GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זאב אלקין: מההנחיות שלו גם יוצאים תקציבים, בשונה מאחרים.
ליה שמטוב: חבר הכנסת מולה, אני רוצה לציין שבקדנציה הקודמת, גם כשהתחלנו לדבר על זה עם ראש הממשלה וגם עם שר השיכון, בכלל לא רוצים לשמוע.
ליה שמטוב: פה לפחות ראש הממשלה כבר עושה צעד קדימה.
שלמה מולה: סימפטיה זה טוב, אבל אני רוצה לראות תקציב.
ליה שמטוב: בבקשה, ולדימיר, אתה יכול להמשיך.
ולדימיר קניז'ניק: קודם כל, תודה רבה לזאב.
ולדימיר קניז'ניק: אני מקצר בהרבה דברים, בדיוק מה שהוא אמר.
ולדימיר קניז'ניק: אנחנו כל הזמן מדברים על זה.
ולדימיר קניז'ניק: אני רוצה, בקיצור, לסקור כמה דברים.
ולדימיר קניז'ניק: לדוגמה, יש חוק ההסתדרות, שאנחנו גם בירכנו את יושב ראש ההסתדרות מר עיני, ופגשנו אותו בשנה שעברה עם יושב ראש התנועה, ד"ר ברמן.
ולדימיר קניז'ניק: דיברנו שהחוק מצוין, אבל לא מדבר שום דבר על אנשים שעלו ארצה בגיל שעליו אנחנו מדברים, שלא מספיקים לצבור סכומים, ובחישובים שעשינו ביחד שם, ברור שאפשר לצבור גם סכומים במשכורת גדולה, לדוגמה: 7000-8000 שקל, לא יותר מ-1800 עד 2000 שקל, משהו כזה.
ולדימיר קניז'ניק: אבל זה בטח יותר מכל הסכומים שמקבלים פה האנשים שאני מייצג.
ולדימיר קניז'ניק: זאת אומרת, אי אפשר להגיד שזה חוק לא רלוונטי.
ולדימיר קניז'ניק: קודם כל, זה מצוין שיש לנו חוק כזה במדינה, בפעם הראשונה.
ולדימיר קניז'ניק: - - -
ליה שמטוב: אתה מדבר על חוק פנסיה חובה.
ולדימיר קניז'ניק: זה הסכם בין ההסתדרות לממשלה.
ולדימיר קניז'ניק: אני מבין, כן.
ולדימיר קניז'ניק: אבל חבל מאד, שבזמן הדיון על החוק הזה, ההסתדרות לא חזרה לאותה נוסחה שהיתה ביוזמת ההסתדרות בשנת 70, כשדיברו אז - -
ליה שמטוב: מבטחים.
ולדימיר קניז'ניק: במבטחים, בתקציבים וכולי וכולי.
ולדימיר קניז'ניק: שיש שם היסטוריה של קרן ההסתדרות הציונית, והיתה תוספת מהקרן הזאת, ואחרי שנגמרו כל הקרנות, בטח שהממשלה לא תמכה, ולאט לאט קרן הפנסיה מבטחים לא תמכה את ה - - -
ליה שמטוב: ב-1980 זה הסתיים.
ולדימיר קניז'ניק: ב-1980.
ולדימיר קניז'ניק: לפני העלייה שלנו.
ולדימיר קניז'ניק: נו, בסדר גמור.
ולדימיר קניז'ניק: ויש ניסיון בין לאומי.
ולדימיר קניז'ניק: לדוגמה, בגרמניה – ואני הבאתי את כל החוקים בגרמניה.
ולדימיר קניז'ניק: יש לי את כל החוקים בגרמניה – שלפני שקיבלו גרמנים מכל העולם ברוב מרובע מברית המועצות, שעבר משנת 70, סך הכל קיבלו - - - גרמנים, הם עשו חוקים, והחוק הראשון הוא שהם רכשו את הוותק - - -
סופה לנדבר: הכרה בוותק.
ולדימיר קניז'ניק: שאנשים עבדו בברית המועצות, ומקבלים פנסיה בגרמניה בגלל הוותק הזה.
ולדימיר קניז'ניק: בטח יש שם ניואנסים, תלוי בתפקידים, תלוי במקצוע, וכולי – שלחתי את החומר הזה לכנסת, אפשר עוד פעם לדון בדברים האלה אם זה רלוונטי, נדמה לי שזה אחד מהדברים שיכול להציל את המצב של האנשים שלנו.
ולדימיר קניז'ניק: כי אם להכניס בוותק שלנו את האחוזים – אני לא אומר 100%, חס וחלילה, אני מבין את מצב העוגה שלנו, אבל – 50%, 30% מהוותק שלנו.
ולדימיר קניז'ניק: לדוגמה – לא כל כך יפה שאני נותן דוגמה שנייה שלי – יש לי ותק 47 שנים, 28 פלוס 19.
ולדימיר קניז'ניק: אם מתוך ה-28 אני אקבל 9 שנים, ויהיה לי 19 פלוס 9, אז כל הסיפור בטח נגמר ויהיה בסדר.
ולדימיר קניז'ניק: או פרופורציה אחרת.
ולדימיר קניז'ניק: תלוי בתקציב המדינה, תלוי במצב – אנחנו מבינים את זה.
ולדימיר קניז'ניק: לגבי אנשים שעבדו במשכורת קטנה עם הפסקות וכולי וכולי.
ולדימיר קניז'ניק: צריך לדבר – מה שאמר אלקין – לגבי זה שהם לא מקבלים היום.
ולדימיר קניז'ניק: מקבלים היום פחות מאנשים שבכלל לא עבדו, שהיו בהשלמת הכנסה.
ולדימיר קניז'ניק: זה מוזר מאד.
ולדימיר קניז'ניק: זה בטח צריך לתקן, ולתת אפשרות לאנשים שגם מקבלים את הפנסיה הקטנה, או לא מקבלים פנסיה, רק מקבלים את הביטוח הלאומי, לתת אפשרות לקבל את ההשלמה.
ולדימיר קניז'ניק: וגם, לכל זוג.
ולדימיר קניז'ניק: לא רק נותנים אחד לזוג.
ולדימיר קניז'ניק: מה זאת אומרת?
ולדימיר קניז'ניק: אנשים עבדו ביחד, אז כל עובד בנפרד מתאים לזה.
ליה שמטוב: חבר הכנסת רוברט טיבייב.
רוברט טיבייב: קודם כל, אני באמת מברך את היושבת ראש, שהסכימה להעלות את הנושא וכמובן, לחזית הכבוד והנציגים שלהם.
רוברט טיבייב: נושא באמת מאד חשוב, ואני לא רוצה להיכנס עמוק לנושא הזה מסיבה אחת פשוטה: כי יש חברי כנסת מכובדים שכבר הרימו את הכפפה לפני זה, גם מרינה, גם אלקין, ואני מאד מקווה – אני רק אצטרף למאבק שלהם, וגם למאבק של חזית הכבוד.
רוברט טיבייב: הסוגיה שרציתי להיכנס אליה – יש כל מיני הצעות, גם של חזית הכבוד, גם של מרינה סולודקין, גם של זאב אלקין – צריך ללמוד את הנושא.
רוברט טיבייב: ברור שבנושאים של משרד האוצר אין פתרון מיידי, כמו שאמרנו, אבל לדון ולמצוא איזשהו פתרון אנחנו חייבים.
רוברט טיבייב: ופה אני דווקא רוצה להתייחס לדיור ציבורי, ולא רק.
רוברט טיבייב: יש הרבה אנשים שהגיעו לארץ ולקחו משכנתאות, לקחו הלוואות.
רוברט טיבייב: ולא חשוב באמת אם מסוגלים בכלל לשלם.
רוברט טיבייב: ודווקא השכבה הזאת, 40 פלוס, נפלה במלכודת מאד חזק.
רוברט טיבייב: ועכשיו אני רוצה לקפוץ – ביום רביעי יהיה דיון במליאת הכנסת על דיירי רחוב – כמו שאנחנו אומרים: הומלסים.
רוברט טיבייב: יש פה ויכוח על הביטוי הזה – אבל לצורך הדוגמה: בשנת 1991, אם לקחת סתם, את עיריית תל אביב, היו רק 20 דיירי רחוב בתל אביב.
רוברט טיבייב: ב-2003 – 900.
סופה לנדבר: 80% מהם עולים ממדינות חמ"ע.
רוברט טיבייב: ברור לנו מאיפה הם הגיעו ולמה הם הגיעו לשם.
רוברט טיבייב: אלה שפשוט לא מסוגלים – חלק גדול מהם – לשלם משכנתאות, הלוואות וכן הלאה.
רוברט טיבייב: עוד דבר כמו שולדימיר אמר, דבר באמת מאד מוזר: המדינה, מצד אחד, אמרה לאנשים: קחו הלוואות בעזרה של בנקים, מצד שני המדינה, בעזרת המשטרה, די מהר פינתה אותם לרחוב.
רוברט טיבייב: ואף אחד לא מטפל בהם.
רוברט טיבייב: אף אחד לא מטפל בהם.
רוברט טיבייב: הם פשוט זרוקים.
רוברט טיבייב: ממש ככה.
סופה לנדבר: לא נכון.
סופה לנדבר: מטפלים בהם, ועוד איך מטפלים בהם.
רוברט טיבייב: ביום רביעי אנחנו נדון בזה במליאת הכנסת, ואני אביא את הנתונים שיש לי.
רוברט טיבייב: הם מוכנים.
רוברט טיבייב: אני בדרך כלל לא בא לדיון של הכנסת לא מוכן, אני די מוכן.
רוברט טיבייב: אני מסכים עם יושבת ראש הוועדה שהעלייה היא באמת מצוינת.
רוברט טיבייב: הבעיה היא אחרת: הקליטה היא גרועה.
רוברט טיבייב: ואני לא מאשים פה את שרת הקליטה הנוכחית או שר הקליטה הקודם.
רוברט טיבייב: הבעיה היא במדיניות של ממשלות ישראל לכמה שנים.
רוברט טיבייב: ובאיזו מתכונת אנחנו צריכים ללכת אני לא יודע.
רוברט טיבייב: היו פה הצעות במתכונת של הגרמנים.
רוברט טיבייב: יכול להיות.
רוברט טיבייב: איך לעשות את זה – זאת שאלה אחרת לגמרי, ואני, עוד הפעם: אני מוכן להצטרף למאבק, גם של מרינה, גם של אלקין, גם של הוועדה, דרך אגב, וגם של תנועת "חזית הכבוד".
רוברט טיבייב: כל מה שתרצו – אני מוכן להתנדב.
רוברט טיבייב: בואו נעשה.
רוברט טיבייב: עוד הפעם, אני לא בקיא בחומר, רק שלשום קיבלתי את החומר הענק מהחבר'ה של חזית הכבוד ואני אשמח, אני אלמד אותו.
ליה שמטוב: תודה לחבר הכנסת רוברט טיבייב.
ליה שמטוב: רוברט, משנת 1972 עד 1989, הגיעו לארץ 430,000 איש.
ליה שמטוב: ומשנות ה-90 עד 2000, עד 1999, מיליון מאתיים.
ליה שמטוב: זאת אומרת: זה פי שלוש.
ליה שמטוב: אז זה לא שהקליטה היא גרועה.
ליה שמטוב: אי אפשר להגיד שזו קליטה גרועה.
ליה שמטוב: זה פשוט המון אנשים - -
רוברט טיבייב: אני בטוח שהקליטה היתה גרועה, כי אף אחד לא הסביר לאנשים האלה את הזכויות שלהם.
רוברט טיבייב: אף אחד.
רוברט טיבייב: הם לא ידעו על מה מדובר.
רוברט טיבייב: במפעל שאני עבדתי, המהנדס הראשי, שלא היה לו אפילו תואר ראשון, והוא אמר שהוא גאה שהפועלים שלו, עובדים, עובדי ייצור, כולם עם תואר שני.
רוברט טיבייב: הוא גאה, הוא באמת גאה.
רוברט טיבייב: אבל לאיזה מצב הם הגיעו עכשיו?
רוברט טיבייב: את אף אחד זה לא מעניין.
רוברט טיבייב: את אף אחד לא מעניין שאין להם זכויות, שבקושי מקבלים את התעודות שלהם.
רוברט טיבייב: מקבלים אותם בשכר מינימום – בשמחה.
רוברט טיבייב: אבל כשצריך לשלם ולתת להם תנאים – אף אחד לא מסתכל.
רוברט טיבייב: ופה, באמת – לא שאני מאשים – פה משרד הקליטה עשה טעות שלא הסביר לעולים את התנאים.
רוברט טיבייב: עשו המון אולפנים וכן הלאה, אבל את הזכויות שלהם אף אחד לא הסביר.
רוברט טיבייב: עד עכשיו חלק גדול מהם לא יודעים על זה.
רוברט טיבייב: לא מוכר.
ליה שמטוב: חברת הכנסת מרינה סולודקין.
מרינה סולודקין: אני חושבת שהדיון מאד חשוב וטוב מאד ששרת הקליטה משתתפת בדיון, בגלל שאני חושבת שזה השינוי והמפנה במשרד הקליטה, שבכל הנושאים האמיתיים והעמוקים, יש לנו פרטנר גם במשרד הקליטה וגם בממשלה.
מרינה סולודקין: זה מאד חשוב, בגלל שאני מהאופוזיציה, ומהאופוזיציה יכולים להציע דברים.
מרינה סולודקין: הממשלה מקבלת או לא מקבלת, מחזקת או לא מחזקת.
מרינה סולודקין: הבעיה של גיל 40 פלוס היא מאד אקוטית.
מרינה סולודקין: לפני כמה שנים אנשים הגיעו, עבדו, חשבו שהכל בסדר כאן בדירות, חשבו על עתיד טוב, הגיעו לגיל הפנסיה והרגישו מיד עוני מחפיר.
מרינה סולודקין: מה שהם קיבלו כפנסיות אחרי עשר, 15 שנות עבודה, 20 שנות עבודה, זה כלום לעומת ההוצאות שיש למשפחות.
מרינה סולודקין: קודם כל משכנתא, ואחר כך כל מיני דברים שמגיעים עם הגיל.
מרינה סולודקין: תרופות, וכל מיני דברים.
מרינה סולודקין: אני חושבת שכאן דיברו מי אשם.
מרינה סולודקין: בטח שלא משרד הקליטה, בגלל שמשרד הקליטה קלט מיליוני איש, ואני חושבת שיש כל מיני מסלולים ופרוגרמות.
מרינה סולודקין: מה שלא נכון, זו התיאוריה הכלכלית במדינה, שחושבת שדברים חברתיים יסתדרו בעצמם.
מרינה סולודקין: ואני חושבת שהפסקת הבניה של הדיור הציבורי זה פשע, וזה מזמן – מישהו חשב שווילה, וולוו, זה לא נכון, והפסיק את הדבר הזה – ואני חושבת שההצלחה של המדינה בשנות ה-50 וה-60, שקיבלו אנשים בלי הון בכלל, זו היתה ההצלחה של הדיור הציבורי שבנו בשנות ה-50 וה-60, וגם שבבתי ספר היה מפעל הזנה לכל עם ישראל, ועכשיו אנחנו צריכים לחשוב מה איבדנו, ואיך אפשר להחיות כמה דברים.
מרינה סולודקין: על הדיור הציבורי דיברו, אני מאד מודה לראש הממשלה, שאחרי פניות שלי, של חברים ושל משרד הקליטה, הבין שאנחנו במצב מאד מאד רע, שזה בין הסיבות הכי חשובות של עוני בתוך, בקרב, העלייה.
מרינה סולודקין: יש ועדה שעובדת, זה מאד נכון.
מרינה סולודקין: היתה ישיבה ראשונה שבה כיוונו את הפתרונות והמסלולים.
מרינה סולודקין: נראה מה ייצא מזה, בגלל שאני ראיתי ועדה אחרת, בזמן ראש הממשלה אולמרט.
מרינה סולודקין: דינור התחיל את אותה ועדה, על הדיור הציבורי.
מרינה סולודקין: היו שם הצעות מאד מאד מעניינות – משכנתא הפוכה זה משם – אבל באיזה שלב החליטו להפסיק את הוועדה ולא לחשוב על הדיור הציבורי.
מרינה סולודקין: ואני אומרת שהתור של העולים זה 60,000 אלף, והתור של הוותיקים זה 2500 משפחות.
מרינה סולודקין: דבר שני, כאן זאב נכנס מאד עמוק למגוון הפתרונות שיש לנושא של עוני של אנשים שהגיעו לגיל פנסיה אחרי שנות העבודה בארץ, וכאן אני, יחד עם אלכס מילר, הצגתי חוק של מורים עולים, לקבל את הוותק שלהם גם לענייני פנסיה.
מרינה סולודקין: אנחנו מקדמים את החוק הזה, ותלוי מאד – את ההסכמה של שר החינוך קיבלנו, אבל הקרן שאנחנו מציעים שממנה ישלמו את הפנסיות למורים, זה משרד האוצר.
מרינה סולודקין: וממשרד האוצר עדיין אין סימנים שהם מקבלים את הדברים האלה.
מרינה סולודקין: בקדנציה הקודמת אנחנו, עם זאב אלקין, העברנו את החוק של זכות לעבוד ולקבל סכומים יותר גדולים לפנסיות ולקצבות זקנה קיימות, בקדנציה הזאת אני גם משפרת את החוק הזה וגם עושה אותו מתאים לגיל 55, אלה שבטרום פנסיה, לתת להם זכות להרוויח, ואני אגיד לכם שפנסיה חובה לעלייה הגדולה זו בעיה בעצמה.
מרינה סולודקין: בגלל שאנשים יקבלו פנסיות לפי חוק פנסיה חובה בעוד עשר שנים.
מרינה סולודקין: הם ישלמו הרבה, ואנחנו ישבנו יחד עם יושב ראש ועדת העבודה והרווחה, חיים כץ, עשינו חישובים והבנו שעוד פעם, טוב יותר לא לעבוד בארץ, ולקבל קצבת זקנה עם כל ההטבות שהולכות לקצבת זקנה, מאשר לעבוד, לשלם את כל הדברים לביטוח לאומי, ואחר כך לחיות בפנסיות קטנות ובלי כל ההטבות.
מרינה סולודקין: אנחנו, עם חיים כץ, העברנו חוק שמשפר את המצב בקריאה טרומית, ועכשיו בוועדת העבודה והרווחה הכנו אותו לקריאה ראשונה.
מרינה סולודקין: אבל אנחנו מדברים על אנשים שיקבלו את הפנסיות לפי חוק פנסיה חובה.
מרינה סולודקין: ויש לנו עשרות אלפים של אנשים שעבדו, ונמצאים עכשיו בעוני מחפיר.
מרינה סולודקין: יש לי חוק אחר שכמעט עכשיו, במצב הנוכחי, אין סיכויים שיכולים להעביר אותו.
מרינה סולודקין: אני מציעה לממשלה ולביטוח לאומי לתת לאנשים שמקבלים פנסיות קטנות תוספת עבור כל השנים שהם עבדו, ולא היו במצב – זה 2% כל שנה – שאנשים יוכלו לסיים את חייהם בכבוד.
מרינה סולודקין: וגם, חזית הכבוד זו המטרה הגדולה שלנו.
מרינה סולודקין: העבודה מרובה, ובגלל זה זה מאד טוב, ואני חושבת שהלחץ הציבורי מאד גדול עלינו, על חברי הכנסת שמייצגים את הבעיות החברתיות של העליה.
מרינה סולודקין: גם הממשלה וגם הקואליציה צריכות לחשוב שזה בין הבעיות הכי גדולות של העלייה שהגיעה בשנות ה-90.
ליה שמטוב: תודה רבה לחברת הכנסת מרינה סולודקין.
ליה שמטוב: גלעד אברהמי, בבקשה.
גלעד אברהמי: השרה סופה לנדוור, יושבת ראש הוועדה, חברי כנסת, אורחים נכבדים.
גלעד אברהמי: אני אתן שני נתונים בסקירה, בגדול, נתונים כמותיים, נתונים איכותיים.
גלעד אברהמי: לי אישית חסר בדיון הזה גם נציג שוק ההון, כי אתם כל הזמן מדברים על פנסיה, ופנסיה שייכת לנציג שוק ההון שחסר בדיון פה.
גלעד אברהמי: אין ספק שתעסוקה, בסופו של דבר, היא הכלי שיכול לתת מענה – אמנם לא מענה מלא, מענה חלקי, אבל מי שעוסק, אז יכול להפריש לפנסיה, יכול לשלם דיור, יכול, בכל סביבת החיים שלו, לצלוח, ומי שלא עובד נתקע בכל המישורים וצריך, באמת, למצוא את הפתרונות, בדיוק באותם עיוותים שציין חבר הכנסת אלקין.
גלעד אברהמי: לגבי כמויות אנחנו, משרד הקליטה, קודם כל צריך להגיד – אנחנו מטפלים בזכאות של עשר שנים, ו-15 שנה אתיופים, מיום העלייה.
גלעד אברהמי: אז הנתונים שאנחנו מציגים כאן הם באמת על אותן אוכלוסיות שאנחנו אמונים עליהן.
גלעד אברהמי: אז אם אנחנו מסתכלים, אנחנו מבינים שמגיל 45 עד גיל הפנסיה, 67, אנחנו מדברים על 74,000 עולים.
גלעד אברהמי: מחלקים, כמובן, לגברים ונשים, יותר נשים, פחות גברים – 40,000 נשים, 30,000 גברים.
גלעד אברהמי: אנחנו רואים שכ-50,000 מהם הם נשואים, והיתר הם גרושים, רווקים או אלמנים.
גלעד אברהמי: אני מציין את זה כקבוצה, כי זאת הקבוצה שאנחנו מדברים עליה כקבוצת סיכון של אותם גילאי 45 ומעלה, שהמשק כל הזמן פולט אותם, או שהם לא נקלטים בכלל במשק.
גלעד אברהמי: אנחנו גם מדברים על כך שרובם ממזרח אירופה, 60,000 ממזרח אירופה, במסגרת כלל הארצות שעלו, ובערך 45,000 מתוכם הם מקצועות מדעיים ואקדמאיים, מקצועות חופשיים וטכניים, שהם מגיעים אתם והם לא נקלטים בשוק העבודה.
גלעד אברהמי: ואם הם נקלטים – נקלטים באופן חלקי, או שהם נפלטים.
גלעד אברהמי: זה בשביל לחוש רק את הכמויות שאנחנו מדברים עליהן, רק מאותה זווית שמשרד הקליטה כרגע אמון על ידי ממשלת ישראל לטפל בה, וכמו שאמרה יושבת ראש הוועדה, הם מדברים בסקירה של כלל העלייה על 234,000.
גלעד אברהמי: ואנחנו מסתכלים כאן, באמת, מזווית מאד צרה.
גלעד אברהמי: היקף השתתפות גילאי העבודה – 45 עד 67 בכוח העבודה, ירד באופן דרסטי.
גלעד אברהמי: המעסיקים נמנעים מלהעסיק אותם, את המומחים הבוגרים.
גלעד אברהמי: הם נתפסים כלא מעודכנים, מתקשים ללמוד ודורשים שכר גבוה.
גלעד אברהמי: קצב ההיפלטות שלהם, של בני 45 פלוס משוק העבודה, הואץ בשנים האחרונות.
גלעד אברהמי: הבעיה קיימת לא רק בישראל, ה- OECD נוגע בזה, הארגון לשיתוף פעולה ופיתוח כלכלי, והוא מזהיר שעד שנת 2050 יוכפל מספרם של בני ה-50 פלוס שנמצאים מחוץ לשוק העבודה.
גלעד אברהמי: אגב, בשירות התעסוקה אומרים כי בני 45 ומעלה מהווים 76% מכלל דורשי העבודה שאינם מצליחים למצוא עבודה במשך יותר מ-270 ימים.
גלעד אברהמי: 76%.
גלעד אברהמי: וגם הוא חסר לי כאן, בדיון הזה, שייתן את נקודת המבט שלו באופן כללי, נקודת מאקרו, על האוכלוסייה.
גלעד אברהמי: מינואר 2007 עד לינואר 2009 גדל שיעור המובטלים מעל גיל 45 בעשרה אחוזים, על פי שירות התעסוקה, בפברואר עמד מספר המובטלים מעל גיל 45 על 107,000, כמעט מחצית מכלל המובטלים באותו חודש.
גלעד אברהמי: כלומר: אנחנו מדברים על 216,000-217,000 בסך הכל.
גלעד אברהמי: לדברי פרחי, המדינה אינה משקיעה די במובטלים המבוגרים.
גלעד אברהמי: כרגע הפתרונות עבור בני 45 ומעלה מאד מוגבלים, אבל אסור לנו להפקיר את האוכלוסייה הזאת.
גלעד אברהמי: כך לדבריו.
גלעד אברהמי: גם נתוני המוסד לביטוח לאומי אינם מעודדים, כי יש 55,000 מקבלי הבטחת ההכנסה מעל גיל 45, מתוך כ-111,000 מקבלי קצבאות הבטחת הכנסה מהמוסד לביטוח לאומי בסך הכל.
גלעד אברהמי: מדובר על הרבה.
גלעד אברהמי: יש פה גם התייחסות שלקחתי מסמנכ"ל "ידיד", רן מלמד – לא יודע אם הוא נמצא כאן – שמציינת שבתקופת המשבר הנוכחי, מצוקת התעסוקה בקרב בני 45 ומעלה, גדולה פי כמה מאשר בקרב האוכלוסייה כולה, ובעיקר כשמדובר, כמובן, בפריפריה.
גלעד אברהמי: הם מבחינתם, כמובן, פועלים לקדם הצעות חוק בנושאים האלה.
גלעד אברהמי: הקשיים שאתם מתמודדים העולים הם ברורים מאד.
גלעד אברהמי: כמובן, מדובר פה על הפליה, העדר הכשרות, צמצומים, קיצוצים.
גלעד אברהמי: עם זאת, חשוב לציין שמעסיקים רבים מודעים לערכם של העולים שהם בני 45 ומעלה, ומוקירים את העובדים המבוגרים על מחויבותם, כמובן, לעבודה – אגב, זה לכלל האוכלוסייה, לא רק לעולים – אמינותם, בגרותם הרגשית, ניסיון חייהם וניסיונם המעשי, מוסר העבודה שלהם והמיומנות, כמו שאמרנו.
גלעד אברהמי: ולכן אנחנו גם נוגעים פה בנושא של אגף התעסוקה במשרד הקליטה, שאמון על הנושא התעסוקתי, בניסיון למצוא בהפעלה פרויקטים תעסוקתיים ייחודיים, כגון פרויקטים של "עלייה 2000", מרכזי הכוונה המציעים שירותים לתושבים החוזרים עוד בזמן שהותם מעבר לים, והמשך סיוע בהגיעם לארץ בפריסה ארצית.
גלעד אברהמי: כמו כן קיימת באגף מניפה של פתרונות רחבה ביותר בתחום התעסוקתי – כולם מכירים את הוואוצ'רים – בכל הנושא של הכנה לרישוי, מקצועות הרישוי, סיוע במימון דמי קיום, דמי נסיעות, התמחויות וסטאז'ים, שמנסים לעודד את האוכלוסיות האלה, שבמיוחד צריכות את החיזוק בנושא של רישיון על מנת לעסוק, וזה בעצם החסם שמפריע להם בתעסוקה.
גלעד אברהמי: נגענו בזה גם בדיון הקודם השבוע, בוועדה – באיזה נושא, ליה?
ליה שמטוב: היו כל כך הרבה ועדות.
גלעד אברהמי: אבל השבוע בוועדה, דיברנו גם על החסם של הרישוי.
ליה שמטוב: ואנחנו גם קבענו ועדה למהנדסים.
גלעד אברהמי: נכון.
גלעד אברהמי: וגם רופאים.
גלעד אברהמי: אנחנו, מבחינתנו, במשרד הקליטה, מתכוונים כמובן לא לזנוח את הנושא של קידום העסקתם של בני 45 פלוס, למרות אגב – אני חייב לציין, אני רואה שהוא כבר הלך – שהלחץ של אגף התקציבים היה לסגור ולצמצם את התקנה שהיתה, של בני 45 פלוס, ולאחד אותה עם עוד תקנות במסגרת איחוד תקנות, כך שהתקציבים שהיו צבועים למטרה מסוימת בעצם כבר לא צבועים לאותה מטרה, הם בעצם נטמעים בתקציב הכולל, וקשה בעצם לייחד אותם לאותה תת-קבוצה שרצינו נורא לייחד אותם אליה, ולסייע להם בהשתלבות במגזר העסקי.
גלעד אברהמי: אנחנו, כמובן, מציעים להקצות יותר משאבים לאוכלוסייה הזאת, אם צריך, על מנת לתת להם ייעוץ פרטני יותר והעצמה אישית, ליווי אישי אם צריך – הם זקוקים לזה, זה מחייב גם אותנו לתת מענה יותר פרטני.
גלעד אברהמי: מתן של סיוע בהכשרות, בעדכון מקצועי, בהשמות בתעסוקה בכלים שעומדים לרשותנו, רק יותר חדים, יותר ממוקדים.
גלעד אברהמי: לתת יותר קורסים איפה שנדרש, במיוחד קורסים בתחומי מחשוב, למתחילים ולמתקדמים.
גלעד אברהמי: אנחנו מדברים, כמובן, גם על ביצוע של סדנאות, של סל"ע, שזה נקרא: סדנאות לחיפוש עבודה, קבוצות של תמיכה ואימון שבועי בהנחיה של פסיכולוג תעסוקתי, מינוי רכז מיוחד – זו קבוצה שצריכה "פוש", אם לא ייתנו לה "פוש", היא לא תוכל להיכנס לשוק העבודה.
גלעד אברהמי: מעסיק צריך שישווקו לו את העולה בן ה-45 פלוס.
גלעד אברהמי: גם כך יש איזושהי רתיעה בחברה הישראלית להעסיק אדם שהוא מעל גיל 45.
גלעד אברהמי: הוא נראה להם מבוגר מדי בנוף ההעסקה שיש לנו היום, שכל כך הרבה צעירים נמצאים בתוך מקומות התעסוקה, בגלל הסלוגן ש"העולם שייך לצעירים" – לדעתי טעות.
גלעד אברהמי: יש המון אנשים שמביאים אתם המון ניסיון, וצריך לדעת לנצל את הניסיון שנצבר.
גלעד אברהמי: אפשר לראות גם את חיים יבין כאיזה סוג של - - - כמובן, ולהציג את המועמדים בפני המעסיקים הפוטנציאליים, עם היתרונות הגלומים בהם, גם הכלכליים.
גלעד אברהמי: אנחנו כבר יכולים להגיד ממבט ראשון שיש המון מקצועות שהם יכולים להשתלב בהם, שלא נדרשים איזושהי הכשרה או רישוי מסוים שמונע מהם.
גלעד אברהמי: הסף הוא יחסית נמוך לכניסה לשוק העבודה.
גלעד אברהמי: אנחנו רואים את זה במקצועות טכניים שלא נדרשת איזושהי התמחות מסוימת, במעבדה שלא נדרש ידע קודם או הכשרה, מפעלים לעיבוד שבבי – אלה מסוג הדברים שאנחנו יודעים לתת את הקורס דרך משרד הקליטה, וישר להכניס את העובד לתוך העבודה.
גלעד אברהמי: מלונאות, תיירות, יועצים משווקים ועוד כהנה וכהנה.
גלעד אברהמי: בתחום מינהל העסקים, תחום מינהל החשבונות, מזכירות דו-לשוניות – לא חסר מקצועות שאפשר לשלב את בני ה-45 פלוס בשוק העבודה, להכניס אותם.
גלעד אברהמי: רק בשביל זה צריך לתת קצת משאבים ממשלתיים, של מדינה, ולהגיד: אנחנו מרכזים מאמץ באותה קבוצה, נותנים לה את כל הכלים שפותחו לקבוצות הרגילות, רק בצורה יותר ממוקדת, ונותנים פה את הפתרון הנדרש.
גלעד אברהמי: הנדרש.
גלעד אברהמי: אנחנו מאמינים שזה איזשהו פתרון שיוכל לתת מענה, לא מלא, לכל הנושא הפנסיוני בחלקו, לדיור בחלקו, איפה שבאמת היום אנחנו רואים שהעולים נתקלים בביות.
גלעד אברהמי: אין לי ספק שנצטרך לראות תיקון של עיוותים, כרגע אני רואה את זה, לפחות, מול שוק ההון, מול משרד האוצר, על מנת שלפחות בחלק הפנסיוני – זה עניין אקטוארי, פה צריך לשבת עם אנשים שמבינים שיש פה עניין של פחת מואץ, יש פה עניין של הפרשה מואצת לאותה קבוצת אוכלוסייה שהגיעה לישראל, על מנת שבאמת יבואו לישראל.
גלעד אברהמי: ואנחנו רואים כנסים שלנו בחוץ לארץ ששם יש התייחסויות – ואולי הסוכנות תוכל לחזק אותי כאן.
גלעד אברהמי: יש פה נציגת הסוכנות, שיושבת – שבעצם כבר ערים לבעיה ומבינים ש-אין להם מה לעלות לישראל.
גלעד אברהמי: או שהם יעלו כשהם כבר בפנסיה, שם, או שיעלו כשהם צעירים.
גלעד אברהמי: באמצע, לא כדאי להם לעלות למדינת ישראל, כי מדינת ישראל לא יודעת לתת את המענה לאותה קבוצת אוכלוסייה בני 45 פלוס.
גלעד אברהמי: אגב, אנחנו מפסידים אותם פעמיים.
גלעד אברהמי: פעם אחת הם לא מגיעים בגלל שהם מבינים שהמדינה לא נותנת להם מענה, ומדינת ישראל מפספסת גם את הדור הצעיר שלהם, שלא עולה בלי ההורים, כי הוא עוד דור – לגיל 45-50 – עוד דור שזקוק להיות ליד ההורים, הוא לא יעזוב את ההורים.
גלעד אברהמי: אז יש את אלה שהם לפני גיוס, אז הם מגיעים דרך המסגרות של הגיוס, וכאן צריך לתת את הפתרון.
מרינה סולודקין: סליחה, למה אתה מתכוון כשאתה מדבר על שוק ההון ביחס לתעסוקת העולים?
גלעד אברהמי: מה שאני התכוונתי זה לזה שהממונה על שוק ההון, הוא גם אחראי על התחום הפנסיוני.
גלעד אברהמי: וחשוב מאד שהוא יהיה חלק מאיזשהו דו שיח לגבי מציאת הפתרון שמדברים עליו במסגרת עוגת התקציב והפתרונות שנדרשים באותו תחום.
גלעד אברהמי: הוא מומחה בזה, הוא מעסיק את המומחים בתחום הזה.
גלעד אברהמי: כל החברות הביטוח שמפרישות את הפנסיה כפופות לדיווח לממונה על שוק ההון, וכדאי מאד שהוא ייקח חלק בדיון הזה.
גלעד אברהמי: אני חושב שזה דיון מקצועי, והוא האחראי המקצועי בתחום הזה, ומאד חשוב שהוא יהיה.
גלעד אברהמי: מעבר לנציג של אגף התקציבים שנראה לי כרגע קצת פחות קשור לתחום הזה – הוא יהיה בשלב הבא, שהם יחליטו כן לבצע, לתקצב את הנושא.
ליה שמטוב: תודה רבה לגלעד אברהמי.
ליה שמטוב: אין ספק שאנחנו, ב-20 השנה האחרונות, למדנו איך לקבל את העולים.
ליה שמטוב: ואין ספק שמשרד הקליטה עשה הכל כדי שכל אחד ייקלט וכל אחד יעבוד במקצוע או ישלב את עצמו בעבודה.
ליה שמטוב: זה אנחנו רואים לפי המספרים.
ליה שמטוב: הבעיה היא שכשמגיעים לגיל פנסיה חוזרים להיות נזקקים.
ליה שמטוב: זו הבעיה.
ליה שמטוב: בבקשה, שרת הקליטה, סופה לנדבר.
סופה לנדבר: גברתי יושבת ראש ועדת העלייה והקליטה, ליה שמטוב, חברת הכנסת מרינה סולודקין, נציגי המשרד לקליטת העלייה, חבר הכנסת בדימוס גנדי ריגר, נציגי ארגוני עולים, סוכנות, יולה, סגנית ממלא מקום ראש עיריית חיפה שהגיעה לכאן מרחוק, בגלל שדאגה לעתיד של אותם אנשים שנמצאים במסגרת קליטה בעיר ונמצאים בשוליים של החברה, או נדחפים לשוליים של החברה.
סופה לנדבר: היא החליטה היום להגיע לוועדה, בגלל שהיא כמונו, מודאגת מהמצב של אותם עולים.
סופה לנדבר: אני, קודם כל, חושבת שטוב שארגוני העולים מעלים את הנושא של הפנסיה ושל העתיד של אותם אנשים שהגיעו למדינת ישראל כאן בכנסת, ובכלל במדינה.
סופה לנדבר: אני חושבת שעסקנו, עוד בקדנציה הקודמת, יזמתי יחד עם חבריי – גם יחד איתך – שורת חוקים.
סופה לנדבר: חוק פנסיה חובה וגם הכרה בוותק לפנסיה, של אנשים שמגיעים למדינת ישראל.
סופה לנדבר: אני חושבת ששורת החוקים לא תזיק לחקיקה של מדינת ישראל.
סופה לנדבר: מדינת ישראל קיבלה על מגש הכסף את האנשים האלה, והאנשים, אחרי שיוצאים לפנסיה, הידרדרו ומידרדרים במצב.
סופה לנדבר: ובעצם מדינת ישראל עברה מפנסיה אחת לפנסיה שנייה, מפנסיה תקציבית לפנסיה צוברת, ואנחנו, כמשרד לקליטת העלייה היום – וגלעד, תודה לך על הצגת דברים נכונה וטובה – אני חושבת שהבנתם שהמנדט שלנו, לצערנו, הוא רק עשר שנים.
סופה לנדבר: ובעשר השנים האלו 74,000 אנשים מוגדרים כקבוצת סיכון בגלל בעיות כלכליות.
סופה לנדבר: אלה אנשים שמגיעים ונכנסים למאגר של תעסוקה בגיל 45 עד גיל 62, וזאת קבוצה שנמצאת אצלנו בטיפול, במשרד לקליטת העלייה.
סופה לנדבר: רק אצלנו יש 74,000 במצב של סיכון.
סופה לנדבר: מה קורה בכלל במדינה עם מיליון אנשים שהגיעו למדינת ישראל?
סופה לנדבר: בעיות כלכליות קשות ביותר.
סופה לנדבר: בגלל זה אנחנו חייבים להתחיל, או להמשיך, את הפעילות למען האנשים האלו.
סופה לנדבר: אנחנו מתכוונים לעשות, ביוזמה של מנהל האגף בשיתוף אתי, שורת פגישות.
סופה לנדבר: אנחנו נעשה דיונים יחד עם הממונה על שוק ההון, ידין ענתבי, אנחנו גם מזמינים לשורת הדיונים האלה את ההסתדרות, אנחנו כנראה יחד – חסרה לי בחוק פנסיה חובה התייחסות לעולים, ואני חושבת שאנחנו מתחילים בפיגור רב בנושא הזה.
סופה לנדבר: אנחנו חייבים לתת תשובה לאנשים האלו, שהגיעו למדינה.
סופה לנדבר: אני חושבת שאנחנו צריכים לשמור על הזכויות של העולים, אנחנו גם כנראה צריכים בחוק הקיים, פנסיה חובה, לתת מעבר למה שהחוק נותן לאזרחי מדינת ישראל, לאפשר הפליה מתקנת לאותם אנשים שהגיעו למדינה, לעולים חדשים שנכנסים לגיל הפנסיה.
סופה לנדבר: יש רפורמה כלכלית ורפורמה במסים שנותנים אותה, שעכשיו גורמת לזה שהמון תושבים-חוזרים חוזרים למדינת ישראל.
סופה לנדבר: יכול להיות שצריכה להיות רפורמה בעניין של פנסיות.
סופה לנדבר: אנחנו מתייחסים בזה לפנסיות של אנשים שמזמינים אותם למדינת ישראל בשיא הרצינות, ומתכוונים יחד אתכם להילחם.
סופה לנדבר: ובגלל זה בעצם הנוכחות שלי בוועדה הזאת.
סופה לנדבר: אני חושבת, ליה, שהנושא קשה מאד - -
סופה לנדבר: צריכים לפתור את הנושא הזה, ואני חושבת שהכרה לפנסיה לאותם אנשים שלא מסוגלים לגרור את הפנסיה מהמדינה ששם עבדו ושם צברו את הפנסיה – אני מתכוונת למדינות חבר העמים – דורשת התייחסות, ובגלל זה אנחנו יחד אתכם נעשה כל פעולה, כדי להחזיר לאנשים את הכבוד הראוי וכבוד כלכלי, בוודאי.
סופה לנדבר: חבר הכנסת זאב אלקין יצא, ואני רוצה להגיד שבעצם הוא לא יודע כנראה, בגלל שהוא חבר כנסת חדש – אנחנו נלחמנו עבור אותם אנשים, ואני לא חושבת שזה ליקוי של המדינה.
סופה לנדבר: יחד עם זאת, על ההומלסים אני כן רוצה לדבר.
סופה לנדבר: אנחנו נדבר על הומלסים, על חסרי הדיור, בכנסת.
סופה לנדבר: במליאת הכנסת.
סופה לנדבר: יש לזה התייחסות של המדינה, ובוודאי ובוודאי של המשרד לקליטת העלייה, אבל יחד עם זאת, לא כל דבר צריך לעשות המשרד לקליטת העלייה.
סופה לנדבר: הומלסים זאת בעיה של רווחה, הומלסים זאת בעיה של המדינה, וגם חלק מהאנשים הידרדרו למצב הזה בגלל שתייה וסמים.
סופה לנדבר: אנחנו לא יכולים לזרוק הכל על המדינה.
סופה לנדבר: יש דברים שבן אדם גם צריך לעזור לעצמו.
סופה לנדבר: אבל על הנושא הזה אנחנו נדבר במליאת הכנסת.