GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
30083: אני לא חושב שזה הנושא, אני אומר כאן, התחייבתי קודם ואני גם אומר באופן אישי שאת כל התנאים שמוכתבים על פי הכללים הם יקבלו, לא זאת הבעיה.
30083: לדעתי ולצערי הבעיה שאנחנו משכנו את הנושא הזה הרבה זמן, יש משפחות קרועות במרכזי הקליטה שצריכים לתת להן פתרון וצריך להביא את המשפחות שלהן לכאן, צריך לקבל החלטה ולהביא אותם.
30083: זה הסיפור האמיתי ואת זה צריך לסיים.
יואל חסון: מה עמדת הסוכנות לגבי הרשימות?
30083: אנחנו עובדים בשיתוף מלא עם משרד הפנים.
30083: כל מי שיאושר על פי הכללים נשמח להביא אותו לכאן.
30083: אנחנו לא קובעים מי בא ומי לא בא.
יואל חסון: אתם עוזרים להם בהצלבות?
30083: אנחנו עוזרים להם, השליחה שלנו מסייעת להם, מטפלת בהם וגם הצוות שנמצא שם.
30083: אנחנו עובדים איתם ועובדים שם מאוד קשה.
30083: כל מי שיאושר, וכמו שאנחנו עושים לגבי כל העולם גם לגבי האנשים מאתיופיה נעשה את זה.
שלמה מולה: ולגבי שאלת הארכיון?
30083: הארכיון נמצא במשרד הפנים.
30083: אתה שאלת את השאלה הזאת ואנחנו מנסים לאתר אותו, באמת השליח הביא אותו ואתה צודק, זה נמצא במשרד הפנים ואנחנו מנסים לאתר אותו כדי להביא לכם אותו בחזרה.
שלמה מולה: למה הסוכנות לא מקבלת החלטה ליישם את תכניות משנת 2005 לטפל באנשים, לטפל בהכנה לעלייה?
שלמה מולה: הסוכנות גייסה כסף והכסף הלך לפיצויים בקשר למלחמת לבנון השנייה, התכנית נגנזה וירדה לטמיון.
שלמה מולה: למה הסוכנות לא יכולה לקחת אחריות על 8,700 אנשים?
שלמה מולה: שלושת הרבנים הראשיים אומרים שהם יהודים.
שלמה מולה: אני מניח שגם בקרוב הממשלה תקבל החלטה לקלוט אותם.
שלמה מולה: שאלה ערכית מוסרית שהיא בגדר תפקידה המוחלט של הסוכנות היהודית.
30083: חבר הכנסת שלמה (נגוסה) מולה אני אשמח לענות לך, שמעתי את דברייך קודם וגם אמרת לי את זה בטלפון.
30083: זה מאוד מעניין שדווקא גורמים שפעלו באתיופיה שיצאו משם וחזרו לשם נהנים משבחים, בעוד שהסוכנות היהודית שהייתה שם, נשארה שם וממשיכה לעשות את שהיא עשתה קודם ועל מה שהיא אחראית לו, זוכה לקיטונות של ביקורת ובוז.
30083: אני לא מבין למה זה קורה אבל יתכן שיש לכך סיבה.
30083: מכל מקום אני אינני מוסמך לענות כרגע על השאלה של לקיחת אחריות של הסוכנות היהודית, אני אשאל את השאלה הזאת את אנשי הסוכנות ואם היושב ראש יזמין אותי אני אביא תשובה מסודרת בנושא של לקיחות אחריות לגבי החיים שלהם שם.
30083: זה לא היה התפקיד שלנו בעבר, לא עשינו את זה בעבר, אבל אם יש בקשה כזאת אני אעביר אותה ואני אשמח לתת לכם תשובה מסודרת.
30083: אני לא מוסמך לענות עליה כרגע.
יואל חסון: מי עוד רוצה להתייחס?
יואל חסון: נציג משרד הקליטה רוצה לומר משהו?
דוד יאסו: משרד הקליטה יקבל ויעשה את כל מה שיוחלט במשרד הפנים.
דוד יאסו: אנחנו וכמו שאלי כהן אמר אנחנו ערוכים לקליטתם.
דוד יאסו: אנחנו מחכים להחלטת משרד הפנים.
אורי אריאל: איפה תקלטו אותם?
דוד יאסו: במרכזי קליטה שהסוכנות היהודית מפעילה במימון של משרד הקליטה.
אורי אריאל: באילו ערים?
דוד יאסו: מערד עד צפת יש מרכזי קליטה.
דוד יאסו: יש לנו היום 16 מרכזי קליטה, אנחנו סגרנו לאחרונה 4 מרכזי קליטה בגלל שאין עלייה.
דוד יאסו: היה ותהייה עלייה - - -
שלמה מולה: תסגרו ואנשים יגידו אל תביאו אין תקציב.
שלמה מולה: זאת אומרת שזה אותו ריטואל של בואו נעכב.
דוד יאסו: המצב הוא לא כזה.
דוד יאסו: כמו שנאמר כרגע יש לנו מיטות ויש כל מה שצריך.
דוד יאסו: ברגע שתתקבל החלטה כמובן שנגיע לדיון כגוף מקצועי.
30083: דווקא לזה יש היום פתרון, יש מיטות מוכנות, בצפת, בירושלים, בקרית ים, לא במרכז הארץ חוץ ממבשרת ציון, לא משחררים אותם למרכז הארץ.
30083: דווקא לזה יש פתרון מאוד ברור, אם הם יעלו מחר הם יתקבלו.
30083: אנחנו יכולים לעשות את זה.
יואל חסון: הלוואי שזו תהייה הבעיה שנצטרך להתמודד איתה.
יואל חסון: אני רוצה לשאול את נציג האוצר האם הובא לשולחנכם החוסר הזה שדיבר עליו נציג משרד הפנים, האם היה אצלכם דיון פנימי?
יואל חסון: גם בנושא של הטיפול וגם בנושא של ימי קליטה.
יובל יעקובי: מבחינת לוח הזמנים הנושא הובא אלינו על ידי משרד הפנים לפני כחודש או חודשיים בפעם הראשונה.
יובל יעקובי: אני מתכוון באופן רשמי.
יובל יעקובי: דובר על איזה צורך בתגבור משאבים לצורך ביצוע החלטת ממשלה.
שלמה מולה: זאת אומר שמר יעקב גנות מעולם לא העביר אליכם בקשה לתקציב.
שלמה מולה: עמוס ארבל אתה יכול לאשר את השאלה הזאת?
עמוס ארבל: אני לא עבדתי מול האוצר אף פעם.
עמוס ארבל: במקרה יש אצלי כאן את הפרוטוקול של דיון שנכח בו מר אודי בראוור שריכז את העבודה מול משרדי הממשלה, שנערך ב- 24 בספטמבר, עוד מעט שלושה חודשים.
יואל חסון: זה לא הובא אליהם לאוצר.
יובל יעקובי: לפני מספר שבועות דיברנו עם משרד הפנים ואמרנו שדבר כזה מצריך דיון.
יובל יעקובי: זאת אומרת שאנחנו מבקשים לדעת במה מדובר, בסך הכל זו לא הייתה בקשה לתוספת שולית אלא על דבר מאוד מהותי, דיברו איתנו על בין 9 ל- 14 תקנים ועוד כך וכך תקציבים במיליוני שקלים ועל זה ביקשנו לערוך דיון.
יובל יעקובי: הדיון עדיין לא נערך, זאת אומרת שמשרד הפנים עדיין לא יזם אותו.
יובל יעקובי: אלו דברים מהימים או השבועות האחרונים.
יואל חסון: יש לי שאלה, ממה שאתה יודע הנושא של הפלשמורה זה נושא שמטופל כבר שנים, היו בעבר בקשות לתוספות תקציב שניתן לטובת המטרה הזאת?
יובל יעקובי: עליית הפלשמורה בעצם נפסקה מתי שהוא ב- 2008.
יואל חסון: אבל לפני ניתנו תקנים לדבר הזה?
יובל יעקובי: מה שאני יכול לומר שמה שניתן ב- 2002 - - -
קריאה: נתנו בעבר 17 תקנים לדבר הזה אדוני.
יואל חסון: מה קרה עם ה- 17 תקנים, איפה הם היום?
יובל יעקובי: הם פוזרו.
יואל חסון: הם פוזרו והם לא קיימים יותר.
יובל יעקובי: זה הכל.
יואל חסון: אתה מוכרח ללכת?
יואל חסון: אבל בפעם הבאה צריך לבוא לכל הישיבה.
יואל חסון: תודה רבה לך.
30095: אדוני היושב ראש, גברתי היושבת ראש, אדוני מבקר המדינה, חברי הכנסת.
30095: אנחנו רואים אץ התמונה שאני, חבריי והמשפחות זעקנו למעלה מ- 20 שנה.
30095: הפקידות היא זו שמטרפדת את כל החלטות הממשלה שהתקבלו עד פה.
30095: לא משנה מה, ממשלה הולכת וממשלה באה, שר הולך ושר בא, אבל לפקידות הזו יש לה כוח והיא זו שמכופפת גם את השר שיש לו רצון לבצע מדיניות כלשהי.
30095: לפקידות יש את הכוח.
30095: אנחנו לא מבינים מה קורה למרות שאנחנו מכירים את התמונה באופן ברור, הפקידות, האוצר, הפנים עושים הכל ומנסים לברוח.
30095: במשרד הפנים ישנה מערכת שפעלה ובעקבות כך עלו אלפים, היום הוא מדבר על כך שהוא צריך משאבים, הוא צריך מחשבים, זה כאילו להתחיל הכל מחדש.
30095: המערכת קיימת והאנשים, כמיטב ידיעתנו, אנשים שעסקו שנים בנושא הזה עדיין במשרד הפנים.
30095: כאן צריכה להתקבל החלטה איך עוקפים את הפקידות.
30095: איך מענישים את הפקידות.
30095: האנשים באתיופיה מתים, ילדים מתים.
30095: יש כאן נציגות של משפחות שנמצאות פה.
30095: עד מתי אפשר לסבול?
יואל חסון: אתה צודק, אי אפשר לסבול.
30095: הממשלה צריכה לקבל החלטה לאלתר לגבי 8.700 לבדוק אותם ולעלות אותם.
30095: זה מה שאנחנו מבקשים כל הזמן.
יואל חסון: יש כאן נציגי משפחות.
וונדה קסהון: אני גר בפתח תקווה.
וונדה קסהון: אני רוצה לומר שכבר 6 שנים אנחנו סובלים מזה, כרגע אני התגייסתי לצבא.
וונדה קסהון: אני אזרח ישראל ולא קיבלתי שירות ממשרד הפנים.
וונדה קסהון: יש לי אחות שמחכה 12 שנה והיא יהודיה כשרה, האמא שלה יהודיה, הממשלה אישרה לאמא שלה לעלות והיא עדיין תקועה שם.
וונדה קסהון: את המסמכים שאני מגיש הפקידות במשרד הפנים אומרת לי שלא מכירים במסמכים האלה.
וונדה קסהון: אלה המסמכים שהגשתי לפני שנתיים, לפני שנה התקשרתי ושלחתי מסמכים שאלתי אם קיבלו אמרו לי שהם קיבלו אבל לא מכירים במסמכים האלה.
וונדה קסהון: אני מבין את חוק הכניסה שמי שהיהודי מצד אמו זכאי לעלות, אז - - -
יואל חסון: חוק השבות אומר שאם האמא יהודיה - - -
וונדה קסהון: החלטת הממשלה אומרת שכל מי שיהודי מצד האם יעלה על פי חוק הכניסה.
וונדה קסהון: האח שלי משרת בצבא והשארנו את האמא לבד בבית ואנחנו התגייסנו.
וונדה קסהון: כל הדבר הזה מתסכל אותנו.
וונדה קסהון: אני פרשתי מהלימודים, התקבלתי לטכניון ופרשתי, כעת הייתי ראוי להיות בצנחנים פרשתי כי אני צריך לשרת חצי יום את המדינה וחצי יום לעבוד ולפרנס את אחותי וגם לעזור לאמא שלי כי האמא שלי לא יודעת לדבר עברית, אני צריך לקחת אותה לקופת חולים, לבנק ולכל הסידורים.
וונדה קסהון: מעבר לכך האמא שלי לא יכולה לסבול את המצב הזה.
וונדה קסהון: לפי כללי הצבא לכל חייל מגיע 6 שעות שינה, אבל יש חיילים שלא ישנים 6 שעות מהסיבה שהמשפחות שלהם נמצאות שם, ויש מקרים שאנשים מתו וגם ילדים מתו שם.
וונדה קסהון: כאן אנחנו מתוסכלים ולא יכולים להתקדם במדינה הזאת.
יואל חסון: יש לך שם אחות?
וונדה קסהון: יש לי אחות.
וונדה קסהון: הם לפני שבוע הזמינו אותה - - -
יואל חסון: מתי אתם עליתם?
וונדה קסהון: אנחנו עלינו בשנת 2004.
יואל חסון: למה היא לא עלתה איתכם?
וונדה קסהון: אני מסביר, הזמינו אותה.
וונדה קסהון: היא הייתה בצבא האתיופי וכשהיא השתחררה נרשמה תחת הסבים שלה, הורי אמה, היא גדלה אצלם, בשנת 1999 כשהחלה ההרשמה היא נרשמה גם אז תחת שמות הסבים שלה.
וונדה קסהון: כשראו שהיא מופיע כאחות של האמא שלה אמרו שתוך חודש היא תעלה.
וונדה קסהון: אנחנו עלינו ואותה השאירו שם.
וונדה קסהון: התקשרנו למשרד הפנים אחרי שנה, ליאור הלך וסידר לה את כל התהליכים ואנחנו מחכים ומחכים עד 2009.
וונדה קסהון: לפני שבוע הלכתי למשרד הפנים ולא רצו לקבל אותי, האמא שלי הלכה למשרד הפנים ולא מקבלים אותה.
וונדה קסהון: לפני שבועיים הגעתי למשרד הפנים בירושלים, לא רצו לקבל אותי והתקשרתי מהשומר אליהם שאמר שיש מישהו והוא חייל, האח שלי גם כן חייל, שנינו יחד עם האמא ניגשנו ולא רצו לקבל אותנו ואז דיברנו איתם, הפקידה הבטיחה שתחזור אלינו ועד עכשיו היא לא התקשרה.
וונדה קסהון: עכשיו הזמנו עיתונאי מהערוץ הראשון, ערכו כתבה והזמינו אותה ושוב אמרו לה תמתיני עד שנסדיר לך.
האמא: תרגום: כל הסיפור היה על פי המקובל באתיופיה שהסבים יכולים לגדל את הנכדים.
האמא: הבת שלה הייתה אצל הסבים, ההורים שלה.
האמא: כשרשמו אותם ברישום של רישום המפקד רשמו אותה ברשימת הסבתא, ואז כשפקידי משרד הפנים באו ושאלו למה היא רשומה כך, אמרו לאמא קודם כל את תעלי לארץ, תשאירי את הבת שלך כאן, אנחנו נברר אם הבת שלך תוכל להגיע לארץ.
האמא: אחרי שהיא הגיעה לארץ לפני שש שנים, היא פנתה למשרד הפנים, לפני כן הם לא עשו כלום עד שהיא פנתה לבדיקת הבת שלה.
האמא: בשורה התחתונה זה כל מה שצריך לעשות לאימות קטנים.
האמא: חמש שנים מבררים ובינתיים הילדה הזאת נמצאת שם.
יוסף פייט: אני מכיר את המקרה הזה.
יוסף פייט: הבת שלה נמצאת במפקד, כל הפרטים שם.
האמא: אחרי החלטת הממשלה שאמרה שאפשר להגיש בקשות לעלות לארץ על פי מה שאתה אמרת.
האמא: גם אז היא הגישה בקשה ולה דווקא אמרו שהיא לא צריכה להגיש שבקשה ושזה בסדר.
קריאה: אני רוצה לספר לחברי הכנסת על התחושה שלהם.
קריאה: יש להם תחושה של אטימות.
קריאה: היא אומרת כבר אין לי, כל יום אני מביאה להם את המסמך הזה.
נציגת משפחות: גם לה יש פה ילדים שמשרתים בצבא, בגולני.
נציגת משפחות: בן אחד נשאר באתיופיה.
יואל חסון: שלמה (נגוסה) מולה, תודה להם בשמנו.
עמנואל סרי: ממשרד החוץ, מנהל מחלקת מזרח אפריקה.
עמנואל סרי: אני רוצה לציין במשפט אחד, הזכירו פה את משרד החוץ.
עמנואל סרי: יש לנושא הזה, למרות שאנחנו לא רוצים, יש לנושא הזה היבט מדיני בינינו לבין אתיופיה.
עמנואל סרי: בזמנו הייתה החלטת ממשלה בשנת 2003, 2004, 2005, על המספרים של העלאת בני הפלשמורה, התקיימו דיונים בנושא הזה עם ממשלת אתיופיה.
עמנואל סרי: הסכמנו איתם ואמרו להם שהתהליך הזה ימשך כך וכך שנים לגבי אותם מספרים שדובר עליהם איתם.
עמנואל סרי: הם קיבלו את זה על עצמם והם הבינו שהעניין הזה הולך להסתיים עכשיו.
עמנואל סרי: כעת הסברנו להם שלעניין הזה יש ספחים שעדיין לא סיימו לפי רשימת אפרתי וכדומה.
עמנואל סרי: הם נזעקו עכשיו, לא אנחנו כמשרד החוץ, ממשלת אתיופיה נזעקה לנושא הזה כשהם פתאום שמעו שמדובר על עוד 9,000 שמחכים וכדומה, הם באו ואמרו לנו - - -
שלמה מולה: אני חושב שאתה טועה, סליחה, ואני גם אמרתי לכם את זה.
שלמה מולה: עובדה היא שארגון נקוט”ש קיבל אישור להפעיל בית ספר, הוא קיבל אישור על 8,700 איש והם יודעים שהם יעלו לארץ, בחוזה החכירה כתוב שבית ספר, אחרי שה- 8,700 יעלו לארץ יימסר לעיריית גונדר במתנה.
שלמה מולה: גם אתם וגם משרד הפנים מספרים סיפורים.
שלמה מולה: אני לא רוצה להתפרץ לדברייך, כמו שלכם יש יחסים מצוינים גם לי יש יחסים מצוינים עם שר החוץ ואני יכול להגיד לך מה הוא חושב.
עמנואל סרי: אני אומר לך מתוך שיחה עם שר החוץ, אני לא מצטט דברים - - -
יואל חסון: אני אומר לך שאם מזמן היו מתקבלות החלטות ברורות את מי לעלות ואת מי לא, לא היה 9,000 ולא 10,000.
יואל חסון: לא גומרים את הסיפור הזה אז בוודאי שיש כל הזמן פתח.
עמונאל סרי: כל מה שהממשלה שלנו תחליט זה יהיה חייב להיות בסופו של דבר בהסכמת ממשלת אתיופיה.
יואל חסון: מאחר ואנחנו פועלים במדינה זרה אז סביר להניח שיודעים איך פועלים במדינה זרה.
30095: יש חוק באתיופיה שלכל אזרח יש זכות ללכת לאן שהוא רוצה, אל תמציאו, זה פשוט לא קיים, למה שנים אתם עושים את זה?
30095: אין שום הגבלה ואתה יודע את זה.
שלמה מולה: משרד החוץ היה נגד הבאת יהודי אתיופיה בשנות ה- 50, היה בשנות ה- 60, הם לא שינו את דעתם וזה ממשיך משנה לשנה וגם אחרי שהרב עובדיה יוסף אמר שיהודי אתיופיה הם יהודים.
אורי אריאל: הייתי בעבר שם, בדקתי לקראת הדיון את העניין, למיטב בדיקתי אין תרעומת במשרד החוץ באתיופיה, הם אינם מוכנים, הם אינם מוכנים שתהייה עלייה המונית - - -
עמנואל סרי: נכון, על זה אני מדבר.
אורי אריאל: סלח לי לרגע, לא זה מה שאמרת.
אורי אריאל: אמרת דבר אחר ולכן אני נזקק לתקן, אם אתה אומר את זה ואנחנו מסכימים אז קח את דברייך לאחור.
אורי אריאל: אין כרגע תרעומת על עלייה שנעשית בקצב הידוע של מאה, מאתיים, שלוש מאות בחודש.
אורי אריאל: הם אינם מסכימים שיהיה מבצע גדול שיראה בגדר בריחה, עזיבה של אזרחים מהמדינה.
אורי אריאל: כמו שאמר אברהם נגוסה, כל אזרח אתיופי, כמו במדינת ישראל, יכול לעזוב לאן שהוא רוצה, המדינה לא מערימה כל קשיים.
אורי אריאל: גם כאן, אם אפשר שתעשו עוד מאמץ קטן לשנות את הטון, לשנות את הרוח, לתת רוח נעימה, רוח אוהדת.
אורי אריאל: הדברים גם כשאתם לא מתכוונים, ואני בטוח שלא התכוונת, אבל כמו שזה נשמע, כמו שעמוס מרחיב את דבריו, אתה קודם כל רואה את המסך יורד ואז באים עם הפטישים לחצוב בסלע.
אורי אריאל: אל תחצבו, תעשו רק מה שמחליטים, תהיו קצת יותר אוהדים, קצת, אם אפשר לבקש ואם לא.
אורי אריאל: הרי אנחנו בכוחות משותפים ננצח ונגמור את העלייה הזאת.
אורי אריאל: רק המון קשיים, המון סבל, למה היה צריך לשמוע את האמא הזאת?
אורי אריאל: מה אתם רוצים?
אורי אריאל: אני לא מכיר את המקרה ויכול להיות שיש תשובה טובה, אני לא רוצה לשאול עליה אישית.
אורי אריאל: בסוף יש הורים, יש פה ילדים, יש כאן דודים, אלמנות, אלמנים, מה אתם רוצים?
אורי אריאל: אתם חושבים שזה ארצות הברית, נפש בנפש?
אורי אריאל: שיעבור עוד חודש, עוד חודש?
אורי אריאל: אין תקציב עמוס ארבל?, ראיתי אתכם במיטבכם בימים שהיה צריך וידעתם להתגבר על זה.
אורי אריאל: תתגברו, באו נעשה עוד מאמץ.
אורי אריאל: אני מתחנן לפניכם, אני מתחנן בפניכם, באו נשלב ידיים.
אורי אריאל: לא קיבלת תקציב, ההוא מהאוצר הלך, זה לא דיבר איתו, ההוא לא אמר לו.
אורי אריאל: זו עלייה מסוג אחר שנמצאת בסכנה מסוימת.
אורי אריאל: אני לא רוצה לדבר במילים גבוהות, היא בסכנה מסוימת, בתנאים קשים וזה מוסכם על כולם, אני פונה אליכם בואו נשלב ידיים.
אורי אריאל: למה היא צריכה לבכות עוד לילה אחד?
אורי אריאל: למה ההוא צריך לבכות?
אורי אריאל: למה?
אורי אריאל: תגידו לא וזו גם תשובה.
אורי אריאל: תגידו לה שלא מגיע לבן או לבת שלה, בסדר והיא תדע שזה נגמר.
אורי אריאל: אצלנו אומרים, אין כמו התרת הספקות.
אורי אריאל: אין כמו התרת הספקות, אדם לא יודע איפה הוא חי ועכשיו אומרים לו לא מגיע לך, עכשיו הוא יודע איפה הוא.
אורי אריאל: תגידו להם.
אורי אריאל: אני מבין, אני יודע שיש קשיים ואני לא מזלזל בקשיים.
אורי אריאל: אבל זה מצב מיוחד ובוא נפתור אותו.
אורי אריאל: מה ככה תטפלו בזה עשרים שנה?
יואל חסון: אני חייב להיכנס לסיום.
דני קסהון: אני רוצה להתייחס בקצרה לשתי נקודות, אני חושב שהמתנה של 6, 7 שנים היא בלתי אפשרית וזה הליך שאפשר לתקן אותו תוך חודש חודשיים.
דני קסהון: אני מדבר בעיקר על הפקידות של משרד הפנים, לא יכול להיות מצב שאמא שנמצאת פה, הבן שלה משרת כאן, הילדה סובלת שם, ויתכן גם מצב שהיא תמות שם.
דני קסהון: סבל של 6, 7 שנים והאמהות באות ומספרות.
דני קסהון: זה דבר מדהים שניתן לתקן אותו תוך חודש חודשיים.
דני קסהון: זה כאב בלתי נסבל.
דני קסהון: לא יתכן מצב כזה.
דני קסהון: איפה הפקידות?
דני קסהון: איפה הפקידות התקינה שיכולה לעשות עבודה מצוינת ולתקן את זה באופן הטוב ביותר ולעלות אותם?
דני קסהון: נכון שקורות טעויות, אבל את הטעויות האלה ניתן לתקן מהר ככל שניתן.
דני קסהון: דבר נוסף ואומר אותו בקצרה כי ביקשת ממני לקצר.
דני קסהון: הנושא של משרד החוץ, אני לא חושב שלמשרד החוץ יש טעויות ואני לא רוצה לתקן אותו כמבקר, אילו הוא מנצל את היכולות של יוצאי אתיופיה כדי לחזק את הקשרים עם אתיופיה, תאמין שמדינת ישראל הייתה מרוויחה רווח ענק בקשרים כולל במדינות אפריקה אחרות.
דני קסהון: יש יכולות מדהימות גם אצל הצעירים המוכשרים, שמשרד החוץ ייקח וניצל את הכישורים.
דני קסהון: אם יש קשיים שם ניתן להתגבר עליהם.
דני קסהון: שלמה (נגוסה) מולה ציין את זה, אברהם נגוסה ציין את זה, אפשר לעשות את זה בדרך אחרת וחבל שיש כאן אטימות.
דני קסהון: תודה רבה לכם.
דסאש מולה: אני רוצה לספר על האמא שלי, היא נשארה בגונדר, אני עלייתי בשנת 2002 יחד עם האחים שלי, ואמא נשארה שם ואני לא יודעת למה, אני כל הזמן הולכת למשרד הפנים ואומרים לי תמתיני, תמתיני.
דסאש מולה: רק האמא שלי נשארה והיא כעת חולה ואין מי שיטפל בה.
יואל חסון: כמה שנים:
דסאש מולה: היא 12, 13 שנים מחכה והיא מתגעגעת אלינו, ואנחנו גם מתגעגעים אליה.
דסאש מולה: רק היא לבד, אחת לבד, ואין לה שם ילדים ואין מי שיטפל בה או ייקח אותה לקופת חולים או מי שיכין לה אוכל.
דסאש מולה: אני פה אבל אני לא כאן כי אני כל הזמן במחשבות שם, יש לי ילדים תודה לאל אבל אני לא חושבת על הילדים שלי אלא על האמא שלי ועל מה שיקרה לה.
דסאש מולה: היא גידלה אותנו ואני צריכה לעזור לה.
דסאש מולה: פשוט היא לבד כל המשפחה שלה כאן, האחים שלה כאן, האחיות שלה פה רק אמא נשארה לבד שם, היא חולה.
דסאש מולה: אני מבקשת שתעשו לי טובה, תעשו מצווה, זו באמת מצווה.
דסאש מולה: אני מבקשת מכם מצווה, בבקשה תעזרו לי אין לי מי שיעזור, יש לי רק אמא אחת.
דסאש מולה: אני מתגעגעת אליה.
דסאש מולה: אני לא יכולה לעבוד בשקט כי כל הזמן אני חושבת מה קורה איתה.
דסאש מולה: כל הזמן שואלים אותי בעבודה על מה את חושבת כל הזמן, מה יש לך בראש.
דסאש מולה: זו מצווה בבקשה תעזרו לי.
יואל חסון: אני לא מבין, אם הבת הייתה זכאית לעלות למה האמא לא זכאית.
יואל חסון: אני לא מבין את זה.
קריאה: שמונה מילדיו כאן ובן אחד נשאר שם.
קריאה: הוא לא יכול להבין את זה.
אברהם מיכאלי: כבוד היושב ראש, היום הכנסת מציינת את היום הבינלאומי לזכויות האדם.
אברהם מיכאלי: אני חושב שהופעה כזאת היום מבלי שתכננו - - -
יואל חסון: תכננו.
אברהם מיכאלי: אני חושב שאנחנו במדינת ישראל, אם מישהו מקליט את הדיון הזה ומביא את זה החוצה, מדינה שפותרת כמעט כל דבר בעולם, אנחנו נראים בסיפור הזה מאוד לא טוב, הוא דיבר בשיא הרגש.
אברהם מיכאלי: אנחנו לא באים למתוח ביקורת - - -
יואל חסון: לא נעים לי להגיד לך, אבל אם היו מגלים את אותה נחישות כלפיהם כמו שמגלים אנשים גם בממשלה וגם מחוצה לה לגבי העובדים הזרים לדוגמה, תאמין לי שכולם היו כבר פה.
יואל חסון: כולם היו כבר פה.
יואל חסון: אני לא מבין למה להביא את ילדי הזרים זה יותר סקסי מאשר להביא את אותם יהודים מאתיופיה לכאן.
יואל חסון: אני לא מבין למה, אני לא ראיתי את אותה כמות ידיעות בתקשורת בנושא של הפלשמורה כמו שראיתי על ילדי העובדים הזרים.
יואל חסון: אני לא קובע כאן עמדה אבל אני אומר ברמה העקרונית, לא ראיתי ואני לא מבין למה גם אצל גורמי המדינה שמקבלים החלטות, גם התקשורת וגם בדעת הקהל הנושא הזה פחות סקסי מ- 1,000 ילדי זרים שאנשים נלחמים כדי שיוכלו לחיות כאן.
יואל חסון: אבל שהאמא שלה והאחות שלו, האח שלו לא פה והם יהודים, כי אם הם פה אז גם הם אמורים להיות פה ועל זה לא אמור להיות ספק, זה לא סקסי וזה לא מעניין.
יואל חסון: עדיף שיבוא ילד מאריתריאה שהוא לא יהודי וזה בסדר.
אברהם מיכאלי: התחושה בסוף שאנחנו לצערנו מקיימים עוד ישיבה ועוד ישיבה, ומבקר המדינה צריך לכבד אותנו בעוד ישיבה ועוד ישיבה, אני לא מבין איך אנחנו לא מסוגלים בלוח זמנים מוגדר לתת פתרונות חיוביים לדבר הזה.
אברהם מיכאלי: אני מבקש לחזור לרשימות, אדוני המבקר לגבי כל הרשימות שכתבת בדוח, איך יכול להיות שבמדינה מתקדמת כמו שלנו, ואמרתי את זה לפקידים במשרד הפנים באתיופיה, שאלתי אותם איך הם לא מסוגלים לקחת רשימה ולהצליב רשימה מול רשימה ולדעת אם יש כפילות?
אברהם מיכאלי: בשביל זה צריך מחשבים?
אברהם מיכאלי: אני אתן את המחשב האישי שלי כדי שיעשו את זה.
שלמה מולה: אנחנו, אני אומר את זה גם לאנשי משרד הפנים, אנשי הסוכנות, ולכל הגורמים שעוסקים בנושא, אתם יכולים להגיד מה שאתם רוצים, אנחנו בסופו של דבר ננצח ונביא את האנשים.
שלמה מולה: לא יעזור לכם שום דבר.
שלמה מולה: כל מה שאתם שתעשו, אתם מעכבים, אתם גורמים לאנשים סבל, ולהגיע לכאן ממורמים, גורמים לאישה הזאת לבכות, לאבא ולבן לבכות.
שלמה מולה: שום דבר לא יעזור.
שלמה מולה: אנחנו דורשים לסיים את הפרשה הזאת.
שלמה מולה: אני מבקש לומר משפט נוסף לכל אלה שאומרים שיבואו מיליונים.
שלמה מולה: אני אמרתי לכם שתפעלו לפי מה שאנחנו ממליצים לכם, אין מיליונים ולא היו מיליונים וכמו שנסגר המחנה באדיס, ואנחנו מברכים שהמחנה באדיס נסגר, אנחנו מברכים שמשרד הפנים נתן תשובה שלילית, אני מברך את ברוך נתן שנתן תשובה שלילית.
שלמה מולה: מאז שהוא נתן תשובה שלילית אף אחד לא מערער עד היום על התשובות השליליות שמשרד החוץ נתן לאנשים.
שלמה מולה: בואו שימו את העניין הזה בעדיפות ואני מקווה שבסופו של דבר השליחות הערכית של המדינה הציונית הזאת תנצח.
שלמה מולה: יש חבלות רבות בדרך, אבל את הסבל האנושי הזה, לדעתי, כל בן אנוש צריך לקצר.
שלמה מולה: אדוני היושב ראש, אני מבקש שגם וועדת העלייה והקליטה וגם הוועדה לענייני ביקורת המדינה תמשכנה לעשות מעקב ולקיים דיונים.
שלמה מולה: אני בהחלט מצטרף להצעתו של חבר הכנסת אורי אריאל להקים ועדת משנה משותפת.
יואל חסון: ראשית אנחנו מקיימים כאן דיון משותף ו זה גם דיון מהיר ולכן זה יונח על שולחנה של הכנסת.
יואל חסון: אני אתן כרגע את הסיכום מצד הועדה לענייני ביקורת המדינה ואת תאמרי לי את התוספות שלכם.
יואל חסון: כל זה יונח על שולחנה של הכנסת וזה יקבל תוקף הרבה יותר משמעותי.
יואל חסון: ראשית אני אומר ומודיע שמליאת הוועדה תהייה וועדת משנה לטובת הנושא הזה.
יואל חסון: אני אישית הולך לקדם את הנושא הזה ואני כבר מודיע לכם שכבר היום אנחנו מזמנים דיון בהשתתפות יושב ראש הסוכנות היהודית ושר הפנים.
יואל חסון: דיון שכבר היום יקבע לו תאריך ואני מקווה שהוא יהיה תוך שבוע, שבועיים, שלושה מקסימום.
יואל חסון: זה יהיה דיון המשך ומעקב.
יואל חסון: אני מתכוון שאחת לחודש, אחת לשלושה שבועות, לקיים דיון ולעקוב אחר זה באופן אישי יחד עם חברי הוועדה.
יואל חסון: זה יכנס לתכנית העבודה של הוועדה - - -
ליה שמטוב: ועדה משותפת.
יואל חסון: כן בהחלט, אנחנו נדבר איך לעשות את זה, אני לא מכיר טכנית איך, אלו תהיינה ישיבות משותפות באופן קבוע.
יואל חסון: אני מכניס את זה לתכנית העבודה באופן שוטף.
יואל חסון: גם הדיון עם השר ויושב ראש הסוכנות היהודית יתקיים.
יואל חסון: ראשית לגבי נושא התקציב שעלה – אני מבקש שתוך חודש ידווח לוועדה.
יואל חסון: אנחנו מקדמים בוועדה לענייני ביקורת המדינה יחד עם מבקר המדינה, הצעת חוק שאי תיקון ליקויים שעלו בדוחות מבקר המדינה דינם יהיה כעבירת משמעת.
יואל חסון: זה תהליך מהיר מאוד.
יואל חסון: מצד אחד אני מחכה לכלי הזה אבל מאידך אם נתחיל לתת פה תלונות לוועדות משמעת, איפה נגמור?
יואל חסון: אי אפשר להתייחס לדבר הזה כאילו זה טפט.
יואל חסון: זה לא טפט, מי שעובד בשירות המדינה לא יכול להתייחס לדבר הזה כטפט.
יואל חסון: כשהוועדה לביקורת המדינה לא מתייחסת לזה כטפט ולוקחת את הנושא כתכנית עבודה, וקובעת החלטות שעל הרשות המבצעת והרשות המחוקקת לבצע.
יואל חסון: על החלטות וועדה שמפקחת על הרשות המבצעת ושקובעת שצריך להגיש דוח ביניים, קובעת לוחות זמנים צריך להתייחס גם כשלא מסכימים.
יואל חסון: לא מסכימים תכתוב מכתב ותאמר שאתה לא יכול לעמוד בלוח הזמנים הזה.
יואל חסון: אני לא קבעתי כאן פעם אחת לוח זמנים שלא היה בתיאום עם הגוף המבוקר.
יואל חסון: אם מי שישב כאן חשב שדוח הביניים לא יוכל להגיע בטווח של חודש ימים הייתי נותן חודשיים.
יואל חסון: יש זלזול בכנסת יהיה זלזול גם בכם, ונקרא לכם לבוא לישיבות עוד פעם ועוד פעם , הרי אתם חייבים להגיע לכאן כי אם לא תגיעו תקבלו צו הבאה ובסוף תגיעו.
יואל חסון: כך אתם רוצים שתהייה שיטת העבודה?
יואל חסון: לכבד את החלטות הוועדה לענייני ביקורת המדינה זה דבר מינימלי ואני מבקש גם שתהייה בדיקה וגם לקבל תשובה, אני אומר לך נציגת המחלקה המשפטית, לקבל תשובה מדוע היה זלזול בהחלטות הוועדה לענייני ביקורת המדינה ומדוע לא הוגש דוח הביניים.
יואל חסון: אני מבקש לקבל הסבר בכתב מדוע זה לא קרה.
יואל חסון: אני אומר לך, ואת יכולה לבדוק עם מנהלת הוועדה מי קיבל את המכתב ולמי העברנו את הידיעה ואת הבקשה, אני לא הסתפקתי במה שנאמר כאן בדיון אלא בנוסף הוצאנו מכתב ואמרנו זה הסיכום, כל הסיכום מפורט עם הדגשים "תוך עשרה ימים הוועדה מבקשת להגיש ...." בהדגשה וכך זה הוגש לכם, אני מבקש להבין ולקבל בכתב מדוע הדבר הזה לא בוצע כלפי הוועדה לענייני ביקורת המדינה.
יואל חסון: אנחנו מבקשים שעד הדיון הבא, אני מעריך שהוא יתקיים תוך שלושה שבועות, תוצג תכנית עבודה על ידי המחלקה שלכם, מי מטפל בנושא הרשימות, מה לוח הזמנים ושתוצג תכנית העבודה לטיפול ברשימות, כולל יעד סיום.
יואל חסון: תגיד לי שזה חצי שנה, אני אשאל למה חצי שנה, אבל שתגידו לי לפי דעתכם המקצועית כמה זמן אתם הולכים לטפל עכשיו ברשימות האלה.
יואל חסון: מהו יעד לסיום ולמתן תשובות.
יואל חסון: אני לא קובע אם הן חיוביות או שליליות, את זה אתם קובעים ואין לי ספק בזה.
יואל חסון: אבל לתת תשובה, שלילית או חיובית, לציין מה תאריך היעד לסיום.
יואל חסון: תוך שלושה שבועות אני מבקש שתכנית העבודה, לוחות הזמנים לקבלת ההחלטות האלה תגענה לוועדה לענייני ביקורת המדינה ולוועדה לקליטת עלייה ולתפוצות, ולמבקר כמובן, את התשובות שאנחנו מבקשים צריך להעביר בדרך כלל גם למבקר המדינה.
יואל חסון: אני חוזר גם לגבי הנושא לקבלת החלטה בנוגע להקצאת תקציב תוך שלושה שבועות.
יואל חסון: אני אומר לך שאתה יכול לגייס אותם.
יואל חסון: רק לפני חודש הגשתם בקשה להקצאה כספית, תבקשו תשובה תוך שבועיים שלושה, לא תקבלו תשובה מהאוצר תודיעו לי שלא קיבלתם תשובה ואני אפנה לאוצר.
יואל חסון: אנחנו נעשה פעולות מול האוצר.
יואל חסון: אני מבקש שגם בעניין הזה תוך שלושה שבועות תהייה החלטה בעניין, גם אם התקיימו דיונים ולא קיבלו החלטה תוך חודש וחצי ולא מצאו זמן לשבת אז תוך שלושה שבועות חייבים לשבת עם האוצר כדי לסגור את העניין הזה.
יואל חסון: לא התקבלה תשובה וכל מה שקרה שם בין אם אתם בחילוקי דעות, למשל שאתם רוצים 20 תקנים והם רוצים לתת לכם רק 10 תקנים, תאמרו לי מה קרה בדיון הזה.
יואל חסון: אני מבקש שיובא לוועדה מה סוכם בדיון והאם הגעתם להסכמה.
יואל חסון: לגבי משרד החוץ – אני מבקש לקבל עדכון לוועדה, למבקר ולוועדה לעלייה, הקליטה ולתפוצות, כל מה שאני מבקש זה באופן גורף לוועדה לענייני ביקורת המדינה, לוועדה הקליטה, עלייה ותפוצות ולמבקר המדינה, דוח מקצין הביטחון של משרד החוץ, אם הוא דוח חסוי הוא כמובן יהיה דוח חסוי וננהג בו כבדוח חסוי, לגבי הדרך שבא שומרים על ביטחונם של נציגי משרד הפנים במתחם בגונדר, לגבי כל המשמעויות, איך טיפלו, מה עשו ומה היה עד עכשיו.
אברהם מיכאלי: אני מבקש שאחת ההחלטות תהייה לא להחזיר אותם, כי אם מחזירים אותם כל העבודה נפסקת.
קריאה: הם חוזרים ביום ראשון.
יואל חסון: למה מחזירים אותם?
30083: כי יש החלטה לבדיקת 3,000.
30083: אם יש החלטה להאריך את הבדיקה והם יישארו שם אנחנו נמשיך להחזיק אותם בלי בעיה.