GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סופה לנדבר: אני מתכוונת עכשיו לתת אפשרות – היום חשבנו שלגעת במשרד לקליטת עליה כאן, באגף, זה חשוב מאד, ואתם רואים שזה חשוב מאד.
סופה לנדבר: אנחנו נשלח את כל החומר לכל חבר כנסת – אני מתכוונת לשלוח לכל 120 חברי הכנסת, כולם.
סופה לנדבר: אם מישהו ירצה, אתם יכולים לכתוב כמה מספרי טלפון שייפנו אלינו, ושיידעו על מה שקורה במשרד לקליטת עליה.
סופה לנדבר: אני חושבת שזה הגא אסטרטגי של מדינת ישראל ובגלל זה גם חברי כנסת צריכים לדעת על כך.
סופה לנדבר: אני חושבת שצריך לומר תודה רבה על המהפך שקורה כאן, ואתם מרגישים שקורה כאן – בכמה מסלולים: בשקיפות, בכרטיס החכם, בביטול הפנקס –אני קיבלתי את זה, אנחנו נבטל את הפנקס בשנה הבאה, בפניות הציבור, בטיפול מייד בשדה התעופה – אנחנו מחזקים את זה.
סופה לנדבר: זה רעיון מעולה ואני חושבת שאנחנו צריכים להתקדם עם זה, כדי שהעולה לא יצטרך לצלם חומר ולרוץ עם החומר מפקיד לפקיד.
סופה לנדבר: אלה דברים שאתם תצאו מכאן ותרגישו שיש כאן אנשים מאד מאד מקצועיים ואנשים שעם לב מטפלים בלב ליבו של משרד הקליטה.
שלום בן ישעיה: אני מאגף מערכות מידע.
שלום בן ישעיה: אני אחראי על כל הנושא של מערך השירותים המקוונים.
שלום בן ישעיה: אני רוצה לספר לכם על האתר של המשרד – הנה כתובתו: klita.gov.il.
שלום בן ישעיה: קל לזכור את השם של האתר.
שלום בן ישעיה: באמצעות האתר אני אספר לכם בדקות הקרובות - -
דימיטרי אפרציב: סליחה, אני חייב לומר משפט אחד – כל מי שמחובר לעולים חייב להמליץ להם על הכניסה לאתר.
דימיטרי אפרציב: זה אתר מעולה, ואני אומר את זה בשיא האחריות, ולא בגלל שאני עובד משרד הקליטה.
דימיטרי אפרציב: האתר מאד נוח, מאד שימושי ומאד מתקדם, ויהיו עוד הפתעות בהמשך.
שלום בן ישעיה: אמרת דברים שצריך להגיד.
שלום בן ישעיה: אני גם רוצה לומר – איך האתר יכול לעזור לעולה חדש, עולה בפוטנציה או תושב חוזר, איך האתר יכול לעזור לו לתכנן את עלייתו או חזרתו ארצה- אז קודם כל, האתר מכיל הרבה מאד מידע.
שלום בן ישעיה: יש לנו כ- 3,000 בתים באתר, כאשר האתר גם תומך בשפות: עברית, צרפתית, ספרדית, רוסית ואנגלית.
שלום בן ישעיה: מעבר לזה, יש לנו מידע טרום עליה, כאשר יש לנו מידע מה הם מסלולי הקליטה הראשוניים, מה ניתן לקבל בשדה התעופה, מה הוא תהליך הקליטה בשדה התעופה, מה עושים בימים הראשונים לעליה, וכו'.
שלום בן ישעיה: מידע נוסף שקיים זה כל הסיועים הכספיים שהעולה זכאי לקבל – סל קליטה, מענק מכס, אבטחת הכנסה.
שלום בן ישעיה: יש פה מידע על סיוע נוסף בתחום התעסוקה, תחום הדיור.
שלום בן ישעיה: יש לנו גם מידע לקהלי יעד כמו – חיילים, תושבים חוזרים, סטודנטים ומדענים.
שלום בן ישעיה: מעבר לכך יש לנו גם שירותים אישיים שניתן לקבל באתר, וכמובן- האתר מתעדכן מדי יום וכל הנושאים החדשים באתר מתעדכנים.
שלום בן ישעיה: מעבר לתכנים שהצגתי קודם – אנחנו מציגים כאן תהליכים מקוונים שעשינו פה, במשרד.
שלום בן ישעיה: דיברנו קודם על תיק עולה.
שלום בן ישעיה: לכל עולה יש תיק - - אתר האינטרנט.
שלום בן ישעיה: שני מבצעים שעשינו בשנתיים האחרונות – מבצע "חוזרים ב- 60", שבאמצעות האתר הזה ישראלים נרשמו באתר וחזרו לישראל.
שלום בן ישעיה: מבחינת המבצע, חזרו כ- 20 אלף ישראלים, כאשר כל שנה חוזרים כ – 10,000.
שלום בן ישעיה: אתר נוסף זה מחשבון זכאות -יישום חשוב שכל עולה פוטנציאלי יכול להשתמש בו זה לדעת את כל סכומי הסיוע שהוא זכאי להם עוד בהיותו בחו"ל – באמצעות מחשבון זכאות.
שלום בן ישעיה: הגישה למחשבון הזה היא בצורה אנונימית.
שלום בן ישעיה: צריך רק להקיש – ארץ עליה וגיל של ראש המשפחה והילדים.
שלום בן ישעיה: כל עולה או כל תושב חוזר יכול ליצור קשר עם המשרד באמצעות טופס "צור קשר".
שלום בן ישעיה: מבחינת חופש המידע יש אפשרות לכל עולה שהגיע לארץ לקבל מידע על עצמו באמצעות האתר של חוק חופש המידע.
שלום בן ישעיה: יש כאן נושא שיעלה בתחילת 2010 - סיוע תעסוקתי בנתיב - -
סיגל ליבוביץ: זה בעצם האתר - - כדי להיכנס למערכת.
סיגל ליבוביץ: זו האינטרקציה הראשונית בין העולה למדינת ישראל.
שלום בן ישעיה: כרגע – יש לנו באתר סקר שמתבצע, סקר של ישראלים בחו"ל, כאשר ישראלים מתבקשים לענות על כל מיני מאפיינים דמוגרפיים שלהם וגם על ההזדהות היהודית והדמוגרפית שלהם.
שלום בן ישעיה: נכון להיום מילאו את הסקר הזה כאלף ישראלים בחו"ל.
שלום בן ישעיה: מעבר לאתר הראשי - -
סופה לנדבר: מתי אנחנו פתחנו את הסקר?
שלום בן ישעיה: לפני בערך חודש.
שלום בן ישעיה: יש אלף שאלונים שמולאו.
שלום בן ישעיה: הסקר, כמובן, מופיע בחמש שפות.
קריאה: אבל לא עשינו שיווק אגרסיבי לעניין הזה.
סופה לנדבר: אנחנו עוד מעט נעשה את זה.
סופה לנדבר: אנחנו חוזרים לתושבים חוזרים.
שלום בן ישעיה: מעבר לאתר של קליטת העליה שציינתי קודם, הקמנו תתי אתרים שעוזרים לנו בעבודה שלנו, השוטפת, כמו אתר "חוזרים ב-60" שציינתי קודם, אתר מדענים, כדי לעודד מדענים שנמצאים בחו"ל לחזור לישראל.
שלום בן ישעיה: יש לנו אתר שנקרא "מרגישים ישראל".
שלום בן ישעיה: זה אתר שפיתחנו עבור ישראלים שנמצאים בחו"ל.
שלום בן ישעיה: יש לנו כרגע כ- 700 אלף ישראלים שנמצאים בחו"ל, כאשר באתר הזה יש גם תכנים של הבית הישראלי, ומעבר לזה – גם יש 11 תתי אתרים של הבתים הישראלים - -בחו"ל.
שלום בן ישעיה: כמו שציינו קודם, יש היום בכל בית ישראלי, לרכז שלנו שם, שעובד שם, אפשרות לעדכן את האתר בצורה ישירה, וזאת באמצעות התקשורת שלנו מול משרד החוץ ועם המשרד.
שלום בן ישעיה: אתר נוסף, שפי שציינתי קודם, זה האתר של הרפורמה במיסוי.
שלום בן ישעיה: גם כאן – ניתן יהיה להירשם ולקבל ייעוץ בנושא מיסוי.
שלום בן ישעיה: אתר נוסף שמיועד לקבוצה מיוחדת של סטודנטים שלומדים פה, בישראל- גם כאן יש די הרבה מידע באתר.
שלום בן ישעיה: אתר נוסף – אתר של "קולטים עברית", שנועד לשיפור השפה העברית.
שלום בן ישעיה: באתר יש קטעי אודיו, וידיאו וכו'.
שלום בן ישעיה: אני מזמין את דימיטרי אפרציב - -
דימיטרי אפרציב: מבחינת הזמן סיימנו אבל יש זמן להתייחסות של חברי הכנסת והשרה.
דימיטרי אפרציב: לגבי הנושא של העברית – קיבלנו הנחיה של השרה להכין פיילוט של הרפורמה בעברית.
דימיטרי אפרציב: גם חלק מהנושא הזה, כמהלך משלים, גם באתר תהיה אפשרות לכל אלה שרוצים לא ללמוד עברית – ללמוד שפה מהאינטרנט זה קשה, אמנם, אבל בהחלט – להשלים ולעשות תרגול.
דימיטרי אפרציב: אבל אנחנו ננסה להפעיל פיילוט בשנת 2010 על מתכונת של אזור אחד שהוא אזור מרובה בעולים, שמרוכזים בעיר אחת, ובמקום אחר – איפה שעולים מפוזרים.
דימיטרי אפרציב: שיטת ההוראה משתנה טיפה, בהתאם, אבל בעיקר – ההפעלה של הנושא, כי כולנו יודעים שבאזורים פריפריאלים - - גוש דן מרובה בעולים, ואין בעיה לפתוח אולפן עברית בבת יום או בחולון – וזה גם לא משנה אם זה בבת ים או חולון, אז הגישה היא מאד פשוטה.
דימיטרי אפרציב: אבל לך תפתח אולפן במרחב הגליל, למשל, כשיש 2 עולים בעפולה, קצת במגדל העמק, כמה בקרית שמונה וכמה בקצרין.
דימיטרי אפרציב: אז פה המערך הוא שונה לחלוטין.
דימיטרי אפרציב: כמובן שגם בדרום זה אותו סיפור.
דימיטרי אפרציב: את כל הנושאים האלה אנחנו לוקחים בחשבון ומשרד החינוך, אני מקווה, הם שותפים שלנו בנושא.
ליה שמטוב: אנחנו התרשמנו והוועדה ממליצה לכל יושבי הראש בעתיד לבקר פה, אצלכם, ויכול להיות שיש עוד כאלה שרוצים לבקר והם פשוט לא יודעים, לא יודעים שיש אפשרות כזו – חושבים, אולי, שהכל סודי.
ליה שמטוב: כשראינו את כל זה אז בטח קצת קינאתי, כי יש הבדל בין העליה שהיתה לנו לפני 30 שנה לבין מה שיש היום.
ליה שמטוב: כשהגעתי עם המשפחה לשדה התעופה והמשפחה שלנו היתה בחדרה, אז ידענו על חדרה, כמו שכל אחד, אבל רצו שאנחנו נהיה בערד.
ליה שמטוב: אז בסוף הגענו לנצרת עלית.
ליה שמטוב: הוועדה גם תבקר בנתב"ג.
דימיטרי אפרציב: אנחנו נתאם את ההגעה, כבוד השרה, שיראו את הפעילות האמיתית.
סיגל ליבוביץ: את הפעילות הדיגיטלית, את הפקת תעודת העולה.
סופה לנדבר: אנחנו מזמינים אתכם לשדה התעופה.
סופה לנדבר: אנחנו ניתן לכם הזמנה ואתם תבחרו יום שאתם רוצים להגיע, ואנחנו נשמח לארח אתכם בשדה התעופה.
סופה לנדבר: אני חושבת שיום הירידה מהמטוס – כל אחד מאתנו שהיה עולה לא ישכח.
סופה לנדבר: אני, לפחות, לא יכולה לשכוח.
סופה לנדבר: ירדנו לסאונה מתוך מקרר של מינוס כמה מעלות.
סופה לנדבר: שאלתי את בעלי: מה, כאן אני אהיה?
סופה לנדבר: ואז בעלי אמר: כן, עכשיו אנחנו מתחילים להיות ישראלים.
סופה לנדבר: זה היה באוגוסט, 79.
סופה לנדבר: אני תמיד אמרתי: מה שהיה חסר לי ומה שאני יכולה להבטיח שלא יהיה חסר לעולה שמגיע עכשיו- הגענו לשדה התעופה למשרד לקליטת עליה, ונכון – יושבת הראש ליה שמטוב צודקת: היו מבקשים עיר אחת והיו נותנים לעיר אחרת.
סופה לנדבר: אני ביקשתי רחובות.
סופה לנדבר: מערכות המידע לא פעלו אז כמו היום ולא ידעתי מה זה רחובות, רק היו לנו חברים שם.
סופה לנדבר: ואז נתנו לנו את אשדוד, בקושי, אבל תודה לאל.
סופה לנדבר: אני תמיד הייתי אומרת – מה שהיה חסר לי זה לא כסף, כי כולנו יודעים להרוויח אחרי תקופה מסוימת שלומדים שפה, ונכנסים לתוך מאגר האנשים שעובדים ומרוויחים ועושים הכל למען המשפחה ולמען המדינה, אבל מה שהרגשתי זה בידוד, שלא היה אדם שמסוגל היה להזמין אותי, למסור לי מידע, להתחלק אתי בחוויות, לקחת אותי יד ביד ולומר לי שגם הוא עבר את המסלול ולהבטיח שגם אני אעבור.
סופה לנדבר: אנחנו כן עושים את זה.
סופה לנדבר: קודם כל – אנחנו רושמים עכשיו מאגר את מתנדבים.
סופה לנדבר: אנחנו עושים מבצע, מחפשים מתנדבים – נאמני קליטת עליה במדינת ישראל.
סופה לנדבר: אנחנו חושבים שזה יהיה טוב, אנחנו ניתן אפשרות לגעת במשרד הקליטה, גם לעיתונאים, גם לאלה שירצו לעשות את זה, כי אני חושבת שזה מאד מאד חשוב.
סופה לנדבר: פתאום מתחילים להיות חולים במחלה שנקראת "קליטה מוצלחת".
סופה לנדבר: אם אדם מרגיש, או יש לו צורך, ואנחנו יכולים לעזור, אנחנו עושים את זה בסימפטיה וברצון, ואני חושבת שיש אלפי אנשים במדינת ישראל שיעשו את זה כמו שאנחנו עושים את זה.
סופה לנדבר: אני במשך שנים עסקנו בזה בהתנדבות וחשבנו שזה מאד טוב לעזור לאדם.
סופה לנדבר: אני לעתים מקבלת טלפונים ביום ההולדת או בחגים – אנשים שמזכירים לי שעזרתי להם ועשיתי.
סופה לנדבר: אני ודאי לא יכולה לזכור את כולם, אבל אני חושבת שאנחנו ממשיכים לעשות את זה משום שמאד חשוב לעזור לאדם.
סופה לנדבר: אם אנחנו נכנסים לדירה שעולים שכרו, אבל רואים שהדירה ריקה לגמרי, אז יש שכנים, יש ידידים, יש אנשים שמחליפים ריהוט, יש אנשים שרוצים לעבור מעיר לעיר – לא קשה להתחלק.
סופה לנדבר: אני בעצמי עושה את זה.
סופה לנדבר: אני חושבת שיש המון אנשים שעושים את זה וירצו לעשות את זה.
סופה לנדבר: אנחנו רוצים שעד כמה שיותר יידעו על המשרד, יכירו את המשרד, אני חושבת שהוא שינה את הפאזה ואנחנו רוצים שגם ועדת העליה והקליטה תשנה פאזה כלפינו.
סופה לנדבר: אני חושבת שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה ותודה רבה שבאתם.
סופה לנדבר: אני חושבת שנהניתם, ואנחנו נשלח את החומר לכל 120 חברי הכנסת.
סופה לנדבר: אנחנו גם נעביר מידע, נעשה יום כזה לעיתונאים דוברי כל השפות ואנחנו גם מתכוונים לעשות עוד משהו:
סופה לנדבר: אנחנו ב- 10 לחודש עושים יום עיון בעזרתנו, זה יום עיון למחזיקי תיק קליטת עליה.
סופה לנדבר: אתם מוזמנים יחד אתנו.
סופה לנדבר: זו תהיה חוויה – כל מנהלי האגפים מופיעים שם, מדברים על כל הפעילות ואני חושבת שכאשר אנחנו נכיר מה שקורה כאן אנחנו נהיה מסוגלים יחד למנוע המון דברים שהם לא חיוביים בקליטת העליה.
סופה לנדבר: אתם מוזמנים, אנחנו ב- 9 לחודש מתחילים לעשות קו פתוח עם המשרד לקליטת עליה.
סופה לנדבר: זה יהיה במערכת של שדה התעופה, איפה שיש לנו שם מערכת.
סופה לנדבר: כל עולה יהיה מסוגל להתקשר עם שאלות, ואנחנו בכל חודש מחליפים את הנושא.
סופה לנדבר: אנחנו מתחילים ברווחה – אגף הרווחה, ובחודש הבא נדבר על תעסוקה, דיור.
סופה לנדבר: כל האגפים יופיעו, וזה יהיה קו פתוח שייתן אפשרות לעולה שמאיזושהי סיבה לא הצליח לקבל טיפול, או שהוא חושב שהוא נפל בין הכיאות – ניתן לו טיפול טלפוני ואחר כך נמשיך לטפל בו ונעקוב גם אחרי כל עולה שיפנה אלינו במערכת הזו.
סופה לנדבר: תודה שבאתם.
ליה שמטוב: בוקר טוב, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה.
ליה שמטוב: על סדר היום פרויקט "ציפורי לילה" כמודל התערבות – הצגת מחקר בראשות ד"ר לובה סרדה, וביוזמת האגודה הישראלית למען ילדים עולים.
ליה שמטוב: נקבל היום סקירה על הפרויקט.
ליה שמטוב: הוועדה מעוניינת לשמוע איפה הפרויקט הזה עובד, כמה שנים הוא עובד, איך הוא עובד, ואז נמשיך בדיון.
אלי זרחין: שלום לכם.
אלי זרחין: האגודה הישראלית למען ילדים עולים היא ארגון חברתי שהוקם לפני תשע שנים על ידי עולים דוברי רוסית במטרה לשלב שילוב ילדים, בני נוער, צעירים עולים בבתי ספר ובחברה הישראלית.
אלי זרחין: רצינו לסגור נישה שמבחינתנו קיימת בישראל, כשאף מערכת לא נותנת מענה ספציפי לילדים ובני נוער עולים.
אלי זרחין: האגודה פועלת היום ב-63 ישובים ברחבי הארץ ומפעילה במהלך השנה כ-20 אלף ילדים ובני נוער.
אלי זרחין: במהלך העבודה זיהינו כל מיני, מבחינתנו, נישות בשטח, שרצינו לפתח מודלים לתת להם מענה.
אלי זרחין: אחת התופעות שזיהינו, שמאוד הפחידה אותנו, היתה תופעה של שוטטות של נוער עולה, בעיקר יוצאי ברית המועצות לשעבר ויוצאי אתיופיה בשעות הערב והלילה, זאת כאשר פורמלית היה אפשר להגיד שמדובר בנוער נורמטיבי; רוב הנערים האלה לומדים בבית ספר, לרובם יש בית, ונשאלת השאלה, למה הם ברחוב עד 2:00 בלילה?
אלי זרחין: למה הם לא במסגרת קהילתיות שבהרבה ישובים כן קיימות?
אלי זרחין: האם זו בכלל בעיה?
אלי זרחין: פיתחנו מודל שקראנו לו "ציפורי לילה" כדי לנסות לתת מענה לאותה בעיה.
אלי זרחין: המודל בנוי ממדריך רחוב, יוצא עדה של הנערים, שיוצא לרחוב בשעות הערב והלילה, נמצא עם הנערים, ונותן נוכחות מבוגר בשטח, מנסה להיות אוזן קשבת לנערים, מנסה להיות מגשר בינם לבין מה שקורה בקהילה.
אלי זרחין: הפרויקט שלנו ב-2009 פעל ב-24 ישובים, עם יותר מ-5,000 בני נוער, 46 מדריכי רחוב עבדו בפרויקט, ורצינו לבדוק מה התופעה הזו.
אלי זרחין: לא פעם שמענו בישיבות שזה לא בעיה.
אלי זרחין: רצינו לראות האם הפרויקט הזה עובד, האם נותן מענה כלשהו, ויחד עם המשרד לקליטת העלייה יזמנו מחקר שד"ר לובה סרדה עמדה בראש צוות המחקר, ותציג אותו.
ליה שמטוב: תודה רבה, בבקשה.
לובה סרדה: כמו שנאמר, רצינו קודם כל לדעת מיהם הנערים האלה שמסתובבים בשעות הערב המאוחרות.
לובה סרדה: רצינו לבנות את הפרופיל שלהם, ולבדוק האם הם כן נוטים להתנהגות סיכון יותר מהממוצע בארץ, פחות מהממוצע, האם הם אכן נערים נורמטיביים או לא.
לובה סרדה: בנוסף, רצינו לבדוק מה קורה להם ואם קורה בכלל תוך השתתפותם בפרויקט.
לובה סרדה: לשם כך נקטנו כמה שיטות; עשינו שיטות כמותיות ואיכותיות, עשינו שאלון סגור לנוער, שהמדגם לנוער המשתתף היה כ-140 נערים ונערות מאלה שכן מעורבים בפרויקט הזה, מ-12 ערים.
לובה סרדה: השאלון כלל ארבעה שאלונים קטנים, שכל חלק בשאלון הציג איזו שאלה.
לובה סרדה: בנוסף, העברנו שאלון פתוח לאנשים שעובדים עם אותם נערים, קודם כל למדריכים, לרוב המדריכים המועסקים בפרויקט, לשלושת הרכזים של הפרויקט ולאנשים שמהווים קשר בין הפרויקט לרשות המקומית או למשרד הקליטה.
לובה סרדה: בנוסף, ערכנו ראיונות אישיים לנערים ולמדריכים – 10 לנערים ו-10 למדריכים – כדי להתעמק בהבנת מיהם הנערים האלה, ומה קורה להם בפרויקט.
לובה סרדה: בנוסף, ערכתי תצפיות בשטח, איך עובד הפרויקט, מה הקשר בין המדריכים לבין הנערים.
לובה סרדה: כמו שנאמר, הרעיון המרכזי של הפרויקט – נוכחות מישהו מבוגר בשטח, מדריך רחוב.
לובה סרדה: לכן השאלה החשובה היתה מה הקשר בין אותו מדריך לנערים.
אלי זרחין: אציג בחמישה משפטים את התוצאות, ואז לובה תפרט אותן.
אלי זרחין: המסקנה הראשונה של המחקר - נוער עולה המשוטט בשעות הערב והלילה הוא לא נוער בסיכון גבוה, אך הוא כן נוער בסיכון.
אלי זרחין: בהגדרות בין לאומיות הוא עונה על 7 מתוך 10 קריטריונים של סיכון.
אלי זרחין: ההתנהגות של הנוער הזה ברחוב היא התנהגות סיכונים, ואפשר לחזור למטרת הפרויקט, למנוע הידרדרות של אותם בני נוער.
אלי זרחין: בנוער המשוטט, נוער נורמטיבי יש פעילות עבריינית, יש סמים והרבה אלכוהול, ורק נוכחות של מבוגר מנסה למנוע את זה, אך מדובר בנוער שלא ניתן מבחינתנו להגדיר אותו כנוער נורמטיבי, והוא נוער שצריך לקבל מענה איפה שהוא נמצא.
אלי זרחין: המסקנה השנייה, שנכון להיום אין גופים ממשלתיים או עירוניים שבאים לנוער הזה ביוזמתם לתת לו מענה.
אלי זרחין: ישנם גופים חברתיים אלה ואחרים, אבל אין מענה שהמדינה מנסה היום לתת לאותו בן נוער בכוחות עצמה, ולכן יכול להיות ששילוב, מה שהפרויקט הזה עובד ב-24 ישובים, של הרשות המקומית וגופים חברתיים, כן יכולה לתת מענה – לנו חבל, שהמדינה כמדינה לא חושבת לנכון לתת מענה ייחודי, מרוכז לבעיה הזו.
אלי זרחין: פרויקט "ציפורי לילה" בא למנוע הידרדרות של בני נוער זה.
אלי זרחין: לפי מסקנות המחקר, הוא נותן מענה לבעיה, אך מענה חלקי.
אלי זרחין: החלקיות של המענה מתבטאת בעיקר בזה שמדריך שעובד בשטח אינו איש מקצוע, והרבה פעמים הוא אינו מסוגל לתת מענה לאותם צרכים שהנערים מביאים אתם.
אלי זרחין: לכן בדרך לכאן הרבה מאוד אנשים שבפקקים – דוגמאות של יקנעם, של מגדל העמק, של נהריה, של ראשל"צ, כשהעירייה לקחה את הפרויקט כחלק מעבודה עירונית, מחלקות רווחה, נוער, חינוך, קליטה נמצאים בפרויקט, זה מראה שאולי זו הדרך בשיתוף הגופים האלה לתת מענה.
אלי זרחין: ועוד מסקנה נוספת, צדדית, שחשוב לראות שיש הרבה גופים – קרנות כמו פדרציית יהודי ניו יורק, Jewish Dpportnities Istitute, קרן אלי ויזל, אנשים פרטיים, עסקים ישראליים שבאמצעות מתן, שחשוב לנו להגיד תודה להם ולמתן על הסיוע שמביאים, באים לתמוך בפרויקט.
אלי זרחין: חלק מהם הופכים להיות שותפים גם בבנייה וגם בניהול.
אלי זרחין: אני מעביר ללובה את הבמה כדי שתציג לכם את תוכן המחקר שעשתה.
לובה סרדה: נפרט בקשר לתוצאות, ואתם יכולים לראות אותן גם בחוברת שבפניכם.
לובה סרדה: כשבנינו את פרופיל הנוער שמשתתף בפרויקט, ראינו שלפי ההגדרה הקשוחה, הנוער הזה הוא כן נורמטיבי, כלומר הוא לא נמצא בסיכון גבוה.
לובה סרדה: רוב הנערים שראיתי אותם וששאלתי אותם ושדיברתי אתם, רובם מאלה שמילאו את השאלונים, לומדים בבית הספר או לפחות רשומים בבית הספר.
לובה סרדה: כמעט לכולם יש בית, ואלה ילדים שחיים במשפחות ולא ילדים של תוכניות כמו נעלה וכדומה.
לובה סרדה: יש להם בית, יש להם הורים, והם כן נמצאים בתוך מסגרת הלימוד.
לובה סרדה: אבל כששאלנו שאלות יותר מפורטות, ראינו שבכל הסעיפים של התנהגויות סיכון, הנערים האלה, נערים ונערות, הם מציגים נטיות גבוהות יותר להתנהגות סיכון, גם בהשוואה לממוצע של כלל הנוער בארץ, גם לפעמים בהשוואה לממוצע של כלל הנוער העולה בארץ, שלפעמים הנתון הזה יותר גבוה, כמו שלמשל, נוער עולה יותר נוטה להשתמש בחומרים ממכרים מאשר כלל הנוער בארץ, אך אצל הנערים שבדקנו אותם מצאנו נתונים אפילו עוד יותר גבוהים מכלל הנוער העולה או כלל הנוער הרוסי, כי הנערים שבדקנו כולם היו יוצאי ברית המועצות לשעבר.
לובה סרדה: השאלה החשובה היתה האם הפרויקט נותן מענה.
לובה סרדה: הוגדר ששיטת עבודת הפרויקט זה הפעלת מדריך רחוב.
לובה סרדה: רצינו לבדוק האם אותו מדריך כן מהווה כתובת לפנייה של הנערים, כן מהווה סמכות, כן מצליח להיות מבוגר משמעותי עבורם.
לובה סרדה: בבדיקה שלנו כן הגענו למסקנה שברוב המקרים לפחות, המדריכים שבפועל עובדים בשטח כן מצליחים להיות כתובת וסמכות לנערים.
לובה סרדה: בדקנו את זה בתחומים שונים, וגם מצאנו שבתחום של בילוי שעות הפנאי ויחסים בין החברים הם מהווים כתובת וסמכות אולטימטיבית כמעט לנערים האלה.
לובה סרדה: לעומת זאת, בבעיות שנוצרות בבית הספר הנערים פחות נוטים לפנות למדריכים דווקא.
לובה סרדה: אם נחזור להתנהגות סיכון, רוב הילדים לומדים, אך לנערים יש נתוני נשירה סמויה, בכל הקריטריונים שמקובלים במחקרים בארץ.
לובה סרדה: אז כשמדברים על בעיות בבית הספר, זה חלק חשוב בחיי הנערים, חלק חשוב בלבנות את העתיד שלהם.
לובה סרדה: פה המדריכים יותר חלשים בהשוואה לתחומים האחרים, יחסי אנוש, יחסים בין חברים, בעיות הפנאי ובילוי הפנאי.
לובה סרדה: למה "בעיות הפנאי" – כי בהרבה מקרים נוצר מצב שאין לנערים מה לעשות בשעות הפנאי, במיוחד בשעות המאוחרות, או הם לא יכולים למצוא דרך לארגון או מקום שיכול לעזור להם למצוא את העניין הזה.
לובה סרדה: ראינו גם בשיחות ותצפיות שדמות המדריך, יש לה חשיבות עליונה בפרויקט, וראינו שגם חוזק, גם חולשה של ביצוע הפרויקט בכל מקום, קודם כל זה חוזק וחולשה של המדריך שעובד שם.
לובה סרדה: כמו שנאמר כבר, הגענו למסקנה שיש חשיבות רבה להכשרת המדריכים.
לובה סרדה: מצד אחד כן יצא מהשאלונים שרוב הנערים חוששים מבעלי מקצוע, ויש יתרון בגישה ובעמדה לא פורמלית של אותו מדריך, אך גם ראינו שאותו מדריך זקוק להמון כישורים, גם בעבודה פרטנית וגם כישורים בעבודה קהילתית, שבהרבה מקרים אין להם.
לובה סרדה: הם כן זקוקים להדרכה והכשרה יותר שיטתית, יותר מורחבת, יותר מעמיקה וגם מותאמת אישית, כי המדריכים שעובדים בפועל בפרויקט מאוד שונים זה מזה.
אלי זרחין: בין מחקר שהסתיים עכשיו לפני כשנה פלוס ד"ר פאולינה צלניק ממכללת בית ברל עשתה הערכה של הפרויקט הזה, וחלק השאלונים שלה היו דומים.
אלי זרחין: אותם נערים שהשתתפו גם בהערכה וגם במחקר במסגרת של שנה פלוס, דיווחו על שיפור בנשירה סמויה, למשל, שיותר באים לבית הספר, כמעט ב-30 אחוז.
אלי זרחין: כמעט 20 אחוז דיברו על יכולת שלהם יותר ליצור קשר לא רק עם חברים, בעיקר עם מבוגרים.
אלי זרחין: אנו כל פעם נתקלים בחוסר משאבים, כי הכשרת המדריכים עולה כסף.
אלי זרחין: צריך להזמין אנשי מקצוע.
לובה סרדה: גם ראינו שבעיות הנערים זה קצה הקרחון, ומאחוריהם יש גם בעיות של ההורים.
לובה סרדה: במתכונת הנוכחית אין כוחות ומשאבים לעבוד גם עם ההורים.
לובה סרדה: בהרבה מקרים ראינו שיש רקע כלכלי קשה, וראינו גם שבאחוז מאוד גבוה, יותר גבוה מהממוצע וודאי לכלל הנערים, הנערים שלנו עובדים באופן קבוע, מה שגם בעתיד יכול לגרום לנשירה וכדומה, ואתם מבינים למה הם עובדים.
לובה סרדה: גם זה דורש משאבים יותר רחבים.
ליה שמטוב: נשמע איך זה עובד בערים.
ליה שמטוב: סגן ראש העיר יקנעם, בבקשה, רומן פרס.
רומן פרס: זה אכן עבד ביקנעם בשנת 2008, ואז הפרויקט הופסק, ואנו מאז פנינו מספר פעמים וביקשנו לחדש אותו.
רומן פרס: שוקלים איכשהו בכוחות שלנו לחדש אותו.
רומן פרס: אני הייתי רוצה להתייחס לכמה נקודות בתור רשות מקומית.
רומן פרס: אנו מדברים פה על בני נוער שהם נמצאים בין בני נוער נורמטיביים לבין בני נוער שהופכים להיות בסיכון.
רומן פרס: במסגרת בית ספר הם מקבלים מה שהם מקבלים.
רומן פרס: כשהם הופכים להיות לבני נוער בסיכון, ודאי המדינה דואגת לצייד אותנו פחות או יותר במשאבים כדי להתמודד אתם, אך אין לנו היום שום תקציב ממדינת ישראל כדי למנוע מאותם בני נוער להגיע מנוער נורמטיבי לנוער בסיכון.
רומן פרס: אין לנו אפשרות היום לקחת תקציב של משרד הקליטה ולהפעיל אותו מדריך רחובות.
רומן פרס: הרי בסופו של דבר, מה עשה אלי זרחין?
רומן פרס: לקחת מדריך רחובות, לשלוח אותו לפארקים, לאותם מקומות שהנוער הזה נמצא בשעות שאנו כרשות לא יכולים לתת להם מענה, ואם אני מסתכל על קרוב ל-40 בני נוער ביקנעם שהצלחנו בתקופה די קצרה להוציא אותם מהפארקים ולהכניס אותם למסגרת שלנו, שזה בית הנוער, חוגים של המתנ"ס, חוגים של בית ספר שלנו בשעות הערב, אני חושב שזו הצלחה.
רומן פרס: אנו צריכים היום לקחת מודל, לשכפל אותו אפילו לכלל בני הנוער.
רומן פרס: נכון שבני נוער עולה נמצאים במצב יותר רגיש, יותר סיכון, אבל גם עם נוער בני הארץ.
רומן פרס: אגב, גם הנוער שאנו קוראים להם נוער עולה, חלק מהם בכלל נולדו בארץ.
אלי זרחין: 32 אחוז.
רומן פרס: הם כביכול צברים לכל דבר, וגם במשרדי ממשלה יש כל מיני חילוקי דעות, מיהם עולים, וכמה שנים הם עולים, אבל אי אפשר לא להתייחס אליהם כקבוצת סיכון.
רומן פרס: ואם לא נטפל בהם היום וניתן להם מענה, כשהם עדיין נוער נורמטיבי, מחר זה יעלה לנו ולמדינה ולרשויות פי כמה יותר, גם לכל התוכניות של נוער בסיכון, גם לקציני מבחן הם יגיעו, גם למשטרה, גם לרווחה, ואני חושב שהמסקנה העיקרית שעולה פה מהמחקר היא שצריכים לראות את המודל כמודל שהצליח, לשדרג אותו, אם צריך, ולאמץ אותה לכלל בני הנוער בארץ.
אלי זרחין: לפי בקשת יושבת הראש, נציין מספרים חשובים.
אלי זרחין: לפי הערכה, אותם 24 ישובים שבהם עובד הפרויקט, אנו מדברים בין 10 ל-15 אחוז מכלל בני נוער עולים שגרים באותו ישוב.
אלי זרחין: לא כל בני נוער עולים נמצאים בפארקים.
אלי זרחין: לפי המספרים שהמדריכים מזהים בשטח, מדובר בין 10 ל-15 אחוז של בני נוער.
אלי זרחין: ואם בחדר הזה לפני חודשיים הוצג מחקר של משרד הקליטה והמועצה לשלום הילד, לגבי ילדים עולים, והמספר שעלה שם, אם איני טועה, 240 אלף ילדים עולים, אנו מדברים שברחבי הארץ משוטטים כל ערב כ-30 אלף בני נוער, בעיקר יוצאי ברית המועצות ויוצאי אתיופיה.
אלי זרחין: בהרבה מאוד ישובים – נגיד, בנצרת עלית באים הרבה נוער ערבי עכשיו לאותו מדריך רוסי שעובד עם הנוער, כי אין מישהו אחר שעובד אתם.
אלי זרחין: ובאים הרבה נוער צבר גם ביקנעם ובישובים אחרים, זה נכון.
ליה שמטוב: משרד הרווחה, בבקשה.
עמירם קלאוס: בגדול, אנו מברכים את עבודת העמותות.
עמירם קלאוס: אנו רואים אותם כמי שאמורים להיות שותפים של הממסד.
עמירם קלאוס: יש גם מספר עמותות שאנו עובדים אתן בתחום הזה.
עמירם קלאוס: חסר לי, שהבחורים והבנות הצעירות שעובדים עם האוכלוסייה הזו צריכים להיות יותר קשורים לממסד במובן של קבלת הדרכה כדי לשפר את טיב עבודתם.
עמירם קלאוס: חלק מהצעירים שעובדים, עובדים עם כל הלב והנשמה בעניין, אך לעתים בלי מספיק ידע, ויש לתגבר את זה אצלם.
אלי זרחין: לתקן אותך - משרד הרווחה הוא כן בפרויקט, באמצעות ועדת עיזבונות.
אלי זרחין: דבר שני, יושב כאן מנהל פרויקט מגדל העמק.
אלי זרחין: אם מנהל מחלקת הרווחה שם או בראשון לקח על עצמו ניהול הפרויקט, הוא והצוות שלו נותנים הדרכה- -
עמירם קלאוס: את הפרט הזה אני לא יודע, ואיפה שמקבלים, זה בסדר גמור.
ליה שמטוב: אבל אתם פונים למשרד הרווחה עם הפרויקט?
עמירם קלאוס: דרך המחלקות לשירותים חברתיים בישובים.
עמירם קלאוס: איפה שאתם פונים ומקבלים, זה בסדר גמור.
אלי זרחין: במשרד הרווחה זה עכשיו נמצא על סדר היום אצל סמנכ"ל המשרד, מוטי וינטר, בנושא של ועדת שמיד.
רומן פרס: הייתי מצפה לא שתבוא פה עמותה ותיזום את זה, אלא שתבוא המדינה ותיקח אחריות, ולא שאנחנו נצטרך לגייס כספים מקרנות ומפדרציות של לוס אנג'לס כדי לטפל בנערים אזרחי ישראל, אלא מדינת ישראל תתקצב את זה ותטפל בזה.
עמירם קלאוס: למשרד הרווחה יש כמה מאות עובדים בשטח הזה של חבורות רחוב.
עמירם קלאוס: זה בהרבה פחות ממה שצריך, וגם למשרד הרווחה, יש לו כל הרצון הטוב, הוא גם מוגבל במשאבים.
עמירם קלאוס: אנו עובדים, למשל, רק ב-160 רשויות.
עמירם קלאוס: יש גם קידום נוער של משרד החינוך, שבתחום הנוער עובדים גם כן - אני לא יכול לתת נתונים שלהם, ובאותן 160 רשויות הוא עושה כמיטב יכולתו לעבוד עם נוער כזה ויותר קשה ממנו.
עמירם קלאוס: אלה שהם על קצה הרצף, מה שאתם קוראים לא נורמטיבי- -
רומן פרס: אני כמחזיק תיק רווחה וגם קליטה ביקנעם יכול לומר לך שבעיר שלנו 40 אחוז מהאוכלוסייה עד גיל 17, ופרויקט של מדריך רחובות היחיד שהיה זה במסגרת עמותה למען ילדים עולים.
ליה שמטוב: בבקשה, מיכאל ידוביצקי מהסוכנות היהודית.
מיכאל ידוביצקי: הייתי רוצה להתחיל מסיפור אישי; האחיין שלי, שנמצא בכיתה א', שהוא ילד מאוד רגוע, נהיה מאוד עצבני ולחוץ.
מיכאל ידוביצקי: אתמול בבוקר, כשהוא ואמא שלו התקרבו לבית הספר, בית ספר ירושלמי, נורמטיבי, אחד מהטובים, ביקש כ-100 מטר לפני ההגעה שלא תדבר אתו רוסית.
מיכאל ידוביצקי: זה בהחלט בית דו לשוני, שלא ניתן לשייך אותו לגטו או לשמורת טבע רוסית, להפך.
מיכאל ידוביצקי: הוא נולד בארץ, גם אמא שלו.
מיכאל ידוביצקי: הסיפור הקטן הזה מצביע על עומק הבעיה, ולא פלא ששליש מהילדים הם ילידי ישראל.
מיכאל ידוביצקי: אני מעריך שהתמונה בשנים הבאות תחמיר, כי הנתח הזה של ילידי ישראל בקרב אותם ילדים שמגלים סממנים של התנהגות בלתי נורמטיבית או קרובים לכך, הנתח הזה רק יגדל וזה תוצאה ישירה של אותה גישה קלאסית של תוספתיות, של כור היתוך מעודן, אך עדיין כור היתוך, שלא פסה מן העולם הזה, ועדיין השלטת במערכת החינוך הישראלית.