים לסיפור הזה.
ליה שמטוב: לגבי שמרד הקליטה, מה אתם עושים?
בן שטרית אידה: רוצה לומר איזושהי אמירה כללית.
בן שטרית אידה: אני חושבת שצריך לעשות הפרדה ברורה, בין גיוס לבין סוגיית מימון הבדיקות.
בן שטרית אידה: אני חושבת שתהיה רתיעה, אני בטוחה שאוכלוסייה גדולה שיכולה להיות פוטנציאל למסירת בדיקת דם, לא תעשה את זה.
עפרה קוניקוף: מי אמור לממן?
בן שטרית אידה: אני מציעה עצה משום שזה ברור.
עפרה קוניקוף: צריך להיות פרקטיים.
עפרה קוניקוף: ברגע שלא יהיה לנו מימון, והציבור לא יירתם ולא יממן, אז לא נוכל לקחת בדיקות.
עפרה קוניקוף: החכמה היא לא שתהיה בדיקה במעבדה ולא יסווגו אותה.
עפרה קוניקוף: החכמה היא שאנחנו נוכל לבצע את הסיווג רקמות.
עפרה קוניקוף: אני מבינה שהרבה יותר קל לפנות אל הציבור ולהגיד לו תן דגימת דם, ולא לקחת חלק בשום עול אחר.
עפרה קוניקוף: אבל אין לנו ברירה, היינו רוצים אחרת.
עפרה קוניקוף: היינו מאוד רוצים שהמדינה או מקור אחר יממן את הבדיקות, ונבוא אל הציבור ונגיד לו רק תן לנו דגימת דם וזהו.
עפרה קוניקוף: אבל לצערנו, המציאות היא כזו שאנחנו זקוקים לכל עזרה שרק אנחנו יכולים לחשוב עליה.
אידה בן שיטרית: בהקשר הזה, אנחנו יכולים לסייע בהנגשה של מידע למוקדי קליטה.
אידה בן שיטרית: כלומר, אם קיים מידע כתוב בשפות שונות, הייתי מבקשת שהמידע יהיה לא רק בשפה רוסית, אנחנו צריכים לגלות אחריות ופנייה גם לכלל האוכלוסיות.
אידה בן שיטרית: אנחנו מוכנים לסייע, שאותו ברושור צריך להיות ברושור מוסמך, מאושר על ידי משרד הבריאות.
אידה בן שיטרית: ברגע שהוא מאשר את פרטי המסמך, מאשר את הנתונים שמותר לפרסם, אני משרד ממשלתי, אני כפופה לאיזשהם כללים של פרסום.
אידה בן שיטרית: ני לא יכולה לפרסם עמותה פרטית, אלא אם כן זה בסדר, אלה המאגרים, אלה שני הגופים שמנהלים את המאגרים, זה בסדר.
אידה בן שיטרית: אפילו עם פרטי תחנות האיסוף.
אידה בן שיטרית: אם המידע מאושר על ידי משרד הבריאות, ואכן זה המידע המשרד יהיה מוכן לסייע, גם עלויות הפצה הן עלויות.
אידה בן שיטרית: צריך לשנע את המידע הזה עם מוקדי קליטה.
אידה בן שיטרית: מדובר במרכזי קליטה, במרכזי קליטה בכל רחבי הארץ, בהתאחדויות עולים.
אידה בן שיטרית: אפילו רשויות מקומיות, יש לנו מתקני מידע שאנחנו הקמנו ברשויות מקומיות, ביישובים עתירי עולים, לכן האוכלוסייה הזאת יכולה להיות נשכרת גם כן.
אידה בן שיטרית: לגבי מידע אחר בשפות האחרות – אנחנו אפילו לקחת חלק בתרגום של המידע, אבל לא בהפקה שלו.
אידה בן שיטרית: לא בהדפסה שלו.
אידה בן שיטרית: משום שפה מדובר בעלויות שאני אפילו לא יכולה לאשר אותן.
אידה בן שיטרית: אני מדברת על מה שאני יכולה ברמת הסמכות שלי.
אידה בן שיטרית: אני יכולה לתת חלק מהשרות, לא את כולו.
אידה בן שיטרית: אני יכולה לומר מה אני יכולה לתת.
אידה בן שיטרית: מה שאפשר לתת זה הנגשה של המידע לכל מוקדי הקליטה.
אידה בן שיטרית: אני מזמינה עכשיו 10,000 ברושורים.
אידה בן שיטרית: יש כאלה והם מוסמכים אני מוכנה להפיץ אותם.
אידה בן שיטרית: זה עולה הון עתק.
אידה בן שיטרית: אני מוכנה לתרגם, לסייע בתרגום המוסמך של הפרסום הזה בעוד 5 שפות, כולל אמהרית.
אידה בן שיטרית: גם נגיע לאותן אוכלוסיות, אנחנו יודעים להגיע אל האוכלוסיות האלה.
אידה בן שיטרית: יודעים להגיע אל מוקדי הקבע שלהם ולהפיץ.
אידה בן שיטרית: אבל נשארה הסוגייה של ההפקה, של הברושורים האלה.
אידה בן שיטרית: זה עולה כסף, לכן כולם צריכים להתחלק.
אידה בן שיטרית: אני אומרת מה אני במסגרת הסמכות שלי יכולה להציע.
אידה בן שיטרית: עד כאן, ואני חושבת שזה לא מעט.
ליה שמטוב: זאת אומרת עד עכשיו לא היה הסבר.
יבגני ניימר: עד כמה שאני מבין "עזר מציון" מעבירה את עלות הקליטה לקופת חולים חיצונית.
יבגני ניימר: האם יש אפשרות שמשרד הבריאות או בית חולים ממשלתי יעשה בדיקות אצלו?
עפרה קוניקוף: לא, מדובר בכמויות שהמעבדות של בתי החולים אפילו לא מסוגלות להתמודד איתם.
יבגני ניימר: כרגע, אני מאמין שגם הקופות האלה מרוויחות על זה.
עפרה קוניקוף: אתן לך דוגמה.
עפרה קוניקוף: בית חולים ביילינסון שזה בית חולים גדול, הוא מסוגל להתמודד בשבוע על יד אחת אני חושבת מספר הבדיקות.
עפרה קוניקוף: אנחנו מדברים על מאות או אלפים, זאת אומרת אין מה לדבר.
עפרה קוניקוף: הרי גם הם יצטרכו ויבקשו את המימון מאיזשהו מקור בסופו של דבר.
ליה שמטוב: בבקשה, חבר הכנסת ביילסקי.
זאב בילסקי: אני מברך על הדיון הזה.
זאב בילסקי: גברתי היושבת ראש, ישנה הצעת חוק שהנחנו, חבר הכנסת זבולון אורלב ואנוכי, שעברה בקריאה טרומית.
זאב בילסקי: אבל כמו כל דבר בבניין הזה נתקע.
זאב בילסקי: אני לא יודע איך לקרוא לזה, אני כבר ראיתי הרבה דברים בחיים שלי, רובם הצלחתי, הרבה נכשלתי גם.
זאב בילסקי: אבל כישלון צורב כמו זה, את יודעת, כשפה בחדר השני, מחלקים בוועדת הכספים מליון שקל לזה, 500 לזה, ופה מה ביקשנו?
זאב בילסקי: קצת ש"עזר מציון" יהיה להם את ה-180 שקלים האלה כדי לבדוק על ידי הממשלה, זאת זכות, אנחנו פשוט מסבירים לממשלה שזה הזכות שלה, אבל הם לא מבינים את זה.
ליה שמטוב: איפה העברתם לקריאה ראשונה?
זאב בילסקי: זה עבר בכנסת.
זאב בילסקי: זה עובר לוועדת עבודה רווחה.
ליה שמטוב: אז לא ידעתם לאיזה ועדה.
זאב בילסקי: העניין יותר חשוב.
זאב בילסקי: אם את יכולה לעזור לי, את יודעת, כדי לשכנע את משרד האוצר ואת משרד הבריאות להקציב את כמה מליוני השקלים האלה כדי שנוכל להתחיל.
זאב בילסקי: הגנטיקה היא כזאת, שאותם קבוצות כמו אתיופים, הם קבוצות שקשה למצוא להם מעבר.
זאב בילסקי: לכן חשיבות המבצע הזה מאוד חשוב.
זאב בילסקי: "עזר מציון" עורך מבצע ארצי, אני לא יודעת אם דיברתם על זה פה.
זאב בילסקי: אבל אני חוזר עכשיו מיושב ראש הכנסת, ביום שני, יום לפני כן, אנחנו עושים מבצע בכנסת.
זאב בילסקי: אז כל מי שנמצא פה, מוזמן.
זאב בילסקי: ביום הזה יהיה פשוט מישהו שלוקח דגימות.
זאב בילסקי: אם אפשר לארגן פה את כל מי שאפשר פה כדי שיהיו דגימות.
זאב בילסקי: ואם גם הוא מוכן שיקחו לו 180 שקלים תוך כדי הבדיקה כדי לממן את עצמו, יהיה רצוי מאוד.
זאב בילסקי: בכל אופן, יישר כוח על הנושא שאת עושה בנושא החשוב הזה.
ליה שמטוב: הועדה שמעה בקשב רב על הבעיות של חוסר המודעות בקרב יוצאי ברית המועצות לשעבר, על חשיבות תרומת מח עצם והגדלת המאגר.
ליה שמטוב: הוועדה מבקשת מנציגי משרד הבריאות, להגביר את ההסברה בקרב דוברי רוסית באמצעות חלוקת עלונים בקופות חולים, בבתי חולים, באמצעות מבצעי פרסום בתקשורת.
ליה שמטוב: הוועדה פונה לציבור דוברי רוסית, בקריאה נרגשת להגיע לתחנות האיסוף, להתגייס ולתרום להגדלת המאגר.
ליה שמטוב: הוועדה מבקשת מנציגי משרד הקליטה ומברכת את משרד הקליטה על הפעילות המשותפת בין כל הגורמים.
ליה שמטוב: הוועדה תפנה לכל הרשויות בהם אחוז העולים והתושבים דוברי הרוסית גבוה, בבקשה לסייע בפרסום ובהגברת המודעות לקראת המבצע בקרוב.
ליה שמטוב: לסיום, שיהיה נס חנוכה, ואנחנו נוכל להציל את האנשים זקוקים לעזרה.
ליה שמטוב: ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.
ליה שמטוב: הנושא היום הוא בחינת ההיערכות ליישום תכנית שמיד והטיפול בילדים ובני נוער עולים בסיכון במסגרתה.
ליה שמטוב: הוועדה הציבורית לבדיקת מצבם של ילדים ובני נוער בסיכון ובמצוקה, בראשות פרופסור הלל שמיד, קבעה כי ישנן שלוש קטגוריות של אוכלוסייה; חרדים, ערבים ועולים, ובחרה 56 יישובים, שהתכנית תפעל בהם.
ליה שמטוב: היום רצינו לשמוע מה התכנית ואחרי שגב' טלל דולב תציג לנו אותה, נדון בה.
טלל דולב: תודה רבה.
טלל דולב: בוקר טוב.
טלל דולב: קודם כל אני חושבת שזו באמת הזדמנות טובה להציג את התכנית בכלל וגם את התכנית מהזווית של התייחסות לילדים ובני נוער עולים.
טלל דולב: אני חושבת שלתכנית הזאת בסך הכל יש הרבה מאוד היבטים ייחודיים, כשההיבט הייחודי המרכזי שלה זה שאני חושבת שזו פעם ראשונה שיש תכנית אחת כוללת עם תקציב אחד כולל שאמורה להתייחס גם לכל תחומי הצורך וגם לכל האוכלוסיות של ילדים ונוער בסיכון.
טלל דולב: אז זו לא תכנית נפרדת לעולים ועוד תכנית נפרדת לעולים מקבוצה אחרת, או תכנית נפרדת לילדים בסיכון בגיל הרך ותכנית נפרדת לבני נוער, או תכנית נפרדת לשירותי רווחה ונפרדת לשירותי חינוך, ומה שהתכנית הזו מזמנת לנו, אני חושבת שאנחנו גם רואים את זה סביב השולחנות של התכנית, זה שתי הזדמנויות.
טלל דולב: אחת, זה באמת הזדמנות לתת מענים מסוג אחר, שהם יותר קשורים אחד בשני וקשורים לכל תחומי החיים של הילדים, והדבר השני זה לשמוע אחד את השני ולהבין יותר לעומק מה המניעים, מה הרציונלים, מה הדברים שכל אחד ואחד מהגורמים מביא איתו ותמיד מה שאנחנו מנסים להגיד זה שהתכנית הזאת בסך הכל, המטרה שלה היא לא להפוך את כל הילדים ליחידה אחת, אלא באמת לתת ביטוי למקומו של כל אחד, של כל קבוצה, של כל ילד, של כל צורך של ילד בתוך המערך הזה שמטפל בילדים ובני נוער בסיכון.
טלל דולב: לכן אני חושבת שהצגת התכנית בהקשר של העולים היא, בבוקר הזה, מעניינת במיוחד.
טלל דולב: כמו שאמרה יושבת ראש הוועדה, התכנית היא תוצאה של יישום המלצות של דוח ועדת ראש הממשלה לילדים ולנוער בסיכון, כאשר המטרות של התכנית הן די בסיסיות.
טלל דולב: אני לא חושבת שיש פה משהו מאוד חדש, תיכף נדבר על הדברים החדשים.
טלל דולב: המטרה היא שיהיו פחות ילדים ובני נוער בסיכון בארץ.
טלל דולב: אני חושבת שאחד הדברים שכן מאפיין את התכנית זה הרב ממדיות של היעדים של התכנית.
טלל דולב: אנחנו מדברים על התמודדות עם מצב בריאותי והתפתחותי.
טלל דולב: אנחנו מנסים להתמודד עם היחסים של אותם ילדים עם ההורים והמשפחה וגם היחס של ההורים אליהם, עם המצב הלימודי והמיומנויות שהילדים האלה רוכשים, עם המצב הרגשי והחברתי ועם המוגנות בפני הסכנה.
טלל דולב: מה שמיוחד בבחירה של המצבים האלה זה שהם מבוססים על ההגדרה שהוסכמה על ידי הוועדה ואושרה על ידי הממשלה.
טלל דולב: כלומר כל חמשת משרדי הממשלה ששותפים לתכנית, וזו תכנית בין משרדית עם סעיף תקציבי אחד, הסכימו שכל אחד ואחד מהם שם לעצמו את כל היעדים.
טלל דולב: זאת אומרת לא משרד הבריאות עוסק רק בבריאות, אלא אנשי משרד הבריאות יושבים איתנו וחושבים על נושאי בריאות וגם על הנושאים של חינוך ושל למידה ומיומנויות ואיך הדברים מתקשרים אחד לשני.
טלל דולב: אותו דבר בעניין יחסים עם המשפחה, אותו דבר בעניין המצב הלימודי של הילדים וכולי.
טלל דולב: המטרה השנייה זה לשפר את המועילות של השירותים לילדים ולבני נוער בסיכון על ידי זה שבאמת נוכל להפוך את השירותים ברשויות המקומיות לתואמים יותר את הצרכים של האוכלוסייה ואת המצב של הילדים באותן רשויות.
טלל דולב: אנחנו רוצים לדעת על יותר ילדים בסיכון, להגדיל את האיתור שלהם, אנחנו רוצים להיות יכולים להגן עליהם יותר טוב מאשר עד עכשיו, אנחנו רוצים להגדיל את ההתאמה בין הצרכים שלהם לבין השירותים, אנחנו רוצים לתת מגוון מאוד רחב של שירותים שיאפשר לכל ילד וילד למצוא את מקומו בתוך השירות ולצרוך את השירות, כמו גם למשפחה, ואנחנו רוצים לחזק את העבודה הרב מקצועית והבין מערכתית במערכת.
טלל דולב: אמרו כבר, אנחנו מדברים על 56 יישובים ואגדים שנבחרו לפי קריטריונים סוציו אקונומיים וכבר במקום של בחירת היישובים אנחנו מתחילים לראות את אחד הדברים שחדשים בתכנית הזאת.
טלל דולב: התכנית הלאומית מכוונת לחזק את כלל הילדים ובני הנוער בסיכון, אבל חרתה על דגלה לא לקפח אף אחת מהקבוצות שבהן נמצאו אחוזי סיכון יותר גבוהים.
טלל דולב: הקפדנו מאוד ש-12% מהילדים שחיים ביישובים בתכנית יהיו עולים, כפי ייצוגם באוכלוסייה.
טלל דולב: עשינו ייצוג יתר של ילדים ערבים.
טלל דולב: אני חושבת שזאת אחת התכניות הלאומיות היחידות שבה האוכלוסייה הערבית מיוצגת מעבר לחלקה באוכלוסייה, וייצוג של האוכלוסייה החרדית.
טלל דולב: אמרנו שלאן שהשירותים לא מגיעים, שזה ערבים וחרדים, או איפה שיש יותר צרכים, שזה בשלוש הקבוצות, אנחנו ננסה שלא ללכת עוד פעם לאותם מקומות ועוד פעם לאותן ערים ועוד פעם לאותם יישובים, אלא לדאוג שכל הילדים שצריכים להיות בתכנית יהיו בתכנית.
טלל דולב: זה אחד הדברים שבהם התכנית משנה את סדר העדיפויות.
טלל דולב: כדי להכליל עולים בתכנית, כללנו בתכנית גם מספר קטן של יישובים מאשכול סוציו אקונומי 5, שבאופן כללי לא נכנסו לתכנית, ושכונות בתל אביב וחיפה, שבהן אוכלוסיית העולים היא גדולה יותר, וכדי באמת להגיע לייצוג של עולים, לא יכולנו להתבסס רק על יישובים מ-1 עד 4, כי העולים בדרך כלל גרים ביישובים הגדולים יותר.
טלל דולב: התקציב של התכנית הוא רב שנתי, מגיע בהבשלה מלאה ל-155 מיליון שקל בשנה.
טלל דולב: כל התקציב לשלוש השנים הראשונות הוקצה ליישובים.
טלל דולב: היישובים יודעים כמה עומד לרשותם, אנחנו תיכף נגיע לזה.
טלל דולב: מה העקרונות החדשניים?
טלל דולב: קודם כל צורת ההובלה.
טלל דולב: כמו שאמרתי, התכנית היא של חמישה משרדי ממשלה, משרד הרווחה והשירותים החברתיים מוביל את התכנית, המנהל הכללי של המשרד עומד בראש התכנית, משרד החינוך שותף להפעלת התכנית.
טלל דולב: התכנית הזו מופעלת בשלושה מחוזות דרך משרד הרווחה, ובשלושה מחוזות דרך משרד החינוך.
טלל דולב: יש לנו חיבור מאוד טוב במחוזות.
טלל דולב: המשרד לקליטת העלייה, המשרד לביטחון פנים, משרד הבריאות, הם משרדים ששותפים בתכנית, ולכל אחד מהמשרדים האלה יש חלק משמעותי בפיתוח שלה.
טלל דולב: למשל, המשרד לקליטת העלייה עומד בראש מערך ההכשרה של התכנית ואחת הסיבות לכך היא באמת לדאוג לכך שגם אנחנו נצליח לשפר את מערך ההכשרה ולהכניס לו היבטים רגישי תרבות.
טלל דולב: משרד הבריאות עומד בראש ועדה שמיועדת לפתח שירות רב מקצועי לגיל הרך.
טלל דולב: מה סדרי העדיפויות?
טלל דולב: כשאנחנו בדקנו בוועדת ראש הממשלה את סדרי העדיפויות, בוועדת שמיד, מה שראינו זה שמדינת ישראל משקיעה בפנימיות, משקיעה בנוער לעומת ילדים קטנים, ומשקיעה באמת פחות בחלק מהאוכלוסיות החלשות.
טלל דולב: התכנית אמרה; אנחנו הולכים לשנות את זה ואנחנו משקיעים בטיפול בקהילה.
טלל דולב: שקל מתקציבי התכנית איננו הולך לטיפול חוץ ביתי, אנחנו משקיעים בטיפול בגיל הרך, שליש מתקציבי התכנית מיועדים לגיל הרך.
טלל דולב: זה החלק היחיד של התקציב שהוא סגור ומיועד לאוכלוסיה מסוימת.
מרינה סולודקין: את מתכוונת שיש יישום של התכנית, לפחות באוכלוסיית העולים?
מרינה סולודקין: כי אצלנו אין יישום.
טלל דולב: את רוצה לחכות שאני אגיע למה היישום?
טלל דולב: כי אני אגיע.
מרינה סולודקין: כן, זה שהתכנית מצוינת, אנחנו יודעים, אבל כמעט אין יישום בכמה מהערים.
טלל דולב: קודם כל, התכנית בתחילת היישום.
טלל דולב: אנחנו תיכף נגיע לזה, אבל אנחנו מתחילים ליישם.
טלל דולב: יש פה גם כמה רשויות שנמצאות בתהליך ואנחנו נגיע למה שיש ומה שאין.
טלל דולב: גם הפצנו מסמך על זה, אבל אני רוצה להגיע לזה לפי הסדר.
טלל דולב: שליש מתקציבי התכנית מיועדים לגיל הרך, ופה גם הג'וינט עוזר לנו ביישום, על בסיס הניסיון שלו בגיל הרך, שגם נצבר בלא מעט תכניות שיועדו במיוחד לילדים עולים.