GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
לירון יוחאי: אנחנו מפעילים פרויקט סיוע למען ניצולי שואה נזקקים כבר שלוש שנים יחד עם החברה להשבה, מתוך הצורך שעלה בשטח, והבנו שיש עוד אלפי ניצולי שואה נזקקים.
לירון יוחאי: הגשנו בקשה לחברה להשבה במטרה לסייע לעוד 1,000 ניצולים.
לירון יוחאי: הפרויקט שלנו מסייע בראש וראשונה במתנדב או מתנדבת קבועים שמגיעים לבתים של הניצולים, מארחים להם חברה, דואגים למחסור שלהם, מתווכים ביניהם לבין ארגונים ביורוקרטיים אחרים ודואגים לכל מחסורם.
לירון יוחאי: עם זאת, אחת לחודש, תמיד לקראת ה-28 בחודש, שבו נכנסת קצבת הזיקנה, המתנדבים מגיעים אל הניצולים הביתה ומביאים להם חבילת מזון, ואני מוכנה להגיד את כל 30 המוצרים שיש בחבילה, שהורכבה עם תזונאית קלינית לקשישים.
אהרון מולוטקובסקי: לא צריך לעשות את זה.
לירון יוחאי: לא הפריעו לך, אני אשמח להגיד הכול עד הסוף.
לירון יוחאי: תודה.
לירון יוחאי: הרכב חבילת המזון נבנתה עם תזונאית קשישים, בהתאם להמלצות שלה.
לירון יוחאי: אחת לשלושה חודשים אנחנו עושים משוב שביעות רצון, מדברים עם ניצולי השואה ושואלים אותם אם המזון טוב להם, אם אפשר לסייע בדברים נוספים.
לירון יוחאי: זה הקשר שיש לנו עם ניצולי השואה.
לירון יוחאי: בנוסף, אנחנו מסייעים בשובר לרכישת תרופות בקופת החולים הכללית ובקופת החולים מכבי, ובימים האלה אנחנו סוגרים את שיתוף הפעולה עם הקופות האחרות.
לירון יוחאי: איתור הניצולים נעשה בשיתוף פעולה עם ראש העירייה שבה אנחנו עובדים, מנהל אגף הרווחה--
גיתה קויפמן: שהוא לא יודע מה קורה- - - --ומנהלת המחלקה לקשיש.
גיתה קויפמן: עובדות סוציאליות קיבלו את הקריטריונים שלנו לסיוע, גם על הפרויקט שהתחיל לפני שלוש שנים וגם על הסיוע שאנחנו מעניקים היום לניצולי השואה, על-פי קריטריונים מאוד ברורים שסולי אורמן- - -
אופיר פינס-פז: בכמה ערים אתם עובדים?
לירון יוחאי: אנחנו עובדים ב-13 ערים, ומסייעים היום ל-1,200 ניצולי שואה נזקקים עם 730 מתנדבים.
לירון יוחאי: הגברת סולודקין כינתה מישהו כנראה מהמתנדבים שלנו "נבלה".
לירון יוחאי: יש 730 מתנדבים, ביניהם קציני צה"ל, עובדי משרד ראש הממשלה, עובדי משרד החוץ, עובדי בנקים, פנסיונרים.
לירון יוחאי: יש למעלה מ-730 מתנדבים קבועים שבאים לבתיהם של ניצולי השואה ומעניקים להם את הסיוע.
אופיר פינס-פז: מאיפה הכסף למימון לפעולות?
לירון יוחאי: מהקרן הצרפתית לזכר השואה.
לירון יוחאי: עומד בראשה מר דוד דה-רוטשילד.
לירון יוחאי: יש לנו ועדת מעקב יחד עם פרופסור גליק, שהוא מנכ"ל אשל-ג'וינט, שהוא מבין קצת בכל תחום הזיקנה.
לירון יוחאי: אנחנו עובדים ומסייעים לניצולי השואה.
אופיר פינס-פז: אם הכול כל כך טוב, והוא נשמע טוב, למה הם כועסים?
לירון יוחאי: ביכולתנו היה לסייע ל-1,000 ניצולי שואה, במדינת ישראל חיים אלפי ניצולי שואה שנתמכים גם מקרן סעיף 2 וגם ממשרד האוצר וגם דרך הBEG, אין נציגות של כולם היום, אבל יש אלפי ניצולי שואה נזקקים.
לירון יוחאי: הלוואי, ואני אפילו קצת מתביישת שאני צריכה להגיד את זה, כי זה לא תפקיד של ארגון וולונטרי, שהיינו יכולים לסייע לכל ניצולי השואה הנזקקים.
לירון יוחאי: ביכולתנו לסייע היום ל-1,500 ניצולי שואה.
לירון יוחאי: אנחנו מבקשים עוד מענקים כדי לסייע לעוד ניצולים.
לירון יוחאי: לגבי חבילות המזון.
לירון יוחאי: מה שסולי אורמן אמרה לגבי היכולת שלנו לתת חבילות אישיות הוא מאוד נכון.
לירון יוחאי: מכיוון שאנחנו מסייעים לניצולי שואה, ובמספר כל כך גדול, אנחנו לא עושים חבילות אישיות, ואין באפשרותנו לדבר עם כל ניצול ולשאול אותו על הרכב החבילה שהוא מעוניין, אבל בשלוש השנים האחרונות שהופעל הפרויקט לא הועלו טענות, ולו פעם אחת, ואני מזמינה את כל מי שרוצה לקבל את הדוחות שלנו, לא היו טענות על המזון, להפך.
לירון יוחאי: אתם מייצגים ציבור מאוד רחב, האם אתם מייצגים את הנכים שלא יכולים לצאת מהבית?
גיתה קויפמן: כן.
לירון יוחאי: האם אתם מייצגים את ניצולי השואה שגרים בקומה שלישית או רביעית ולא יכולים לצאת מהבית ואין מי שיעשה להם קניות?
לירון יוחאי: אתם לא.
לירון יוחאי: גיתה קויפמן, אני חייבת לומר, כשאת אומרת את הדברים, וגם אני נפגשתי איתך והייתי אצלך, ודיברנו הרבה, כשאת מפרטת ואומרת לחברת הכנסת ולכל האנשים כאן, תאמרי את הדברים לאמיתם מההתחלה ועד הסוף.
גיתה קויפמן: אני אומרת אותם לאמיתם.
לירון יוחאי: לא.
לירון יוחאי: בכל מקרה, הרכב החבילה שלנו נבנה עם תזונאית קשישים.
לירון יוחאי: אנחנו לא יכולים לסייע לכל ניצולי השואה, הלוואי והיינו יכולים.
לירון יוחאי: התרופות שאנחנו מעניקים נותנות את היכולת לקנות תרופות אחת לחודש, המתנדבים בקשר צמוד עם הניצולים.
לירון יוחאי: פרסמנו בחמישה עיתונים רוסים, אני יכולה להביא כדי שתראו, קול קורא למתנדבים דוברי רוסית, כי הקשר האישי חשוב לנו מאוד, ואנחנו משלבים את המתנדבים בפרויקט בהתאם לניצולים.
ליה שמטוב: אנחנו לא באים בטענות לעמותות, (ומעריכים את העמותות, שכולם מתנדבים ועושים עבודת קודש.
ליה שמטוב: אין לנו שום טענות כלפי זה.
ליה שמטוב: הנזקקים הם אנשים שגרים בקומה שלישית ובקומה רביעית וצריכים להגיע אליהם.
ליה שמטוב: אבל כשאנחנו שומעים פה, ויושבת אישה שאומרת שהיא מקבלת כל חודש את החבילות של האטריות, היא כבר לא יודעת מה לעשות אתם, מתעוררות אצלנו שאלות.
שרה סולי אורמן: ממי היא מקבלת?
שרה סולי אורמן: תשאלו אותו.
אופיר פינס-פז: מי העמותה הזאת.
שרה סולי אורמן: שיקום מישהו ויגיד שהוא מקבל.
אהרון מולוטקובסקי: חזון.
אופיר פינס-פז: יש פה חזון?
שרה סולי אורמן: יש, יש חזון ישעיה.
ליה שמטוב: עמותת חזון, בבקשה.
אברהם ישראל: חזון ישעיה פועלת 12 שנה, ויש לנו שלושה פרויקטים, שהם אוכל לנזקקים, מרפאות שיניים והכשרת מקצוע.
אברהם ישראל: כל שלושת הפרויקטים לגמרי בחינם.
אברהם ישראל: הפרויקט של חלוקת המזון ל-1,000 ניצולי שואה, לבתיהם, זה הפרויקט הכי קשה שיש לנו מכל מה שאנחנו עושים.
אברהם ישראל: לפני שאמשיך אני רוצה לבוא לקראת חברת ההשבה, שמההתחלה, כאשר פגשנו אותם, ראינו צוות יוצא מן הכלל, הלב שלהם מסור לניצולי השואה.
אברהם ישראל: לא היה קל לעבור את כל הבדיקות בקשר לפרויקט, שיקבלו אותנו.
אברהם ישראל: היינו צריכים לעבור הרבה בחינות עד שאמרו לנו כן.
אברהם ישראל: בפרויקט שאנחנו עושים צריך לאתר 1,000 ניצולי שואה לא בעיר אחת, אלא בהרבה מקומות, ולא בשכונה אחת בעיר, אלא בהרבה שכונות בכל עיר.
ליה שמטוב: איך אתם עושים את זה, ובאילו ערים אתם עובדים?
אברהם ישראל: אנחנו שולחים את סלי המזון ישר לבתים.
אברהם ישראל: הרבה מהאנשים שאנחנו מחלקים להם אוכל הם אנשים שאינם יכולים בעצמם לצאת וללכת למכולת לקנות.
אברהם ישראל: אני חושב שבחבילה בחודש שעבר היו 24 מוצרים, שלהם עצמם הדבר בלתי אפשרי, להרים ולהעלות, לא רק לקומה רביעית.
אברהם ישראל: ויש כאלה שגרים גם בבתים בני שש קומות, שאין בהם מעלית.
אברהם ישראל: אנחנו שולחים את האוכל לשמח את כולם.
אברהם ישראל: כבר שעה שאנחנו כאן ושומעים, כאשר אנחנו בתחום הציבור, אי אפשר לשמח כל אדם.
אברהם ישראל: אי אפשר--
ליה שמטוב: מאיפה רשימות הנזקקים?
אברהם ישראל: --אבל אני אראה לכם מכתבים ברוסית, שהם שמחים מאוד על מה שאנחנו עושים.
אברהם ישראל: תחשבו דקה, אנחנו לוקחים מוצרים ומביאים אותם לבית.
אברהם ישראל: יש יותר טוב מזה?
ליה שמטוב: זה בסדר גמור, ואין על זה טענות.
ליה שמטוב: אפשר לדעת מה בתוך 24 המוצרים האלה?
אברהם ישראל: ודאי, אנחנו מביאים בתפקיד כל חודש, הכול מסודר.
ליה שמטוב: האם אתה זוכר מה המוצרים?
אלכסנדר ברמן: קילו חלבה.
אלכסנדר ברמן: בשביל מה?
גיתה קויפמן: יש קפה שחור ושלוש חבילות נקניקיות.
ליה שמטוב: מצד אחד, אתם עושים עבודת קודש, מצד שני, אם מדברים על המוצרים, הם לא צריכים אותם.
אברהם ישראל: יש תה, שקדייה, וכל חודש יש תפריט אחר, זה לא אותו דבר בכל חודש.
ליה שמטוב: כולם כאן מבינים שכל עמותה ועמותה, והחברה לאיתור נכסים, רוצים לעזור לניצולי שואה נזקקים.
ליה שמטוב: כפי שהבנתי, אם המכרז הזה יצא, מכרז יכול להסתיים רק אחרי 12 חודשים.
ליה שמטוב: כולם כאן הבינו שהחברה תעשה את החישובים שלה, ותראה מה טוב לניצולי השואה.
ליה שמטוב: אתם אומרים שמצלצלים, ואחד מקלל את השני, אבל תמיד הלקוח צודק, ולא תמיד כשיש בצד השני בן אדם שעונה לטלפון הוא צריך לענות באותה צורה כמו שמדברים איתו.
ליה שמטוב: למשל, אתמול היה לי ראיון ברדיו תל-אביב ודיברו עלי ועל המפלגה שלי, ועל כל החוקים שלנו, ואמרו שאנחנו פשיסטים ונאציסטים.
ליה שמטוב: המתראיין אמר לי את הדברים האלה בטלפון, כשכולם שמעו, ולא עניתי לו בצורה כזאת.
ליה שמטוב: אפשר לדעת איך לענות.
ליה שמטוב: זה שירות שחשוב מאוד לאנשים מבוגרים.
ליה שמטוב: (יושבת-ראש הוועדה, חברת הכנסת ליה שמטוב יצאה, תפסה את מקומה כממלאת מקום חברת הכנסת מרינה סולודקין)
שלומית ברקן: אני סמנכ"ל עמותת "מאיר פנים".
שלומית ברקן: קודם כול, אני רוצה להודות על המחמאות, על הקומפלימנטים, על השירות שאנחנו נותנים.
שלומית ברקן: בנפשנו הדבר, על כל ניצול שאנחנו יכולים לתת לו שירות בכרטיס המזון שלנו אנחנו שמחים, אנחנו רואים בכך דבר מאוד חשוב.
שלומית ברקן: ככלל, אנחנו גם שמחים על שיתוף הפעולה הטוב שיש לנו עם החברה להשבה.
מרינה סולודקין: תודה לכם מכל לב.
שלומית ברקן: בשמחה.
שלומית ברקן: מאז שזכינו במכרז אנחנו פועלים, והיום ב-45 יישובים ברחבי הארץ, אנחנו מסייעים ל-1,000 איש.
שלומית ברקן: היות וכרטיס המזון זו שיטה נוחה, יעילה, וגם מכבדת את מי שמקבל אותו, אנחנו, מבחינתנו, יכולים לעבוד עם כל אוכלוסיית הניצולים הנזקקים ולספק להם את השירות.
שלומית ברקן: כלומר, מבחינת השירות שאנחנו יכולים לתת איננו מוגבלים.
מרינה סולודקין: עוד פעם תודה לכם.
מרינה סולודקין: יש דברים, וצריך לשבח אותם.
מרינה סולודקין: אם יש דברים רעים צריך לתקן.
שלומית ברקן: אנחנו בשיתוף פעולה עם סולי אורמן לכל אורך התקופה, שיתוף פעולה טוב ומוצלח, ואנחנו מודים לסולי אורמן, שגם אצלה הדברים בנפשה, ולכן התחברנו לעניין הזה.
שלומית ברקן: "מאיר פנים" נותנת שירותי מזון אחרים גם מעבר לכרטיס המזון.
שלומית ברקן: יש לנו בתי תמחוי ושירותים של ארוחות לבתי זקנים, סלי מזון ודברים שונים.
שלומית ברקן: יותר ויותר אנחנו משתמשים בכרטיסי המזון, כי זה מה שנכון מבחינת הלקוחות והנצרכים שלנו.
שלומית ברקן: אנחנו רוצים גם להודות לכל ארגוני הניצולים על האיתור של 1,000 האנשים.
שלומית ברקן: שיתפנו פעולה, הגענו לארגוני הניצולים, כמובן, עם רשויות הרווחה ועם הרשתות שיש לנו, לאנשים שנצרכים אצלנו.
מרינה סולודקין: לפני שאני אתן לך רשות דיבור להערה, אני אומרת, שאנחנו לא נסבול יחס לאנשים שלנו כזבל, ואני לא מדברת על מתנדבים, אני מדברת על אלה שחושבים שאין לאנשים האלה תרומה למדינה.
אברהם שרנפולסקי: אני סגן יושב-ראש תנועת חזית הכבוד, שמאחדת 150 ארגוני מתנדבים.
אברהם שרנפולסקי: אני רוצה להתייחס לדבר שעדיין לא דיברנו עליו.
אברהם שרנפולסקי: למרות שעדיין לא עבר חוק להגדרת ניצולי השואה, יש להביא בחשבון שניצול השואה הוא בן אדם שסבל מרדיפות הנאצים, כגון אסירי מחנות ריכוז, וגם פליטים, אלה שברחו מהנאצים, שאיבדו גם בריאות, גם רכוש וגם את הקרובים שלהם.
אברהם שרנפולסקי: קיימת קבוצה לא קטנה שגם זכאית לקצבת מזון.
אברהם שרנפולסקי: יש להביא את זה בחשבון.
אברהם שרנפולסקי: דבר שני, בלי רשימה אובייקטיבית של הזכאים לקבלת המזון והסיוע בלתי אפשרי להמשיך את הפרויקט.
אברהם שרנפולסקי: דבר שלישי, לדעתנו, יותר טוב לתת לכל הזכאים לקבלת מזון כרטיס מגנטי, שיקנו מה שהם צריכים.
מרינה סולודקין: כולנו קיווינו, אבל יש חוזים ל-12 חודשים, וגם ניתן לארגונים לתקן את עצמם, קודם כול לשנות את היחס ללקוחות שהם ניצולי השואה.
אינסה לויטן: אני תושבת העיר אריאל, ניצולה מהגטו.
אינסה לויטן: באריאל אף אחד מהניצולים לא קיבל סיוע ולא שמע על זה.
ולדימיר ליסטנגרטן: 102 דקות (נושא דברים בשפה הרוסית)
מרינה סולודקין: הוא מהעיר אשדוד, הוא ראש הארגון הגדול של פליטי שואה, זה המעגל השני.
מרינה סולודקין: הוא שם דגש מאוד נכון, שבין המעגל השני יש הרבה נזקקים, והם מבקשים להכניס בפרויקטים העתידיים את האנשים של המעגל השני.
מרינה סולודקין: אני מכירה את הארגון שלו, שיש בו 2,500 איש, ואני מכירה את המצב שלכם.
מרים רובינשטיין: העניין הזה מצריך שינוי חקיקה, לא נוכל לטפל בנושא בלי זה.
מרינה סולודקין: התחלתי לתקן חקיקה.
מרינה סולודקין: יש לי הצעת חוק שאין סיכוי גדול להעביר אותו בכנסת הזאת ובקואליציה הזאת, זה חוק לסטטוס של פליטי שואה.
ולדימיר ליסטנגרטן: (נושא דברים בשפה הרוסית)
מרינה סולודקין: אני אתרגם.
מרינה סולודקין: הדגש שבדבריו: כשפעלה ועדת החקירה הממלכתית על מצבם של ניצולי השואה בארץ, ועדת דורנר, הם העידו בפניה, אמרו את הדברים שלהם, נאמר להם בתגובה שמבינים את הבעיות, אבל אחר כך הם לא ראו בשטח את התוצאות.
מרינה סולודקין: מה שאני אומרת שאנחנו כאן בכנסת חייבים לעשות חקיקה, גם להמליץ שבפרויקטים שיבואו נחשוב על המעגל השני של ניצולי השואה בגלל הגיל שלהם ובגלל שהם פעמיים איבדו את הרכוש, פעם בזמן המלחמה יחד עם קרובי משפחה שנשארו, ואחר כך, בגיל 70, כשהגיעו לארץ ולא יכלו למכור את הרכוש שלהם.
מרים גרייבר: אני בוועד המנהל של העמותה הפרלמנטרית, ואני גם ניצולת שואה.
מרים גרייבר: כשקיבלתי את המכתב מאוד שמחתי עליו, אבל הנושא מאוד מצומצם, והצטערתי על כך.
מרים גרייבר: אני מקווה שנרחיב את הנושא.
מרים גרייבר: קודם כול, צריך לערוך סקר בנוגע לצורכי השירות של הניצול הנזקק, כי אין לנו סקר ואין לנו מאגר כזה.
מרינה סולודקין: אין לכם שנים.
מרים גרייבר: גם אני אומרת את זה.
מרים גרייבר: בכל ישיבה וישיבה אני מעלה את זה, אבל, לצערנו הרב, אף אחד לא רוצה לעשות את זה.
מרים גרייבר: אני מברכת כל עמותה ועמותה שעוזרת כאן, וזה מאוד יפה, ואני בטוחה שהרצון שלהם הוא פנטסטי, אבל אני חוששת שאנחנו צריכים מאגר של שמות הנזקקים, מאגר של שמות הניצולים, ואז אני מקווה, שלא יקרה שאותו אדם יקבל מכמה מקומות מפני שאין לנו מאגר.
מרים גרייבר: אנחנו צריכים מאגר בשביל הדברים האלה, ואני חושבת שלהשבת הרכוש יש הכספים.
מרינה סולודקין: מה שלא עשו 60 שנה, את יודעת.
מרים גרייבר: הגיע הזמן.
מרים גרייבר: עכשיו אנחנו כבר לא כל כך הרבה, אז הגיע הזמן לעשות את זה.
מרים גרייבר: אני אשמח לעזור, לראות איך אנחנו יכולים להביא את האנשים האלה לחזית הקדמית ולהכניס אותם למאגר.
מרים גרייבר: חוץ מזה, אני מקווה שבקרוב תהיה לנו בשורה בנוגע לתרופות.
מרים גרייבר: לא יהיה נחוץ לאנשים לתת כסף לתרופות, מאחר ועמותת י"ש וארגון הגג של הניצולים עובדים על כך שכל קופות החולים ייתנו את התרופות חינם לניצולי שואה, כך שהכסף הזה יוכל לעבור לדברים אחרים.
מרים גרייבר: (חברת הכנסת ליה שמטוב חזרה ותפסה את מקומה כיושבת-ראש הוועדה) כואב לי הלב שכל הזמן אנחנו מדברים על דברים מאוד בסיסיים, שהניצולים צריכים גם אוכל וגם תרופות.
מרים גרייבר: אני מקווה שבקרוב עניין התרופות ייפתר ויהיה יותר כסף לאוכל.
מרים גרייבר: אנחנו צריכים לחשוב על דברים שסבא וסבתא רוצים לדבר עם הילדים והנכדים שלהם, ואין להם כסף לטלפון, אז לתת כסף לכך, אין להם כסף לתת מתנה לילדים ולנכדים ביום ההולדת.
מרים גרייבר: אלה הדברים שאנחנו צריכים לעבוד עליהם.
נירה לאמעי: אני אדבר על המסר המשפטי שהוועדה מוציאה כאן.
נירה לאמעי: ערוץ הסיוע, בין בדרך ארגונים, הוא בפירוש ערוץ מקביל שהחוק ניסח על מנת לטפל בכל העניין שהחברה קמה לשמו.
נירה לאמעי: השורה התחתונה של מה שנאמר כאן צריכה להיות שהחברה, שבכל זאת מחויבת לכללי הדין, בהיותה גוף דו מהותי, גם אם לא ישירות חברה ממשלתית, צריכה שהתוצאות שלה יהיו שוויוניות ושקופות.
נירה לאמעי: שני העקרונות העיקריים שאני חושבת שחשובים כאן.
נירה לאמעי: אני גם יודעת, מהדיונים שהתקיימו בוועדת החוקה, שזאת הוועדה שמבחינת החוק החברה צריכה לדווח לה, אנחנו מבינים שהחברה נמצאת בחבלי לידה, בסך הכול שנתיים או שלוש היא פועלת.
נירה לאמעי: החברה צריכה למצוא את הדרך על מנת שהקריטריונים, בסופו של דבר, ייצרו איזה תוצאה שאפשר להגיד שהיא שוויונית.
נירה לאמעי: אני מבינה שהעובדה שאין הגדרה של ניצול שואה, והקריטריונים השונים והמשונים שהיו לאורך השנים להגדרה של ניצולי שואה מקשים על העניין הזה, אבל זה בפירוש אתגר של החברה, שהתוצאות של המעשים שלה, בין אם באופן ישיר ובין אם דרך הארגונים שנותנים את הסיוע, לפחות ייתנו כאן איזה מענה, גם לכנסת כרשות מפקחת וגם למי שמקבל את הסיוע, שהדברים נעשו באופן שוויוני ככל האפשר והומוגני ככל האפשר, והעניין של המעגלים הוא בפירוש משהו שיצטרכו עוד לחשוב עליו, ואני בטוחה שדיווח כזה לכנסת ירגיע קצת את החששות.
ליאוניד צימרמן: יש בלגן גדול.
ליאוניד צימרמן: נדמה לי שגם עם הכרטיסים המגנטיים יש בעיה.
ליה שמטוב: עם כל דבר יש בעיה.
ליאוניד צימרמן: השאלה, איזו בעיה.
ליאוניד צימרמן: קודם כול, אני צריך להודות למר אבישי בן דוד, שהוא עושה דברים טובים מאוד.
ליאוניד צימרמן: זאת דוגמה.
ליאוניד צימרמן: מה הבעיה עם הכרטיסים המגנטיים?
ליאוניד צימרמן: בעמותה שלי יש 200 איש, וקיבלתי רק 120 כרטיסים.
ליאוניד צימרמן: באים אנשים ואומרים: למה לא נתת לי כרטיס?
ליאוניד צימרמן: אני אומר שאין כסף במדינה.
ליאוניד צימרמן: למה בשבילך יש כסף ובשבילי אין כסף?
ליאוניד צימרמן: זו בעיה גדולה.
ליאוניד צימרמן: או שנותנים כרטיסים מגנטים לכולם, או שלא נותנים שום דבר.
ליאוניד צימרמן: אי אפשר כך.
שרה כהן: אני מנהלת שירות הרווחה במשרד הקליטה.
שרה כהן: שתי הצעות שאולי יותר אופרטיביות.
שרה כהן: האחת, שלאותה ועדה מייעצת, שכוללת שורה ארוכה מאוד של אנשים מכובדים מאוד, אולי להוסיף שני נציגים, קודם כול, נציג של הלקוחות, נציג מטעם הארגונים, וגם הייתי מציע נציג מטעם משרד הקליטה שיכול לשפוך אור, או לשקף, את הידע שיש לנו ואת החבירה שלנו להתאמה של המבחנים והעלאת הנושא של העולים כחלק מהשיח בוועדה המייעצת.
שרה כהן: אנחנו בהחלט נכונים במשרד, ולכל אורך הדרך, מאז שחברנו למהלך שקשור לנושא של ניצולי השואה, זה לתרגם חומרים ולהפיק אותם בשפה הרוסית.
שרה כהן: עשינו את זה עם משרד האוצר.
שרה כהן: החוברת שיצאה, כרגע אנחנו בשלבי תרגום והפצה, ואנחנו בהחלט נכונים כאן ליצור את השיח המשותף.
שרה כהן: תודה.
ליה שמטוב: אנחנו מסיימים.
ליה שמטוב: החלטות הוועדה אני אקרא בעברית, מי שלא מבין, חברת הכנסת מרינה סולודקין תתרגם לו ברוסית.
ליה שמטוב: החלטות הוועדה: הוועדה מבקשת שהחברה לאיתור נכסים תעדכן את הוועדה על ההתקדמות במינוי מנכ"ל החברה.
ליה שמטוב: הוועדה קוראת לחברה לאיתור נכסים לצרף נציגים ניצולי שואה לוועדה המייעצת לחברה.
ליה שמטוב: הוועדה דורשת מהחברה לאיתור נכסים לקבוע קריטריונים אחידים לחלוקת סיוע לניצולי שואה נזקקים--
שרה סולי אורמן: יש קריטריונים אחידים.
ליה שמטוב: אתם מבקשים מהעמותות להגיש פרויקטים, וכל אחד מגיש את הפרויקט שלו.
שרה סולי אורמן: לניצולים, הקריטריון אחיד - כל מי שזכאי לקבל, זה בתנאי שהוא ניצול שואה והוא נזקק.
ליה שמטוב: לא על זה אנחנו מדברים, אנחנו מדברים על חלוקת הכסף, איך חלוקת הכסף מתבצעת.
ליה שמטוב: אם זה 100 שקלים לתרופות, 200 שקלים לחבילות, 300 שקלים לחבילות וכרטיס מגנטי, אלה לא כללים אחידים.
אלינור קרויטורו: את מתכוונת לאופי הסיוע.
ליה שמטוב: אופי הסיוע.
ליה שמטוב: --הוועדה מבקשת מהחברה לאיתור נכסים להעניק עדיפות לסיוע באמצעות כרטיסים מגנטיים.
ליה שמטוב: (מחיאות כפיים) הוועדה תדון בנושא הזה בזמן הקרוב.
ליה שמטוב: תודה רבה לכם.
ליה שמטוב: אני שמחה לפתוח את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בנושא החלת דין רציפות על הצעת חוק מורשת יהדות אתיופיה.
ליה שמטוב: ביקש את החלת דין הרציפות חבר הכנסת שלמה מולה – הוא כרגע נכנס ואנחנו מברכים אותו.
ליה שמטוב: נמצאת איתנו שרת העלייה והקליטה, חברת הכנסת סופה לנדבר, חברי הכנסת וגם המוזמנים.
ליה שמטוב: תודה לכולם שהגעתם היום לוועדה.
ליה שמטוב: לפני שנדון בנושא, הייתי מבקשת מהיועצת המשפטית של הוועדה, עורכת-דין נירה למאעי רכלבסקי, שתסביר את הצעת החוק, ואחר כך נשמע את חבר הכנסת מולה – שהוא אחד מהמציעים של הצעת החוק – ובוודאי את שרת הקליטה סופה לנדבר.
ליה שמטוב: שרת התרבות, לימור לבנת, כנראה תאחר.
ליה שמטוב: אם היא תגיע, אנחנו נאפשר לה להסביר לוועדה את עמדת הממשלה וגם את עמדת משרדה.
ליה שמטוב: נירה למאעי רכלבסקי: מדובר בהצעת חוק שהיא במקורה הצעה פרטית, יוזמה של למעלה מ- 80 חברי כנסת, שברקע שלה היה גם איזשהו בג"ץ.
ליה שמטוב: בשלהי הכנסת השבע-עשרה ההצעה עברה קריאה ראשונה, ובמרכזה המטרה להקים מרכז לחקר יהדות אתיופיה, שיחקור את המורשת.
ליה שמטוב: אברהם מיכאלי: גם טרומית וגם ראשונה, נכון?
ליה שמטוב: נירה למאעי רכלבסקי: כן, ודאי.
ליה שמטוב: לכן אנחנו דנים ברציפות.
אברהם מיכאלי: היו שני דיונים פה בוועדה.
אברהם מיכאלי: נירה למאעי רכלבסקי: נכון.
אברהם מיכאלי: במרכז ההצעה הקמת מרכז מחקר לחקר המורשת של יהדות אתיופיה והנחלתה לדורות הבאים.
אברהם מיכאלי: מבחינה מבנית, מדובר במכון מחקר שיפעל להעמקת הידע בעניין הזה, ספריית מחקר ועיון, ארכיון שיהיה חלק מגנזך המדינה.
אברהם מיכאלי: הוועדה השאירה לדיון לקראת קריאה שנייה ושלישית מספר נושאים, בין היתר הרכב המועצה שתפעיל את המרכז, תקופות הכהונה, נושא המקרקעין שיעמדו לרשות המרכז.
אברהם מיכאלי: אני מזכירה את זה משום שכאן היתה סוגיה שבה היתה מחלוקת בין האוצר לבין הכנסת.
אברהם מיכאלי: האוצר טען שההצעה הזאת היא תקציבית, מרכז המחקר של הכנסת הכין חוות-דעת שהראתה שההצעה יכולה להיות לא תקציבית, וכאן מדובר באיך מחשבים את עלויות ההקמה, המקרקעין שיוקצו, וכדומה.
אברהם מיכאלי: ההצעה בכל מקרה קיבלה רוב בכנסת ועברה בקריאה הראשונה, והיום אנחנו דנים ברציפות לפי חוק רציפות הדיון בהצעות חוק.
ליה שמטוב: אני מבקשת ממציע הצעת החוק להתייחס.
ליה שמטוב: שלמה מולה: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.
ליה שמטוב: אני מודה לוועדה על כך שאתם מגישים את הנושא לדיון.
ליה שמטוב: אני רוצה גם להודות על נוכחותה של שרת הקליטה.
ליה שמטוב: אני חושב שגם לשרת הקליטה הנושא הזה הוא לא חדש.
ליה שמטוב: אני יודע שגם כחברת כנסת מן המניין בכנסות הקודמות היא היתה ערה לכל הקשיים שקשורים בקליטת עולי אתיופיה, וזוהי הזדמנות נוספת לברך אותה על תפקידה.
ליה שמטוב: הצעת החוק הזאת מורכבת משתי הצעות חוק משולבות – הצעת החוק של מיקי איתן ושלי, אחר כך מיזגנו את הצעת החוק של יולי אדלשטיין, שהיתה הצעת חוק דומה.
ליה שמטוב: לכן אנחנו מדברים על שתי הצעות חוק כממוזגות יחד.
ליה שמטוב: להפתעתי, שמעתי ששרת התרבות רצתה לקחת את החסות על הצעת החוק בדיון שהיה בקריאה הראשונה.
ליה שמטוב: אנחנו ביקשנו שמשרד הקליטה יהיה הגוף, ששר הקליטה יהיה השר הממונה על ביצוע הצעת החוק, מאחר שאנחנו נקלענו לוויכוח שהיה במשרד התרבות, אמרו: אנחנו הולכים להקים מרכז מורשות של כלל העדות, ואנחנו ראינו זאת כמשהו שיכול להכשיל את המהלך של הקמת המרכז.
ליה שמטוב: אנחנו דווקא חשבנו בשלב זה שמשרד הקליטה – שרת הקליטה, לצורך העניין - תהיה הממונה על ביצוע החוק אם וכאשר יוקם מרכז מורשות לכל העדות, אז הנושא יעבור לדיון.
ליה שמטוב: לכן, יש עכשיו איזשהו מהלך שבו רוצים קצת להצר את הליך החקיקה.
ליה שמטוב: אני חושב שזאת לא הצעת חוק תקציבית במהותה, היא לא גדולה מדי.
ליה שמטוב: אני גם אישית יודע שמשרד הקליטה מתקצב את הנושא של עמותת "בהליצ'ין" – שהמנכ"ל שלה, שלמה אקלה, נמצא כאן – ושמשרד הקליטה יודע ומודע לצורך בהקמת גוף כזה.
ליה שמטוב: בסך הכול אמרנו שהמדינה תיקח אחריות, הנושא יאורגן, יהיה ממוסד, שיהיה עליו פיקוח משמעותי מאוד, וזה יהיה מעוגן בחוק.
ליה שמטוב: אני יודע שיש כמה מרכזי מורשות – מרכז בבל למשל, שנמצא באור יהודה, משהו דומה.
ליה שמטוב: אני חושב שזה דבר מאוד מאוד מאוד מבורך.
ליה שמטוב: הצעת החוק היא הצעת חוק שזכתה לחתימה של 80 חברי כנסת.
ליה שמטוב: עליזה שטה – שנמצאת כאן – עבדה איתנו והיא היתה בין המחתימים את חברי הכנסת.
ליה שמטוב: יש על הצעת החוק קונצנזוס.
ליה שמטוב: אני יודע שגם חבר הכנסת מיכאלי פעיל בקידום הצעת החוק, ונדמה לי שהוא גם הצטרף להצעת החוק.
ליה שמטוב: אברהם מיכאלי: אני היוזם.
ליה שמטוב: שלמה מולה: אני באמת מבקש.
ליה שמטוב: הצעת החוק, במתכונתה הקודמת, אנחנו נתקדם איתה; משרד הקליטה, שרת הקליטה תהיה הממונה על ביצוע הצעת החוק כדי למנוע עיכובים בביצוע הצעת החוק.
ליה שמטוב: אני חושש – אני אומר את האמת – שאם אנחנו נמתין לעמדת משרד התרבות, תהיה בעיה.
ליה שמטוב: אני גם זוכר את הוויכוח שהיה לנו עם השר מג'אדלה בזמנו – כשר הממונה על הנושא – ואז הצלחנו איכשהו להתמודד.
ליה שמטוב: הנה, המציע הנוסף – השר אדלשטיין – מצטרף אלינו.
ליה שמטוב: אני חושב שזוהי הצעת חוק שיש עליה קונצנזוס, אני מבקש שאנחנו נצביע עליה היום, ואנחנו נקדם אותה.
ליה שמטוב: אם יעלו נושאים לדיון – לקראת הקריאה השנייה והשלישית - אני מניח שנקיים דיון על נושאים שהם פתוחים.
ליה שמטוב: אם למשרד הקליטה, לשרת הקליטה, אם לאישי ציבור היושבים כאן, יש עניין להוסיף, להוריד, לבקש, אני חושב שנוכל לקיים דיון פתוח, ומה שחשוב הוא שסוף-סוף המרכז יקום.
ליה שמטוב: אני רוצה ברמה האישית לומר לכם.
ליה שמטוב: זה לא סוד שקיימת בעייתיות בתהליך קליטת עולי אתיופיה, ברובו; אפילו אם אני מדבר על הנושא של יהדות אתיופיה כיהדות, הם לא מוכרים כיהודים לכל דבר עד עצם היום הזה.
ליה שמטוב: כל השאלות האלה הן באמת שאלות של בורוּת.
ליה שמטוב: אני יודע ששרת הקליטה רוצה גם לקדם את לימוד מורשת יהדות אתיופיה בבתי-הספר.
ליה שמטוב: מה אנחנו בסך הכול מבקשים ורוצים?
ליה שמטוב: יהיה גוף שיחקור את עליית עולי אתיופיה, את מורשת יהדות אתיופיה; יהיה מקום שהוא מאוד ממלכתי, זה יהיה לברכה לא רק של עולי אתיופיה, של עם ישראל.
ליה שמטוב: אני באמת חושב שהמרכז הוא מרכז מאוד מאוד חשוב.
ליה שמטוב: אני רק מצטער שמרכז כזה לא הוקם עד עכשיו, אבל אני לא רוצה לבכות על מה שלא קרה.
ליה שמטוב: אני דווקא רוצה שאנחנו כן נקדם את העניין.
ליה שמטוב: אני יודע שהשר אדלשטיין – גם כשהיה שר הקליטה, גם כשהיה חבר כנסת – ניסה לקדם הקמת מרכז כזה, וזה פחות הסתייע.
ליה שמטוב: עכשיו באמת התקדמנו יפה עם הצעת החוק.
ליה שמטוב: אני מאוד מאוד מבקש שכולם יראו את זה בחיוב ואנחנו נעביר את הצעת החוק.
ליה שמטוב: היו"ר ליה שמטוב: תודה, חבר הכנסת שלמה מולה.
ליה שמטוב: שרת הקליטה, סופה לנדבר, בבקשה.
ליה שמטוב: השרה לקליטת העלייה סופה לנדבר: אתם יודעים שבזמן שנכנסתי לתפקיד כשרת הקליטה, אני הכרתי את יוצאי אתיופיה אחרת מאשר הכרתי כשהייתי חברת כנסת – יותר מקרוב, יותר לעומק – ואני מכירה את קשיי הקליטה שעוברים על העדה הזאת.
ליה שמטוב: אני גם כתבתי מכתב לשר החינוך – ואתה צודק, וכך אני חושבת – שכל מה שעבר בהיסטוריה על יוצאי אתיופיה, על סודאן, על משפחות שנפלו, על איך הם הגיעו לארץ, איך הם נקלטו כאן – צריכים ללמוד בספרי הלימוד של מדינת ישראל.
ליה שמטוב: אברהם מיכאלי: קיימנו דיון מיוחד בוועדה בעקבות המכתב שלך.
ליה שמטוב: חיזקנו אותך וביקשנו משר החינוך לתמוך בך.
ליה שמטוב: השרה לקליטת העלייה סופה לנדבר: תודה רבה.
ליה שמטוב: אני גם חושבת שעברו חוקים במדינת ישראל, ועל כך דיברתי בישיבת הממשלה – על יהדות ספרד, על מורשת יהדות בוכרה, על מורשת יהדות לוב ועל מורשת הדרוזים במדינת ישראל – ואני חושבת ומקובל עלי, כבן אדם, שיוצאי אתיופיה ישמרו על המורשת שלהם במובן שאנחנו מקדישים לה עניין.
ליה שמטוב: יחד עם זאת, יש החלטה של הממשלה, ונתנו אפשרות לשני שרים – ללימור לבנת ולמיקי איתן – "להביא בפני הממשלה, תוך 60 יום, הצעת-חוק כוללת לשמירת המורשת של עדות ישראל".
ליה שמטוב: רוצים בבית אחד, במקום אחד, לשמור על המורשת של כל העדות שהגיעו למדינת ישראל.
ליה שמטוב: אנחנו ממתינים להצעה הזאת ואנחנו נצביע עליה כאשר היא תגיע לישיבת הממשלה.
ליה שמטוב: יחד עם זאת, אני רואה חשיבות רבה לשמור על התרבות והמורשת של כל העדות, כולל העדה האתיופית.
ליה שמטוב: אני חושבת שיש בדבר חשיבות, יש חשיבות היסטורית של מדינת ישראל, ועל הדבר הזה צריכים לשמור.
ליה שמטוב: היו"ר ליה שמטוב: תודה לשרת העלייה והקליטה, ובאמת אנחנו צריכים לשמור על המורשת של כל עדה – לא משנה מאיפה הגיעו – כי מדינת ישראל היא מדינה שקולטת עלייה.
ליה שמטוב: השרה לקליטת העלייה סופה לנדבר: אני רוצה להזכיר שנמצאת כאן הנבחרת הבכירה של משרד הקליטה – כולל המשנה למנכ"ל, כולל מנהל מחלקה, כולל היועצת המשפטית של המשרד.
ליה שמטוב: החשיבות של המורשת, החשיבות של יוצאי אתיופיה, היא בשורה הראשונה שלנו, ואם אתם תשמעו מה נעשה עד כה ומה אנחנו עושים, אני חושבת שעל זה צריך לשים דגש משום שמשרד הקליטה מקדיש ליוצאי אתיופיה המון – גם משאבים כספיים, גם תשומת-לב, גם עבודה וגם פרויקטים שאנחנו מחזקים אותם ומובילים אותם.
ליה שמטוב: היו"ר ליה שמטוב: תודה.