GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שרה כהן: ביום העיון המשותף כשהצגנו את השנתון בפני הרבה מאוד גורמים שעוסקים בקביעת מדיניות וגם ברמת השטח.
שרה כהן: הצגנו את התובנות שלנו לגבי אילו כיוונים ופיתוחים אנחנו חושבים שצריכים ללכת ולהשקיע.
שרה כהן: חלק מהתובנות המרכזיות שלי, שוב צריך להבין, אני עובדת סוציאלית, ואפשר לבוא ולהגיד שעיקר המכוונות שלי ברמת העשייה היומיומית היא בהתייחס בעיקר לאוכלוסיות שנמצאות יותר במצבי סיכון וסכנה.
שרה כהן: אבל חלק מהתובנות המרכזיות שלנו, אנחנו כרגע מציפים ומעלים את זה בכל מקום אפשרי, זה ההבנה שהנושא וההתמודדות עם הזהות ותחושת השייכות והניכור הם המרכזיים.
שרה כהן: זה האישו המרכזי שעולה כרגע גם מהסקר שאנחנו עושים עם מכון ברוקדייל, גם ממחקרים קודמים שנעשו.
שרה כהן: מכון בוקדייל עזר לנו להציף את התובנות.
שרה כהן: כאן המקום להודות לטאלל דולב שעשתה למשרד את העבודה והעלתה לנו את הנושאים לסדר היום.
שרה כהן: על רקע עלייה בהישגים לימודים של חלק מהאוכלוסיות של הילדים העולים אנחנו רואים עליה בתחושת הניכור וחוסר השייכות.
שרה כהן: חשוב לראות כאן את השונות ואת הדיפרנסציה בין האוכלוסיות העולים שמגיעות מתרבויות שונות.
שרה כהן: כדי להשקיע דיפרנציאלית, לא להשקיע באופן אוניברסאלי בכל האוכלוסיות כי אחרת ההישגים לא יהיו אחידים.
שרה כהן: חשבנו בכוונה שיש מקום לעלות לסדר היום את ההתייחסות והמובחנות בין ילדים שנולדו בחוץ לארץ לבין ילדים שנולדו בארץ להורים עולים.
שרה כהן: זה חשוב שזה יכנס כחלק מהשיח וחלק מההתייחסות של כל המשרדים ושל כל הגורמים.
שרה כהן: אנחנו רואים בקרב האוכלוסיות של הילדים שנולדו בארץ להורים עולים, חלק מנתוני סיכון שבחלקם הם גבוהים יותר מאשר של אלה שהגיעו מחוץ לארץ.
שרה כהן: אנחנו רואים את זה אצל חלק מהאוכלוסיות, אנחנו יכולים לזהות את האוכלוסיות שהמצבים אצלם קשים יותר.
שרה כהן: זה המקום לבוא למערכת וללמוד איך מתאימים את ההתערבויות הנכונות ביותר גם לאותם ילדים שנולדו בארץ ומתייחסים אליהם כאל ותיקים.
שרה כהן: הם לא רק וותיקים הם גם ילדים שמביאים איתם צרכים שקשורים לאוכלוסייה שנמצאת בשלבי מעבר ומחייבת התמודדות עם הסוגיות העיקריות, גם בנושא של השפה העברית וגם בנושא של הזהות והשייכות.
רוברט טיבייב: כמו שגברתי היושבת ראש ליה שמטוב אמרה, אנחנו עשרים שנה מתייחסים לעניין הזה, אין שינוי וגם אין שיפור.
רוברט טיבייב: בהתבסס על הדוח של המועצה לשלום הילד וגם לפי רוח הדברים שנאמרו פה, אני מציע להמליץ לממשלה להקים וועדה בין משרדית לטובת המטרה הזאת וכמובן עם ההתייחסות של משרד החינוך ומשרד הקליטה.
רוברט טיבייב: יש לנו גורמים מקצועיים שיכולים לנהל את הוועדה כולל אדוני הנכבד דוקטור יצחק קדמן.
ליה שמטוב: אתה חושב שלא הייתה ועדה כזאת?
רוברט טיבייב: הייתה ועדה כזאת?
רוברט טיבייב: וועדה בין משרדית.
אילנה שפייזמן: אני משתי"ל.
אילנה שפייזמן: אני מבקשת להבהיר כמה דברים שנאמר ועל ידי שרה כהן, קלעתי לדעת גדולים.
אילנה שפייזמן: ראשית אני מברכת את המועצה וגם את שרה כהן.
אילנה שפייזמן: בכל פעם שהשנתון הזה יוצא זה נותן כלי עבודה כדי לבחון איפה נמצאים ומה הן הבעיות באמת.
אילנה שפייזמן: צריך לעלות את הבעיות לסדר היום.
אילנה שפייזמן: הנושא של ילדי עולים כפי שנאמר פה על ידי שרה כהן ולדעתי זה נושא חשוב, זו הפניה שלי למשרד החינוך.
אילנה שפייזמן: היום משרד הקליטה מבין כבר שבני עולים זו אוכלוסייה ומטפלים גם בהם כשמדברים על עולים.
אילנה שפייזמן: במשרד החינוך, למיטב ידיעתי, ההגדרה הזאת לא קיימת.
אילנה שפייזמן: הם מטופלים כמו שמטופלים שאר הילדים, הם מקבלים את אותן התכניות, ואני לא מדברת רק על יוצאי אתיופיה אלא גם על יוצאי ברית המועצות לשעבר שגם הם כבר דור שני או דור אחד וחצי.
אילנה שפייזמן: אני חלק מוועדת ההיגוי של הסקר ששרה דיברה עליו.
אילנה שפייזמן: הממצאים שם מראים ניכור ודברים אחרים גם מבני עולים, וצריך לשים על כך את הדעת.
אילנה שפייזמן: צריך לראות בהם אוכלוסייה מיוחדת ולא רק לתת להם את התכניות הכלליות.
אילנה שפייזמן: נאמר פה שמשרד החינוך רואה את הנושא בחשיבות רבה ואפילו יש אגף.
אילנה שפייזמן: האגף עושה עבודה נהדרת אבל באגף הזה אולי יש תקן אחד במשרה מלאה ושאר האנשים עובדים על בסיס שעות.
אילנה שפייזמן: היום גם התקן הזה מאויש באופן זמני.
אילנה שפייזמן: עם כל הרצון הטוב, ואפילו שזה נקרא אגף, פעם קראו לזה גף, התוספת של הא' לא הוסיפה לא תקנים ולא תקציבים.
אילנה שפייזמן: התקציב של האגף הזה קוצץ בשנים האחרונות בערך ב- 25%, וזה לא מאפשר כל כך הרבה פעילות.
אילנה שפייזמן: נכון שלא הכל זה כסף אבל גם לאגף שמופקד על זה אין לו את האפשרות לטפל בנושא.
יחיאל שילה: אני אמרתי שנושא של קליטה ועלייה נמצא בכל המינהלים של משרד.
יחיאל שילה: כולם.
אלינה שפייזמן: אני רוצה לומר שיש משרדים שמטפלים בילדי עולים, הרבה אגפים כי הם פזורים בכל האוכלוסיות, לדוגמה יש את אגף שחר שיש לו הרבה תכניות שהרבה מאוד ילדים עולים נמצאים שם, זה הגיוני וזה טוב.
אלינה שפייזמן: אבל אם שואלים את אגף שחר האם התכניות שלהם מותאמות במיוחד לעולים, התשובה היא לא.
אלינה שפייזמן: הם מטופלים כמו שאחר הילדים.
אלינה שפייזמן: המקום שאני מכירה חוץ מהאגף לקליטת עלייה ומנהל לחינוך התיישבותי זה קידום נוער ששם יש תוכניות מותאמות.
אלינה שפייזמן: אבל בשאר המשרדים, התפיסה של הילדים, ובטח ובטח בני עולים שנתפסים כמי שכבר נקלטו ולמי שיש בעיות, הן כנראה נובעות מסיבות כמו סוציו-אקונומי.
אלינה שפייזמן: הגיע הזמן לראות שהבעיות הן אחרות וצריך לטפל בהן אחרת.
אלינה שפייזמן: צר לי מאוד שאין כאן נציגים של משרד הרווחה, כי הדיון הוגדר כמשרד החינוך.
אלינה שפייזמן: הנתונים שחניתה קושר הציגה הראו בפרוש קשיים שקשורים למשרד הרווחה.
אלינה שפייזמן: הייתי שמחה לשמוע מה למשרד הרווחה יש לומר מבחינת המדיניות.
ליה שמטוב: זה נכון.
דנה גורדון: הם הוזמנו, והם מצאו לנכון שלא לבוא.
אבי מספין: שלום לכולם, אני מהאגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה.
אבי מספין: אני מצטרף לברכות לדוקטור יצחק קדמן.
אבי מספין: אני חשוב שאם משתמשים בדוח שמופק מדי שנה בעצם מונעים במקרה הגרוע את הרצח הבא.
אבי מספין: לצערי לא תמיד עושים שימוש בדוח הזה, הוא דוח מקיף לא רק על עולים חדשים אלא גם בנושא בני הנוער בכלל.
אבי מספין: ראינו בנתונים שיש לא מעט בעיות בטיפול ובסיוע לתלמידים עולים.
אבי מספין: בדוח מופיעות תכניות רבות של גופים שעוסקים בפועל כדי לצמצם את תופעת בני הנוער והילדים בסיכון.
אבי מספין: אבל הדוח לא נמצא על סדר היום של הממשלה, אולי בגלל שהנושא הבטחוני והמדיני חשובים יותר מהנושא החברתי שהוא פצצה מתקתקת.
ליה שמטוב: הממשלה הנוכחית היא ממשלה חברתית.
אבי מספין: ימים יגידו.
אבי מספין: אני מבקש להדגיש את הנושא של בני הנוער והילדים בסיכון, ובכללם ילדים יוצאי אתיופיה, יש לקחת את זה כאג'נדה של הממשלה תוך שימוש בדוח המקיף של המועצה לשלום הילד ובאמצעותו לפעול להקמה או למימוש של תכנית לאומיות.
אבי מספין: הוזכרה כאן על ידי שרה כהן התכנית הלאומית לנוער ולילדים בסיכון.
אבי מספין: נדמה לי שיש למעלה מארבע מאות תכניות שמתוכם יש תכניות רבות שקשורת לנושא.
אבי מספין: רבות מהתכניות הן למען תלמידים עולים.
אבי מספין: אבל בשורה התחתונה מי שצריך לבחור את התכניות זו הרשות המקומית עצמה.
אבי מספין: לדעתי, צריכה להיות מדיניות של משרדי הממשלה במקומות או בערים ששם האוכלוסייה של עולים גדולה ולבחור את התכניות הקשורות לתלמידים עולים.
אבי מספין: הנושא של עיר ללא אלימות הוא נושא שהתחיל באילת ולשמחתנו הוא מיושם בערים אחרות, אבל עדיין לא במקומות שישנה אוכלוסיה של עולים חדשים.
אבי מספין: אנחנו נחכה לדוח בשנה הבאה.
אבי מספין: אני שלוש שנים בתחום, לצערי אנחנו חוזרים תמיד על אותם דברים.
אבי מספין: אני מבקש לחזק את דבריו של דוקטור יצחק קדמן על החשיבות של אנשי מקצוע מקרב העולים שעובדים במערכת החינוך.
אבי מספין: אנחנו באגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה, ניסנו לקדם בשנה שעברה ולהכפיל את מספר העובדים יוצאי אתיופיה, היו שישים מורים יוצאי אתיופיה במערכת החינוך וביקשנו להגדיל כי ראינו שבמקומות שיש מורים יוצאי אתיופיה זה נותן מצד אחד גאווה לתלמידים עצמם, זה גורם שמשפיע על איפוק התלמידים, וזה גם עושה רושם על התלמידים הוותיקים בארץ –ההתייחסות שלהם לתלמידים עולים ובכלל לאוכלוסיית העולים עצמם היא חיובית יותר.
אבי מספין: זה מוריד את הדעות קדומות כי הימצאותו של מורה יוצא אתיופיה או יוצא ברית המועצות לשעבר כנראה גורמת להשפעה חיובית בהתייחסות לעולים.
אבי מספין: נעשו אכן מאמצים ומספר המורים גדל למאה ועשרה.
אבי מספין: לדעתי זה עדיין לא מספיק ויש מקום גם לאנשי מקצוע בתחומים אחרים.
אבי מספין: אני מבקש להתייחס לירידה המבורכת ברמת הפשיעה.
אבי מספין: לשמחתי הנתונים מראים ירידה אבל בפועל אין ירידה, אם אנחנו מדברים על התקופה של 2005, 2006 זו הייתה תקופה של מלחמת לבנון השנייה, שמטבע הדברים הייתה פחות באכיפה.
אבי מספין: אבל יחד עם זאת אני חייב לציין שאנחנו עובדים בצורה טובה גם עם משטרת ישראל וגם עם המשרד לבטחון הפנים וגם עם משרד הקליטה ומשרד החינוך.
אבי מספין: יש שיתוף פעולה מאוד מאוד חשוב.
אבי מספין: לדעתנו, חייבת להיות מטריה של מדיניות הממשלה שתהייה כוללת ותיתן גושפנקה.
גלית זיו: אני שייכת למחלקת הנוער במשטרה.
גלית זיו: כמו שהוצגו כאן הנתונים בנוגע למעורבות של בני נוער עולים בפשיעה הפלילית.
גלית זיו: אנחנו רואים שעד שנת 2008 הייתה לנו ירידה בסך כל הפשיעה שלהם.
גלית זיו: הייתה ירידה במעורבות בני הנוער העולים.
גלית זיו: זה צוין כאן בשמחה גדולה אבל אני רוצה להציג את הנתונים של החציון הראשון של שנת 2009.
גלית זיו: אם אנחנו משווים את הנתונים האלה לחציון הראשון של שנת 2008, אנחנו מוצאים שמגמת הירידה שהייתה כמעט ארבע שנים החל משנת 2004 לצערנו מסתיימת בשנת 2008, היא משתנה ואנחנו רואים בחציון של 2009 שישנה עלייה קטנה, אומנם קטנה אבל זו עלייה במעורבות של בני נוער עולה בפשיעה.
גלית זיו: העלייה הזאת זה לא משהו שמלמד שכן כך תסתיים השנה ויתכן שישנם כל מיני גורמים שמשפיעים על ביצוע עבירות אצל בני הנוער העולה.
גלית זיו: אני מבקשת לומר איך אנחנו, בלשי הנוער וחוקרי השטח רואים את התמונה.
גלית זיו: הוצגו כאן הנתונים הטיפוליים, החברתיים, הנשירה של בני הנוער העולה.
גלית זיו: צריך להבין שאנחנו רואים אותם אחר כך אם הם לא בבתי הספר או במסגרות החינוך השונות הם נמצאים ברחובות.
גלית זיו: הם לא יושבים בבית וצופים בטלוויזיה, הם נמצאים ברחובות.
גלית זיו: ברחובות אנחנו מסתובבים ואנחנו רואים אותם.
גלית זיו: ברחובות כיודע לא תמיד יושבים רגל על רגל ושותים קוקה קולה ובהרבה מאוד מהמקרים עושים דברים שהם בגדר עבירה פלילית, דברים שנובעים או משעמום או מפיתויים שגוררים לכל מיני סיטואציות שגורמות להן לבצע עבירות פליליות.
גלית זיו: נער לא נמצא באיזו מסגרת, כזו או אחרת, אנחנו מזהים ככשל כי בסופו של דבר סביר להניח שברוב המקרים הם מגיעים גם לכדי ביצוע עבירה פלילית.
גלית זיו: בהמשך למה שנאמר על ידי שרה כהן, אחד הדברים העיקריים שאנחנו רואים כשנער עולה הגיע למצב, ומאיזו סיבה הוא כבר ביצע עבירה פלילית, בתום החקירה הפלילית אנחנו מזהים קושי או חולשה שכאשר מסתיימת החקירה הפלילית והנער מופנה לטיפול שירות המבחן לנוער, אין כאן נציגים של משרד הרווחה שיוכלו להתייחס, לוקח זמן עד שקצין המבחן מזמן אותו לטיפול ולפעמים עובר פרק זמן ארוך מאוד, אולי בגלל העומסים שקשורים למשרד הרווחה.
גלית זיו: נוצר מצב כשנער שביצע עבירה פלילית, ובטח ובטח כשמדובר בנער עולה שצריך סיוע יותר מוגבר בטיפול שלו ובמשפחה התומכת, נוצר פער מאוד גדול עד שהוא זוכה לקבל את הטיפול הזה.
גלית זיו: אנחנו יודעים כשהנער ובני משפחתו יוצאים מחדרי החקירות במשטרה הם לא תמיד יודעים למי לפנות, לא תמיד הם יודעים למי להתקשר.
גלית זיו: הם עומדים אילמים נוכח המציאות הקשה וחוזרים הביתה, בבית כשהם רואים שעובר פרק זמן גדול עד שמזמנים אותם לטיפול או עד שמישהו פונה אליהם.
גלית זיו: הסיטואציה הזאת היא מאוד בעייתית ולכן הרבה נערים חוזרים שוב לבצע עבירות.
גלית זיו: כדי להתגבר על המצב הזה פותחה תכנית "סיכויים", ששרה כהן ציינה, התכנית פותחה יחד עם שותפים של משרד הקליטה ואחרים.
גלית זיו: אנחנו פה רואים כשל, אם נער מגיע ואני לא מדברת על טרום ביצוע העבירה הפלילית, הוא הגיע לביצוע עבירה פלילית יש צורך שיהיה גורם מרכזי שייקח אותו ויטפל בו ובמשפחה שלו, אחרת הוא יחזור אלינו שוב.
גלית זיו: לצערי אין היום אחידות בין כל משרדי ממשלה בהגדרה מיהו עולה חדש, מיהו נער עולה.
גלית זיו: מה שעשה נכון גם משרד הקליטה וגם המועצה לשלום הילד בשנתון, הם ציינו במפורש תחת כל פרק של הנתונים, שהם קיבלו את הנתונים הסטטיסטיים הם ראשית ניסו להשוות מהי ההגדרה הבסיסית שמתייחסת לנער עולה.
גלית זיו: משטרת ישראל מתייחסת לנוער עולה כמי שעלה לארץ משנת 1990 ולא ילד שנולד כאן.
גלית זיו: ילדים שנולדו כאן
גלית זיו: בארץ למשפחות עולות אינם מוגדרים אצלנו, על פי הסטטיסטיקה הפלילית, כנוער עולה.
גלית זיו: זו נקודה מרכזית והיא גם מופיעה בגדול לפני הנתונים שהוצגו פה מהשנתון.
ליה שמטוב: בהקשר למה שאמרת, היום ב"ידיעות אחרונות" הייתה כתבה על ילד מנצרת עילית שהוא צייר גרפיטי, הפקחים ראו אותו ובמקום להעניש אותו הם נתנו לו קיר שצייר עליו, התברר שהוא ממשפחה ענייה, האמא שלו חד הורית ומתקיימת בקצבת ביטוח לאומי.
ליה שמטוב: בכתבה צוין שהרשות תאפשר לו לצייר בהתנדבות.
ליה שמטוב: אם כבר עוזרים צריך לעזור קצת למשפחה.
ליה שמטוב: זה מעשה טוב שלא מענישים אותו ונותנים לו אפשרות.
שרה כהן: אחד הדברים בתכנית אישית לנער, לנער ומשפחתו, שיחד איתו בונים איזה מסלול של התקדמות אישית ומתייחסים לצרכים שלו, אבל גם חלק מהעניין זה תרומה לקהילה.
שרה כהן: לדוגמה אם שרפת גן ילדים אז עכשיו תלך לצבוע.
שרה כהן: זה בדיוק כדי לנתב את אותן התנהגויות שיכולות להיות התנהגויות הרסניות לכיוונים חיוביים.
יעקב פוליקוביץ: אני מברך על הישיבה.
יעקב פוליקוביץ: שמי דוקטור יעקב פוליקוביץ מנהל היחידה לבריאות הנפש במשרד הבריאות.
יעקב פוליקוביץ: אני רציתי להתייחס לנתונים לגבי בני נוער עולים עם הפרעות פסיכיאטריות.
יעקב פוליקוביץ: ראשית אני מבקש לציין שאנחנו מתייחסים לעולים כילידי מדינות אחרות, כלומר הם לא ילידי ישראל שנולדו למשפחות עולים, אלא רק ילידי מדינות אחרות.
יעקב פוליקוביץ: אני רוצה לציין, בשמחה, שהנתונים העדכניים שעומדים לרשותנו במערך האשפוז הפסיכיאטרי במדינת ישראל של ילדים ונוער, אני מציין שאני מתייחס לגילאי עד שמונה עשרה,הגלאים שאנחנו מתעסקים איתם באשפוז הם בדרך כלל לא לפני גיל שש.
יעקב פוליקוביץ: אנחנו רואים מגמה בולטת של ירידה במספר הילדים המאושפזים בקרב העולים.
יעקב פוליקוביץ: בשנת 2005 אחוז המתאשפזים היה 25.4%, ציינת שבשנת 2007 או בשנת 2006 23%, אצלי הנתון הוא 26%.
יעקב פוליקוביץ: אבל ב- 2008 אנחנו מדברים על 18.7%, יש לנו קו ירידה בולט והוא משמח.
יצחק קדמן: וזה עדיין גבוה מחלקם באוכלוסייה.
יעקב פוליקוביץ: עדיין גבוה מחלקם באוכלוסייה, יצחק קדמן אתה, מה שנקרא, נוטה לקלקל את החגיגה, אכן זה נכון שמספרם גבוה מחלקם באוכלוסייה.
יעקב פוליקוביץ: אבל המגמה היא מגמת ירידה.
יעקב פוליקוביץ: אני לא רוצה לעוור אף אחד, ברור לכולנו שיש ירידה בגל העלייה וכתוצאה מזה פחות עולים חדשים מגיעים ולכן גם הנתון יורד, והצעירים שהגיעו גדלו ועברו את גיל שמונה עשרה והם מתאשפזים במחלקות הנוער.
יעקב פוליקוביץ: אני לא מעוות את הנתונים.
ליה שמטוב: ומהי הגדרת עולים?
יעקב פוליקוביץ: הגדרת עולים היא ילידי מדינות אחרות, לא ישראלים, יש לנו הגדרה לילדי ישראל והגדרה לילדי מדינות אחרות.
יעקב פוליקוביץ: יש לנו גם חלוקה של מדינות אבל יש את ילידי הארץ ויש את ילידי חוץ לארץ.
ליה שמטוב: אם הוא הגיע בשנת 1988?
יעקב פוליקוביץ: הוא כבר לא ילד.
יעקב פוליקוביץ: הנתונים הם עד גיל שמונה עשרה.
יעקב פוליקוביץ: המחלקות נפרדות לקטינים עד גיל שמונה עשרה.
יעקב פוליקוביץ: אני מבין שרוב הדיון הוא סביב נושא החינוך וכדומה, אבל חשוב היה לתת את הנתון הזה.
משה דקלו: קשה לומר עד כמה משרד החינוך מערב את נושא העולים החדשים כמעט בכל פעולה שהוא עושה, קשה לומר שהאגף שלנו, עם האיש האחד ועם האמירה של תקן אחד או כמה שזה יהיה, זה בדיוק הפורמט שאנחנו מבצעים את העבודה הזאת.
משה דקלו: אנחנו עסוקים, ממש, בכל אחת מהפעולות שלנו בשילוב העולים.
משה דקלו: בתוך העבודה שלנו בנושא הפנימיות יש היום אחוזים מיוחדים רק לעולים, ואחוזים מיוחדים רק לבני העדה האתיופית.
משה דקלו: הקונספט הוא שאנחנו שוזרים בכל דבר את הטיפול בעולים החדשים ובקידומם.
משה דקלו: אני עסוק בשבוע האחרון, בהפעלת קבוצות קדם "עתידים" בקרב בני העולים.
משה דקלו: הפרויקט של "עתידים" עליו שמעתם בוודאי, ואני האחראי עליו במשרד החינוך.
משה דקלו: אנחנו ממש לוקחים את כל הנושא הזה לידיים בתקציב שלנו.
משה דקלו: צריך לומר שיש חמישים מיליון שקל שעות תגבור בסל השעות שלנו שכולו מיועד לתלמידים עולים.
משה דקלו: זה לא עניין של מה בכך, זו כמות עצומה גם של כסף.
משה דקלו: כולנו מבינים שבעיית השפה היא הבעיה המרכזית ולכן בשנת הלימודים תש"ע אנחנו מפעילים את תכנית הלימודים החדשה בשפה העברית.
משה דקלו: תכנית לימודים חדשה.
משה דקלו: פתחנו כבר ואנחנו עומדים לסיים את הכלים לאבחון קשיים לימודיים בקרב ילדים עולים.
משה דקלו: אני מאוד מברך על הדוח הזה כי הוא שם את העולים, באמת הוא שם אותם בפוקוס.
משה דקלו: כשאתם במשרד הקליטה עושים עבודה יחד עם מכון ברוקדייל, מן הראוי להסתכל מה קורה בעולם בנושא קליטת אנשים, מה עם פער השפה.
משה דקלו: פער שאתה כמהגר, כשאתה מגיע כעולה חדש לארץ חדשה, שפה חדשה, אתה לא מוצא את המכולת, זאת אומרת שהקליטה קשה.
משה דקלו: צריך לבחון במחקר באילו כלים משתמשים במדינות אחרות לכל מיני ווריאנטים של תופעות באוכלוסייה.
משה דקלו: בנוגע לבגרויות – אני בקשתי לצורך הדיון הזה ניתוח מיוחד בנושא הבגרויות.
משה דקלו: תלמידים הזכאים לתנאים של הבחנות של עולים חדשים בשנת תשס"ח.
משה דקלו: אתם זוכרים שהמנהל הכללי שלנו הציג לפני שבועיים את אחוז הזכאים בכלל הארץ, זכאים 5,376 להבחן לפי תנאי עולים.
משה דקלו: נגשו 89%.
משה דקלו: אני משווה את זה לכלל הילדים היהודים, זה 90.6%, זאת אומרת שזה מתקרב.
משה דקלו: אבל, אחוז הזכאים לבגרות הוא 52.68%, אם אני משווה את זה לשנת תשס"ז, אני לא יכול ללכת אחורנית, בתשס"ז היו לנו 51.5%, כלומר עלינו ב- 1.18%.
ליה שמטוב: בכלל הילדים?
יחיאל שילה: מדובר כרגע על עולים.
אילנה שפייזמן: איכותי, זה אומר שזה מאפשר קליטה יותר טובה.
משה דקלו: את מבקשת ממני נתון שעדיין לא הספקנו לעבד אותו.
משה דקלו: בקשתי לצורך הדיון הזה ניתוח מיוחד, הניתוח הזה הוא לצורך הדיון.
משה דקלו: בגרות איכותית זו שאלה של הגדרה.
משה דקלו: אם תגדירי פיסיקה או ביולוגיה כאיכותי - - -
אילנה שפייזמן: לא, לא.
אילנה שפייזמן: בגרות שמאפשרת להגיש מועמדות לאוניברסיטה.
משה דקלו: סליחה, אבל זו לא בגרות איכותית, אלא זו בגרות עם ארבע יחידות לימוד באנגלית, המילה איכותית היא פרובלמאטית.
משה דקלו: בואי נדייק בטרמינולוגיה.
משה דקלו: לא הבאתי את הנתון הזה, משום שהמחשב שלנו והצוותים עדיין עובדים.
יצחק קדמן: כמה זה בהשוואה לאוכלוסייה היהודית הכללית?
משה דקלו: אני מגיע לזה.
משה דקלו: בהשוואה למגזר היהודי ללא עולים – 60.47%, זאת אומרת שיש לנו דרך ארוכה כדי להדביק את הפער הזה.
משה דקלו: זו לא עבודה של מה בכך, זו עבודה רבה מאוד.
משה דקלו: אני מבקש לומר משהו בנוגע לנשירה שזה נושא חשוב, גם פה עשיתי הרצה מיוחדת במחשב לצורך הדיון.
משה דקלו: אני יכול לומר שבשנת תשס"ט יש לנו מחוץ למערכת: ילדים ילידי אתיופיה – 121 ילדים, וזה מפולח לפי ישובים.
משה דקלו: וזה לא מופיע במפה.
משה דקלו: מברית המועצות לשעבר מחוץ למערכת – 746 ילדים.
משה דקלו: זה נושא מטריד, נושא עליו דיברת קודם, הם בחוץ, ואיפה הם נמצאים כי הם לא במקום הנכון.
משה דקלו: זה בהחלט נושא מטריד והוא יכנס לתכנית העבודה שלנו שאותה נציג בחודש ספטמבר.
משה דקלו: אני מסכם, יש לנו את כל הניתוחים ואנחנו עדיין מעבדים את הנתונים של תשס"ח.
משה דקלו: כעת אנחנו עוברים לעבוד לפי מקצועות ולבחון איפה אנחנו צריכים להיכנס ולסייע לילדים שלנו.
מיכאל ידוביצקי: אני עומד בראש החטיבה לחינוך דוברי רוסית בסוכנות היהודית.
מיכאל ידוביצקי: לפני שאני אגיע לסוכנות אני מבקש להתייחס לנושא בכובע האחר שלי כמי שעוסק דווקא בנושא של שילוב תלמידים עולים במערכת החינוך הישראלית לאורך שנים רבות.
מיכאל ידוביצקי: אני חייב לומר שעל בסיס השנים האלה אני יוכל כעת לומר שיש לי רגרסיה בדיון הזה, כי גם לפני חמש שנים ולפני שבע שנים, ולפני עשר שנים הוצגו בפני וועדת העלייה והקליטה נתונים מאוד מאוד דומים, דומים עד דמעות.
מיכאל ידוביצקי: שרה כהן ערכה, אם איני טועה, כנס "מסיכון לסיכוי", וסוזי בן ברוך שאז הייתה אחראית בנושאים האלה.
מיכאל ידוביצקי: אני כמעט לפני עשר קראתי ספר על שילוב ילדים עולים שהנתונים שהצגתי משם דומים מאוד לנתונים שדוקטור יצחק קדמן הציג היום בפתיח הישיבה.
מיכאל ידוביצקי: כפי שנאמר, גם על ידי אלי זרחי וגם על ידי אחרים, יש הרבה מאוד מודלים מוצלחים ברמה הנקודתית, אפשר לקחת אותם, אפשר להריץ אותם, לנצל אותם, לבנות על בסיסם איזו מדיניות כוללת, אבל זה לא קורה.
מיכאל ידוביצקי: ברור שהצטרפותו של ילד עולה למוסד חינוכי זה מהפך בהוויה של כל המוסד, זה לא שינוי תוספתי, זה לא עוד ילד או עוד קבוצת ילדים שמצטרפים למוסד הזה.
מיכאל ידוביצקי: זה שונה מהותי בגלל השוני הלשוני, החברתי, התרבותי, הלימודי שמאפיין את המפגש הזה.
מיכאל ידוביצקי: כדי שהשוני הזה יקבל מענה, זה צריך להיות מעניינה של המערכת.
מיכאל ידוביצקי: ראשית בראש מעייניו של מנהל בית הספר, כי זו הזירה המרכזית, אבל גם במערכת כולה.
מיכאל ידוביצקי: לצערי הרב, לדעתי, זה לא שם.
מיכאל ידוביצקי: כשנשאלה כאן השאלה כמה מגשרים דוברי רוסית או דוברי אמהרית יש במערכת החינוך, כמה מומחים בתחומים אחרים מטפלים בנושא הזה, אני הייתי מוסיף לשאלה הזאת שאלה נוספת, כמה מנהלי בתי ספר דוברי רוסית, או דוברי אמהרית, או עולים בכלל, או כאלה שאינם עולים אבל מזוהים ככאלה שהנושא מטריד אותם, חשוב להם, כמה מנהלים כאלה יש?
מיכאל ידוביצקי: אני חושב שאנחנו נגיע למספרים מאוד מאוד זניחים מתוך כ- 3,000 מנהלי בתי ספר.
מיכאל ידוביצקי: אני גם אשאל כמה פקידים בכירים, כמה מומחים בכירים, לדעתי לא צריך את שתי הידיים ותספיק לנו יד אחת.
מיכאל ידוביצקי: נכון שיש תכנית לימודים חדשה במשרד החינוך להנחלת העברית.
מיכאל ידוביצקי: אבל אנחנו יודעים שתכנית לימודים היא פקטור, זו לא חוברת של עקרונות של מה שיש, אלא ספר לימוד, וספר הלימוד לא התחלף.
מיכאל ידוביצקי: אני בכל זאת רוצה לומר משהו בכובע של הסוכנות היהודית, במסגרת המחלקה לחינוך קיימת חטיבה שמתמחה בדוברי רוסית, היא לא מתמחה בכל האוכלוסיות של העולים אבל היא כן מתמחה בדוברי רוסית.
מיכאל ידוביצקי: אנחנו מקיימים מפעלים גדולים מאוד בחוץ לארץ, חבל שהניסיון הזה, הניסיון שמוכר ליושבת הראש.
ליה שמטוב: אנחנו כבר דיברנו על זה בוועדות שלנו.
מיכאל ידוביצקי: ממש ברגעים אלה 5,000 ילדים יהודים נמצאים במחנות קיץ של הסוכנות היהודית בחבר העמים.
מיכאל ידוביצקי: אנחנו נשמח להעמיד את הידע, יש לנו צוות יחסית גדול שכולו דובר רוסית, אנחנו נשמח להעמיד את הניסיון הזה לטובת מערכת חינוך הישראלית.
מיכאל ידוביצקי: יש לנו אקספרטיזה מוכחת בתחום החינוך.
שרי פייר: דוקטור שרי פייר, אני מנהלת תחום חינוך באגף קליטה בקהילה.
שרי פייר: אני מבקשת להציג בקצרה אופציות שאנחנו נותנים לתלמידים עולים במסגרת החינוך הבלתי פורמלי.
שרי פייר: אנחנו נותנים תכנית שמכונה אצלנו "פלא" – פעילות לימודית אחרת, צל"ש – צורת לימוד שונה, או "אופק לבגרות", אנחנו עושים את זה בפריסה יישובית, בישובים שיש בהם ריכוזי עולים גדולים.
שרי פייר: אני מבקשת לדבר בנושא של הזכאות לבגרות, וגם מבלי להיכנס לבגרות אוניברסיטאית, אם אנחנו מסתכלים בממוצע על שיעור זכאות לבגרות בקרב יוצאי אתיופיה שעומד בגדול על 37%, הרי שבתכנית אופק הגענו ל- 75% זכאות לבגרות, לטעמי זה הישג מאוד יפה.
שרי פייר: במקביל בשנת 2008 מתוך סך התמיכות שאנחנו נותנים לפי סעיף 3א', מתוך 4,500 מיליון הקצנו 42% לחינוך בלתי פורמלי.
שרי פייר: כשאנחנו נכנסים לתכניות האלה אנחנו בהחלט רואים תוצאות יפות.
ליה שמטוב: הרשויות שאת מדברת עליהן, גם משתתפות בתקצוב?
שרי פייר: בוודאי.
שרי פייר: בנוסף למה שציינתי כעת במסגרת התכניות שמניתי, מחודש ינואר עד חודש יוני השתתפו כמעט 4,000 ילדים, יש לנו גם באמצעות הרשויות את תכנית צל"ש – צורת לימוד שונה, אותה אנחנו מפעילים דרך הרשויות עם matching , חלק אנחנו מעבירים לרשויות ובחלק אנחנו עושים תכניות משולבות.
יחיאל שילה: אני מבקש לציין שתי תכניות שתכנסנה כבר בשנת תש"ע, תכנית השר והמנהל הכללי, תכנית חדשה שכל ילד במדינת ישראל, ואני מניח שגם הילדים העולים יזכו.
יחיאל שילה: כל הילדים שעולים בשנה הבאה לכיתה ז' יזכו לתוספת של שש שעות בשלושה מקצועות: במדעים, במתמטיקה ובעברית, שש שעות לכל תלמידי כיתה ז'.
יחיאל שילה: אני מניח שגם ילדי העולים יזכו בכך.
יחיאל שילה: תכנית נוספת שכבר קיימת, אני מאמין שתכנית אופק חדש שאמורה לתת לכלל המערכת בקידום התלמידים, גם הילדים העולים יקבלו פוקוס בתכנית זו.
ליה שמטוב: תודה, אנחנו מסכמים את הדיון היום: הוועדה מבקשת שוב לברך את משרד הקליטה וגם לברך את המועצה לשלום הילד לפרסום השנתון המקיף בנושא ילדי עולים.
ליה שמטוב: כיושבת ראש הוועדה אני מאוד דואגת באופן אישי מהנתונים שהוצגו היום, על נתוני הנשירה הגבוהים ועל האחוזים הנמוכים של זכאי הבגרות.
ליה שמטוב: אני מבקשת להקריא את מסקנות הוועדה.
ליה שמטוב: הוועדה מודאגת מהבעיות הרבות בתחום קליטת ילדי העולים וקוראת לממשלה להגדיל באופן משמעותי את המשאבים לצורך שילוב ילדי עולים במערכת החינוך, תוך פיתוח תכניות סיוע מיוחדות לילדים העולים.
ליה שמטוב: הוועדה קוראת לכל משרדי הממשלה להכשיר ולשלב אנשי מקצוע מקרב עולים חדשים לצורך טיפול בילדים ובני נוער עולים.
ליה שמטוב: הוועדה קוראת לממשלה להקים וועדה בין משרדית להתמודדות עם בעיות ילדי עולים וילדים במשפחות העולים.
ליה שמטוב: שלום לכולם, אני מתכבדת לפתוח היום את ישיבת וועדת העלייה קליטה והתפוצות.
ליה שמטוב: זאת ישיבה ראשונה של המושב הראשון.
ליה שמטוב: אני מברכת את כל חברי הכנסת שהגיעו לוועדה.
ליה שמטוב: שיהיה מושב זה קל, ואנחנו נצליח להעביר הרבה דברים חיוביים, במיוחד לעולים חדשים.
מרינה סולודקין: את מאמינה בזה?
ליה שמטוב: בוודאי, יש לי יד קלה.
ליה שמטוב: אני רוצה גם לברך את כל הנוכחים שהגיעו אלינו, ואת שרת העלייה, חברת הכנסת סופה לנדבר.
ליה שמטוב: נושא הישיבה יהיה הסקירה של השרה לקליטת העלייה על פעילות המשרד, על תקציב המשרד.
ליה שמטוב: השנה אנחנו מציינים 20 שנה לעלייה ממדינות חבר העמים, עלייה גדולה.
ליה שמטוב: אני לא מכירה וגם אתם, כל כך הרבה מדינות שבזמן קצר הצליחו לקלוט מעל למיליון איש אצלנו במדינת ישראל.
ליה שמטוב: כאשר ביקרתי בדרום קוריאה, שם אמרו איך אתם מסוגלים כל כך הרבה אנשים לקלוט?
ליה שמטוב: המון אנשים בזמן כל כך קצר?
ליה שמטוב: הרבה מדינות צריכות לקחת מאיתנו דוגמה, וללמוד מאיתנו איך לקלוט את העולים.
ליה שמטוב: במשך 20 שנה אנחנו למדנו הרבה, שינינו הרבה, בוודאי שלא פשוט לקלוט את העולים.
ליה שמטוב: אנחנו משתדלים לעשות את התהליך שיהיה הרבה יותר קל.
ליה שמטוב: העלייה עשתה מהפך עצום בחיי מדינת ישראל, בשטח הכלכלי וגם בהיי-טק.
ליה שמטוב: איכות החיים בישראל עלה, בתחום הספורט, התרבות.
ליה שמטוב: יחד עם זאת, נשארו הרבה נושאים שאנחנו צריכים לטפל בהם - כמו למשל: בעיות דיור, בעיות של חד-הוריות, בעיות של הכרת הזכויות לכל פליטי השואה, נושא הגיור ועוד ועוד.
ליה שמטוב: היום נשמע את סקירת משרד הקליטה.
ליה שמטוב: אני רוצה להעביר את זכות הדיבור לשרת הקליטה, לחברת הכנסת סופה לנדבר.
סופה לנדבר: גברתי ליה שמטוב, יושבת ראש ועדת העלייה והקליטה, בכירים במשרד הקליטה, חברי כנסת, חברים בוועדה, עובדים למען קליטת עלייה, מתנדבים, ארגוני עולים, מי שנמצא היום כאן בוועדה.
סופה לנדבר: נמצא איתי מנכ"ל משרד הקליטה, מנהלי אגפים בכירים, ייעוץ משפטי, וכל מי שבמשרד הקליטה עובד למען מטרה מקודשת זאת.
סופה לנדבר: הפעילות שלי במשרד לקליטת עלייה התחיל באפריל בשנת 2009, כאשר התמניתי לתפקיד של שרת הקליטה.
סופה לנדבר: הפעילות בנושא קליטת עלייה לא חדש עבורי, פעלתי ופועלת במשך שנים רבות מאז שעליתי ארצה לפני 30 שנה.
סופה לנדבר: כל התפקידים הציבוריים שמילאתי עד כה, היו בנושא קליטת עלייה, אני מכירה היטב את הבעיה הזאת.