GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מוטי שקלאר: אם לא שומעים את רשת ג' אז ישראל תהיה מחוסרת תרבות, בעיניי, כי לא תהיה מוסיקה עברית, ומוסיקה היא זו ששומרת את התרבות הישראלית.
מוטי שקלאר: אז לכל תחנה ורשת יש חשיבות ומשמעות.
מוטי שקלאר: זה כמו ילדים, אני לא יכול לומר לך איזה ילד יותר טוב.
מוטי שקלאר: לרק"ע יש ערך חשוב, לרשת ג' חשובה ביותר.
מוטי שקלאר: לכן אנחנו גם משקיעים ברק"ע, זה לא שאני אומר שאת רק"ע אני שם במקום האחרון.
מוטי שקלאר: מרגע שהגיע התקציב אנחנו מנסים לנצל אותו עד תום.
מוטי שקלאר: מה שחשוב להבהיר זה שהכוונה טובה, הרצון טוב, הביצוע מנסה להיות מכסימלי, בהתאם למצב הקשה של רשות השידור.
מוטי שקלאר: יהיה יותר תקציב, אם יגיע עכשיו תקציב נוסף, אז נשים עוד משדרים.
מוטי שקלאר: תבינו, המצב של רשות השידור הוא שמדינת ישראל במשך שלוש שנים קיצצה 40% מהתקציב שלה, על דעת מכוון, וממשיכה מ-1 בינואר הקרוב להוריד כל שנה 5% מהתקציב.
מוטי שקלאר: זו לפחות ההודעה של האוצר, שב-2010 שוב ייגרעו 5% מהאגרה.
מוטי שקלאר: יש לזה תוצאות, אלא אם כן נקבל תקציב צבוע.
מוטי שקלאר: דרך אגב, כשאתם נתתם את התקציב לא נגענו בו לשוטף, גם כשלא השתמשנו בו.
מוטי שקלאר: הוא היה צבוע בצבע מסוים לטובת רק"ע, וגם כשהיינו בגירעון והיה חסר כסף לדברים אחרים לא נגענו בתקציב הזה.
מוטי שקלאר: זה לא שהשתמשנו בו לשוטף וחזרנו אליו.
ליה שמטוב: לא נגעתם בכסף הזה כי כשהעברנו את הכסף ב-2004 לא הבנו לאן הכסף הזה.
ליה שמטוב: עקב זה צבענו את החמישה מיליון במיוחד - - -
מרינה סולודקין: אחר כך מצאנו את הכסף, בעזרת הוועדה בראשות קולט אביטל.
מרינה סולודקין: בגלל שהכסף לא הלך לרק"ע.
מרינה סולודקין: מצאנו, החזרנו, אבל מה עם המשדרים אני עד היום לא יודעת.
מוטי שקלאר: אני מודה שאני לא יודע מה היה ב-2004, הגעתי לפה בסוף 2006.
מוטי שקלאר: מאז שהגיע איווט ליברמן בזמנו, שהעביר את התקציב, החלטנו שהכסף יהיה צבוע ולא נגענו.
ליה שמטוב: אז אתה יכול להסביר את המכתב שלך?
ליה שמטוב: אתה כותב שקניתם עשרה משדרים, ומצד שני הניצול של חמישה מיליון שקלים הוא בכלל - - -
מוטי שקלאר: יכול להיות שצריך היה להביא את סמנכ"ל הטכנולוגיה שיסביר.
מוטי שקלאר: לעצם העניין, אמרנו כל הזמן שאנחנו קונים משדרים והכסף הוא גם לאחזקתם.
ליה שמטוב: זה בסדר, אני מאמינה כי כתבת שקנית.
ליה שמטוב: לא בדקתי, לא ספרתי אותם.
ליה שמטוב: אבל בכל זאת, כשדוח כספי מגיע - - -
מוטי שקלאר: אני חושב ששמוליק יבהיר את התמונה.
ליה שמטוב: שמואל בן-צבי, בבקשה.
שמואל בן-צבי: תודה.
שמואל בן-צבי: רק"ע זה סיפור הצלחה, וזה הודות לזה שב-20 השנים האחרונות כולם מתגייסים כדי לסייע.
שמואל בן-צבי: אנחנו צריכים להבין שרק"ע פועלת במסגרת של רשות השידור, וחייבת למלא את הפונקציה שהיא נמצאת בתוכה.
שמואל בן-צבי: אגב, חמישה מיליון לא מצילים את המצב.
שמואל בן-צבי: חמישה מיליון משפרים - אם קודם רק"ע הייתה במצב הכי פחות טוב מכל הרשתות האחרות, עכשיו היא באותו מצב כמו כל הרשתות.
שמואל בן-צבי: יש מקומות מסוימים שלא שומעים, ומה שהושקע שיפר בהרבה מקומות את הקליטה.
שמואל בן-צבי: את יכולה לראות בתקציב שהוגש עכשיו שנשארו שני מיליון שקלים לתחזוקה.
שמואל בן-צבי: כלומר, שלושה מיליון מהכסף הצבוע היה למשדרים.
אופיר פינס-פז: מה התקציב של רק"ע בשנת 2009?
שמואל בן-צבי: התקציב כולו?
שמואל בן-צבי: אני חושב שזה כמה עשרות מיליונים.
אופיר פינס-פז: כמה עשרות מיליונים?
שמואל בן-צבי: כן.
שמואל בן-צבי: רק"ע משדרת ב-14 שפות.
שמואל בן-צבי: רק"ע זה לא רק רוסית, זה אמהרית, אנגלית, צרפתית – כל השפות הלועזיות.
מוטי שקלאר: אפילו רומנית.
אופיר פינס-פז: גם לחו"ל?
שמואל בן-צבי: גם לחו"ל.
שמואל בן-צבי: עכשיו, בגלל החוסר בתקציב, סגרנו את הגלים הקצרים, שגם זה עלה עשרות מיליונים.
אופיר פינס-פז: כולל לאיראן?
שמואל בן-צבי: איראן נשאר, זה סיפור בפני עצמו.
מוטי שקלאר: עד עכשיו זה נשאר, ב-2010 לא בטוח כי האוצר לא חושב שזה חשוב ולכן לא חושב להעביר כסף לעניין.
שמואל בן-צבי: אנחנו משדרים לחו"ל באמצעות האינטרנט.
שמואל בן-צבי: אגב, אני רוצה להתנצל – הייתי צריך לפתוח בזה – כי מנהל הרדיו לא יכול היה להגיע כי הוא בצוות המשא ומתן על הרפורמה.
אופיר פינס-פז: רק"ע ברפורמה?
שמואל בן-צבי: רק"ע היא חלק בלתי נפרד מ"קול ישראל", מרשות השידור.
שמואל בן-צבי: זה לא רדיו נפרד.
מוטי שקלאר: כל שמונה ערוצי הרדיו נשארים - - -
שמואל בן-צבי: היות שזה סיפור הצלחה והיות שכולנו נפגשנו כאן כדי לסייע, לשפר את רק"ע – דרך אגב, הכול חשוף.
שמואל בן-צבי: יכול להיות שיש אי הבנה בתקשורת, בדברים כאלה ואחרים.
שמואל בן-צבי: זה שלא קיבלתם ב-2005 מיד את הדוח למה נוצל הכסף, זה לא טוב.
שמואל בן-צבי: אנחנו, כרשות, לא בסדר מבחינה זאת שלא העברנו לכם מיד את הניצול אחרי השנה הראשונה.
שמואל בן-צבי: אבל יש כאן הכול.
שמואל בן-צבי: חמישה מיליון שקלים שיפרו בהרבה מאוד את העניין של ההאזנה.
שמואל בן-צבי: זה לא מספיק, לא שומעים.
שמואל בן-צבי: מבאר שבע ודרומה, עד אילת, לא שומעים אותנו בכלל.
שמואל בן-צבי: יש לנו פה מצגת - - -
מרינה סולודקין: אז האנשים מדימונה צודקים כשהם כותבים בדמעות.
שמואל בן-צבי: ודאי.
ליה שמטוב: סתם לא היו כותבים.
שמואל בן-צבי: הייתי נוכח בדיון שבו דובר על כך שבחמישה מיליון שקלים אנחנו קונים עשרה משדרים.
שמואל בן-צבי: האמת היא שלא עשינו שיעורי בית.
שמואל בן-צבי: חמישה מיליון זה כדי לקנות, צריך עוד שלושה מיליון כדי לתחזק.
שמואל בן-צבי: זאת אומרת, רשות השידור, מהתקציב שלה צריכה לתחזק את המשדרים שרוכשים בעוד שלושה מיליון.
שמואל בן-צבי: אף אחד לא ייתן לנו לעשות את זה מהתקציב, כי אין סעיף כזה.
שמואל בן-צבי: אז מה קורה?
שמואל בן-צבי: התקבלה החלטה ב-2005 לחלק את זה ולקנות חמישה משדרים כדי לשפר את השידור ושני מיליון להשאיר לתחזוקה.
מרינה סולודקין: אז עכשיו מבינים.
מרינה סולודקין: מעשרה משדרים שהבטיחו ירדו לחמישה.
שמואל בן-צבי: כן, מעשרה משדרים נשארו חמישה, פלוס תחזוקה, פלוס שיפור פה ושם של המשדרים שכבר קיימים אבל היו לגמרי total loss.
שמואל בן-צבי: דיברו על זה שיהיו עוד חמישה מיליון, אבל עכשיו לא מדברים על זה.
שמואל בן-צבי: אבל אם יהיו, לאן הם ילכו?
שמואל בן-צבי: חמישה מיליון הנוספים שיהיו עדיין לא יכסו - - -
אופיר פינס-פז: מאיפה יהיו?
שמואל בן-צבי: מההסכם הקואליציוני.
שמואל בן-צבי: ישראל ביתנו פעלה שיהיה הסכם קואליציוני שיגיעו עוד חמישה מיליון לרק"ע.
שמואל בן-צבי: לא מדברים על זה, אבל - - -
מרינה סולודקין: אנחנו כבר שמונה - - -
שמואל בן-צבי: חמישה מיליון זה למשדרים.
שמואל בן-צבי: יש עוד שלושה מיליון שהיו לשיפור התנאים של עבודת רק"ע.
אופיר פינס-פז: מה זה השלושה מיליון האלה?
אופיר פינס-פז: זה כסף ממשלתי או הסכם קואליציוני?
ליה שמטוב: הסכם קואליציוני.
שמואל בן-צבי: כל הכסף בא ממקור אחד.
אופיר פינס-פז: הסכם קואליציוני מישראל ביתנו.
מוטי שקלאר: לא בשנה זו, בשנה הקודמת.
ליה שמטוב: ב-2004.
שמואל בן-צבי: מ-2004 ועד היום.
שמואל בן-צבי: אני רוצה להגיד משהו, גם בשביל ההיסטוריה.
אופיר פינס-פז: זה לא רק ההסכם הקואליציוני של הממשלה הזאת.
ליה שמטוב: אנחנו מדברים עדיין על 2006.
מרינה סולודקין: אז כתבו שהכול בסדר.
מרינה סולודקין: במרץ קיבלתי מכתב שיש עשרה משדרים והכול בסדר.
שמואל בן-צבי: מתי?
מרינה סולודקין: יש לנו מכתב.
שמואל בן-צבי: מאיזה תאריך?
ליה שמטוב: 17 במרץ 2009.
שמואל בן-צבי: שקנינו עשרה משדרים?
ליה שמטוב: מוטי שקלאר, המנכ"ל, חתם.
שמואל בן-צבי: נבדוק את העניין הזה.
שמואל בן-צבי: יכול להיות – כמעט בטוח – שאני הטעיתי את מוטי שקלאר.
שמואל בן-צבי: יש פה מצגת שהכנתי אתמול במשך 12 שעות עם אגף ההנדסה.
שמואל בן-צבי: המצגת מראה בדיוק על מה מדובר, בדיוק כמה משדרים נרכשו, מה נשאר לתחזוקה ומה קורה.
שמואל בן-צבי: אני עצמי גם צריך לדווח בזמן ויותר מהר, ויש לי תמיד בתודעה שזה חמישה משדרים וככה זה באמת.
שמואל בן-צבי: אתם רואים את זה שחור על גבי לבן.
שמואל בן-צבי: רק"ע קמה הודות לראש הממשלה ב-1991.
שמואל בן-צבי: רק"ע התפתחה הודות לראש הממשלה שהיה ב-1992-1993 והלאה.
אופיר פינס-פז: אין להם שמות, לאנשים האלה?
שמואל בן-צבי: יצחק שמיר ויצחק רבין.
ליה שמטוב: גם הייתה מלחמת המפרץ ומזה הכול התחיל.
מרינה סולודקין: אפילו ב"ידיעות אחרונות" היה עמוד ברוסית בזמן מלחמת המפרץ.
שמואל בן-צבי: נכון.
שמואל בן-צבי: ב-1990-1991 הייתה העלייה הכי גדולה מכל השנים.
שמואל בן-צבי: אז התקבלה החלטה בממשלה ורק"ע קמה.
שמואל בן-צבי: למה אני אומר את זה?
שמואל בן-צבי: אנחנו כל הזמן משתפרים, זה הולך טוב, היו X אנשים, חלק כבר יצאו לגמלאות וקיבלנו חדשים.
שמואל בן-צבי: ומה נתן התקציב הנוסף, שהיה בעצם הצלה בשבילנו?
שמואל בן-צבי: קיבלנו עוד תשעה אנשים ועוד בן-אדם אחד.
ליה שמטוב: אתה מדבר על שני מיליון שקלים.
שמואל בן-צבי: לא, זה שלושה.
שמואל בן-צבי: קיבלנו שני מיליון ועוד 946,000.
שמואל בן-צבי: בסך הכול זה כמעט שלושה מיליון.
ליה שמטוב: זה נכון, אני פשוט לא רואה את 900,000 האלה.
שמואל בן-צבי: אראה לך.
שמואל בן-צבי: תדפדפי ותראי, ב-2007.
ליה שמטוב: נכון, אבל זו העברה.
שמואל בן-צבי: זה הכסף שהתקבל בנוסף לשני מיליון.
שמואל בן-צבי: מ-2004 התחלנו להעסיק אנשים.
שמואל בן-צבי: אגיד לכם את האמת, זו הייתה תרמית כזאת של כולכם, יחד אתנו.
מרינה סולודקין: אנחנו מדברים על משדרים ולא על סגל.
שמואל בן-צבי: זה השלושה מיליון, שתדעי לאן זה הולך.
שמואל בן-צבי: קיבלנו את האנשים האלה, ו-80% מהם זה לשידורים ברוסית.
שמואל בן-צבי: אבל גם הוספנו עוד חצי משרה באמהרית מהכסף הזה, ובוכרית וקצת הגדלנו לגרוזינית.
שמואל בן-צבי: זה פרוטות.
שמואל בן-צבי: עד שלא תתקבל החלטה לבטל את השידורים האלה אני חייב לקיים אותם, כי אני אחראי על כל השפות ברק"ע.
שמואל בן-צבי: הכסף כמעט נגמר עכשיו.
שמואל בן-צבי: איפה מוטי עכשיו?
ליה שמטוב: הוא עובד בעבודה ציבורית, אז כנראה יש לו - - - מה שהוא אמר, זה מתחת לכל ביקורת.
שמואל בן-צבי: אני מייצג את רשות השידור.
שמואל בן-צבי: עכשיו אנחנו מעסיקים את האנשים האלה על חשבון תקציב השידור.
ליה שמטוב: בסדר, אנחנו לא יכולים לממן אתכם בהסכם הקואליציוני לממן אתכם כל הזמן.
שמואל בן-צבי: לא צריך כל הזמן.
שמואל בן-צבי: בהסכם כתוב שכל עוד יש כסף נעסיק אותם, כשייגמר הכסף נצטרך להיפרד מהם.
שמואל בן-צבי: לא נפרדים מהם, משאירים אותם.
שמואל בן-צבי: אני רואה את זה כהישג של כולנו יחד.
שמואל בן-צבי: משדרים – האמת שאני עצמי לא מתמצא מה עלות המשדרים.
שמואל בן-צבי: זה הון תועפות.
שמואל בן-צבי: חמישה מיליון זה פשוט לא מספיק כדי לכסות את הכול.
שמואל בן-צבי: חמישה מיליון מספיקים למצב הנתון עכשיו.
ליה שמטוב: שמואל, עם כל החיבה אליך ולרשת רק"ע, אמרת עכשיו שכשהגעתם לוועדת הקליטה ב-2006 לא עשיתם שיעורי בית.
ליה שמטוב: ב-2007, לוועדת הכספים, עשיתם שיעורי בית.
ליה שמטוב: בפרוטוקול כתוב שאמרתם שלא מספיק חמישה מיליון שקלים, כי משדר אחד עולה חצי מיליון שקלים וחצי מיליון שקלים זה לתחזוקה ולכל הדברים מסביב.
שמואל בן-צבי: זה 70% בשביל לקנות ו-30% בשביל לתחזק.
מרינה סולודקין: זאת אומרת שכל יום, כמו פרח, נותנים מים למשדר?
שמואל בן-צבי: זה תחזוקה, כמו שאת משלמת ארנונה בבית.
ליה שמטוב: בסדר.
ליה שמטוב: ב-2007 עשיתם כבר שיעורי בית.
ליה שמטוב: כרגע אמרת שאתה לא יודע בדיוק כמה עולה משדר.
שמואל בן-צבי: זה כתוב פה, פשוט לא יכולתי להגיד לך בעל-פה.
שמואל בן-צבי: משדר אחד, כולל התקנה וציוד, בחצור עלה 542,000, תחזוקה זה 284,000.
שמואל בן-צבי: זאת אומרת משדר אחד – תלוי באיזה מקום, תלוי אם הקרקע שייכת לרשות השידור – עולה 700,000 – 800,000 שקלים, זה בחצור.
שמואל בן-צבי: בבאר שבע ובאשל זה כבר עולה יותר.
שמואל בן-צבי: אני משאיר לך את זה.
שמואל בן-צבי: באילת, למשל, אם סוף-סוף נגיע לשם, זה יותר זול.
שמואל בן-צבי: זה מה שדרוש ברגע שקונים משדר ומתקינים אותו.
שמואל בן-צבי: כפי שאת מבינה, אם היינו רוכשים הכול בחמישה מיליון, כל היתר - כפול שניים - היה צריך לתחזק.
שמואל בן-צבי: לרשות השידור אין סעיף תקציבי לזה.
שמואל בן-צבי: אני מדבר מנקודת מוצא של הישגים אדירים.
שמואל בן-צבי: בואו לא נהפוך את ההצלחה לאיזשהו דבר קודר.
שמואל בן-צבי: בסך הכול זה הולך בסדר.
שמואל בן-צבי: אני רוצה לדבר עוד דבר אחד, גברתי היושבת ראש, שהוא מאוד חשוב.
שמואל בן-צבי: אולי שהמידע יזרום לחברי הכנסת לא מאנשים אינטרסנטים, שהמידע שהם מעבירים אליכם לא אמין.
מרינה סולודקין: אתה מדבר על המכתב של מוטי שקלאר?
שמואל בן-צבי: לא.
שמואל בן-צבי: את יודעת טוב מאוד על מי אני מדבר.
שמואל בן-צבי: אני יודע טוב שכשאת מתראיינת, אז מי שמראיין אותך אומר: את יודעת באיזה תנאים אנחנו?
שמואל בן-צבי: את יודעת איך אנחנו סובלים?
מרינה סולודקין: אף פעם זה לא היה.
שמואל בן-צבי: שמעתי את זה בעצמי.
שמואל בן-צבי: המראיין אומר: תעזרי לנו.
מרינה סולודקין: הנה המכתבים של התושבים, שמדברים בדמעות וזעקה.
שמואל בן-צבי: אבל אנחנו ביחד, הרי אנחנו פה יושבים - - -
שמואל בן-צבי: אנחנו יושבים כדי שזה יצליח.
שמואל בן-צבי: אני מבין מה קורה.
שמואל בן-צבי: את מקבלת מידע ממקור אחד, מקור שני, מקור שלישי, את מצליבה את זה ומקבלת החלטה נכונה.
שמואל בן-צבי: הבעיה היא שהמידע שאת מקבלת מכל הצדדים לא בדוק, הוא אינטרסנטי.
מרינה סולודקין: אלה שבדימונה לא שומעים הם אינטרסנטים?
שמואל בן-צבי: לא על זה אני מדבר.
שמואל בן-צבי: אני מדבר על מה הולך הכסף, אני מדבר על זה שאת אמרת דבר מאוד חשוב – מבקר המדינה.
שמואל בן-צבי: את יודעת, לא מאיימים – או שעושים את זה או שלא עושים.
שמואל בן-צבי: לא צריך לאיים, כי זה לא יפחיד.
מרינה סולודקין: זה לא איום.
שמואל בן-צבי: זה היה איום.
מרינה סולודקין: בקדנציה הזאת אני בוועדה לביקורת המדינה ואני רואה שלמבקר יש say.
שמואל בן-צבי: את חברת כנסת ואני מנוע מלהתווכח באותה רמה, כי אני האורח שלך ואני לא יכול להרשות לעצמי להגיד יותר.
מרינה סולודקין: אנחנו לא מתווכחים.
מרינה סולודקין: אנחנו אומרים שהמכתב מה-17 במרץ היה לא נכון.
שמואל בן-צבי: העובדות מדברות בעד עצמן.
שמואל בן-צבי: מה שכתוב ומה שאת רואה – תבדקי את זה.
שמואל בן-צבי: כולנו נבדוק.
שמואל בן-צבי: אנחנו כל כך מצד אחד של המתרס, אני בטוח שיש לנו הרבה דברים לעשות ואנחנו מגדילים כל פעם את הטווחים שהם נקודתיים, שבהם צריך לשמוע אותנו.
שמואל בן-צבי: צריך היה לקבל החלטה איפה ישמעו אותנו יותר טוב, באזור תל-אביב או באילת.
שמואל בן-צבי: ההחלטה הייתה קודם כול לחזק את אזור תל-אביב, כי הכמות של המאזינים באזור תל-אביב הרבה יותר גדולה מאשר באילת.
שמואל בן-צבי: אבל אין שני בחשיבות לשידורים שלנו באילת, ולא שומעים אותנו.
שמואל בן-צבי: בואו ננסה ללכת לעניין הבונה, שתהיה הבנה.
שמואל בן-צבי: הרי כל פעם היו ויכוחים בוועדת העלייה והקליטה, אבל בסופו של דבר זה הצליח, זה היה.
שמואל בן-צבי: אנחנו שידור ציבורי, זה לא רדיו פרטי, זה לא רדיו שיכול להיות מנוהל אפילו על-ידי מנהל מחלקה.
שמואל בן-צבי: מנהל מחלקה מחויב לעשות מה שרשות השידור דורשת ממנו.
שמואל בן-צבי: חברת הכנסת סולודקין, שנינו יודעים שהמידע זורם מכל הכיוונים.
שמואל בן-צבי: אני רוצה שאתם תקבלו את זה נקודתית.
שמואל בן-צבי: זה מקצועי, רק מקצועי.
שמואל בן-צבי: בפעם הבאה אנחנו יכולים להביא את ראש מחלקת ההנדסה - - -
מרינה סולודקין: רמזים אני לא מבינה.
שמואל בן-צבי: זה לא רמז.
שמואל בן-צבי: אני אומר בפה מלא ואת אומרת רמזים.
שמואל בן-צבי: אני יכול להגיד לך יותר ברור - - -
מרינה סולודקין: זה מה שאומרים, שאנחנו לא מבינים.
שמואל בן-צבי: לא, לא, את מבינה טוב מאוד.
שמואל בן-צבי: את אומרת שאת לא מבינה.
מרינה סולודקין: בכלל אני לא מבינה.
מרינה סולודקין: את מבינה את זה, גברתי היושבת-ראש?
שמואל בן-צבי: אם את לא מבינה, גם חברי הכנסת לא מבינים.
שמואל בן-צבי: זה בסדר, אבל אני יודע שכן מבינים, בתוך תוכם.
שמואל בן-צבי: ולכן אני רוצה להגיד בפה מלא, בלי רמזים - - -
מרינה סולודקין: אולי הם לא כאן, אלה שמבינים.
מרינה סולודקין: כי אנחנו לא מבינים.
מוטי שקלאר: בואו נקרא לילד בשמו.
מוטי שקלאר: הסימביוזה הקיימת בין רשות השידור, שצריך להיות גוף עצמאי, לבין הכנסת היא סימביוזה ידועה.
מוטי שקלאר: יכול להיות שזה בלתי נמנע, אבל זה קיים.
מוטי שקלאר: חלק גדול מהאינפורמציה מוזנת דרך עובדים שמסתובבים פה, מראיינים, מדברים עם הפוליטיקאים ואומרים להם את דעתם – מי כן טוב ומה לא טוב - - -
מרינה סולודקין: אדוני, אתה טועה.
מרינה סולודקין: אני מאוד מבקשת להדגיש לפרוטוקול שגם רמזים - - -
שמואל בן-צבי: זה לא רמזים.
שמואל בן-צבי: אמרתי בפה מלא.
מרינה סולודקין: אני ניזונה מהמכתבים של הציבור שאני מקבלת.
מרינה סולודקין: בלי עין הרע, אלפים בשנה.
שמואל בן-צבי: הציבור זה גם אנחנו.
שמואל בן-צבי: אנחנו גם מקבלים את המכתבים האלה.
מרינה סולודקין: אני אומרת לך דימונה, ואתה אומר מישהו - - -
מוטי שקלאר: גם.
ליה שמטוב: אז אתם צריכים לעשות סדר אצל העובדים אצלכם.
שמואל בן-צבי: עכשיו את צודקת.
שמואל בן-צבי: אבל אם את, יושבת-ראש ועדת העלייה והקליטה, מזמינה לישיבה את מנכ"ל רשות השידור ואת מנהל רשות השידור, וזה בסדר, אבל מנהל הרדיו לא יודע שמזמינים עוד אנשים, שאנחנו אפילו לא יודעים שהזמינו אותם - זה חוסר סדר אצלנו.
מרינה סולודקין: את מי?
מרינה סולודקין: אנחנו לא יודעים על מי - - -
שמואל בן-צבי: יוסף אוסביצקי – הוא לא אשם בזה, הוא אצלי רכז המערכת – קיבל הזמנה לבוא לישיבה הזו.
שמואל בן-צבי: לא המנכ"ל ולא אני הזמנו אותו.
דנה גורדון: הודיעו לי הבוקר שהוא מגיע.
דנה גורדון: לא ידענו על קיומו.
שמואל בן-צבי: מי הודיע?
דנה גורדון: מרשות השידור.
שמואל בן-צבי: מי מרשות השידור?
ליה שמטוב: זה סדר אצלכם.
ליה שמטוב: אם מצלצלים אלינו ואומרים אז אנחנו לא יודעים.
ליה שמטוב: היינו צריכים להגיד לא, אל תגיע?
שמואל בן-צבי: רק תשאלו מי הודיע.
שמואל בן-צבי: אין סדר אצלנו, בסדר.
שמואל בן-צבי: אבל תבררו מי הודיע, זה הכול.
שמואל בן-צבי: אם העובד שלי יגיד ששמואל לא בסדר, אנחנו רוצים לשלוח מישהו אחר שיאזן אותו, אז הבן-אדם בא - - -
מרינה סולודקין: יש לכם סיפור פנימי, אנחנו לא קשורים ואנחנו דוחים את כל הסיפור, בגלל שזאת שערורייה.
שמואל בן-צבי: חברת הכנסת סולודקין, אני רוצה להגיד רק משפט אחד.
שמואל בן-צבי: את מקבלת הודעה מרשות השידור, מי נתן לך את ההודעה?
שמואל בן-צבי: זה סדר אצלנו או אצלכם?
מרינה סולודקין: מרדכי שקלאר.
שמואל בן-צבי: מרדכי שקלאר לא אמר מי מגיע.
מרינה סולודקין: אני לא ידעתי מי מגיע.
ליה שמטוב: את המוזמנים אנחנו מזמינים.
מרינה סולודקין: זה מאוד לא רלוונטי.
ליה שמטוב: הוועדה מזמינה.
ליה שמטוב: אבל כל תושב יכול לראות את זה באתר הכנסת, לצלצל ולהגיד: קוראים לי כך וכך ואני רוצה להגיע לישיבה.
ליה שמטוב: מה, אנחנו שואלים מי אתה ומה אתה?
ליה שמטוב: אתה רוצה להגיע – תגיע.
שמואל בן-צבי: אם חבר ועדת העלייה והקליטה מתקשר אליי ישירות ואומר לי: אני, כנציג של ועדת העלייה והקליטה, רוצה לבקר אצלך ולראות איך רק"ע עובדת ואיך לשפר את התנאים שלה.
שמואל בן-צבי: אני שואל אותו: יושבת-ראש ועדת העלייה והקליטה יודעת על זה?
שמואל בן-צבי: אז הוא אומר: כן, כן, אני אודיע לה.
מרינה סולודקין: על מי מדברים?
מרינה סולודקין: מעניין.
שמואל בן-צבי: אני רוצה להגיד שזה הסדר.
שמואל בן-צבי: אני מקבל מה שאתם אומרים – אמרתם לי שצריך להיות סדר, אז נעשה סדר.
שמואל בן-צבי: אני מקבל את זה.
מוטי שקלאר: שמוליק, אמרת מה שאמרת, אני חושב שהם מבינים.
מוטי שקלאר: בואו ניגע בנושא עצמו.
מוטי שקלאר: כמו שאמרתי, בנושא הפער בין חמישה מיליון לעשרה מיליון – יצאתי החוצה כדי לבדוק איך נוצר הפער הזה.
מוטי שקלאר: אני מחכה לתשובה.
מוטי שקלאר: לעצם העניין, הכול פתוח.
מוטי שקלאר: אם מוסכם על כולנו שאנחנו יכולים לעשות רק במסגרת התקציבית הייעודית, שצבועה לטובת רק"ע, יהיה לנו הרבה יותר קל לעשות את הדברים הללו.
מוטי שקלאר: אני חושב שניצלנו את הכסף בצורה הטובה ביותר, ותבדקו.
מוטי שקלאר: אם זה עשרה או חמישה מיליון – זה פרט שאפשר לבדוק.
מוטי שקלאר: יש עוד מה לעשות בשידורי רק"ע.
מוטי שקלאר: אם יגיע תקציב נוסף, אני אומר חד-משמעית שהוא יופעל כדי לשפר את העניין.
מוטי שקלאר: אם תשוו מה שהיה ב-2004 להיום, לא בהרבה בתים תשמעו את הרעשים שתיארת קודם.
מוטי שקלאר: יש שיפור עצום.
מוטי שקלאר: לא מזמן חנכנו את המשדר באיתנים, והשר איווט ליברמן שאל אזרחים שונים מאזורים שונים תוך כדי הטקס, ואמרו שאין מה להשוות ותענוג לשמוע את רדיו רק"ע.
מוטי שקלאר: זה היה בקרית שמונה ובעוד מקום.
מוטי שקלאר: אז דברים משתפרים, יש עוד בעיות, אבל אמרתי שאם לא יהיה תקציב צבוע לעניין יהיה לנו קשה לשפר.
מוטי שקלאר: אני חושב שאנחנו עושים את המכסימום.
מוטי שקלאר: הכסף לא נלקח לשום דבר אחר, הוא צבוע לחלוטין ובואו נתקדם.
ליה שמטוב: קודם כול, עקב זה שייחסו חשיבות לרדיו רק"ע אז גם חברי הכנסת וגם אתם רוצים לעשות הכול כדי לקבל כוח אדם נוסף ושכולם בארץ ישמעו את רדיו רק"ע בשפה שהם מבינים.
מוטי שקלאר: יכול להיות ששווה לעשות כאן דיון, יחד אתנו, על נחיצות של כל כך הרבה שפות ברדיו רק"ע.
מוטי שקלאר: יכול להיות ששווה להכניס יותר באמהרית ורוסית מאשר ברומנית.
מוטי שקלאר: להערכתי, חלק מהשפות השימוש בהן היום הוא אנכרוניסטי לתקופות שהעלייה מרומניה הייתה משמעותית, והיום היא כבר לא רלוונטית כי כולם כבר יודעים עברית.
מוטי שקלאר: אז עשרה אנשים שנשארו מעולי רומניה ולא יודעים עברית, אז בשביל זה - - -
ליה שמטוב: זה אתם רואים לפי הסקרים.
ליה שמטוב: זה לא אנחנו.
ליה שמטוב: אבל מיליון איש עדיין זקוקים לשפה.
מוטי שקלאר: זה גם חלק מהעניין.
מוטי שקלאר: נער הייתי וגם זקנתי, ברגע שנבטל את השפה הרומנית וההונגרית, אז תקום האגודה של יוצאי הונגריה ורומניה ויהיה פה דיון.
ליה שמטוב: אבל זה אחוזים.
ליה שמטוב: אם אומרים שיותר מ-70% מדוברי הרוסית ו-88% מדוברי הרומנית מקשיבים, אז בטח שעושים.
מוטי שקלאר: אני טוען שברגע שנבטל שפות תהיה פה אינתיפאדה.
מוטי שקלאר: אני אומר במאמר מוסגר, שבדיון משותף בוועדת הקליטה נבוא עם הצעה משלנו, אבל חשוב שיהיה לזה גיבוי כי אחרת לא נצא מזה.
ליה שמטוב: היום אנחנו מקיימים את הדיון כדי להבין את הסכומים של ההסכם הקואליציוני של ישראל ביתנו, מה עשו עם הכסף הזה.
מוטי שקלאר: בסדר, הפירוט קיים.
ליה שמטוב: קיבלנו ממך מכתב, שקניתם עשרה משדרים.
ליה שמטוב: לפי הדוח רואים ש-1,370,000 הלכו לרכש משדרים.
ליה שמטוב: זה לא יכול להיות עשרה משדרים, אז רצינו לדעת מה קרה, זה הכול.
ליה שמטוב: מרינה דיברה על מבקר המדינה, כי אם שתיים ועוד שתיים זה לא ארבע אז יש בעיה.
ליה שמטוב: אז בואו נפתור את הבעיה.
ליה שמטוב: קניתם עשרה?
ליה שמטוב: תדווחו.
ליה שמטוב: קניתם חמישה?
ליה שמטוב: גם חמישה אני לא רואה פה.
מוטי שקלאר: אני מודה שחסר פה המהנדס הראשי שלנו כדי להסביר את הפערים שישנם פה.
מוטי שקלאר: יכול להיות שמה שאני קורא משדר זה רק מגבר.
מוטי שקלאר: אני לא מכיר את הרזולוציות של בניית הציוד.
ליה שמטוב: אנחנו עוד יותר לא מבינות.
מוטי שקלאר: חסרה פה הפונקציה הזאת, לזה אני מסכים.
מוטי שקלאר: לא ידעתי שהדיון יגיע לרזולוציה כזאת.
מוטי שקלאר: נגיש לכם דוח מחר: מה בדיוק נקנה, איזה ציוד, מה נקרא משדר ומה נקרא מגבר, כי יש בלבול בתוך הנושא הזה.
מוטי שקלאר: הכסף לא נלקח לשום דבר אחר, את זה אני אומר באופן מלא, רק לרדיו רק"ע.
מוטי שקלאר: אם זה שימש לשלושה מגברים ושני משדרים או חמישה משדרים וארבעה מגברים – אני לא יודע כרגע, וגם לא כמה לתחזוקה.
ליה שמטוב: עוד מישהו רוצה לדבר?
אידה בן שטרית: האם ידוע לנו באילו אזורים אין האזנה לרדיו רק"ע?
אידה בן שטרית: לולא חברת הכנסת מרינה סולודקין העלתה את זה לא היינו יודעים.
שמואל בן-צבי: לא שומעים אותנו מבאר-שבע דרומה, עד אילת.
שמואל בן-צבי: שם לא שומעים בכלל.
שמואל בן-צבי: קליטה חלשה מאוד יש בין חיפה לנתניה.
שמואל בן-צבי: בעוטף עזה גם לא שומעים טוב ויש שיבושים באזור ירושלים.
שמואל בן-צבי: גם בתל-אביב רבתי יש אזורים ששומעים טוב מאוד ויש אזורים שבהם לא שומעים כל כך טוב.
שמואל בן-צבי: אנחנו כל הזמן מקבלים תלונות מגבעת שמואל, ששם לא שומעים.
שמואל בן-צבי: יחד עם זאת, בקרית אונו שומעים.
אידה בן שטרית: ובצפון הרחוק?
שמואל בן-צבי: מחיפה וצפונה, עד עכו, שומעים טוב מאוד; מעכו ועד הגבול יש לסירוגין קליטה טובה, פחות או יותר, וממש קרוב לגבול הצפון קליטה חלשה מאוד ואיכות שמיעה לא טובה.
שמואל בן-צבי: אני אענה גם איפה שומעים טוב מאוד.
אידה בן שטרית: זה פחות מעניין.
שמואל בן-צבי: זה לא כל כך הרבה.
אידה בן שטרית: בדיוק לנקודה הזאת אני רוצה להגיע.
אידה בן שטרית: אין ספק שרדיו רק"ע מאוד משמעותי.
אידה בן שטרית: הוא הפך להיות, בהרבה מקרים, כלי עיקרי להעברת מידע.
אידה בן שטרית: עשיתי חשבון קטן, לפי מה שאמרת, והבנתי ששליש מאוכלוסיית העולים לא חשופים לאינפורמציה, לא בשגרה, ומה שחמור, גם לא בשעת חירום.
אידה בן שטרית: זאת אומרת, כשהרדיו אמור לשדר מידע מציל חיים: תיכנסו למקלט, תצאו מהמקלט, שפעת החזירים – אין להם מושג מה קורה.
אידה בן שטרית: אני שואלת, בשורה התחתונה, עד כמה שאני מבינה מהדיווחים של רשות השידור, בעקבות כל הלקחים של המבצעים, שאכן ניקנו משדרים, אכן שופרה לאין ערוך ההאזנה ורק פה ושם יש בעיות נקודתיות, איך זה ייתכן שעכשיו מסתבר שכמעט שליש מהעולים מנותקים לחלוטין?
אידה בן שטרית: הם ממודרים לחלוטין מקבלת מידע.
אידה בן שטרית: הרי הם לא מאזינים ל"קול ישראל" בעברית.
אידה בן שטרית: זו בדיוק ההצלחה שלכם, אבל זה גם המחדל.
אידה בן שטרית: ההצלחה היא שיצרתם הרגלי האזנה מדהימים.
אידה בן שטרית: זאת אומרת, אם אתה רוצה להעביר אינפורמציה לעולים מחבר העמים או לעולים בשפה האמהרית – תעביר ברדיו רק"ע.
אידה בן שטרית: כל הכבוד.
אידה בן שטרית: אבל כששליש מהעולים לא יכולים ליהנות מזה זה מחדל, זה גם מסוכן.
מרינה סולודקין: רק"ע הוא גם כלי מצוין להעברת שיעורים בעברית.
אידה בן שטרית: כלומר, היתרונות של רק"ע הם רבים: גם אוריינטציה תרבותית, גם אוריינטציה חברתית, גם עדכון שוטף.
אידה בן שטרית: ברור.
אידה בן שטרית: אבל עכשיו אני רוצה למקד את האמירה שלי לגבי שעת חירום.
אידה בן שטרית: שעת חירום זה לא משחק.
אידה בן שטרית: יזמת דיון בפעם הקודמת - - -
ליה שמטוב: הצעת החוק כבר עברה בקריאה ראשונה.
אידה בן שטרית: של שיבוץ מסרים בשפות ברדיו השקט.
ליה שמטוב: בשבוע הבא נכין את הצעת החוק לקריאה שניה ושלישית.
ליה שמטוב: זו הצעת חוק של רוברט אילטוב.
אידה בן שטרית: חייבת להיות חלופה מיידית.
אידה בן שטרית: עד שיירכשו משדרים נוספים ועד שתשופר ההאזנה חייבת להיות חלופה.
אידה בן שטרית: זו חלופה שנוצרת, אבל היא קטנה.
אידה בן שטרית: היא לא נותנת מענה שלם.
אידה בן שטרית: כדי שהמסרים ברוסית ובאמהרית ייכנסו לרשת ב', זה אומר שהעולים האלה צריכים להיות על רשת ב', ולא בטוח שהם ידליקו את הרדיו ברשת ב'.
שמואל בן-צבי: ההתלבטות היא נכונה.
שמואל בן-צבי: אנחנו בקשר עם פיקוד העורף, עשינו תרגילים, הם מדריכים אותנו בתדריכים והם יודעים בדיוק מה הבעיה של העניין זה.
שמואל בן-צבי: בשיתוף הפעולה הייתה שאלה: אם אנחנו עוברים לרשת אחרת, אז הם צריכים לרוץ לרשת אחרת?
שמואל בן-צבי: זאת בעיה.
שמואל בן-צבי: המסקנה היא פשוטה מאוד: את רק"ע צריכים לשמוע כמה שיותר כדי שהם יהיו מבויתים על רק"ע וישמעו.
אידה בן שטרית: כדי שזה יקרה אתם צריכים לרכוש עוד עשרה משדרים?
ליה שמטוב: הוועדה תבקש לדעת כמה - - -
אידה בן שטרית: - כמה משדרים צריך כדי לפתור את הבעיה.
מרינה סולודקין: ולמה לא השקיעו את הכסף הקואליציוני למשדרים?
מרינה סולודקין: התחזוקה זה דבר של רשות השידור.
מרינה סולודקין: זה כסף שהיה מסומן למשדרים.
שמואל בן-צבי: זה גם כדי לקיים את המשדרים.
מרינה סולודקין: זה ויכוח טכני.
מרינה סולודקין: אנחנו מדברים בגדול.
מרינה סולודקין: כיוזמת הדיון, אני מאוד לא מרוצה.
מרינה סולודקין: עכשיו העניין יותר מסובך ממה שהיה לפני כן.
מרינה סולודקין: כשקיבלתי את המכתב ב-17 במרץ היה כתוב, שחור על גבי לבן: עשרה משדרים.
מרינה סולודקין: בגלל זה לא הבנתי, חשבתי שאולי הציבור שפונה אליי מדימונה זה אנשים שלא מבינים איך לקלוט את רק"ע ברדיו שלהם.
מרינה סולודקין: עכשיו אני שומעת שזה לא עשרה משדרים ולא חמישה משדרים.
מוטי שקלאר: אני אומר שוב: אתן לכם תשובה.
מוטי שקלאר: לא נראה לי שהתשובה הזו ניתנה כלאחר יד.
מוטי שקלאר: יכול להיות שהחליפו ובמקום שני משדרים, שכל אחד מהם הוא של קילו, בזק החליטה לשים משדר אחד של חמישה קילו.
מוטי שקלאר: זה לא סתם, אבדוק את זה ואחזור אליכם.
מוטי שקלאר: יש פער, אבדוק ואחזור אליכם, אני לא מנסה להסתיר.