GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
טלל דולב: יש ישיבות ועדות תכנון שמתקיימות עם 20, 30, ו-40 אנשים, לגיל היסודי, לגיל הרך ולבני הנוער.
טלל דולב: יושבים הרבה נציגי ארגונים.
טלל דולב: ועדות התכנון פתוחות, אף אחד לא יגיד למישהו לא לבוא.
טלל דולב: כל אחד יכול לבוא ולשבת באיזה ועדה שהוא רוצה.
טלל דולב: הוועדות האלה אינן סגורות.
טלל דולב: בוועדות שמקבלות החלטה יושבים שבעה נציגים וזאת החלטה ממשלה.
טלל דולב: רוצים לשנות אותה?
טלל דולב: אפשר.
מרינה סולודקין: אני לא רציתי להזכיר את העיר נצרת עלית, כי אני מנצרת עלית, אבל בעיר נצרת עלית יש ארגונים קטנים, כמו שאת אמרת, כמו 'עזרה לעולים', הם לא ידעו בכלל שדבר כזה קיים.
מרינה סולודקין: אני כבר לא מדברת על הארגונים האחרים שזה לא לעולים.
מרינה סולודקין: אני כבר לא מדברת על הקליטה, גם את הקליטה לא הזמינה, אבל השבעה האלה לא...
מרינה סולודקין: אף ארגון---
טלל דולב: אבל בנצרת עלית יושב ארגון משפחות למען---
מרינה סולודקין: למען מה?
אלי זרחין: למען השם.
טלל דולב: ארגון משפחות למען משפחות עולים, הם הארגון שנדרשנו להזמין.
אלי זרחין: את ישבת בנצרת עלית בישיבות?
מרינה סולודקין: כן, הוא יודע מה קורה בנצרת עלית.
מרינה סולודקין: והעמותה לעזרה לעולים שעובדת בנצרת עלית, הם לא יודעים כלום.
מרינה סולודקין: כולם רשאים להגיע.
אלי זרחין: הם ביקשו מנאור להזמין ונאור סירב.
אלי זרחין: גם אותנו הוא סירב להזמין.
ליה שמטוב: אדון זרחין, אני עדיין לא נתתי לך זכות דיבור.
שרה כהן: אני רוצה להגיד מספר דברים.
שרה כהן: קודם כל אני חוזרת על אותה אמירה שהדברים כאן יהיו ברורים סביב השולחן.
שרה כהן: האחריות המיניסטריאלית על הנושא של העולים זה המשרד לקליטת העלייה.
שרה כהן: המשרד לקליטת העלייה מפעיל לשכות שמטפלות בעולים, לא רק עולים שנמצאים עשר שנים בארץ, וחבל שחברת הכנסת סולודקין יצאה, אלא ההתייחסות של המשרד היא גם בהתייחסויות שהן מעבר לפרטניות, לקהילות של עולים שמתגוררות באותו יישוב, ומה שאנחנו יכולים לבוא ולהגיד הוא שכחלק מהאחריות המיניסטריאלית של משרד הקליטה באופן כללי במדינת ישראל זה הנושא של העולים, ובהקשר הספציפי כאן, בתכנית הלאומית, המשרד לקליטת העלייה הוא בעל הקול המייצג את העולים במסגרת הוועדה שפועלת ביישוב.
שרה כהן: מה שקורה הוא שאנחנו דוחים את האמירה שכאילו הלשכות של המשרד אינן מכירות את האוכלוסייה.
שרה כהן: הלשכות של המשרד מכירות את האוכלוסייה.
שרה כהן: אנחנו דרשנו, וזה היה חלק מתוך הבקשה שלנו, כמשרד, לקלוט במסגרת המיפוי גם את אותם ילדים שנולדו בארץ להורים עולים.
שרה כהן: דהיינו שבמסגרת המיפוי נכללות האוכלוסיות שאנחנו מזהים אותם כדור וחצי.
שרה כהן: מה שאנחנו כרגע רואים זה שבמסגרת תהליך המיפוי זוהו יותר עולים מאשר שיעורם באוכלוסייה, ומאשר השיעור שלהם באותם יישובים.
שרה כהן: דהיינו היקף האיתור הוא גדול יותר מהשיעור של העולים באותם יישובים.
שרה כהן: זה דבר אחד.
שרה כהן: אני סבורה שכחלק מתוך תהליך העבודה של הלשכות של משרד הקליטה ביישובים, יש שיח ומתקיים קשר שוטף של משרד הקליטה במקומות השונים, עם המחזיקים או עם העוסקים בתיק הקליטה במקומות השונים.
שרה כהן: אני לא חושבת שרק התכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון היא זאת שמביאה לידי כך שמתקיים דיאלוג שוטף, והנחת העבודה שלנו, כמו שקיימת כאן בירושלים, שמר פיני גלינקביץ מייצג, וגם מר אמיר וידר מרמלה, זה שיש שיח שוטף של נציגות המשרד, ביחד עם מי שעוסק בנושא של העולים ברמת היישוב.
שרה כהן: אני רוצה לחזור ולהגיד את הנקודה הבאה; יש ערך מוסף מאוד גדול לארגונים שפועלים במקומות השונים.
שרה כהן: יש ערך מוסף מאוד גדול למי שמחזיק את התיק של הקליטה באותו יישוב, ואנחנו חושבים שהנכון הוא שבמסגרת הוועדה של ועדות התכנון, שהן ועדות שבעצם עוסקות בשלוש אוכלוסיות, של הגיל הרך, של היסודי ושל הנוער, ולכל אחת מהוועדות האלה, שהן הוועדות המקצועיות והמרכזיות, יש חשיבות והם משתתפים ונוטלים חלק בהיקפים כאלה ואחרים.
שרה כהן: בסופו של דבר, ברמה של החלטה, הקול המצביע הוא הקול של משרד הקליטה.
שרה כהן: זאת אומרת, מה שאת באה ובעצם אומרת, את קוראת איזה שהוא סוג של תיגר על זה שמשרד הקליטה הוא הגוף המכריע, אבל משרד הקליטה הוא המיניסטריון במקרה הזה, ואם יש לך איזה שהן השגות לגבי העניין של המקום של משרד הקליטה, זה לראש הממשלה, זה לא בדיון הזה ולא סביב העניין של מי משפיע, מי לא משפיע.
ליה שמטוב: הוועדה תפנה גם לראש הממשלה.
שרה כהן: מה שאנחנו באים ואומרים, משרד הקליטה הוא המיניסטריון.
שרה כהן: האחריות הפורמלית להענקת שירות לאומי היא באמצעות המשרד לקליטת העלייה, ומשרד הקליטה הוא בעל הקול המצביע.
שרה כהן: זאת נקודה שנאמרה בדיון שהיה אצל ראש הממשלה והיא מבחינתנו מתווה את כל אופן העבודה של המשרד, לא רק בהקשר של התכנית הזאת, אלא בכלל בהקשר של העולים.
שרה כהן: זה דבר אחד שרציתי לבוא ולהגיד.
שרה כהן: הדבר האחר הוא, בנימה שהיא יותר אישית.
שרה כהן: אני מלווה את התכנית הלאומית עוד בשלב של הדוח עצמו.
שרה כהן: אני ריכזתי בוועדת שמיד את הוועדה של המגזרים המיוחדים וההמלצות שכלולות בתוך הדוח בעצם נכתבו על ידי ועדה שאני ריכזתי אותה.
שרה כהן: היישום של התכנית, שאני נוטלת בו חלק רציף מאז הוועדה, הוא יישום שאני נוטלת בו חלק פעיל, והאינטרס של העולים והעלאת הצרכים של העולים, שלי כאיש מקצוע, ושלי כאיש שמיישם ומפעיל גם תכניות שאומצו כרגע על ידי מערכת השירותים במדינת ישראל בהקשר של העולים, רק מבחינתי באות ומראות שהנושא של העולים עולה על סדר היום והוא מקבל כרגע, מבחינתנו, את הייצוג שהוא הייצוג הנאות.
שרה כהן: המבחן הוא, ובזה אני מסכימה איתך, הוא המבחן של התוצאה.
שרה כהן: התכנית כרגע לא פועלת עדיין, אנחנו נמצאים כרגע בתחילתו של שלב היישום, המבחן הוא עד כמה באמת יגיעו עולים למסגרת של התכניות השונות, דהיינו היקף הכיסוי והנגשת השירות.
שרה כהן: המבחן הוא הכנסה של אנשי מקצוע שהם דוברי שפה, שהם בהחלט יכולים לתת את המענה לצרכים השונים של העולים, המבחן הוא האם התכניות האוניברסליות תצלחנה בעצם ליצור תכניות שהן בעלות אפקטים של רגישות תרבותית.
שרה כהן: המבחן הוא ברמת תוצאה, האם יש שיפור במצב של הילדים העולים.
שרה כהן: זה הכל עניין של מבחן של תכנית שהיא תכנית שפועלת לאורך זמן.
שרה כהן: אני בתוך השיח הזה, אני בתוך התהליך הזה, ואני עוקבת אחרי הדברים האלה כחלק מהפלטפורמה הבין משרדית.
שרה כהן: חשוב לי לבוא ולהגיד את הדברים האלה.
ליה שמטוב: גב' כהן, אנחנו מכירים את העבודה שעושים במשרד הקליטה ואת בראשה, אבל לא על זה אנחנו מדברים.
ליה שמטוב: אנחנו מדברים על ועדת התכנון בתוך היישוב.
ליה שמטוב: אם זה קורה בעכו, אם זה קורה בחדרה, אם זה קורה בחיפה, אם זה קורה בנצרת עלית, ואין להם שום מושג על מה מדובר, שום מושג---
שרה כהן: אני חולקת על מה שאת אומרת.
ליה שמטוב: נו באמת.
שרה כהן: אני סבורה שוועדת התכנון, שיש בה נציג של משרד הקליטה, יודעת על מה היא מדברת.
שרה כהן: אנחנו---
ליה שמטוב: נציג משרד הקליטה, בטח, בטח.
ליה שמטוב: היא יודעת על מה מדובר, היא הולכת בערב הביתה והיא יושבת עם זה שהיא יודעת על מה מדובר.
שרה כהן: הנציגה של משרד הקליטה מייצגת את המשרד ומייצגת את נושא העולים, ואני אומרת לכם שמבחינתנו נציגת משרד הקליטה---
ליה שמטוב: אז כנראה נציגת משרד הקליטה יושבת עם ראש העיר והם מדברים.
ליה שמטוב: זהו.
שרה כהן: את מכניסה מרכיבים שהם ממש לא רלוונטיים---
ליה שמטוב: הם רלוונטיים, הם רלוונטיים מאוד.
אשר אורנוי: אני נציג משרד הבריאות בוועדה הארצית.
אשר אורנוי: אין לי אינטרסים כאן, לא משרד קליטה ולא שום דבר, משרד בריאות.
אשר אורנוי: כשאני מקשיב, ואני יושב בהרבה מאוד ועדות, השאלה הראשונה שאני שואל את עצמי, האם המטרה של ישיבה כזאת היא התפלמסות או תכל'ס.
אשר אורנוי: בינתיים, תרשו לי---
ליה שמטוב: אתה יודע, זה נכון מה שאתה אומר.
אשר אורנוי: בינתיים, תרשו לי, אני שומע התפלמסות.
אשר אורנוי: אני אומר את זה ואני לא רוצה לפגוע באף אחד.
אשר אורנוי: כרגע הובע אי אמון במשרד הקליטה וכך זה נשמע, וכך זה נראה.
אשר אורנוי: יכול להיות שאי האמון הזה צודק לחלוטין, אני אינני נכנס לזה, ועוד יותר אי אמון ברשות, מפני שהוועדה הארצית וכל התכנית פועלת כנגד ראשי הערים.
אשר אורנוי: כך נקבע.
אשר אורנוי: כך נקבע באין ספור ישיבות.
אשר אורנוי: יכול להיות שהקביעה הזאת לא נכונה, כך עובדים.
אשר אורנוי: בוועדה הזאת יושבים גם נציגי הרשויות.
אשר אורנוי: יושב כל הזמן נציג הרשויות, לא שמענו מנציג הרשויות, 'רבותיי, כאשר אתם מעבירים משהו לאחריות של ראש העיר, או הרשות, תדעו לכם שהוא לא מייצג את כלל האוכלוסייה'.
אשר אורנוי: יכול להיות שזה נכון, אני לא בדקתי.
אשר אורנוי: לפי הטענות, יוצא כאילו שזה נכון, כלומר בהרבה מאוד רשויות, בהרבה מאוד מקומות מאוד מרכזיים, ראש הרשות איננו מייצג את העולים.
אשר אורנוי: אם זה נכון, זה דורש איזה שהוא דיון והחלטות, אבל אני לא חושב שבפורום של הוועדה הארצית שלנו, אלא לבוא לוועדה הארצית ולומר 'רבותיי, יש כאן חסר מסוים, אתם מתהלכים עם הראש בעננים' ואני כביכול פוגע בעצמנו, 'אתם לא יודעים את המציאות, זאת המציאות'.
אשר אורנוי: זו הנקודה הראשונה.
אשר אורנוי: הנקודה השנייה, כדאי לדעת, יש לנו ספר פרויקטים ויש הרבה מאוד נציגויות של תושבים שהכניסו לאותו ספר פרויקטים תכניות שאומצו על ידי המשרדים השונים.
אשר אורנוי: ניקח את הבדווים בדרום, למשל.
אשר אורנוי: אני שואל את עצמי, אם זה כך, והם ידעו על התכניות, מדוע לא באו נציגויות עולים וניסו להכניס תכניות משלהם?
אשר אורנוי: אנחנו בוועדה הארצית ניסינו לדון בכל תכנית שהוגשה ברצינות ולמצוא את המשרד שיהיה מוכן להיות אחראי עליה.
אשר אורנוי: זה לא נעשה, אתם אומרים מחוסר ידע, יכול להיות.
אלי זרחין: או חוסר רצון.
אילנה שפייזמן: יש הרבה תכניות של ארגוני עולים, השאלה היא לא אם הן בספר, אלא השאלה אם הן בתכנון.
אשר אורנוי: אני אגיע לזה.
אשר אורנוי: התכניות, ברגע שהן הוגשו דרך המשרד לקליטת עלייה, אני לא יודע, או אנחנו לא יודעים, מי הגיש אותן.
אשר אורנוי: אם כך, אם אני מגיע לנקודה האחרונה, למעשה הבעיה היא לא בנציגי המשרדים, אם כי אתם אומרים שיש בעיה בנציגי משרד הקליטה, אני חייב להדגיש את זה, אלא ברשויות.
אשר אורנוי: אז בבקשה, בואו נצא מכאן בהמלצה, לפחות, בנקודה הזאת, אשר אולי כל הדברים האחרים עובדים חלק ואולי לא, יכול להיות שבמערכות אחרות גם היו צריכים להתעורר, אבל בואו נצא מכאן בהחלטה אופרטיבית שאחר כך תידון בוועדה הארצית או בכל מיני פורומים, או שתתקבל או שלא תתקבל,אבל אני חושב שבמקום ההתפלמסות שבאמת לא יוצא ממנה שום דבר, נבוא ונאמר, 'יש בעיה א', ב' ו-ג',' וחזקה עליי, כי אחרת לא היו בעצם טורחים כל כך הרבה אנשים לבוא לישיבה הזאת, 'זאת הבעיה, זה הפתרון שאנחנו מציעים, בואו נראה אם אפשר לקבל אותו'.
ליה שמטוב: אני רוצה להגיד לך משהו.
ליה שמטוב: ראש העיר הוא ראש העיר של כ-ו-ל-ם.
ליה שמטוב: אתה מסכים איתי?
אשר אורנוי: כן, אמור להיות.
ליה שמטוב: הרוב בחרו בו, אז לא משנה שמישהו לא בחר אותו, הוא מייצג גם אותו בעיר, וכשמפעילים את הסמכות על ראש העיר ואומרים שבוועדת התכנון יושבים חינוך, בריאות, ביטחון פנים, קליטה, אז הוא יודע שהם יושבים.
ליה שמטוב: יושב נציג הקליטה?
ליה שמטוב: יושב נציג החינוך?
ליה שמטוב: אבל בתוך התכנון הזה, בתוך ועדת התכנון משהו לא בסדר.
אלי זרחין: גברתי היושבת ראש, אני סגן הנשיא של הקונגרס העולמי ליהודים דוברי רוסית, והמנהל הכללי של האגודה הישראלית למען ילדים עולים ואני מבקש לפנות לוועדה הנכבדה בדברים שחברים הארגונים הסמיכו אותי להגיד.
אלי זרחין: קודם כל, חשוב לפנות כבר מהתחלה בבקשה לוועדה הנכבדה לפנות לממשלת ישראל בבקשה לעצור את התכנית, לא להעביר ל-1 לינואר תקציבים ליישובים שבהם עולים מעל 25% ולדרוש מאותם יישובים דיון מחדש, עם נציגי ארגוני העולים, עם נציגי מחלקות הקליטה, כמו שאת, גברתי, אמרת מאוד נכון.
אלי זרחין: אני רוצה, גב' דולב, להזכיר לך משפט שאמרת בפגישה שלנו, כשניסינו להביא אותך לצד שלנו.
אלי זרחין: אמרת לי ולגב' יוליה שמטוב שבכל יישוב יושבים משה ויענקל'ה שמחכים לכסף ואני חושב שזו הנקודה התחתונה, גברתי.
אלי זרחין: דברים בשטח שונים לחלוטין ממה שאת הצגת כאן וממה שגב' שרה כהן מדברת.
אלי זרחין: התכנית הזאת לא מיועדת למשה ויענקל'ה, התכנית הזאת לא מיועדת לראש העיר, התכנית הזאת מיועדת לילדים ובני נוער בסיכון.
אלי זרחין: במשך שלוש שנים עשתה ועדת שמיד עבודה יסודית, מצוינת, מחקר מקיף והגישה דוח שאני חושב שעוד הרבה שנים אנחנו נלמד את הדוח ואני חושב שהוא יהיה אקטואלי גם עוד הרבה שנים אחר כך.
אלי זרחין: ועדת שמיד קבעה שיש שלוש אוכלוסיות להן צריך לתת דגש, כמו שגברתי היושבת ראש אמרה, וועדת שמיד הדגישה בדוח שהבעיה של הילדים ונוער עולים בסיכון זה חוסר ההשתלבות שלהם בקהילה.
אלי זרחין: מה שגב' שרה כהן אומרת כאן זה לא נכון.
אלי זרחין: הילדים האלה לא באו לתכניות שלך, ולא יבואו.
אלי זרחין: אותם אנשים באותם יישובים---
שרה כהן: יושבת ראש הוועדה--- אלי זרחין: אני לא מכבד מה שעשית ואני חושב שהעבודה שלך ושל גב' טלל דולב היא מעל כל ביקורת ואני מאוד מקווה שמבקר המדינה יפתח בחקירה, מפני שאותם ילדים לא באו לפני אותן תכניות כלליות, למה שהם יבואו עכשיו?
שרה כהן: זכותה של שרה כהן ממשרד לקליטת עלייה וזכותו של נועם גרינבורד מקידום נוער, אותם גופים שעובדים באופן ייחודי עם אוכלוסיות של עולים, הכניסו לספר תכניות רבות המיועדות לעולים.
שרה כהן: נצרת עלית, כדוגמה, אבל זה עוד הרבה יישובים, קיבלה את הספר הזה והיא צריכה היתה להגיד שאם 'יש לנו כמעט 30% ילדים עולים, שליש מהתכניות אמורות להיות ייחודיות לעולים'.
שרה כהן: אני רוצה להגיד מלה על המיפוי.
שרה כהן: אני רוצה שמי שלא קרא את המיפוי, יפתח את המיפוי.
שרה כהן: במיפוי של אשדוד אין את המלה עולים, במיפוי של אשקלון אין עולים, במיפוי של רמלה אין את המלה עולים, חוץ מאחוז מהאוכלוסייה.
אלי זרחין: בעמוד 7 בכל מיפוי, באחוזים סטטיסטיים, מופיע האחוז הססטיסטי של עולים, אבל בדוח המיפוי בעיר רמלה, שאמיר יודע מה קורה שם בנוער עולה, בוכרי ואתיופי, אין מלה על הבעיה של הנוער בעיר.
אלי זרחין: אנחנו מדברים על זה שהעיר נצרת עלית, כדוגמה, קיבלה את הספר והיתה אמורה לקחת חלק מהתכניות, לא כולן, המיועדות לעולים.
אלי זרחין: אני לא רוצה לספר לך, פרופסור, באיזה גזענות דיברה איתנו יושבת ראש הוועדה, גם באשדוד וגם באשקלון, 'הרוסים גם ככה מקבלים הכל ולא צריכים כלום'.
אלי זרחין: אותם ביטויים שנאמרו פעם, הם ביטויים שקריים, נוער עולה בסיכון הוא בסיכון כי הוא, מסיבות שלו, דור ראשון ושני, לא השתלב בתכניות כלליות.
אלי זרחין: ועוד פעם, אמרה טלל דולב מאוד נכון, אנחנו לא מדברים על כל נוער עולה, אולי 80%, 90% מהנוער בנצרת עלית משתתף בתכניות כלליות והוא לא צריך משהו ייחודי.
אלי זרחין: אותו נוער שהוא בסיכון, שמשוטט ברחובות, זה נוער שצריך תכניות ייחודיות וכשהעיר נצרת עלית מגישה לוועדה המחוזית והארצית תכנית ומסרבת לאשר מהספר אף תכנית שמיועדת לעולים, הציפייה שלנו שהוועדה המחוזית, הוועדה הארצית תחזיר את זה חזרה ותגיד 'בעיר יש 30% של עולים', מה אומרת לנו גב' טלל דולב?
אלי זרחין: לא נלך לעימות עם הרשויות, אני אפקח.
אלי זרחין: על מה, גברתי, את מפקחת?
אלי זרחין: אם עיר לא בחרה תכניות לעולים, אז הן לא תהיינה שם, אז הכסף יעבור למשה ויענקל'ה, שמחכים לכסף הזה, והוא לא יגיע לילדים ולנוער עולים.
קריאה: מי זה משה ויענקל'ה?
אלי זרחין: זו דוגמה שגב' דולב אמרה, כי בכל עיר---
קריאה: יש פה הרבה מאוד התלהמות.
קריאה: אני לא מבין---
ליה שמטוב: אני נתתי לך רשות דיבור?
קריאה: אני לא יכול לשמוע את הדברים---
ליה שמטוב: אתה לא יכול לשמוע?
ליה שמטוב: תצא.
אלי זרחין: אולי את העולים אתה לא יכול לראות?
אלי זרחין: היו"ר ליה שמטוב: מר זרחין, כשאני אתן לך את רשות הדיבור, אז אתה תדבר.
אלי זרחין: אתה לא רוצה לשמוע?
אלי זרחין: אנחנו רוצים שוב לבקש מהוועדה הנכבדה לפנות לממשלת ישראל בבקשה לעצור את התכנית ולא לאפשר ביצוע העברת הכספים למשרדים, ליישובים שבהם ריכוז העולים לפחות מעל 25%, לא משנה אם 1 – 4, או מעל, שלא אישרו תכניות ייחודיות לעולים.
אלי זרחין: תודה, גברתי יושבת הראש.
ליה שמטוב: אני רוצה לשמוע את אשדוד.
גדי טרקיי: אני מנהל תכנית שמיד באשדוד.
גדי טרקיי: אני חושב שהדברים שנאמרים הם מאוד קשים, והדברים היו צריכים להיבדק לעומק לפני שהם נאמרים בוועדה.
גדי טרקיי: אני חושב שאנחנו באמת פועלים על פי הספר, על פי הפרויקט.
גדי טרקיי: אנשים משתתפים בכל הוועדות, נציגי משרד הקליטה, כל הנציגים משתתפים בוועדות---
ליה שמטוב: אתה מדבר על כל הארץ, או על אשדוד?
גדי טרקיי: אני מדבר על אשדוד.
ליה שמטוב: בסדר, דוגמה יפה שבאשדוד כולם משתתפים.
גדי טרקיי: לכן אני חושב שלתכנית הזו יש מטרה מאוד ברורה, וזה לסייע לילדים ונוער בסיכון, שעל פי הממצאים שיש בידינו.
גדי טרקיי: זאת אומרת על פי הנתונים שיש בידינו.
גדי טרקיי: אני חושב שהוועדות יושבות ובונות את התכנית בצורה הכי טובה, על פי הפרופילים.
ליה שמטוב: אפשר לדעת מי ישב אצלכם בוועדת התכנון, שבעה אנשים, לא שמות?
גדי טרקיי: בחינוך יושב בינתיים דני קליין, שהוא ממלא מקום של ראש המינהל החינוך, כי כרגע אין לנו ראש מינהל חינוך.
ליה שמטוב: הוא עובד רשות?
גדי טרקיי: כן.
גדי טרקיי: ברווחה מי שיושבת היא מנהלת אגף רווחה, שהיא נציגה של הרווחה.
ליה שמטוב: עובדת רשות?
גדי טרקיי: במשרד הקליטה יושבת הגב' אירית וינר שהיא מנהלת לשכת משרד הקליטה.
גדי טרקיי: היא עובדת משרד הקליטה.
גדי טרקיי: ויש את נציג הביטחון פנים, מפקד התחנה, וגם נציגת הבריאות, הנציגה של יעל ארבלי, שולה ולינסקי, יושבת איתנו.
ליה שמטוב: בסדר, אתה עובד רשות?
גדי טרקיי: אני לא.
גדי טרקיי: אני עובד של התכנית הלאומית.
ליה שמטוב: מנהל התכנית שעיריית אשדוד הזמינה אותך להיות אחראי על---
אלי זרחין: לא, משרד הרווחה הזמין אותו.
טלל דולב: גם לא.
טלל דולב: מנהלי התכניות נבחרו על ידי צוות משותף של הממשלה והרשות המקומית והם מועסקים באמצעות הג'וינט.
אילנה שפייזמן: אני משתי"ל ואני מרכזת את הפורום של ארגוני העולים ואנחנו עובדים גם עם המשרד לקליטת עלייה וגם עם גב' טלל דולב בהנהלת התכנית מראשית הדרך.
אילנה שפייזמן: אני חושבת שיש כאן איזה שהוא בלבול בדיון והייתי רוצה לשים כמה דברים.
אילנה שפייזמן: דבר ראשון, העניין הוא לא כמה ילדים עולים אותרו, העניין הוא מה קורה איתם אחר כך וכמה מהמענים ניתנים להם.
אילנה שפייזמן: זה נהדר שאותרו יותר ילדים משיעורם באוכלוסייה, זה בעצם מחזק את הנתונים שכבר היו לנו קודם שעולים נמצאים ביותר סיכון.
אילנה שפייזמן: השאלה מה קורה עכשיו.
אילנה שפייזמן: טלל נתנה דוגמאות של התאמה של תכניות כלליות והשאלה היא עד כמה באמת ההתאמה הזאת תעבוד ואיך זה ייצא לפועל.
אלי זרחין: זה לא היה לפני.
אילנה שפייזמן: אנחנו מסתכלים עכשיו קדימה, לעתיד, וכאן חשוב מאוד שהפיקוח יהיה לא רק פיקוח רגיל על תכניות כמו שיש, אלא פיקוח מיוחד לעולים, באמת לבדוק שהם, כמו שגב' שרה כהן אמרה, מגיעים לתכניות ושהתכנית מותאמת להם מבחינה תרבותית, עם כל ההתאמות התרבותיות שגם ארגונים יודעים לעשות וגם אנשים אחרים, וצריך לקחת את זה בחשבון ולא לשכוח.
אילנה שפייזמן: דבר שני, השאלה היא לא אם שבעת הנציגים יושבים בוועדה.
אילנה שפייזמן: הרי ברור שאם הם מצביעים על סדר עדיפויות הם יישבו בוועדה וירימו את היד.
אילנה שפייזמן: העניין הוא מה קורה בוועדות התכנון לא בשלב של ההצבעה, אלא בשלב של התכנון מענים.
אילנה שפייזמן: בוועדות האלה יושבים אנשי מקצוע שונים, גם נציגים של בתי ספר ולא רק גורמים או פוליטיים או מנהליים של הרשות, והשאלה המרכזית ושם צריך לשים את הזרקור זה אלו גורמים יושבים שם שמייצגים את הקול של העולים.
אילנה שפייזמן: גם אם נציג משרד הקליטה יושב בוועדה שמצביעה בסופו של דבר הרי הוא מקבל את המידע של כל הידע המקצועי שנצבר בוועדות התכנון.
אילנה שפייזמן: אם בוועדות התכנון לא היה נציג של משרד הקליטה, לא היה נציג של עולים, לא היה אף אחד שמייצג את העולים, אז בעצם בסופו של דבר התכניות שיהיו לפעמים ייצגו יותר את העולים ולפעמים פחות, אבל בוודאי שאם באותה ועדה של הנוער, של היסודי או של הגיל הרך, יישב נציג עולים, יהיה פה עוד קול שצריך להישמע, ואני חושבת שזאת הקריאה שצריכה להיות; פחות משנה אם מי שיושב שם הוא שייך לפה או שייך לשם, חשוב שמי שיושב בוועדות של התכנון הוא זה שיביא את הקול של העולים.
אילנה שפייזמן: אני באמת חושבת שמה שאותי מעניין בוועדה הזאת, כיוון שאני עובדת עם גב' שרה וגב' דולב כבר הרבה חודשים ואני חושבת שאני מכירה את התכנית, אני הייתי מאוד מאוד רוצה לשמוע את נציגי הרשויות שיתייחסו לתהליך התכנוני לא רק בשלב הסופי, אלא גם בשלב הקודם, ובעיקר לנושא של איך הם הולכים להתאים תכניות כלליות שיכול להיות שהן תכניות נהדרות, אבל אם זו אותה תכנית שפועלת בשכונה של עולים, אלו דברים הם הולכים לעשות בשביל להתאים אותן לעולים ואלו מנגנוני בקרה הם הולכים לבנות.
רעיה ריגר: אני המנהלת הכללית של פורום הורים עולים, המון שנים אנחנו עובדים עם משרד הקליטה ויש לנו תכנית שנכנסה בספר פרויקטים.
רעיה ריגר: גב' אילנה שפייזמן צודקת שיש בעיה עם ועדות התכנון, הוועדות הפרופסיונליות, זאת אומרת שם לא יושבים נציגי עולים.
רעיה ריגר: אנחנו עובדים עכשיו ב-11 ערים ולמשל לדוגמה בתל אביב אמרו לנו שאין צורך.