GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שגיא בלשה: כאשר יש לחבר אותם, והמטרה היא – אילן יוחסין, עץ משפחה כללי של העם היהודי ובמיוחד של מדינת ישראל.
שגיא בלשה: לכן המטרה היא לאומית.
שגיא בלשה: אם אני דוגמה לאפקט של מערכת החינוך דווקא בפן החיובי – אותי הכריחו לעשות עבודת שורשים בגיל 13.
שגיא בלשה: בהתחלה זה יצר רתיעה, אבל כשנכנסתי לזה, ואיך שמצאתי לראיין את קרובי המשפחה שלי, הגעתי לכאן ודליתי בשנת 85, כשהייתי בן 13, מתוך מערכת המידע שהיתה אז בחיתוליה, את אותו מידע על המקומות.
שגיא בלשה: התוצאה של זה היתה שבשנות ה- 90 נסעתי לכל העיירות והשטייטלים של כל הסבים והסבתות שלי, והבנתי מי אני ומה אני.
שגיא בלשה: יש עוד הרבה אנשים.
שגיא בלשה: מאז שאני פה אני נתקל בשכבה שלמה של אנשים שחוו חוויה כזו.
ליה שמטוב: מאיפה השורשים שלך?
שגיא בלשה: יש לי סבתא מלוצק, מאוקראינה, ויש לי סבא וסבתא שבאו מטרנסילבניה, כמו בעלך.
שגיא בלשה: יש לי עוד סבא מבודפסט.
שגיא בלשה: אשתי – מניפופטרובסקה, ועלתה בנעל"ה א'.
שגיא בלשה: אז ילדיי הם היום בעצם מכל מקום, והם מבטאים את כל העליות.
אבי ערמוני: כשאני סיפרתי את הסיפור שסיפרתי לכם לחבר שלי- אני יושב ראש הדירקטוריון של החברה למתנ"סים בישראל.
אבי ערמוני: בשבוע שעבר הייתי עם ניר ברקת בענייני הסקנדלים של ירושלים.
אבי ערמוני: אני, אגב, אישרתי תקן למנהל מתנ"ס בשכונת הבוכארים.
אבי ערמוני: פגש אותי יושב ראש המרכזים הקהילתיים הצרפתיים, יהודי מרוקאי.
אבי ערמוני: כשאני סיפרתי לו בארבע מילים לאן הולך המוזיאון הוא קם וחיבק אותי ונישק אותי, ואמר לי – מרגע זה אני שולח את יהודי צרפת הנה.
אבי ערמוני: אף פעם לא הרגשנו בבית.
אבי ערמוני: הרגשנו תמיד באיזשהו מקדש אשכנזי, לא רצויים.
אבי ערמוני: עד שאני לא אמרתי את זה הוא לא פתח את הפה, אך כשאמרתי - - זה המכתב שהוצאנו לשר.
אבי ערמוני: אז אתה צודק, תכף אני אעביר עוד עותק.
אבי ערמוני: התערוכה למעלה היא מרהיבה.
אבי ערמוני: לראות את לודוויג בלום שהוא צייר ירושלמי מדהים – זה מרהיב.
אבי ערמוני: אלה הם נופים של פעם, ישראל של פעם.
אבי ערמוני: זו אולי התערוכה ברמה האומנותית הכי גבוהה שאי פעם עשינו כאן.
ליה שמטוב: ארם מישהו פונה אליכם שהוא מחפש מישהו, אתם עוזרים?
אבי ערמוני: אנחנו משתדלים לעזור.
אבי ערמוני: מעניין שהנושא הזה של חיפוש קרובים עלה לאחרונה כאן.
אבי ערמוני: אני רוצה לעשות איזשהו מבצע להכפיל את כמות השמות במאגרים.
שגיא בלשה: להעביר פה את תלמידי מערכת החינוך, כפי שהצענו, זה הרבה יותר מאשר להכפיל.
אבי ערמוני: אנשים שולחים לנו אי מיילים, מתקשרים אתנו.
אבי ערמוני: אנחנו מקשרים ביניהם.
אבי ערמוני: ודאי.
אבי ערמוני: המשימה העיקרית, בסופו של דבר, היא לפי דעתי המשימה הציונית-חינוכית.
אבי ערמוני: כל השאר זה פרטים.
אבי ערמוני: באתי לכאן והייתי מתנדב.
אבי ערמוני: ישבתי בדירקטוריון עד לפני שנתיים וחצי.
אבי ערמוני: אני איש עסקים.
אבי ערמוני: בגיל 40 פרשתי מעסקיי והלכתי לטדי קולק, הייתי יועץ ראש העיר.
אבי ערמוני: מאז אני חוזר בין העסקים לשליחויות ציבוריות.
אבי ערמוני: בתפקיד הציבורי האחרון שלי הייתי סגן נשיא האוניברסיטה העברית, בירושלים.
אבי ערמוני: משם אני מכיר את זאב אלקין.
אבי ערמוני: אני מכיר את ליאוניד נבזלין משם – הוא היה תורם שלי, של האוניברסיטה.
אבי ערמוני: כשפרשתי מהאוניברסיטה אז התמניתי ליושב ראש דירקטוריון החברה למתנ"סים, כיושב ראש דירקטוריון תיאטרון "החאן" בירושלים, יושב ראש דירקטוריון מט"י והצטרפתי גם לדירקטוריון כאן.
אבי ערמוני: התאהבתי במקום הזה, בעיקר בשליחות ובפוטנציאל, בחשיבות.
אבי ערמוני: לפני 9 חודשים החלטנו לחפש מנכ"ל כדי לבנות את הבית ולגייס את הכסף.
אבי ערמוני: יש לי ניסיון בגיוס כספים ופנו אלי חברים והציעו שאשתחרר מכל עיסוקיי העסקיים והציבוריים ואתמנה למנכ"ל, כאן.
אבי ערמוני: הסכמתי, השתחררתי מכל עיסוקיי הציבוריים למעט החברה למתנ"סים שיש לי מינוי מהממשלה לשלוש שנים.
אבי ערמוני: יש לי עוד שנה בקדנציה ואני מעביר שם מהפכה דרמטית.
ליה שמטוב: גם שם אתה יכול - - -
אבי ערמוני: אנחנו מעבירים, ועוד איך – קייטנות, חוגים, השתלמויות, ביקורים.
אבי ערמוני: ככל שאני יכול.
אבי ערמוני: אני היום כאן פול טיים, מנהל, והתפקיד בחברה למתנ"סים הוא תפקיד בהתנדבות, שלוקח לי הרבה לילות.
ליה שמטוב: לא מקבלים תמורה על הישיבות?
אבי ערמוני: אני ויתרתי על הכסף.
אבי ערמוני: שיניתי קצת את הנורמות – אני טס על חשבוני, אני משלם לעצמי ולא מבקש כסף.
אבי ערמוני: אני עורך דין אבל הקמתי עסקים.
אבי ערמוני: הייתי סוכן בישראל של חברה אמריקאית מאד גדולה, היתה לי חברה קבלנית, היו לי סוכנויות נסיעות, מפעל תכשיטים.
אבי ערמוני: אחר כך נכנסתי לתחום מחזור האשפה.
אבי ערמוני: אם יש לכם הערות או שאלות – אנחנו לרשותכם.
אבי ערמוני: אני מאושר שאתם כאן, אני אוהב את התגובות שלכם והלוואי ונוכל יחד לקדם את הנושא.
ליה שמטוב: אנחנו נפנה לכל הגורמים שאנחנו רואים לנכון.
אבי ערמוני: בסופו של יום אנחנו מוסד חינוכי.
אבי ערמוני: מה שקורה כאן לא מעשיר אף אחד מאתנו בכיס, רק בנפש.
קריאה: אני מציע ליושבי הראש הבאים – אחת לשנה לקיים ישיבה בבית התפוצות.
אבי ערמוני: אני מודה לכם ולצוות.
ליה שמטוב: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, בנושא עבודת הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול, במגזר יוצאי חבר העמים.
ליה שמטוב: אני רוצה, לפני שנתחיל, לספר לכם סיפור קצר על הבן שלי שעכשיו מבקר באוקראינה, בקייב, אז הוא מספר שנורא קר שם עכשיו, וכמו שקר, ככה שותים.
ליה שמטוב: והוא אומר שדבר כזה הוא לא ראה.
ליה שמטוב: כולם שותים, גם צעירים וגם מבוגרים, ותופעה כזו שבעיניו היתה משהו חריג ביותר.
ליה שמטוב: מצד שני, הם מקום ראשון ואנחנו מקום שני, וזה באמת נורא.
ליה שמטוב: והיום אנחנו רוצים לשמוע את הסקירה של הרשות – איך זה עובד, באיזה ערים זה עובד, ממתי זה, על נתונים, על איזה הישגים אנחנו מדברים – ואני מבקשת ממנכ"ל הרשות, יאיר גלר, להתחיל, בבקשה.
יאיר גלר: תודה רבה, בוקר טוב, אני מודה ליושבת ראש הוועדה על הדיון, אני חושב שהפעילות הזאת של מניעת שימוש לרעה בסמים ובאלכוהול זה סוג הפעילויות שתורמות משמעותית לאיכות החיים של החברה בכל מקום בעולם.
יאיר גלר: ורק עכשיו ציינה יושבת ראש הוועדה את הביקור באוקראינה, שם אנחנו יודעים שזה מקום ראשון באירופה בתחילת השתייה, בגיל הצעיר.
יאיר גלר: הילדים באוקראינה מתחילים לשתות בגילאים של פחות מעשר.
יאיר גלר: במדינת ישראל אנחנו יודעים שזה קורה בגילאים 10-11, התחלת השתייה.
יאיר גלר: זה המקום השני שדיברת עליו, וזה בהחלט נתון שהוא מאוד, כמובן, רע.
יאיר גלר: הוא נתון שחייב להשתנות מבחינתנו, ואנחנו כמובן נוכיח או ננסה להוכיח במהלך המצגת, את אותן פעילויות שאנחנו עושים על מנת גם לאפשר את ירידת השימוש, השימוש הלא נכון באלכוהול ובסמים, וגם כמובן איך אנחנו תורמים בגדול, במאקרו, לחברה הישראלית, וכמובן לאותה אוכלוסייה של יוצאי חבר העמים שמבחינתנו היא אוכלוסייה מרכזית בכל הנושא של העיסוקים היום יומיים של הפרויקטים, של היוזמות, של הקידום ועל כך אנחנו בהחלט נתחיל לדבר.
יאיר גלר: למעשה הרקע והרציונל של הטיפול והעיסוק באוכלוסייה של יוצאי חבר העמים, נולדו על רקע צורך.
יאיר גלר: הרשות למדה את זה לפני חמש-שש שנים, את הצורך דווקא להתמקד באוכלוסיית יוצאי חבר העמים משום השוני, הן התרבותי - היה צורך גם ללמוד וגם להכיר מצד אחד וגם לפתח את אותן שיטות שאנחנו רוצים כמובן להגיע במיוחד לנוער, לנוער בגילאים הצעירים, משום ששם, אנחנו יודעים, כמו הרבה פעילויות בתחום החברתי-חינוכי, אם אנחנו מצליחים להגיע לנער או לנערה בגיל מאד צעיר, סיכויים טובים שנוכל למנוע את אותו נגע, את אותה רעה חולה של שימוש בסמים וגם שימוש לא נכון או שימוש מופרז באלכוהול.
יאיר גלר: אנחנו יודעים שלמדנו את הנושא של משברי הזהות ומשברי הקליטה, התעסוקה של ההורים, השפה, חוסר ההבנה לפעמים, חוסר היכולת לתקשר.
יאיר גלר: למדנו קצת את העצמאות שהנוער מסגל לעצמו כאשר הוא עלה למדינת ישראל, את החופש לכאורה שהוא פתאום קיבל, אנחנו יודעים שגם הנושא של מודעות –ואת פתחת בדברים האלה, של שימוש באלכוהול – היה מאד מאד חשוב.
יאיר גלר: אני כבר רוצה להוריד סטיגמה אחת מעל הפרק, אף אחד לא הביא את הוודקה למדינת ישראל.
יאיר גלר: זה אנחנו הבאנו את הצרה הזאת על עצמנו, כל מי שחי פה וכל מי שגדל פה, זה קשור לאלכוהול שהוא חוקי, שהוא נגיש, שהוא זמין, שהוא זול מאוד, ואני חושב שכאן הייתה הבעיה המרכזית.
יאיר גלר: כאשר היום, אני משווה את הנתונים – ותכף נדבר על הנתונים – אין שום הבדל בין ותיקים, עולים, הורים שנולדו בברית המועצות, ילדים שנולדו פה – כולם היום שותים, כל הנוער, סביב ה-2/3, 60%, תכף נראה את הנתונים.
יאיר גלר: אבל כאמור אין שום הבדל, להפך.
יאיר גלר: דווקא באוכלוסיית חבר העמים בארבע השנים האחרונות יש ירידה מאד יפה של כ-10% בשימוש באלכוהול, ודווקא בילידי הארץ יש עלייה והיום, כאמור, יש כמעט שוויון.
יאיר גלר: אנחנו יודעים גם שכל הנושא של השפה - הבנו שאנחנו חייבים להגיע להורים, חייבים להגיע להרבה מאוד ארגונים וגם לקהל עצמו, לקהילה שהיא דוברת רוסית.
יאיר גלר: אנחנו מגיעים אליה בהרבה מאד דרכים – אם דרך התקשורת, דרך המדיה, אם דרך כלי הסברה, דרך עלונים, דרך הברושורים, דרך פוסטרים, דרך הטלוויזיה שמדברת בשפה הרוסית ודרך רדיו, ואנחנו יודעים שאת כל הדברים האלה אנחנו משלבים, מצד אחד.
יאיר גלר: מצד שני, הרבה מאוד פעילויות בקהילה עצמה מתבצעות בשפה הרוסית.
יאיר גלר: כלומר סדנאות הורים, וגם היום לפעמים שיחות עם כאלה שהם יותר צעירים אבל הם לא דוברים טוב את השפה.
יאיר גלר: אנחנו יודעים שהנושא הזה של השפה הרוסית הוא פרמטר מרכזי מאוד בפעילות שלנו משום שאנחנו למדנו שהשפה היא גשר מאוד מאוד חשוב.
יאיר גלר: בגלל זה גם אנחנו עושים את זה במקומות העבודה לכאלה שהם דוברי רוסית.
יאיר גלר: אנחנו רוצים להגיע לכל אדם על מנת שלא ייווצר איזשהו פער בין דובר עברית לבין דובר רוסית, סיגלנו לעצמנו הרבה מאוד כלים.
יאיר גלר: מה שאנחנו רואים עכשיו זה איזו דוגמא לפוסטרים בשפה הרוסית, מחולקים כאלה באלפים, ליד זה יש גם ברושורים, אנחנו נראה את כל הדברים.
יאיר גלר: למדנו גם דבר אחד נוסף שאנחנו חייבים להתייחס אליו וזה נוער בסיכון.
יאיר גלר: נוער בסיכון ששוהה בפנימיות או במוסדות אחרים, מצד אחד, או נוער שמסתובב ברחובות ללא בית.
יאיר גלר: ואנחנו נדבר גם על החבורה הזאת, גם בהם צריך לטפל.
יאיר גלר: אין אדם - אני אומר את זה באחריות מלאה - במדינת ישראל, שרוצה היום טיפול, ולא משנה אם הוא דובר רוסית או עברית, שלא מקבל טיפול.
יאיר גלר: וזה חשוב להיאמר.
יאיר גלר: אין דבר כזה.
יאיר גלר: לא תראו פה אנשים מתגוללים ברחובות.
יאיר גלר: לא תראו פה מסוממים שאנחנו לא מגיעים עליהם ב- reaching out, בהגעה אליהם, במתן השירות, במתן הטיפול.
יאיר גלר: מדינת ישראל בעניין הזה היא מדינה מאוד מאוד מתקדמת בתחום הטיפול בסמים ובאלכוהול.
יאיר גלר: היא יודעת להגיע לאוכלוסיות האלה, היא יודעת לטפל בהן.
יאיר גלר: אם יוותר אחרי זה זמן, נבקש מיואב בן ארצי שיושב פה, שהוא האיש שלנו בתל אביב, ששם מתרכזת אוכלוסייה קשה מאד – אנחנו יודעים את זה – אם יותר זמן ואת כמובן תרשי לו, אני מניח שהוא ידבר על זה.
יאיר גלר: הדבר נוסף שחייבים להגיד פה, ברמה המקצועית אנחנו פועלים בכל הערוצים האפשריים.
יאיר גלר: זה אומר קודם כל, אמרנו, חינוך ומניעה, וזה אומר אכיפה, וזה אומר הסברה, וזה אומר הרתעה, וזה אומר טיפול ושיקום, אם יש צורך.
יאיר גלר: כלומר: אם הגענו לדרגה הזאת של צורך בטיפול ושיקום גם את זה אנחנו יודעים, כמדינה, לאפשר לקבל בכל מקום.
יאיר גלר: אני רוצה לעבור הלאה לגבי הנתונים.
יאיר גלר: לקחנו ארבעה נתונים, גילאי 12-18, נוער לומד, שזה נוער נורמטיבי, שאנחנו מכירים אותו.
יאיר גלר: אנחנו יודעים שבאלכוהול היום יש שוויון, זה נע סביב ה-60%.
יאיר גלר: זה כמובן הולך ומתגבר: מגיל 12 זה 20% ועד גיל 18, שיא השתייה המופרזת הוא בגילאים 18 עד 21.
יאיר גלר: אלה השנים המשמעותיות ביותר.
יאיר גלר: הנוער מתרץ את זה - זה כבר נוער, זה כבר בוגר אפשר להגיד - מתרץ את זה בזה שיש לו מתח נפשי, שיש לו מתחים בין בנים לבנות, הוא זקוק לזה גם כדי להוריד את המתח, וגם כדי שיהיה לו קל יותר להתחיל קצת עם בנות.
יאיר גלר: הם אומרים את זה במפורש.
ליה שמטוב: 18 זה בזמן הצבא.
יאיר גלר: בין 18 ל-21.
יאיר גלר: כן, בזמן הצבא.
יאיר גלר: הצבא טוען שזה לא קורה בבסיס.
יאיר גלר: זאת אומרת: השתייה לא קורת בבסיס אלא אחרי שעות הפעילות, או בסופי שבוע השתייה כאשר החיילים והחיילות יוצאים הביתה.
יאיר גלר: אנחנו יודעים ששם זה השתייה המסיבית ביותר, השתייה המופרזת שבה אנחנו נלחמים.
יאיר גלר: אנחנו בדקנו גם חומרים נדיפים, אותו טיפקס, ספריי, גז אפריאון, כל אותם - דלק, כל החומרים האלה שמשתמשים.
יאיר גלר: כאן בעניין הזה יש ירידה דווקא בחבר העמים ועלייה בישראלים.
יאיר גלר: הוותיקים משתמשים היום יותר מאשר העולים החדשים.
יאיר גלר: בקנביס ובסמים בכלל יש עדיין יותר עולים חדשים, שזה חלק מהמלחמה שלנו, אבל אני אומר שוב: זו מלחמה.
יאיר גלר: אלכוהול זה מלחמה ונדיפים זה מלחמה וסמים זה מלחמה ואנחנו עושים את זה כל יום, 24 שעות ביממה.
יאיר גלר: לקחנו סטנדרט בין לאומי שהוא סטנדרט מאוד מאוד מקובל בכל אירופה ובארצות הברית.
יאיר גלר: את רואה שהדמיון הוא כמעט - זה יכול אפילו להיות טעות סטטיסטית של מדגם.
יאיר גלר: 30.4% מול 26.3% זה כבר נחשב לשוויון.
יאיר גלר: הסטנדרט הזה, כאמור, מוכר בכל מקום.
יאיר גלר: כלומר: אם באוקראינה את מספרת שהצרה היא עדיין גדולה, כנראה שבישראל היא עדיין יותר נמוכה.
יאיר גלר: אנחנו, דרך אגב, מקום אחרון באירופה בשתייה.
יאיר גלר: אבל אנחנו מתקדמים מהר.
יאיר גלר: אנחנו מתקדמים מהר ואם נמשיך באותו קצב ולא הייתה עכשיו התכנית הלאומית יוצאת לדרך, בתוך ארבע - חמש שנים כבר היינו באמצע הטבלה.
יאיר גלר: מתוך 32 מדינות שאנחנו בודקים מולן באירופה, שיש לנו את האפשרות לבדוק את הסטנדרטים, אנחנו יודעים שהיום אנחנו, כאמור, אחרונים.
יאיר גלר: אבל צריך לשמור על המקום האחרון ולרדת למטה.
יאיר גלר: רק שנקבל סדרי גודל: המובילים שם זה כמובן סקנדינביה ומספר מדינות בתוך חבר העמים.
יאיר גלר: בסך הכול אני אומר: מצבנו עדיין טוב, אבל צריך לשמור על זה.
יאיר גלר: אני רוצה לעבור כבר לפעילות שלנו, קצת יותר להתמקד, וכאן אני חייב להגיד שלפני 4 שנים זיהתה מפלגת ישראל ביתנו יחד עם הרשות למלחמה בסמים ובאלכוהול את הצורך בפעילות בקהילה.
יאיר גלר: ישבנו וחשבנו ביחד - ואנחנו יושבים וחושבים ביחד כל שנה - על אותן קהילות שבהן יש צורך, שבהן יש קהילות גדולות, שיש שם אחוז יותר גדול של יוצאי חבר העמים, של כאלה שיש להם בעיות מסוג מסוים, של כאלה שבכלל אנחנו רוצים לעשות שם פעילות הרבה יותר נרחבת.
יאיר גלר: יש היום כבר 22 רכזים, פועלים, בקרוב יצטרפו עוד שניים נוספים - וזה בתל אביב.
יאיר גלר: שאנחנו ממש תוך שבועות ספורים מגיעים גם לשם.
יאיר גלר: הם כפופים למעשה, ברמה המקצועית, למספר גורמים: אורנה , שמעבירה את המצגת, היא ראש אגף קהילה אצלנו והיא מפעילה למעשה שני סוגי גורמים.
יאיר גלר: הגורם המקצועי שכפוף אליה זו גברת בלה גולדנברג, שיושבת שם, אתם רואים אותה, אני מניח שאתם גם מכירים אותה – מצד אחד.
יאיר גלר: מצד שני יושבים המתאמים, כמו יואב, כלומר בקהילות עצמן, הרכזים כפופים לאותם אנשים, אבל בסופו של דבר ראש אגף קהילה ברשות הוא זה ששולט על הפעילות, הוא זה שקובע גם בסופו של דבר איפה לשבץ בכל זמן נתון, זאת אומרת כל חודש או כל חודשיים.
יאיר גלר: השנה הוספנו עוד כשישה רכזים רק ב-2009.
יאיר גלר: אנחנו מתכננים, כמובן, גם ב-2010 להוסיף.
יאיר גלר: למדנו שהאיש בקהילה הוא החשוב ביותר.
יאיר גלר: אנחנו יכולים לפתח את התורות הכי יפות, לקבוע מדיניות, לקבוע תקציבים, בסוף יושב האיש בשטח, האיש בשטח הוא יושב הוא זה שרואה בסוף את הנצרך, את המטופל מול העיניים, הוא יודע איזה סוג טיפול לתת לו הן ברמת המאקרו, אם זה קהילה בגדול, אם זה הורים, אם זה בית הספר, אם זה כל הפעילויות האחרות של החינוך הלא הפורמאלי בקהילה מצד אחד.
יאיר גלר: מצד שני, הוא יודע לזהות את אותם אלה שכבר הגיעו לשלב הקריטי, לשלב הקשה יותר, הוא לזהות את זה שזקוק לטיפול, הוא יודע להעביר אותו אלינו – בצורה מסוימת.
יאיר גלר: לא משנה כרגע, לא אלאה את הוועדה – והאיש הולך לטיפול ולשיקום לאחר מכן.
יאיר גלר: יש כאן מספר דוגמאות של פעילות בקהילה.
יאיר גלר: למדנו שלהורים - ויש פה את אחת הטעויות החברתיות הכי גדולות - להורים יש משקל מאד מאד כבד בתהליכי מניעה.
יאיר גלר: במחקר שעכשיו, ממש בימים אלה סיימנו, הסתבר לנו שכאשר יש קשר טוב בין הילד לבין ההורה, הוא שותה פי שלוש פחות.
יאיר גלר: פי שלוש פחות.
יאיר גלר: ההפרש הוא בין 6% ל-18% מבחינת שתיה, בדקנו את זה על כמה גילאים.
יאיר גלר: אני נותן ממוצעים פה.
יאיר גלר: מסתבר שלהורה יש תפקיד, הוא לא רק נהג, הוא לא רק כספומט.
יאיר גלר: להורה, כאשר הוא יוצר את תשומת הלב, את הקשב ואת הטיפול הנכון בילד, הוא מגיע למצב שהילד צורך סמים ואלכוהול הרבה פחות מאשר במקומות אחרים.
יאיר גלר: אנחנו, כמובן, למדנו דבר נוסף שאנחנו חייבים להתמקד בו, הזכרתי אותו, זה נוער בסיכון.
יאיר גלר: נוער בסיכון, שם האחוזים בדרך כלל יותר גבוהים, ועל כן אנחנו מתמקדים בו.
יאיר גלר: חלק אמרנו בפנימיות, חלק נוער מנותק שמסתובב חסר עבודה וחסר לימודים.
יאיר גלר: אנחנו מגיעים אליו - אם זה דרך ספורט אם זה דרך אמנויות - יש כל מיני פטנטים להגיע ואנחנו יודעים שספורט ואומנות זה דברים שמושכים את הצעירים, ועל כן אנחנו מגיעים אליהם.
יאיר גלר: עשינו, זו רק דוגמא, בקיץ האחרון, פסטיבל הדרום בקריית גת, פסטיבל פוסטרים וצילום, מופעים, תחרויות.
יאיר גלר: הדברים האלה עובדים בכל קהילה ואנחנו משתדלים להגיע לכל מקום.
יאיר גלר: חשוב מאד להגיד את שלושת הדברים האלה, משום שאלה שלוש פעילויות שהן מבחינתנו מודגשות, ממוקדות והן שירות שהוא יוצא מין הכלל.
יאיר גלר: וזה דיברנו שלא יכול להיות שאדם במדינת ישראל לא יקבל את הטיפול: קו חם בשפה הרוסית.
יאיר גלר: עובד, שדרגנו אותו לפני מספר חודשים, שוב במעורבות של ישראל ביתנו, הייתה איזה חשיבה אחרת, יש היום 24 שעות, פרט ליום כיפור.
יאיר גלר: ויסלחו לי גם חובשי הכיפה פה, גם בשישי וגם בשבת הקו פעיל.
יאיר גלר: 24 שעות, אפשר להגיע אליו, יש לנו קו חם, הוא על כל הפוסטרים, אפשר לראות אותו, הנה המספר.
יאיר גלר: אפשר להגיע אלינו, אפשר לשאול.
יאיר גלר: אין תשובה שמתעכבת יותר מ-24 שעות.
יאיר גלר: כלומר כל מי שפונה מחויב לקבל תשובה בתוך, רצוי, 12 שעות, ולכל היותר ביום למחרת.
יאיר גלר: הדבר השני שהיה לנו מאוד מאוד חשוב, וזה בעיקר בגלל הצעירים, זה הנושא של אתר האינטרנט.
יאיר גלר: הצעירים הרי לא מצלצלים, הצעירים לא תמיד קוראים את הברושורים, אבל הצעירים גולשים באינטרנט.
יאיר גלר: האינטרנט הוא הכלי הכי טוב שיכול להיות היום לצעירים, ומה שקרה פה בנובמבר-דצמבר זה העלה אפילו את המספרים, משום שבנובמבר דצמבר היה לנו פרסום מאד מאד מסיבי.
יאיר גלר: לאחר אישור תקציב המדינה והגהת התקציב בהסכם הקואליציוני שעבר אלינו, עשינו פרסום מאוד מסיבי בשפה הרוסית.
יאיר גלר: בבת אחת גם הקו החם וגם האינטרנט מקבלים הרבה יותר פניות.
יאיר גלר: כמובן, עם כל התשובות וכל ההפניות, ואנחנו גם עושים בקרה ומעקב שכל אדם שקיבל תשובה גם אכן עושה משהו עם התשובה הזאת.
יאיר גלר: הדבר הנוסף שעשינו בו שדרוג זה מערך הסברה נייד, פרויקט "אלטרנתיב".
יאיר גלר: זה לנושא של מניעת שימשו בסמים, זה מערך גם נייח וגם נייד.
יאיר גלר: הוא יודע ללכת לבתי הספר, למתנ"סים, לקהילות, לאשכולות הפיס, הוא מעביר שם את הפעילויות.
יאיר גלר: הכתוביות כמובן הן בשפה הרוסית ואנחנו כבר בתכנון העתידי מתכננים משהו בשפה הרוסית ולא רק כתוביות.
יאיר גלר: בתחום ההסברה היה לנו קמפיין שהיה בחודשים האחרונים - אני מניח כאן שכל דוברי הרוסית כמובן ראו אותו בכל כלי המדיה האפשריים.
יאיר גלר: בשונה מהפעמים הקודמות, ב-2010 נעשה אותו רציף.
יאיר גלר: כלומר זה לא יהיה רק בפיקים, כמובן יש עלויות וירידות, אבל אנחנו רוצים אותו מתמשך.
יאיר גלר: כלומר, לא להרפות מהצעירים, במיוחד באינטרנט, להגיע אליהם ו – סליחה על הביטוי – לשגע להם את המוח.
יאיר גלר: אבל לשגע חיובי.
יאיר גלר: שידעו כל הזמן גם מה הם עושים, איזה נזקים, ואיזה כתובת יש להם על מנת שנוכל לסייע להם.
יאיר גלר: אנחנו משתמשים הרבה גם בתקשורת הרוסית, ב-RTV, בערוץ תשע, בכל מיני ערוצי תקשורת.
יאיר גלר: על מנת להגיע לכל אחד ולכל אחת.
יאיר גלר: איפה שאנחנו רק יכולים אנחנו דוחפים קדימה, למדנו שהסברה היא קריטית בעניין הזה.
יאיר גלר: חומרי פרסום והסברה - ראיתם פוסטרים, יש כאן את הברושורים ליד בלה, אחרי זה היא בטח תחלק לכם, תוכלו לראות גם את זה.
יאיר גלר: כאן יש מה קרה רק בחודשים האחרונים, איזה סוגי פרסום עשינו גם בטלוויזיה, גם ברדיו, גם בעיתונות, באינטרנט ואביזרי עזר, אמרנו, כמו: כרזות, עלונים, ברושורים.
ליה שמטוב: אחרי הפרסומים מצלצלים אליכם, אולי הורים או - - -
יאיר גלר: פי כמה, פי שלוש.
יאיר גלר: הקפיצה היא פי שלוש.
יאיר גלר: כל פרסום כזה גורם לפי שלוש פניה.
יאיר גלר: בין פי שתיים לבין פי שלוש.
ליה שמטוב: ההורים של הבחור הזה גם?
יאיר גלר: זה שחקן.
ארנה שביט: אתם רוצים לראות את הסרט?
יאיר גלר: זה סרט שהופק במיוחד לקמפיין האחרון (מוקרן סרט פרסום קצר בשפה הרוסית).
יאיר גלר: או.
יאיר גלר: קי.
יאיר גלר: אנחנו גם יודעים שמעבר למניעה ולהסברה וכל התכניות בבתי הספר ובחינוך הפורמאלי והלא פורמאלי, ובפנימיות ובקהילה - יש בסוף חבורה שנופלת.
יאיר גלר: את החבורה הזאת אנחנו לוקחים, כמובן, אחד אחד - וזה מה ששאלת עם השחקן - אז כל אדם, כמו שאמרתי, ראוי וזכאי וצריך לקבל את הטיפול.
יאיר גלר: אני אומר את זה גם כהגנה על החברה הנורמטיבית.
יאיר גלר: כלומר: אנחנו יודעים שאנחנו עוזרים פה פעמיים.
יאיר גלר: מדינת ישראל משקיעה מיליונים.
יאיר גלר: זה שירות מאד יקר.
יאיר גלר: כי אם אחרי זה שוב – יושבת פה איריס ממשרד הרווחה - אם יש צורך, המדינה משקיעה, היא לא עושה את החשבון של הכספים בעניין הזה.
יאיר גלר: אנחנו בעצם רק צריכים דבר אחד: אין אשפוז בכפייה.
יאיר גלר: וזה דבר חשוב שייאמר פה.
יאיר גלר: יושבת פה הגברת שדיברה איתי לפני כמה חודשים על אשפוז בכפייה.
יאיר גלר: למשל, אני אתן את הדוגמה המאוד בעייתית: כאשר ברמה הפסיכיאטרית, פסיכיאטר מחוזי, קובע שמישהו צריך טיפול, הוא יכול לאשפז אותו בכפייה.
יאיר גלר: בנושא של אלכוהול וסמים אין אשפוז בכפייה, והאיש צריך להגיד שהוא מוכן לקבל את הטיפול.
יאיר גלר: עכשיו המוכנות לקבל את הטיפול חשובה פעמיים - - -
אלי זרחין: או ההורים של האיש, כן?
יאיר גלר: סליחה?
אלי זרחין: או הורים של הקטין.
יאיר גלר: או הורים.
יאיר גלר: חשוב מאוד שנסביר, שאנחנו חייבים פה את המוטיבציה ואת ההסכמה שלו, אני לא יכול לקחת אותו בכוח, אם הוא לא רוצה אסור לי, אני לא נוגע.
ליה שמטוב: כן, אבל לא תמיד הוא יודע אם הוא רוצה או לא רוצה.
יאיר גלר: נכון, אבל אני אומר מבחינת החוק אני כפוף לחוק, אנחנו רשות ממשלתית.
יאיר גלר: אסור לי לקחת מישהו בכוח, אני יכול לשכנע אותו ואנחנו פועלים דרך שכנוע - ותכף אני גם אסביר איך אנחנו עושים את זה.
יאיר גלר: אבל אם הוא לא מוכן, לא יעזור.
יאיר גלר: יכול להיות שאחת מהבקשות או אחת מהסוגיות שאפשר להעלות פה, זה הנושא של ליזום אשפוז בכפייה, או טיפול בכפייה - אני לא רוצה לקרוא לזה אשפוז, אבל סוג של טיפול בכפייה.
יאיר גלר: אני חושב שזה עוזר.
יאיר גלר: עכשיו אני גם רוצה להגיד שזה עוזר בשני היבטים.
יאיר גלר: ההיבט הראשון, כמובן, זה לאיש עצמו, זה למכור עצמו, וההיבט השני זה לחברה הישראלית.
יאיר גלר: כאשר אני מוציא את האיש שזקוק לטיפול, אני מונע פשיעה ואני מונע עבריינות ואני מונע אלימות מעוד אדם.
יאיר גלר: האלכוהול הוא מחולל אלימות מספר אחד, אין לגבי זה עוררין, זה הוכח בהרבה מאוד מחקרים ואנחנו כמובן רוצים למנוע את זה.
אופיר פינס-פז: אז למה אתם לא מייצרים איזושהי דה-לגיטימציה לנושא השתייה?
אופיר פינס-פז: שתייה נתפסת כדבר הכי לגיטימי במדינת ישראל.
יאיר גלר: קי, אני אנסה רגע לענות, חבר הכנסת פינס.
יאיר גלר: אני חושב שבקמפיין האחרון דיברנו מאוד על הסוגיה הזאת של דה לגיטימציה.
יאיר גלר: אני חושב שזה שכתבנו שזה שותה לך את הכבוד ושזה עלול לפגוע לך בחיים, ואפילו היינו בעימות מסוים עם ארגוני הנשים משום שאמרנו שזה מסוגל להביא גם אותך להתנהגות בלתי נשלטת, וכאשר כתבנו לגבי בנים שזה גם יכול להביא אותך לרצח על רקע מקרים מסוימים שקרו - אני חושב שזו דה לגיטימציה מאוד משמעותית.
יאיר גלר: אני מסכים איתך שאנחנו רוצים כיעד מרכזי להעלות את השוללים, להעלות את כמות השוללים את השתייה, את השתייה המופרזת בעיקר.
יאיר גלר: כי הרי אלכוהול נשאר חוקי, אנחנו יודעים שהוא לא נעלם מן העולם, הוא גם משחר ההיסטוריה, אבל בטח שאת השתייה המופרזת ובטח ובטח את הגיל הצעיר.
יאיר גלר: אם אתה ממקד אותי היום בשתי הבעיות המרכזיות שאנחנו נלחמים בהן, זה הגיל הצעיר, זה גיל 11 שכבר פה 19%-20% מהילדים יודעים מה זה אלכוהול ושותים אלכוהול - אולי לא בצורה מסודרת אבל הם בהחלט כבר טועמים את זה כאשר אבא או אמא יוצאים מהבית - והדבר השני זו השתייה המופרזת.
יאיר גלר: כלומר: יש סטנדרט בין לאומי של חמש כוסות משקה או חמש מנות משקה במהלך שעתיים.
יאיר גלר: ישראל "מצטיינת" בעניין הזה, בגילאי 18-21, "מצטיינת" במירכאות כמובן.
יאיר גלר: כמות השותים מעבר לחמש מנות משקה, זה למעלה מ-60%, בערך 2/3 מהצעירים.
יאיר גלר: את זה צריך למנוע.
יאיר גלר: אלה שני הנתונים המאד בעייתיים.
יאיר גלר: שוב, אפשר לדבר פה על התוכנית הלאומית שמדברת על הסברה ועל חקיקה ועל טיפול ושיקום בהמשך - אבל זה כבר, כאמור, אם יושבת ראש הוועדה תאפשר לי מבחינת זמן.
יאיר גלר: אז אמרנו, קודם כל, טיפול גמילה ייחודי וייעודי לדוברי רוסית.
יאיר גלר: יש היום פעילות מיוחדת שמתבצעת בבת ים, בתוך אברבנאל - פרויקט רנסנס - אנחנו מכירים את זה, 250 מטופלים בשנה.
יאיר גלר: בקהילות הטיפוליות שפרוסות ברחבי הארץ – ויש כמה וכמה כאלה מהצפון ועד הדרום, עוד מעט פותחים את החדשה בנגב, באזור נחל צין, ליד שדה בוקר– שם יש נתון מאד מעניין.
יאיר גלר: בעוד שילידי הארץ הוותיקים בין 25%-30% בלבד אנחנו מצליחים לגמול, בקרב יוצאי חבר העמים יש הצלחה הרבה הרבה יותר גדולה.
יאיר גלר: אנחנו מדברים היום על 47%.
יאיר גלר: וזה כבר נתון שאנחנו כמובן מודדים אותו ויודעים להעריך אותו.
יאיר גלר: אנחנו מייחסים את זה יותר ליכולת לקבל משמעת.
יאיר גלר: משום שהקהילות הטיפוליות האלה בסופו של דבר יוצרות סדר יום לא קל, די מחייב, ולחלק גדול מהאנשים זו פעם ראשונה שהם נתקלים בסוג של מסגרת, של שעות, של אדם שהם חייבים כמובן להתייחס אליו כמדריך אותם.
יאיר גלר: הם חייבים להתייחס לשעות המסוימות של כיבוי אורות, של ארוחות.
יאיר גלר: וכל סדר היום הזה יותר קל, אולי בגלל התרבות.
יאיר גלר: זה לפחות המחקרים שלנו מראים, שיעור ההצלחה פה הוא משמעותית הרבה יותר גדול.
יאיר גלר: פרויקט נוסף חשוב מאד ומתבצע היום כבר בחמישה מקומות במדינת ישראל, זה החלפת מזרקים והפניית דרי רחוב, הומלסים, לטיפול.
יאיר גלר: אנחנו עושים reaching out, אנחנו יוצאים לאנשים ואנחנו משכנעים אותם ללכת לטיפול.
יאיר גלר: אנחנו יודעים שבאזור – כאן לקחנו את הדוגמה של תל אביב – בשנה בערך 2/3 מהמטופלים הם יוצאי חבר העמים, שאותם אנחנו משכנעים ללכת לטיפול.
יאיר גלר: כל אחד כזה שהצלחנו להוציא מהרחוב – בשלוש שנים האחרונות הוצאנו כ-300 כאלה מטעם חבר העמים, היו בערך בין 600-700 סך הכול – כל אחד כזה זו הצלחה, משום שזה המעגלים של המשפחה שלו והחברים שלו ולפעמים מקומות עבודה.
יאיר גלר: אלה האנשים שנמצאים, מה שנקרא, בתחתית החבית, וחייבים להוציא אותם.
יאיר גלר: מלגות לימוד אנחנו נותנים גם כן, כל שנה, זו דוגמה ב-2009, מדברים על כמעט 50% אפילו מעט יותר.
יאיר גלר: גם הם ליוצאי חבר העמים, כאן מדובר במלגות – כל אדם תופרים לו – tailor maid – את ההכשרה שלו.
יאיר גלר: זה יכול להיות הכשרה לגננות מצד אחד וזה יכול להיות לימודי היי טק בטכניון מן הצד השני.
יאיר גלר: כלומר אנחנו יודעים לאבחן את האיש, אנחנו מדברים אתו, לומדים את הבקשה שלו, אנחנו הרבה פעמים מגיעים אליו, מציעים לו.
יאיר גלר: אבל התנאי – מכור נקי.
יאיר גלר: כלומר לא יכול להיות אדם שלא גמר את שלבי הטיפול ולא התחיל להיות, בשפה שלנו, אזרח נורמטיבי.
יאיר גלר: ברגע שהוא הגיע לסיטואציה הזאת, למצב הזה, אנחנו מסייעים לו כחלק מהשיקום.
יאיר גלר: פעילות נוספת מאוד מעניינת זה בית דין סמים.
יאיר גלר: בית דין סמים עובד בתל אביב.