GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חניתה קושר: בתחילת שנות ה- 90 הכרנו בעיקר משפחות עם ילד אחד או שניים, זה שינוי שגם צריך לתת עליו את הדעת.
חניתה קושר: אני חושבת שלא מכירים את הנתון שלפיו 27.3% מכלל משפחות העולים הם משפחות חד הוריות, וכפי שאתם רואים כאן, זה פי שלוש משיעור המשפחות החד הוריות בקרב המשפחות הוותיקות.
חניתה קושר: זה כמובן נתון מאוד משמעותי וכשבוחנים אותו לעומק רואים שרוב ילדי העולים שחיים במשפחות חד הוריות הם ממשפחות גרושות.
חניתה קושר: רבע מכלל הילדים החד הוריות הם ילדי עולים, וזה פי 2.5% מחלקם באוכלוסייה.
חניתה קושר: נתון נוסף לגבי משפחות חד הוריות, אנחנו רואים שהחל משנת 2002 הייתה עלייה די גדולה מ- 14.5% משפחות עולות חד הוריות, השיעור עלה ב- 2007 בצורה מתמדת שלא הייתה בה אף עצירה ל- 27.3%, כמובן זה דבר שמשפיע מאוד על מדיניות.
חניתה קושר: נתונים על מערכת החינוך- עלו כבר בדיון.
חניתה קושר: בשנת הלימודים תשס"ט היו 210,000 וקצת יותר ילדי עולים ומתוכם 77,000 ילדים שעלו בעצם.
חניתה קושר: הם מהווים 14.3% מכלל הילדים במערכת החינוך.
חניתה קושר: רובם בבתי ספר יסודיים וחלקם בחטיבות הביניים ובחטיבה העליונה.
חניתה קושר: לצערי אין לנו נתונים לגבי הילדים בגיל הרך ובגני הילדים כי לא נאספים על כך נתונים.
חניתה קושר: אני אתייחס לעניין ההישגים, זה עלה ויושבת הראש העלתה את זה, אנחנו רואים פער עקבי שכמעט שלא השתנה במהלך השנים, בין אחוז הזכאים במגזר היהודי הוותיק לבין העולים, זה פער של כ- 10% והוא לא הצטמצם במהלך השנים, רואים איזו עליה קטנה בין השנים תשס"ו לבין תשס"ז, אבל צריך להמשיך לאסוף נתונים ולראות אם מדובר בעליה מקרית או במגמה עקבית.
חניתה קושר: נתונים שכולנו דיברנו עליהם בשבועות האחרונים הם הנתונים על הנשירה, אנחנו רואים שבאופן עקבי תלמידים של עולים שנולדו בחוץ לארץ ועלו ארצה נושרים פי שניים כמעט מכלל התלמידים.
חניתה קושר: הפער הזה, כפי שאתם רואים, הוא עקבי מבית הספר היסודי ועד החטיבה העליונה.
חניתה קושר: הוא בולט במיוחד בכיתה ט' שזו כיתה מאוד חשובה ומרכזית והיא הקובעת את המשך הלימודים של הילד בתיכון.
חניתה קושר: אלו נתונים עקביים במהלך השנים, אני לא הבאתי את זה כדי לצמצם את עומס הנתונים, אבל בין השנים תשס"ז לבין תשס"ח חלה עלייה בשיעור הנשירה.
חניתה קושר: זה גם נתון שחשוב לציין, בעוד שבשנים תשס"ג תשס"ד הייתה ירידה ובשנה האחרונה ראינו עלייה.
חניתה קושר: צריך להמשיך ולאסוף נתונים ולראות האם מדובר במגמה ואם גם בשנתיים האחרונות הייתה עלייה בעניין הזה.
חניתה קושר: כמו שדוקטור יצחק קדמן ציין את הנתון המדהים ש- 43.9% מכלל החניכים השוהים בפנימיות של מינהל החינוך ההתיישבותי הם חניכים עולים, וזה יותר מפי עשר מחלקם באוכלוסייה.
חניתה קושר: אני רוצה להזכיר שחלקם באוכלוסייה הוא 3.7%, רובם מאתיופיה, חלקם מחבר העמים והשאר הם מארצות אחרות.
חניתה קושר: שיעור הילדים האתיופים שנמצאים בפנימיות הוא גבוה מהשיעור שלהם באוכלוסייה, שיעורם באוכלוסייה הוא 16.6% מכלל אוכלוסייה העולים.
חניתה קושר: זה מעלה שאלה גם לגבי ההשמה של ילדים אתיופים בפנימיות.
חניתה קושר: אני מבקשת לציין שבנתונים בנושא הבריאות התקשינו מאוד לאסוף נתונים של ילדים, צריך לאסוף נתונים על הבריאות, על התזונה, על הרגלי החיים שלהם, על ספורט.
חניתה קושר: אנחנו רואים ש- 79,000 ילדי עולים דווחו לנו שהם מבוטחים בקופות החולים, הנתון הזה קצת מדאיג אותנו כי אנחנו יודעים שיש 89,000 ויותר ילדים עולים בישראל, אנחנו צריכים לבדוק את הנתון הזה לעמוק ואנחנו מקווים שהוא נובע ממשהו טכני או בירוקרטיה של איסוף נתונים ולא מעיד על כך שישנה כמות גדולה של ילדים עולים שלא מבוטחים בקופות החולים.
חניתה קושר: נתונים על תחלואת הנפש – נתון די מדהים, 23.
חניתה קושר: 3% מכלל הילדים בגיל 0 עד 17 שהיו מאושפזים בבתי חולים פסיכיאטרים בין השנים 2000 ל- 2007, היו ילדי עולים, זה כמעט פי עשר מחלקם באוכלוסייה שעומד על 3.7%.
חניתה קושר: זה מראה כמובן על תחלואה מאוד גובהה.
חניתה קושר: לגבי העוני, זה עלה בתחילת הדיון ואני אדגיש אותו, 25.3% מכלל ילדי העולים בשנת 2007 היו ילדים עניים.
חניתה קושר: אנחנו רואים פה כמה נתונים חשובים, ראשית אנחנו רואים שחיקה חמורה באפקטיביות של תשלומי העברה, בעיקר הבטחת הכנסה וצמצום העוני בקרב ילדי עולים.
חניתה קושר: אנחנו רואים שבעבר התשלומים האלה הצליחו לצמצם באופן הרבה יותר אפקטיבי את העוני.
חניתה קושר: ישנה שחיקה וכולנו מכירים את הנתון.
חניתה קושר: אפשר לראות לאורך השנים פער עקבי בין העוני של ילדי עולים לבין העוני של ילדים מהמגזר היהודי.
חניתה קושר: ילדים עולים עניים יותר מילדים במגזר היהודי.
חניתה קושר: אני כן אציין שילדים עולים עניים פחות מכלל אוכלוסיית הילדים ששם העוני עומד על 33.3%, אנחנו משערים שזה בגלל שלא נכללים בנתונים שתי קבוצות עוני מרכזיות והן ילדים חרדים וילדים ערבים.
חניתה קושר: צוין, ואנחנו גם מעודדים לראות את הנתון המשמעותי של ירידה של קטינים חשודים, מ- 20.9% בשנת 2004 ל- 14.3%, זו אכן ירידה משמעותית.
חניתה קושר: כפי שדוקטור יצחק קדמן ציין יש צד נוסף למטבע, כי אנחנו רואים ששיעור ילדי העולים בגילאי 12 עד 17, שזה גיל האחריות הפלילית הוא 7.1% באוכלוסייה, אבל השיעור של הקטינים החשודים הוא 14.3%, אנחנו רואים שוב שזה פי שניים מחלקם באוכלוסייה, לכן יש עדיין בנתון הזה משהו מדאיג שדורש התייחסות.
חניתה קושר: גם בתיקים הפליליים ניתן לראות שמשנת 2000 עד 2007, ששיעור התיקים הפליליים של ילדי העולים מכלל התיקים עבר ירידה ואנחנו רואים ירידה מתמדת מאז שנת 2003, נקווה שהירידה הזאת תמשך.
חניתה קושר: ילדים במצוקה – גם כאן
חניתה קושר: דוקטור יצחק קדמן ציין, בתחילת שנת 2008 היו בישראל 66,220 ילדי עולים שהיו מוכרים למחלקות לשירותים חברתיים, הם מהווים 16.8% אחוז מכלל הילדים המוכרים.
חניתה קושר: בגרף הזה יש כמה דברים מאוד חשובים, ראשית עליה של פי שניים במצוקה, מ- 9.4% בשנת 2000 ל- 16.8% בשנת 2008, זה בהחלט מראה עלייה במצוקה של הילדים האלה, למרות שכביכול היינו מצפים שככל שהם יותר שנים בארץ ואולי הם עברו איזה תהליך הסתגלות והטמעות בחברה.
חניתה קושר: הנתון המשמעותי זה 28.1% מכלל ילדי העולים מוכרים למחלקות לשירותים חברתיים.
חניתה קושר: כמעט כל ילד שלישי, זה נתון וכפי שדוקטור יצחק אמר הוא נתון די מדאיג ומזעזע.
חניתה קושר: כשבוחנים קצת יותר לעומק בגין אלו סיבות הם מגיעים ומוכרים למחלקות לשירותים חברתיים, ניתן לראות בקצה של הטבלה שאם האחוז שלהם באוכלוסייה הוא 10% אז ביחס לכל הסיבות השיעור שלהם מכלל הילדים שמוכרים למחלקות, לא משנה מאיזו סיבה, הוא גבוה יותר, זה בולט במיוחד באלימות כלפי ילדים או בבעיות בחינוך ובהתנהגותם, וזה גם נתון שצריך לתת עליו את הדעת.
חניתה קושר: גם כשאנחנו מסכלים על ילדי עולים בטיפול של פקידי סעד לחוק נוער, אנחנו רואים ראשית שבשנת 2007 13.6% מכלל הילדים שהיו מוכרים בטיפול של פקידי סעד היו ילדי עולים, אנחנו רואים שוב עלייה משנת 2004, זה משהו שיכול לנבוע גם מעלייה במודעות לחובת הדיווח וגם בהחלט מעיד על גדילה במצוקה של ילדי העולים.
חניתה קושר: כשאנחנו בוחנים ילדי עולים שמושמים בפנימיות לילדים בסיכון על ידי משרד הרווחה, אנחנו רואים שרבע מהם הם ילדי עולים.
חניתה קושר: פי שניים וחצי מחלקם באוכלוסייה.
חניתה קושר: רובם מברית המועצות לשעבר, וחלק גדול מאתיופיה.
חניתה קושר: זה מעיד על מצוקה, על הוצאה מהבית, וכל מיני נקודות שכמובן צריך לחשוב עליהן.
חניתה קושר: דוקטור יצחק קדמן ציין שאחד הנתונים הכי מדהימים שנתקלו בהם זה שבני הנוער שנמצאים בטיפולה של חסות הנוער מהווים 36.9%, נספרו פה רק ילדים שעלו ארצה, זה פי עשר מחלקם באוכלוסייה שעומד על 3.7%, רובם מברית המועצות לשעבר, זה משהו שדורש לתת עליו את הדעת.
חניתה קושר: נתונים אחרונים על התנהגויות סיכון של בני נוער, גם פה לא נאספים מספיק נתונים.
חניתה קושר: מאיזה מחקר על מדגם מייצג ראינו שענו על שאלה ששאלו בני נוער האם הם שתו משקאות אלכוהוליים ב- 12 החודשים האחרונים, בני נוער בכיתות י' עד יד'.
חניתה קושר: בעוד 55.4% מהתלמידים היהודים שדיווחו שכן, 73.2% מהתלמידים ילדי ברית המועצות דיווחו שכן.
חניתה קושר: כמובן שזה בשיעור הרבה יותר גבוה.
חניתה קושר: כשבדקו את דחיפות בשימוש באקסטזי אפשר לראות שהוא פי שניים, ילידי ישראל דיווחו על ממוצע של 2.6% שהוא נתון גבוה בפני עצמו, אבל כשמשווים אותו לבני נוער מברית המועצות לשעבר, אנחנו מדברים על 4.4% וזה כמעט פי שניים.
חניתה קושר: תודה רבה.
ליה שמטוב: תודה רבה על המצגת, אבקש את נציגי משרד החינוך, בבקשה.
יחיאל שילה: שלום, נמצא איתנו מר משה דקלו המייצג את המשרד בנושאים אחרים שעלו והוא יתייחס אליהם, נמצא איתנו גם דוקטור עמנואל גרופר שהוא מנהל אגף החינוך והדרכה בפנימיות.
יחיאל שילה: ראשית תודה על הדוח, ואני חושב שמגיע ישר כוח גם לאנשי משרד הקליטה, לשרה כהן וליצחק קדמן, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה כבר הרבה שנים בתחומים שונים.
יחיאל שילה: עליית הנוער נמצאת היום במשרד החינוך, כחלק ממשרד החינוך והחינוך ההתיישבותי, במסורתה קולטת עלייה בפנימיות מזה 77 שנים.
יחיאל שילה: אנחנו חינכנו קרוב לחצי מיליון בני נוער, שחלקם נמצאים היום בכנסת, ליד שולחן הממשלה ובמקומות אחרים.
יחיאל שילה: מתוכם אני מניח שקרוב 300,000, 350,000 הם היו עולים ובני עולים.
יחיאל שילה: נכון להיום יש לנו במערכת סדר גודל של 7,200 ילדים עולים מתוך כלל הילדים שנמצאים אצלנו בפנימיות, חוץ מבתי הספר האזוריים, למשל יוהאנה ז'בוטינסקי ומר אלי זרחי נמצא פה, קרוב ל- 800 יוצאי חבר העמים לומדים במקום הזה.
רוברט טיבייב: עלו ארצה ולא נולדו פה?
יחיאל שילה: מיוצאי אתיופיה, גם אלו שנולדו כאן נכללים בנתון הזה.
יחיאל שילה: אגב גם המספר שהדוח מדבר עליו מתייחס על- 4,300 יוצאי אתיופיה וגם ילדים שנולדו כאן בארץ.
יחיאל שילה: ילדי אתיופיה שנמצאים שלוש שנים בארץ - 828 ילדים, לפי ההגדרה של משרד החינוך.
רוברט טיבייב: כמה שנים?
יחיאל שילה: שלוש שנים.
יחיאל שילה: , 828 יוצאי אתיופיה, 1,012 מחבר העמים, 198 מצרפת, ויש לנו מעט מבני שבט מנשה, ואחרים גם כ- 1,200 תלמידים ילדי "נעלה" נמצאים בתוך המערכת, מדי שנה מגיעים בין 300 ל- 400 תלמידים.
יחיאל שילה: סך כל הנתון הוא 2,200.
יחיאל שילה: כשאני מדבר על עולים אני מדבר על 7,200 עולים שאנחנו בעצם מתייחסים אליהם כעולים.
יחיאל שילה: כל יוצאי אתיופיה, חבר העמים שנמצאים בארץ חמש שנים גם אליהם אנחנו מתייחסים.
יחיאל שילה: אני אבקש תכף מעמנואל גרופר לסקור את התכניות שאנחנו עושים למען העניין הזה.
יחיאל שילה: מדינת ישראל היא מדינת הגירה, מדינת עלייה, שיש בה גם מצוקות.
יחיאל שילה: אני מניח שהסתובבתם בשכונות בהן גרים יוצאי אתיופיה, בקרית משה ברחובות, בנתניה ובעוד מקומות.
רוברט טיבייב: אני גר באופקים, ואני יודע בדיוק על מה מדובר.
יחיאל שילה: לצערי כשאתם מדברים על 27% שנדמה לי שהם משפחות חד הוריות.
יחיאל שילה: אצלנו האחוז מגיע בסך הכל ל- 40%.
יחיאל שילה: בקרב העולים הוא מגיע ל- 50%, זה כמעט פי שניים מהממוצע הארצי.
יחיאל שילה: מדובר על חד הוריות שבינהם כמובן גרושים או פרודים ויש לנו לצערי גם בין 6% ל- 8% ילדים יתומים מאב או מאם, וגם משני ההורים.
יחיאל שילה: אני לא יכול לומר שאין בעיות במערכת החינוך.
יחיאל שילה: בניגוד למה שאמרה חברת הכנסת שזה נמצא בשוליים, זה לא נמצא בשוליים, הנושא של קליטת העלייה נמצא באגף שלם שמתעסק בנושא של קידום עולים.
יחיאל שילה: בכל המערכות, בכל המינהלים של משרד החינוך מתעסקים בנושא של קליטת עלייה.
יחיאל שילה: אבקש להתייחס לקטע שאני ממונה עליו, החינוך ההתיישבותי והפנימייתי.
יחיאל שילה: יש לנו תכניות רבות מאוד למען קידום העלייה.
יחיאל שילה: יש לנו יחידה להנחלת הלשון שהוקמה בעליית הנוער לפני חמישים שנה, יחידה מאוד מאוד מקצועית, יחידה שמקנה לילדים את השפה.
יחיאל שילה: לא רק השפה העברית במקצוע העברית אלא כמעט בכל המקצועות.
יחיאל שילה: אני מציע שעמנואל גרופר יסקור את התכניות שאנחנו עושים גם לגבי עולים רגילים וגם לגבי יוצאי אתיופיה.
יחיאל שילה: גם בנושא של הבגרויות.
יחיאל שילה: הזכרת את צפון אפריקה, אני תוצר של העלייה של שנות החמישים, והלוואי ומערכת החינוך של אז, והמדינה של אז הייתה נותנת חמישה, עשרה אחוז ממה שאנחנו כמערכת נותנים לילדים, זה לא מספיק וצריך להוסיף.
יחיאל שילה: היום רק בנושא של האתיופים ובנושא חבר העמים מקציבים לא מעט משאבים לצורך קידומם, גם ברמה האישית, גם ברמה הרגשית.
יחיאל שילה: היה אתמול דיון ואנחנו לא השתתפנו בו בנושא של ההתאבדויות, אני שמח לומר לך שאנחנו מפעילים תכנית מאוד מיוחדת בקרב יוצאי אתיופיה.
יחיאל שילה: אני שמח לומר שישנה ירידה משמעותית בקרב המתאבדים מקרב יוצאי אתיופיה.
יחיאל שילה: יש לנו מאה וחמישים יוצאי אתיופיה בתוך המערכת.
יחיאל שילה: יש לנו מאות מורים ועובדים אחרים גם בפנימיות וגם בבתי הספר האזורי שהם יוצאי חבר העמים.
יחיאל שילה: גם בעלי תפקידים מאוד מרכזיים בתוך המערכת שלנו הם עולים.
יחיאל שילה: אבל בלי החלטת ממשלה, אני חושב שצריך להעדיף קליטת עולים חדשים בתפקידים מרכזיים גם בבתי הספר, גם מדריכים, גם מרכזים, מנהלי בתי ספר.
יחיאל שילה: לסיכום אני רוצה לומר שהמערכת שלנו יחד עם מערכת החינוך מקדישה משאבים גדולים לקידומם של בני העולים.
יחיאל שילה: אנחנו רואים תוצאות טובות בבגרויות בין יוצאי אתיופיה שהיוו פעם 7% בשנות השבעים שמונים.
יחיאל שילה: כולם בעלי ניסיון של 30 שנים בנושא קליטת עלייה של חבר העמים, גם של יוצאי אתיופיה וגם ממדינות אחרות.
יחיאל שילה: גם בנושא הנשירה אני שמח לומר שיש מגמת בלימה.
יחיאל שילה: בתחום הפנימייתי ששם היו אחוזים מאוד גבוהים.
מרינה סולודקין: אתה גאה בהישגים, ואנחנו כל הזמן מתפלאים למה המצב כל כך גרוע.
מרינה סולודקין: זה לא יכול ללכת יחד.
יחיאל שילה: אלו נתונים ואני יכול להוכיח.
יחיאל שילה: בקרב יוצאי אתיופיה כשאנחנו מדברים על שלושת השנים האחרונות על 1,5% עד 2%, בקרב יוצאי חבר העמים 0.9%, 0.7%, -.5%.
יחיאל שילה: אני מדבר על עליית נוער בחינוך ההתיישבותי.
יחיאל שילה: את יתר הנתונים אני מציע שיציג שחברי משה דקלו.
ליה שמטוב: אתם מדברים על זכאות, עולה בהגדרת משרד החינוך הוא שלוש שנים.
ליה שמטוב: עולה חדש שניגש לבגרות, אם הוא שלוש שנים יש לו איזו הקלות ממה שיש לילד שנולד פה.
ליה שמטוב: מה קורה אם הוא נמצא ארבע שנים בארץ?
אלי זרחי: יש עולה ותיק ויש עולה חדש, עולה חדש הוא עד שלוש שנים.
ליה שמטוב: משרד החינוך יכול לענות או לשאול את אלי זרחי?
משה דקלו: אני מצטער, הנתון הזה לא זכור לי.
רוברט טיבייב: את עניין הבגרויות אני מכיר כי יש לי זיקה לדבר הזה.
רוברט טיבייב: במערכת יש דבר מאוד יפה וזה המגשרים.
רוברט טיבייב: אני מכיר את המערכת ואני מכיר את רוב המגשרים והמגשרות, רציתי לראות אותם פה.
רוברט טיבייב: הם בעצם הקשר עם העולים, עם כל הבעיות שלהם, וזה נופל עליהם וחבל שלא הזמנתם אותם.
רוברט טיבייב: מצד אחד משרד החינוך מציג דברים יפים.
יחיאל שילה: יש אצלנו שישה עשר מגשרים.
ליה שמטוב: בבקשה מר אלי זרחי.
אלי זרחי: תודה רבה.
אלי זרחי: ראשית אני רוצה להודות לך על הנחישות שלך ועל האומץ כשאת מעלה יום אחרי יום נושאים מאוד מאוד קשים.
אלי זרחי: אני חושב שמגיע הרבה קרדיט לגברת שרה כהן ולדוקטור יצחק קדמן.
אלי זרחי: השנתון הזה עם כל החסרונות שיש בשנתון, הוא כלי מאוד חשוב לעבודה בשטח.
אלי זרחי: אני רוצה להתייחס לשתי נקודות, גם באופן פרטי וגם כללי.
אלי זרחי: צריך להבין שיצחק קדמן בשנתון סטטיסטי יכול ללכת אך ורק עם נתונים שהוא מקבל מגופים ממשלתיים.
אלי זרחי: ואם אתם תקראו בשנתון באותיות הקטנות, אתם תבינו על מה אני מדבר.
אלי זרחי: חניתה קושר דיברה שמבחינת השנתון עולים הם אלו שעלו ארצה או נולדו בארץ למשפחות עולים משנות התשעים.
אלי זרחי: אם תראו את נתוני הבגרות, באותיות הקטנות, תראו שמדובר על עולים עד חמש שנים בארץ, אך ורק מאלה שניגשו לבגרות.
אלי זרחי: בשנה שעברה בפתיחת מושב הכנסת השבעה עשר, בחדר זה, משרד החינוך ענה על שתי שאלות של יושב ראש וועדת החינוך, חבר הכנסת מיכאל מלכיאור, הוא שאל "כמה מהילדים שלא נולדו בארץ מגיעים לבגרות מלאה?" משרד החינוך ענה " 26.4%".
אלי זרחי: הוא שאל שאלה שנייה "כמה מהילדים נושרים בישראל?
אלי זרחי: " לא לגבי אלה שהדוח הזה מתייחס, לא אלה שנשרו בשנה הזאת, אבל כל הילדים שלא נולדו בארץ ולא נמצאים במערכת החינוך.
אלי זרחי: ענה מוטי בלאי, "מכל הילדים שנושרים בישראל, 42% הם עולים".
אלי זרחי: יש נתונים מאוד קשים וחשוב להתייחס לזה.
אלי זרחי: אבל ברשותך גברתי, כן להחזיר שרוול לאיש שאני מאוד מכבד, הדוקטור יחיאל שילה.
אלי זרחי: אני אקח את בית הספר שאני עובד בו, יוהאנה ז'בוטינסקי, שהוא שייך למינהל שלו, בית ספר בו 1,000 תלמידים שכולם עולים, בית ספר שהמנהלת שלו היא עולה מברית המועצות, שהוועדה הנכבדה החזירה אותה לתפקיד.
ליה שמטוב: רצו לפטר אותה כמו עשרות אחרים.
אלי זרחי: אתן לכם דוגמה למודל של מה ניתן לעשות.
אלי זרחי: בבית הספר שלנו אחוז הנשירה הוא 0.01%.
אלי זרחי: בבית הספר שלנו אחוזי הבגרות הם מעל חמישים אחוז, והכסף שמגיע מדוקטור יחיאל שילה, הוא דיבר כאן על שלוש שנים.
אלי זרחי: כל ילד בבית הספר, כל אלה שנולדו בארץ ויש להם בעיה בעברית מקבלים שיעורים נוספים בעברית.
אלי זרחי: ילד שנולד בארץ ומתקשה בעברית, בכסף שיחיאל שילה מעביר לבית הספר הוא מקבל שיעורי עברית.
אלי זרחי: וכפי שהוא אמר לא רק שיעורי עברית נטו, כשמלמדים אותו למשל ביולוגיה או אזרחות עובדים איתו על העברית.
אלי זרחי: יש מאות תכניות על פיתוח זהות יהודית ישראלית, פיתוח לשון, הבעת לשון.
אלי זרחי: אני אומר שאפשר לקחת דוגמה ממודלים קיימים שעובדים ושאינם עובדים על פי הספר שעד שלוש שנים לומדים עברית ואחרי שלוש שנים לא מעשירים את העברית.
אלי זרחי: לכן אני אומר שהנתונים שדוקטור שילה הציג הם נתונים אמיתיים למינהל שילה.
אלי זרחי: יכול להיות שגם מערכת החינוך כולה יכולה לקחת דוגמה ולומר שאם הם תומכים בעברית לכל ילד שנולד, המפקחים שלו עורכים שבעים מבחנים בעברית, וילד שמקבל פחות מ- 75, מחויב לבוא לשיעורי עברית גם אם הוא נולד בארץ.
אלי זרחי: אני שוב אומר שלמערכת החינוך יש כלים איך לעבוד.
מרינה סולודקין: אבל לא משתמשים.
אלי זרחי: אני עובד בבית ספר על אזורי ששייך למינהל ההתיישבותי, קשה לי לומר אבל אני לא חושב ששמענו את המילה לא כשפנינו למינהל.
מרינה סולודקין: זה מאוד חשוב, אתם מובילים אבל אין בתי ספר אחרים.
רוברט טיבייב: יש מספרים ורואים שמשרד החינוך נכשל.
אלי זרחי: יש מודלים שעובדים.
אלי זרחי: לפי החלטת הכנסת משרד החינוך שינה בשנה שעברה את נוהלי הבגרות, יש היום שני סוגי בחינות בגרות.
אלי זרחי: יש בחינה אחת לעולים חדשים שדוקטור יחיאל שילה דיבר עליה - עד שלוש שנים בארץ.
אלי זרחי: למשל ילד שעלה מארצות הברית בכיתה יא' רשאי לעשות בחינות באנגלית בשפת האם שלו.
אלי זרחי: יש דברים אחרים עם הרבה פחות הטבות אבל עדיין שאלונים מיוחדים במקצועות בעברית למי שארץ עד עשר שנים.
ליה שמטוב: יש גם מבחנים בעל פה?
אלי זרחי: לא.
אלי זרחי: לילד עד שלוש שנים כן יש, לאלה שעד עשר שנים לא.
אלי זרחי: אבל שוב דוגמה של מודל מבית הספר שלי, במימון של דוקטור יחיאל שילה.
יחיאל שילה: במימון של משרד החינוך.
אלי זרחי: כל הילדים העולים עד עשר שנים לומדים בקבוצות נפרדות, ומלמדים אותם לשאלון עולים.
אלי זרחי: בבית ספר אחר כשהוא לומד בכיתה רגילה והוא צריך לענות על שאלון אחר, הוא פשוט לא יודע את החומר כי הוא לא מוכן.
אלי זרחי: אלו נתונים מאוד קשים.
יצחק קדמן: למה לא לומדים מההצלחות?
יצחק קדמן: אם יש הצלחות למה לא לומדים מהן?
אלי זרחי: אני יכול להגיד שמגיעים אלינו מכפרי נוער אחרים ולומדים מה אנחנו עושים, אנחנו מגיעים לכפרי נוער אחרים ולומדים ממה שיש שם.
אלי זרחי: אני אומר שבמנהל שאני עובד בו - - -
יצחק קדמן: אני אומר, שאם משקיעים יש תוצאות.
מרינה סולודקין: ולא רק זה, אם יש רצון, יש ידע ויחסים טובים עם משרדי הממשלה.
אלי זרחי: הנתונים בפועל הם הרבה יותר קשים.
רוברט טיבייב: הבעיה שהנתונים הם הרבה יותר קשים מהדוח שהוגש פה.
אלי זרחי: נכון.
אלי זרחי: אבל עדיין מערכת החינוך ומשרד החינוך לומדים כל הזמן.
רוברט טיבייב: תאמר לי כמה זמן מערכת החינוך צריכה ללמוד?
אלי זרחי: יש היום שר חדש שמשמיע הרבה מאוד מוטיבציה, והרבה מאוד רצון להשקיע באוכלוסיות החלשות, והוא רואה את העולים כאחת הקבוצות החלשות.
אלי זרחי: אנחנו מקווים שזה יהיה.
ליה שמטוב: גם המנהל הכללי החדש מתייחס כך.
אלי זרחי: ואותו משרד הקליטה שאנחנו מדברים עליו, משקיע בבתי ספר, גם ברגילים בעיר, בפעילות בשעות אחר הצהריים.
אלי זרחי: פעילות שילד יכול לקבל תגבור באותם מקצועות לימוד, לקבל באמצעות תקציב של משרד הקליטה במרכזי למידה בעיר.
אלי זרחי: זה חשוב, אני לא יודע כמה זה עוזר בהעלאת ההישגים, אבל בטוח שזה עוזר.
שרה כהן: גם אני אפתח בברכות לקיום המפגש הזה ואני אומר מדוע.
שרה כהן: האינטרס שלנו במשרד הקליטה בהפקת הדוח, והוא הדוח השלישי שמופק משנת 2004, זה בדיוק כדי לעלות את הנתונים על סדר היום ולאפשר את מקסימום הדיון ואת ההתייחסות בפרספקטיבה של כל המערכות שעוסקות בנושא של קליטת עולים.
שרה כהן: חשוב לנו להציג בכל אפשרות שנוכל לעלות את הנתונים ולהציג את תמונת המצב, ומבחינתו זה מבורך.
שרה כהן: אני רוצה להתייחס למשמעות של הפקת החומר של השנתון בפרספקטיבה של ההתמודדות, יותר בכיוון של משרד הקליטה עם מצבי סיכון בקרב אוכלוסיות עולים.
שרה כהן: אני בכוונה מגדירה מצבי סיכון ולא ילדים בסיכון, כי אני חושבת שסיטואציה של תהליכי הגירה ומעבר בין תרבותי הם בעצם מצבים שעלולים להגביר את הסיכון.
שרה כהן: חשוב להתייחס לזה בפרספקטיבה הזאת.
שרה כהן: ההתייחסות שלנו לנתונים וכך אני חושבת שחשוב וראוי שכולם יתייחסו לזה, אנחנו רוצים שזה יהווה כלי עבודה וכלי עבודה אקטיבי.
שרה כהן: כלי עבודה שגם קובע מדיניות במשרדים אחרים, גם ברזולוציה של רשויות מקומיות יפתחו את החוברת ויקראו אחד לאחד את הנתונים וגם יעשו השוואה, עם כל הקושי, גם עם הנתונים הקודמים שכל אחד יראה מהמקום שלו מה התרחש במהלך השנים.
שרה כהן: אילו מגמות התרחשו, אלו מגמות פחות מעודדות, ועל הבסיס הזה לכוון את ההתערבויות באופן שתהיינה הכי ממוקדות והכי מניבות הישגים.
שרה כהן: תמיד נדבר על בעיה של תקציבים, ותמיד נראה שבחלק מהמקומות ישנם תקציבים גדולים יותר ובחלק מהמקומות פחות.
שרה כהן: חשוב שבאופן מושכל ייקחו את המשאבים הקיימים בתוך המערכת ויישמו בתהליך של למידה מההצלחות, ילמדו איפה מכוונים את התקציבים ואת ההתערבויות באופן שיניבו את ההישגים הכי טובים.
שרה כהן: כמו שאנחנו רואים את הדברים, החוברת השנה, וזה לא צוין כרגע, לוותה גם בדוח נוסף שנקרא "עולים בישראל – הסיפור של עשרים שנות קליטה", שמבחינתנו הוא מעבה את הנתונים הסטטיסטים.
שרה כהן: הדוח מספר את סיפור הקליטה בחמישה ישובים שבכל אחד יש את המאפיין הייחודי שלו, את קליטת העולים על בסיס רעיונות שנעשו עם כלל השירותים וגם עם בני נוער.
שרה כהן: גם מהדוח הזה ניתן ללמוד ולהבין איך ישוב מתמודד עם הקליטה של הילדים בפרספקטיבה של עשרים שנה.
שרה כהן: חשוב לנו לדעת את הדברים האלה ולראות שוב איך יישוב מתייחס לעולים כנכס ו וגם באילו מקומות הישובים רואים את אוכלוסיית העולים כמכבידה.
רוברט טיבייב: זה לא עניין רק של הישוב, זה גם עניין של משרד החינוך, וגם של משרד הקליטה.
שרה כהן: מה שאני מנסה להגיד זה שהישוב הוא מבחינתנו הוא המיקרו-קוסמוס שבעצם מרכז את הפעילות של כלל הגופים שעוסקים בנושא של הקליטה.
שרה כהן: בסופו של דבר הילד והוריו הם תושבי הישוב, ובישוב הדברים מתרחשים.
שרה כהן: נכון הוא שנושא המדיניות הוא קריטי ולכן אנחנו מדברים כל הזמן בכמה פאזות, בפאזות של קובעי המדיניות אבל גם בפאזה שבסופו של דבר הנגזרת היישובית.
שרה כהן: חשוב לומר את הדברים האלה.
רוברט טיבייב: במקרה אני מאופקים.
רוברט טיבייב: יש כאן התייחסות לאופקים ואני יודע בדיוק על מה מדובר.
רוברט טיבייב: אופקים בעניין החינוך חסרת אונים.
רוברט טיבייב: אם משרד החינוך לא יעזור, ואם משרד הקליטה לא יעזור, לא יהיה שום שינוי.
שרה כהן: אני רוצה לומר את הדברים מבחינתכם, אנחנו מעלים את הדברים על השולחן ועל סדר היום.
שרה כהן: חלק מתוך מהחשיבה צריכה להיות ברמה של חשיבה אסטרטגית וזה באמת לזהות את המקומות או הקשיים, את אותם מקומות למשל שההתמודדות שם היא פחות טובה, אותם מקומות שיש בהם הישגים והצלחות.
שרה כהן: בדיוק בשביל זה אנחנו עושים את הדברים האלה.
שרה כהן: אני מבקשת לומר מספר דברים נוספים.
שרה כהן: בנוסף לשנתון הזה ולחוברת הזאת אנחנו יוצאים כרגע עם סקר ראשון מאוד רחב.
שרה כהן: אנחנו עורכים אותו כרגע עם מכון ברוקדייל.
שרה כהן: הסקר הוא סקר ראשון מסוגו שבוחן את מצבם של הילדים העולים בהשוואה בין הקבוצות השונות, בין הילדים העולים מקבוצות המוצא שלהם ועד השפות השונות.
שרה כהן: ננסה לעשות את זה כמיטב יכולתנו בהשוואה מול אוכלוסיות של וותיקים.
שרה כהן: זה סקר מאוד גדול, הראשון מסוגו שנעשה במדינת ישראל.
שרה כהן: אנחנו נמצאים בשלב של גמר עיבוד הנתונים ושל המחקר.
שרה כהן: את הנתונים נפיץ לקראת חודש ספטמבר, לדעתי יותר באוקטובר.
שרה כהן: הסקר הזה מלווה בוועדת היגוי שכוללת נציגים מקרב אוכלוסיות העולים, אם אני רואה את ילנה וגם את אילנה שפייזמן משתי"ל, והייצוג שלהם את הקואליציה של הארגונים.
שרה כהן: אנחנו באופן שוטף שומעים מה שיש להם לומר והדברים מבחינתנו מעבים את היכולת לכוון התמודדויות שהן הרבה יותר מותאמות ורלוונטיות.
שרה כהן: מבחינתנו ההתמודדות עם מצבי סיכון בקרב ילדים עולים נוגעת לכל משרד באופן ספציפי, אבל גם נוגעת בשיח בין המשרדים השונים.
שרה כהן: אי אפשר להתעלם מכך שאנחנו צריכים ליצור כאן איזה מערכות שיוצרות את ההבנה, כלומר איך יוצרים התמודדויות שהן הרבה יותר אפקטיביות.
שרה כהן: כאן אני רוצה להגיד שבנוסף לתכניות שהמשרד שלנו כמשרד קליטה מכוון לטובת ההתמודדות עם מצבי סיכון בקרב ילדים עולים, באמצעות השירות שאני מנהלת אותו, גם התכניות שמתבצעות באמצעות האגף לקליטה בקהילה.
שרה כהן: אם יהיה זמן אולי יהיה אפשר לשמוע גם את שרי פייר שתתאר אותם בפרספקטיבה של רצף, גם מהמקום של המערכת הבית ספרית, הנושא של התגבור הבית ספרי, נושא של פנאי והנושא של התנהגויות שהם התנהגויות סיכון.
שרה כהן: בחלק מהמקומות אנחנו רואים מגמות מאוד ברורות של ירידה באינדיקטורים של הסיכון.
שרה כהן: אנחנו כל הזמן עוקבים אחרי הדברים האלה וחשוב לדעת לראות מתי ואיפה יש מגמות עליה ואיפה יש מגמות של ירידה ואיך אנחנו מתייחסים לזה בתכנון והמשך התכניות.
שרה כהן: תכנית "שמיט" שהיא תכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון - מבחינתו זו אחת ההזדמנויות החדשות של ממשלת ישראל להתמודד בצורה מערכתית שבנויה על בסיס שיתופי פעולה של כל המשרדים השונים.
שרה כהן: ההתמודדות עם מצבי סיכון בקרב ילדים באופן כללי והקהילתי ובהחלט בדגש על ילדים ובני נוער עולים.
שרה כהן: המלצות וועדת "שמיט" שמו על סדר היום את הצורך בהתייחסות ייחודית לעולים כמגדר בסיכון מוגבר.
שרה כהן: זה מופיע באופן מאוד ברור בתוך המלצות הוועדה.
שרה כהן: כרגע זה יבוא לידי ביטוי בתכניות שנעשות, או בעקבות תהליך המיפוי ב- 56 ישובים הכלולים בתכנית.
שרה כהן: הנושא של העולים הוא נושא שעולה על סדר היום וזה יקבל את הביטוי שלוקח כאן תהליך עבודה בין השירותים והבין משרדי.
שרה כהן: חשוב לי לשים את הדברים האלה על סדר היום כי אני חושבת שנעשים תהליכים שיכולים לקדם את המהלכים המאוד משמעותיים.
שרה כהן: עדיין זה לא אומר שאנחנו לא מבינים את הקושי ואת הבעייתיות של הנתונים.
שרה כהן: זאת אומרת שאנחנו שמים את זה על סדר היום ואנחנו חושבים שכל מערכת, כל אחת לגופה צריכה לבוא ולבחון את הנתונים שלה ולראות מה המשמעות של הנתונים.
שרה כהן: לדוגמה אחד הדברים שלא עלה כאן במצגת שהציגה חניתה קושר, זה דווקא ירידה מאוד משמעותית של מספר בני הנוער עולים שנמצאים בכלא אופק.
שרה כהן: בשנת 2007 היו 18 ילדים עולים מכלל הילדים, ובשנת 2008 הייתה ירידה של 44% - היו 10 ילדים עולים.
שרה כהן: יש להתייחס לזה שזה בזכות, או לחלק מהניתוח שלי את הניתוחים, וזה בעבודה יותר מכוונת ותהליכית שמשקיעה במניעה ובהגעה לבני הנוער עוד לפני שהם מגיעים לשלב הקצה והכנסה לתוך המסגרת שהיא המסגרת הטוטאלית.
שרה כהן: העבודה איתם היא בשלבים מקודמים יותר וגם שירות מבחן לנוער, שהם תהליכי עבודה משותפים.
שרה כהן: לדוגמה בתכנית "סיכויים", שאומרת את אותם דברים: שמגיעים לילדים עוד לפני שמצטברות חמש או שש עבירות וניתן להגיע אליהם בשלב מקודם יותר ואז למנוע את ההכנסה לבית הסוהר.
שרה כהן: מאוחר יותר יהיה ניתן לשמוע על כך גם ממשטרת ישראל שהיא שותפה בתהליכים איתנו.
שרה כהן: לאיזה כיוונים ולאלו דברים אנחנו צריכים ללכת?