GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ליה שמטוב: ישראל כמדינת העם היהודי מורכבת מעולים שהגיעו מכל התפוצות ובכך דומה לקנדה המורכבת מאוכלוסיית מהגרים.
ליה שמטוב: התפיסה המקובלת היא שתהליך ההגירה מסתיים עם תום התהליך הפורמאלי של קליטת העולה.
ליה שמטוב: אבל המציאות היא שונה.
ליה שמטוב: בפועל תהליך הקליטה הוא תהליך ארוך המתמשך לעיתים על פני הדורות.
ליה שמטוב: הוועדה מברכת על שיתוף הפעולה המתקיים בתחום זה בין קנדה לישראל ובין המכון להגירה ושילוב חברתי של המרכז האקדמי רופין והאגודה ללימודים קנדיים.
ליה שמטוב: הוועדה ברשותי קוראת להעמקה והרחבה של שיתוף הפעולה בין קנדה לישראל בתחומי העלייה וההגירה.
ליה שמטוב: כמובן הוועדה תומכת בהקמתה של קרן דו לאומית למחקר יישומי בנושא ההגירה ושילוב חברתי.
ליה שמטוב: ממני אני רוצה להוסיף שבאמת אנחנו מברכים אתכם וכנראה בפרלמנט של קנדה יש גם ועדת הגירה וגם היינו שמחים לבקר אצלכם ובמשותף הועדה הפרלמנטרית שלנו ושלכם גם לדון על הנושא של עלייה והגירה.
ליה שמטוב: צהריים טובים גם לצופים שצופים בנו בבית.
ליה שמטוב: התכנסנו היום כדי למנוע את הפגיעה הקשה בעולים רבים המועסקים כמאבטחים וכשומרים.
ליה שמטוב: בכל מיני מוסדות מועסקים עשרות אלפי שומרים ומאבטחים כאשר חלק ניכר מהם הם עולים חדשים, גם ותיקים, שלא שולטים בשפה העברית כי העברית היא לא שפת האם שלהם.
ליה שמטוב: עד לאחרונה לא הפריע הדבר, והשומרים עבדו והיו בעלי מקצוע טובים.
ליה שמטוב: לאחרונה שונתה התקנה המחייבת את כל השומרים והמאבטחים המבקשים אישור נשיאת כלי ירייה, להיבחן מבחן בעברית בנוסף למבחן הירי.
ליה שמטוב: אנחנו שאלנו את חברות האבטחה ומתברר ש-70% מהמאבטחים שהם עולים לא עוברים את המבחן.
ליה שמטוב: כולם יודעים שהמאבטחים הם מעל גיל 40, ובגיל כזה קשה מאוד למצוא מקום עבודה.
ליה שמטוב: עבודות השמירה היוו עבורם פתרון שאפשר להם לעבוד ולפרנס בכבוד.
ליה שמטוב: גם במקרים שהמאבטחים ממשיכים להיות מועסקים כעובדים, שכרם יורד במידה משמעותית.
ליה שמטוב: אני פניתי לשר הפנים דאז מאיר שטרית בכתב בדרישה לבטל את הדרישה להיבחן בעברית.
ליה שמטוב: ב-2 למרץ 2009 פניתי פעם נוספת בשאילתה במליאת הכנסת.
ליה שמטוב: שר הפנים היוצא דיבר אז במליאת הכנסת, והדבר נמצא בדברי כנסת, ואני רוצה לצטט מה הוא אמר.
ליה שמטוב: תשובתו היתה: "תשובתי היא פשוטה.
ליה שמטוב: אני הודעתי לך שאני הסרתי את המגבלה הזאת.
ליה שמטוב: אני קיבלתי את הטענה הזאת שלא חייבים לדעת עברית בשביל להיות שומר".
ליה שמטוב: הוא הדגיש כי הוא ביטל את הדרישה להיבחן בעברית.
ליה שמטוב: אני רוצה לשאול מר יעקב עמית מנהל אגף הרישוי כלי ירייה במשרד הפנים, האם בוטלה החובה להיבחן בעברית?
ליה שמטוב: אני רוצה לקבל ממך תשובה, כן או לא.
יעקב עמית: לא, לא מדובר בתקנה.
יעקב עמית: מדובר בתנאים לרישיון.
יעקב עמית: התנאים לרישיון מחייבים כל אדם שמחזיק בכלי ירייה לדעת לתקשר, כי אחרת מה שיקרה הוא שהוא גם לא ידע לתפקד.
ליה שמטוב: אני שאלתי אותך, כן או לא.
ליה שמטוב: האם בוטלה ה- - -
יעקב עמית: לא היתה תקנה, אף פעם לא היתה.
ליה שמטוב: לא תקנה, דרישה.
ליה שמטוב: שיהיה כתוב אני לא יודעת איך שלפני זה השומרים הם - - -
יעקב עמית: הדרישה היא מחייבת לדעת עברית בסיסית כדי לתקשר עם אנשים בתוקף התפקיד.
ליה שמטוב: אני מסכימה איתך לגבי עברית בסיסית.
ליה שמטוב: רוב השומרים כן יודעים לדבר עברית, ולתקשר עם אנשים.
ליה שמטוב: פה מדובר על מבחן שהוא לא בעל-פה.
ליה שמטוב: זהו מבחן שצריך לקרוא ולכתוב, ובזה הם מתקשים.
ליה שמטוב: לגבי העברית הבסיסית - אני לא חושבת שצריכים להקשות עליהם כשמדובר בחלקים של הנשק.
ליה שמטוב: עקב זה 70% מהשומרים יצטרכו לאבד את מקום העבודה.
יעקב עמית: אל"ף, לא היתה אף פעם כוונה להקשות על אדם, אלא הכוונה היא קודם כל שהוא יעשה את התפקיד שלו כמו שצריך.
יעקב עמית: אתה נכנס היום לקניון ופותחים לך תמיד את הבגאז' כי לא יודעים לתקשר איתך, וצריך לבדוק מי נכנס לשם, אז זה מצביע על בעיה אמיתית שיש בתחום האבטחה.
ליה שמטוב: אני אומרת שוב, עם זה אני מסכימה איתך.
ליה שמטוב: אדם פותח את הבגאז' והוא יודע לומר את המילים הבסיסיות של לבקש לפתוח את הבגאז' או את התיק.
ליה שמטוב: אבל, כשמבקשים ממנו להיבחן, ולכתוב על כל השאלות ששואלים אותו, אז זה דבר שהוא קשה בשבילו.
רוברט טיבייב: כמה זמן כבר עובדים אותם מאבטחים שאתה רוצה לעשות להם בחינה?
יעקב עמית: לא, לא.
יעקב עמית: אני אסביר משהו לפני אם אפשר.
ליה שמטוב: אני הקראתי את מה שהשר ענה לי.
ליה שמטוב: קודם כל, אני פניתי אליו פעמיים, והוא טען שהוא ענה לי בכתב.
ליה שמטוב: אני עד היום לא קיבלתי את המכתב שלו.
ליה שמטוב: אבל, גם במליאה הוא טען שלא צריך לדעת עברית כדי לשמור בקניון או במקום אחר.
ליה שמטוב: זאת אומרת, לא רק על המבחן, אלא הוא דיבר על השפה.
ליה שמטוב: אם כבר מדובר על כך שיעשו את המבחן, אז למה לא עושים מבחן בעל-פה?
יעקב עמית: קודם כל, יש סוגי אבטחה שונים.
יעקב עמית: אנחנו מדברים, ורק על זה אנחנו מדברים, על אבטחה עם נשק.
יעקב עמית: כלומר, כל סוגי האבטחה האחרים - כמו מאבטח באוניברסיטת תל-אביב שהוא אדם בלי נשק, והוא עושה את תפקידו מצוין - לא על זה אני מדבר.
יעקב עמית: אני מדבר על מאבטחים שמחזיקים ביד נשק, ועם הנשק הזה הם צריכים להתנהל במסגרת התפקיד שלהם.
יעקב עמית: אני רוצה לומר משהו מקדמי.
יעקב עמית: עד שנת 2008 למעשה אנחנו לא נתנו לאף אחד רישיון.
יעקב עמית: הם היו עובדים בחברות השמירה עם ההרשאה של חברת השמירה, כאשר כל אחד היה צריך רישיון מטעם משרד המשפטים.
יעקב עמית: אני לא יודע אם אתם יודעים, אבל רק פחות מאחוז אחד היה להם רישיונות.
יעקב עמית: כולם עבדו בצורה לא חוקית.
יעקב עמית: החל ממרץ 2008 נכנס תיקון לחוק העירייה שחייב ברישיון משרד הפנים.
יעקב עמית: הרישיון הזה ניתן לאור ועדות קודמות מ-1993 שקמו בעקבות זה שמאבטחים ירו באנשים אחרים.
יעקב עמית: בעקבות האסונות נקבע לבסוף שצריך להכניס את הדרישה הזאת בחוק העירייה.
יעקב עמית: הדרישה היא לא בשביל השאלה מי ייתן את הרישיון, אלא מה החובות של האדם כדי לקבל רישיון.
יעקב עמית: בין היתר, היו דרישות של אימון הכשרה שלדעת גורמי הביטחון היא הכשרה נמוכות מידיי - תשע שעות כשבעבר עשו חצי שעה וזהו.
יעקב עמית: הדברים האחרים זה גיל מינימאלי, זה לדעת לתקשר ברמה הבסיסית.
יעקב עמית: גברתי, ישנם אנשים שנותנים להם תעודת זהות, ואומרים: תגידו מי האבא של אותו אדם.
יעקב עמית: אבל, הם לא יודעים להגיד מי האבא.
יעקב עמית: כלומר, הם לא יודעים אפילו משהו בסיסי.
רוברט טיבייב: השאלה שלי היא אחרת.
רוברט טיבייב: האם עכשיו נתקלת בבעיה הזאת?
יעקב עמית: בוודאי.
רוברט טיבייב: האם לפני זה לא נתקלתם?
יעקב עמית: נכון, עכשיו.
יעקב עמית: אני גם אסביר למה רק עכשיו.
יעקב עמית: למעשה, זה המחזור הראשון שאנחנו כרגע נותנים רישיון מטעם משרד הפנים.
יעקב עמית: כדי לא להפסיק את תהליך השמירה במשק, הבנו שצריך לתת לכולם, למה שקיים כרגע באופן אוטומאטי עד החידוש הקרוב.
יעקב עמית: בחידוש הקרוב שהתבצע - סיימנו אותו ממש החודש - שעשינו בתשעה מחזורים, העברנו את כל אלה שבאמת עוסקים באבטחה חמושה, רק באבטחה חמושה, את כל תהליך הרישוי.
יעקב עמית: אלו שכרגע שסיימו אלו אנשים שבאמת עברו את כל התהליך.
יעקב עמית: אבל, לפי הנתונים של משרד הפנים לא היתה ירידה לא בכמות הנשק לחברות השמירה - הם רק הלכו ועלו.
יעקב עמית: זאת אומרת, בעצם מבחינת השמירה יש עדיין עיסוק בשמירה עם נשק, אחרת לא היו מבקשים נשק.
יעקב עמית: הוא עולה כסף.
יעקב עמית: הדבר השני, לא היתה ירידה באתרי השמירה שבהם אנשים שמרו.
יעקב עמית: יש משהו מוזר פה.
ליה שמטוב: אבל, איך זה שחברות השמירה טוענות ש-70% מהשומרים לא עוברים את הבחינה?
ליה שמטוב: בנוסף, אני לא שמעתי ממך תשובה לגבי השר לשעבר.
ליה שמטוב: הוא נתן הוראה מפורשת להפסיק עם זה.
ליה שמטוב: האם משרד הפנים פועל בניגוד למה שאומר השר?
יעקב עמית: אנחנו לא קיבלנו הנחיה להפסיק עם זה.
יעקב עמית: קיבלנו כן הנחיה להקל במבחנים, ולא לדרוש רמה אוניברסיטאית, לא לדרוש רמה אפילו לא תיכונית.
יעקב עמית: אבל, משהו בסיסי - תקשורת.
ליה שמטוב: אז תקשורת בעל פה, למה - - -
יעקב עמית: כיוון שכל המסמכים הם היום בכתב - - -
ליה שמטוב: בסדר, המסמכים הם בכתב.
ליה שמטוב: אבל, כשמאבטח עומד שם ורואה את המחבל או שהוא רואה אישה שרוצה להיכנס לקניון, האם הוא מתחיל לקרוא את המסמכים?
יעקב עמית: לא, ודאי שלא.
יעקב עמית: אבל, אם אדם לא יודע לזהות אדם על סמך תעודות שלו, יש בעיה.
ליה שמטוב: נו, באמת?
ליה שמטוב: על סמך תעודת זהות שכתוב שם את שמו - - -
יעקב עמית: אם אני נותן לו תעודת רישיון עם תנאים, בשביל מה אני נותן לו אם הוא לא יודע לקרוא אותם?
יעקב עמית: אולי גם נפסיק לתת רישיונות.
רוברט טיבייב: רציתם לעשות איזשהו שינוי, ואני רוצה לדעת על סמך מה?
רוברט טיבייב: האם היו תקלות?
יעקב עמית: ודאי.
רוברט טיבייב: האם יש סטטיסטיקה, האם אפשר לראות אותם?
יעקב עמית: ועדת כהן מפורסמת באתר האינטרנט שלנו.
יעקב עמית: זוהי הוועדה הראשונה שהיתה בעקבות רצח עובדות סוציאליות על-ידי שומר כאן בירושלים ב-92.
יעקב עמית: ב-93 יצאו המסקנות שלה בחוברת די עבה.
יעקב עמית: זה מפורסם באתר האינטרנט בכלי ירייה במשרד הפנים, ואפשר לראות את המסקנות.
יעקב עמית: בין היתר, מופיע שם שרצוי שכל נושא האבטחה יעבור לרישוי אישי.
יעקב עמית: ועדת ברינקר שהיא ועדה יותר מאוחרת מ-2005, גם היא מופצת באתר האינטרנט, ויש שם עוד פעם המלצות שכדאי לעבור לרישוי אישי.
יעקב עמית: כל המטרה של מעבר לרישוי אישי זה לא כדי להביא - - -
ליה שמטוב: היה עכשיו מקרה של מאבטח עם נשק שהרג שני אנשים.
ליה שמטוב: הוא לא דובר רוסית.
ליה שמטוב: זה איזשהו מקרה ספציפי שקרה.
ליה שמטוב: אבל, זה לא אומר שזה מקרה אחרי מקרה, ושזה באופן גורף.
ליה שמטוב: פה מדובר על 70% מאבטחים שהם מאבדים את הפרנסה שלהם.
רוברט טיבייב: באמת חבל שהגעתם לדיון בלי נתונים.
יעקב עמית: אני הגעתי עם נתונים.
יעקב עמית: אין לי נתון כזה ש-70% מהאנשים לא עוברים.
רוברט טיבייב: נתונים סטטיסטיים שהשפה היא באמת הפריעה וגרמה לתקלות האלה.
רוברט טיבייב: זה ברור לכולם שאין ספק שצריך לעשות איזשהם שינויים.
רוברט טיבייב: חס וחלילה אף אחד לא אומר שלא צריך לעשות את השינויים האלה.
רוברט טיבייב: אבל, אנחנו יודעים שזה באופן ברור יגרום לפגיעה בעולים.
רוברט טיבייב: כמו שאמרה חברת הכנסת שמטוב, ברור שהם יודעים לדבר בעברית.
רוברט טיבייב: השאלה היא, באיזה רמה אתם רוצים לעשות את זה, ולמה לא לעשות קורסים בזמן הזה, בזמן המשבר?
רוברט טיבייב: יש כל מיני קורסים.
רוברט טיבייב: עד כמה שאני יודע יש גם קורסים מטעם המשטרה לדוברי רוסית.
רוברט טיבייב: למה לא להשתמש, ולא לעשות את זה?
רוברט טיבייב: ברור שהאוכלוסייה המבוגרת לא תעמוד בבחינה.
רוברט טיבייב: אבל, מדובר באנשים עבדו כבר כמה שנים, ועכשיו דווקא בזמן הזה אתם החלטתם מה שאתם החלטתם.
רוברט טיבייב: אני מאוד מבקש לנסות לדחות את ההחלטה, או לנסות לשנות אותה.
ליה שמטוב: אגב, זה כבר חצי שנה בערך.
רוברט טיבייב: הפגיעה תהיה קשה מאוד.
ליה שמטוב: יוצא כאילו שאנחנו שקרנים, כי כאשר פונים אלינו עולים שעובדים בשמירה, אנחנו אומרים: לא, אנחנו פנינו למשרד הפנים, והכול בוטל.
אברהם מיכאלי: גברתי היושבת ראש, את אמרת ששר הפנים נתן הוראה להפסיק את הדבר הזה.
ליה שמטוב: הוא נתן הוראה, גם במליאה כששאלתי אותו, גם בכתב.
ליה שמטוב: הוא אמר לי שהוא שלח לי את המכתב.
ליה שמטוב: אני הקראתי גם את הציטוט שלו.
ליה שמטוב: אחרי זה משרד הפנים פעל בניגוד לשר.
אברהם מיכאלי: אני רוצה לקבל תשובה מכם.
אברהם מיכאלי: אם באמת קיבלתם הוראה משר הפנים להפסיק, למה המשכתם?
יעקב עמית: לא, לא קיבלנו הוראה - - -
אברהם מיכאלי: יש פה פרוטוקול כנסת.
יעקב עמית: לא קיבלנו הוראה להפסיק.
יעקב עמית: אנחנו קיבלנו הוראה להקל, לא קיבלנו הוראה להפסיק.
יעקב עמית: ההבדל - מאז אנחנו נפגשנו עם אנשי משרד הקליטה והעלייה, וסיכמנו על קורסים שאנשים עוברים.
יעקב עמית: ואכן, הם עוברים.
יעקב עמית: אנשים מופנים לקורסים, וכל מי שגומר את הקורס הזה יכול לעבוד.
ליה שמטוב: אגב, אנחנו בדקנו והקורסים האלה הם לעולים עד עשר שנים בארץ.
ליה שמטוב: לצערי הרב, עדיין אומרים שאלו שהגיעו בשנות התשעים הם עדיין עולים.
ליה שמטוב: גם מי שהגיע בשנות השמונים.
ליה שמטוב: כבר עברו עשרים שנה.
ליה שמטוב: הם לא יודעים עברית.
ליה שמטוב: הייתי מבקשת להיות מתואמים גם עם משרד הקליטה, גם עם משרד החינוך, וגם עם האוצר, לגבי הקורסים שעולים ותיקים שהם מעל עשר שנים בארץ גם יוכלו ללמוד בקורסים האלה כדי להקל עליהם לעבור את המבחן.
יעקב עמית: הדבר הזה לא שלנו, זה של משרד הקליטה והעלייה.
יעקב עמית: אין לנו שום בעיה ש- - -
ליה שמטוב: קליטה וגם חינוך וגם אוצר.
יעקב עמית: לנו אין בעיה בזה אם יסכימו להדריך אותם.
ליה שמטוב: הוועדה תפנה לראש הממשלה ותבקש ממנו לשנות את ההוראה.
ליה שמטוב: אני רוצה להעביר את זכות הדיבור לאליה שווידלר מעיתון "הארץ".
אליה שווידלר: אני הייתי רוצה להציג כמה נתונים.
אליה שווידלר: אני מניח שההוראה ניתנה, והיא הושמה בצד.
אליה שווידלר: השר התחלף וניתן להפעיל שוב את ההוראה.
אברהם מיכאלי: אתה אומר שהשר החדש עוד לא יודע מההוראה הקודמת?
אליה שווידלר: יכול להיות, זה הרושם שנוצר.
אליה שווידלר: אני רוצה לצטט כמה פסוקים מהמבחן הזה.
אליה שווידלר: סעיף ב: "אסור לירות בשום מקרה!".
אליה שווידלר: פסוק ד': "רק כמוצא אחרון לאחר שניתנה אזהרה מקדימה במידת האפשר".
אליה שווידלר: עוד פסוק: "מותר לירות לפי הכלל: spray and pray".
אליה שווידלר: אם המבחן הזה לא נוצר כדי לשגע את הנבחנים, אז אני לא יודע לצורך מה הוא נוצר.
אליה שווידלר: למעשה, כמעט 70% לא עוברים את המבחן.
אליה שווידלר: אנחנו בדרך לקבל קורס מיוחד מראשון ביולי של חמישה וחצי ימים או שישה ימים.
אליה שווידלר: השישה ימים האלו ייראו כהתעללות, כי אז מצבור המובטלים הנוספים שלנו יקפוץ ממאות ואלפים לאלפים ועשרות אלפים.
אליה שווידלר: אם אינני טועה, יש יותר ממאה אלף אנשים שעובדים בחברות שמירה בארץ.
אליה שווידלר: היות ואני דובר רוסית הסתכלתי על המבחן הזה.
אליה שווידלר: אני לא מומחה לנושא ספציפית, אבל במקומות מסוימים התקשיתי לתרגם ולהסביר את המושגים לאנשים שנמצאים פה עשר וחמש עשרה שנה.
אליה שווידלר: אם אני עובד בעיתון "הארץ" אז נניח שאני יודע עברית במידה מספקת.
אברהם מיכאלי: - - - הרבה ישראלים לא יודעים.
אליה שווידלר: זה כאילו להציג פה לפני מישהו בפעם הראשונה מבחן בכלכלה על עקומה קמורה קמורה ושהוא יבין את זה, וייבחן באותו יום.
אליה שווידלר: זה בלתי אפשרי לגמרי.
אליה שווידלר: אנחנו מגיעים לעוד סיטואציה מסוימת של אנשים שנמצאים פה מעל לעשר שנים.
אליה שווידלר: הם חייבים גם לשלם עבור המבחן מכיסם.
אליה שווידלר: הם לא מקבלים לא החזר שעות, זה אולי על-פי הרצון הטוב של בעלי החברות.
אליה שווידלר: הם משלמים את זה, והם לא מקבלים שום החזר.
אליה שווידלר: הם כאילו מוענשים על כך שהם עובדים יותר שנים.
אליה שווידלר: הם מעורים יותר, הם יודעים טוב יותר.
אליה שווידלר: בסופו של דבר, יש להם פחות סיכוי לקבל את רישיון הנשק.
אליה שווידלר: יותר מאוחר הייתי רוצה להתייחס לעוד כמה נקודות.
אליה שווידלר: אבל, אני הייתי רוצה לפנות לעד המומחה שהוא תת ניצב בעל חברת קשת ביטחון, והייתי רוצה שהוא יפרט קצת יותר בנושא.
ליה שמטוב: כיושבת ראש אתן לו זכות דיבור.
ליה שמטוב: מכל מקום, תודה לך.
ליה שמטוב: נמצא פה עו"ד לב שניידר מעמותת צנטוריון שבעבר היה גם שומר.
ליה שמטוב: אדוני, בבקשה.
לב שניידר: אכן עם כניסת המבחן לתוקף אנחנו עדים לכך שאנשים לא עוברים את הבחינה.
לב שניידר: אני לא יכול לנקוט במספרם המדויק של האנשים שלא עוברים את הבחינה - 60% או 70%.
לב שניידר: אבל, בהחלט הרבה אנשים ביציאה מהמבחן מתקשרים אלינו ומספרים לנו שהם לא מבינים אפילו מה כתוב שם.
לב שניידר: האם זו מטרה?
לב שניידר: האם אדם צריך להבין מה כתוב בבחינה, או שהוא צריך לדעת לענות לאותו אדם שפונה אליו או לשאול את הנבדק איזושהי שאלה?
לב שניידר: למשל, מה הם הפרטים, וזאת כדי להבין את המבטא או מאיפה הוא בא.
לב שניידר: בבחינה אין שום התייחסות לשפה המדוברת יום יום.
לב שניידר: בדרך לכאן התקשרתי לחמישה-שישה מאבטחים שחלקם עברו, ושחלקם לא עברו את הבחינה, ושאלתי אותם מה היה בבחינה?
לב שניידר: אלה שעברו בכלל לא ידעו.
לב שניידר: הם אמרו: הראו לנו בחינה, וסימנו איקסים.
לב שניידר: אלה שעברו קראו ואמרו: הבנו חלקית.
לב שניידר: אבל, לא שאלו אותם, ולא היה שום ניסיון לשאול על שפה מדוברת.
לב שניידר: מעבר לזה, עשרים שנה המאבטחים עבדו כמאבטחים.
לב שניידר: בשנות האינתיפאדה הכול היה מצוין, וכשהיו פיגועים יום ולילה הכול היה מצוין.
לב שניידר: היום כשאנחנו נמצאים בהפוגה פתאום אנחנו לא זקוקים לאנשים האלה?
לב שניידר: פתאום אנחנו עלולים לזרוק אותם לרחוב.
לב שניידר: מה יהיה?
לב שניידר: אני לא יודע אם כדאי לי להגיד, אבל חברות האבטחה מחפשות גם פתרונות לבחינה.
לב שניידר: אני לא רוצה להגיד אילו פתרונות, אבל הפתרונות כבר קיימים.
לב שניידר: הראש היהודי תמיד מוצא את הפתרון בכל דבר - איך לעקוף את ההוראה שלכם.
לב שניידר: מעבר לזה, אני לא פגשתי בשום מקרה מתכון לבחינה.
לב שניידר: לדעתי, כל בית ספר או כל מטווח ממציא בחינה כבא ליד.
לב שניידר: דבר נוסף, אני רוצה להתייחס לדבריך כשאמרת שרישיונות לא היו בתוקף.
לב שניידר: הרישיונות אכן היו בתוקף.
לב שניידר: לא היתה שום דרישה ממשרד הפנים שכל מאבטח ומאבטח יקבל רישיון, אלא את הרישיון היתה מקבלת חברת האבטחה כרישיון חברה, והיא היתה צריכה לעמוד באיזשהן דרישות, ולתת רישיון לכל אחד ואחד.
יעקב עמית: ממש לא מדויק.
יעקב עמית: סעיף 10ג' שמתייחס לכל הנושא של שמירה בחוק לעירייה בעצם קובע בסעיף הראשון – יש לי כאן את החוק, ומי שירצה לראות אותו אחר כך יוכל לעשות זאת - שנותנים את ההרשאה רק למי שיש בידו רישיון מטעם משרד המשפטים או משטרת ישראל.
יעקב עמית: במשך הרבה זמן, כיוון שזה עולה כסף, חברות השמירה לא הקפידו על הדבר הזה, ובעצם אף אחד לא אכף את הדבר הזה.
לב שניידר: מה העובד אשם שלאותו בעל חברת השמירה אין?
יעקב עמית: יש חוק.
רוברט טיבייב: עשרים שנה הוא עבד, והכול היה בסדר.
רוברט טיבייב: פתאום הדברים השתנו?
יעקב עמית: האם מישהו יודע להגיד עשרים שנה?
יעקב עמית: היה חלק עם כן, היה חלק שלא.
יעקב עמית: חברות השמירה רצו - אני לא יודע אם זו הסיבה, אני מניח שזו הסיבה - להימנע מהתשלום הזה.
יעקב עמית: אגב, החוק עדיין קיים.
רוברט טיבייב: עולה חדש הגיע לארץ, והיישר משדה התעופה הוא מתגייס לצה"ל ונותנים לו נשק.
רוברט טיבייב: האם שואלים אותו משהו על שפה?
רוברט טיבייב: נותנים לו נשק.
יעקב עמית: אם יש פה נציג של צה"ל הוא יוכל להתייחס.
לב שניידר: אני יכול להיות נציג של אלה שהגיעו בשנת 1991 בגיל 19, ואחרי שנה בארץ התגייסו לצבא.
לב שניידר: כשנתנו לי נשק לא ידעתי להבדיל בין מפקד למפחד.
לב שניידר: זה לא בדיחה, זה מה שקרה לי בטירונות.
יעקב עמית: זה מה שצריך להיות.
לב שניידר: מצוין.
לב שניידר: קיבלתי נשק.
לב שניידר: מה ההבדל בין השומר לביני?
לב שניידר: האם הוא בזה שאני בן 19 והוא בן 65 או בן 45?
לב שניידר: עובד לא יכול לדעת אם לחברה יש רישיון או אין רישיון.
לב שניידר: העובד הוא לא תחליף לאכיפה של משרד הפנים.
רוברט טיבייב: תבין - לא מדובר פה שאדם לא צריך לדעת עברית.
רוברט טיבייב: הוא חייב.
רוברט טיבייב: אבל, להקשות עליו עם מבחן שכזה?
רוברט טיבייב: זה פשוט להקשות - פשוט וקל.
ליה שמטוב: חבר הכנסת רוברט טיבייב, היום בבוקר נודע לי על איזושהי תוכנית של משרד החינוך על תוכנית לימוד העברית, והייתי מבקשת שנציגת משרד החינוך תתייחס.
ריבה אביעד: שמי ריבה אביעד, ואני מנהלת אגף לחינוך מבוגרים במשרד החינוך שבין שאר הפעילויות שלו הוא אחראי גם על האולפנים בעברית.
ריבה אביעד: לפני כארבעה חודשים פנה אלינו המשרד לקליטת עלייה עם החוק החדש, או התקנה החדשה, וביקש מאיתנו להיערך בהתאם.
ריבה אביעד: אנחנו עשינו כמה דברים.
ריבה אביעד: אנחנו יצרנו תוכנית לימודים עבור העולים החדשים האלה על-פי שלושה דברים.
ריבה אביעד: קודם כל, הנושא של המבחנים.
ריבה אביעד: ישבנו יחד עם אנשי משרד הפנים, עם המחלקה לרישיונות כלי ירי.
ריבה אביעד: בדקנו מה בדיוק הדרישות הראשוניות שלהם ושילבנו אותן בתוכנית הלימודים.
ריבה אביעד: בדקנו מה התפקוד הלשוני בעל-פה, בדיבור, שנדרש משומרים לבצע בזמן שהם נמצאים בתפקידם.
ריבה אביעד: הכנו גם מבחן למועמדים בעברית, מבחן מאבחן, מפני שהניסיון מראה שחלק מהם לא עברו אפילו אולפן ראשוני, והידיעה שלהם בעברית היא איננה טובה.
ריבה אביעד: מתוך שלוש הדברים האלה יצרנו תוכנית לימודים שגם מעלה את רמת שליטתם בשפה העברית, גם נותנת להם כלים לתפקד היטב בזמן שהם נמצאים בעבודה, וגם מאפשרת להם במידה מסוימת לעבור את מבחן הירי.
ריבה אביעד: אני מוכרחה לומר שזוהי הפעם הראשונה שאני רואה את המבחנים האלה.
ריבה אביעד: אל"ף, התברר לי שגם צריך לדעת אנגלית, מפני שאני בחיים לא הייתי יודעת מה זה spray and pray.
ריבה אביעד: עכשיו אני יודעת.
ריבה אביעד: יש דבר רביעי שאנחנו מוכנים לעשות עם אנשי משרד הפנים, וזה לעזור לכם לנסח את המבחנים בעברית.
ריבה אביעד: אותם תכנים בדיוק, אבל בעברית יותר קלה, כדי שהעולים לפחות לא יתקשו באוצר מילים כמו: גורם עוין, וכו', כך שנוכל להתאים את המבחן ליכולות הלשוניות שלהם.
אברהם מיכאלי: איך אתם מתגברים על מגבלת הגיל של מבוגרים שבאמת מראש יודעים שקשה להם לקלוט שפה בגיל שכזה?
אברהם מיכאלי: רוב המועסקים הם מעל גיל ביניים ומעלה.
ריבה אביעד: יש לנו שתי בעיות בעניין הזה.
ריבה אביעד: יש בעיה אחת והיא בעיה שוודאי הגברת קלאודיה כץ תדבר עליה, וזה עניין עשר השנים, כי לאחר עשר שנים הם אינם זכאים להשתתף בקורסים כאלה על פי הקריטריונים של משרד הקליטה.
ריבה אביעד: כאן דווקא יש לנו מענה.
ריבה אביעד: אני מוכנה על בסיס מורה פנוי, ובהתאם לקריטריונים לפתיחת כיתה, לפתוח כיתות המשך עבור העולים האלה, עבור הקבוצות האלה, ולתת להם את אותן 100- 150 שעות על חשבון משרד החינוך כל זמן שאין תקציב מדינה שמוקצה לנושא הזה, ולהכין אותם למבחנים.
ריבה אביעד: זה דבר שאנחנו מוכנים לעשות אותו.
ריבה אביעד: אבל, שוב על בסיס מורה פנוי.
ריבה אביעד: זאת אומרת, אנחנו לא נגייס מורים בנוסף למצבת המורים שיש לנו לצורך זה.
ריבה אביעד: הכללים הם כללים די ברור.
ריבה אביעד: זה תקן כיתה וכו'.
ריבה אביעד: אנחנו גם נוכל להצמיד את הקורסים האלה לאותם קורסים של תשע שעות שהם צריכים לעשות, ואז אנחנו יוצרים להם בבת אחת חבילה שנותנת מענה.
ריבה אביעד: לגבי המבוגרים נצטרך לעבוד יותר קשה.
ריבה אביעד: זה בלי כל ספק יהיה יותר קשה.
ריבה אביעד: חלק מהתכנים אנחנו הכנו.
ריבה אביעד: תוכנית הלימודים מוכנה כבר, כולל עזרים אורקוליים, כולל תוכנת מחשב.
ריבה אביעד: אנחנו מקווים שבדרך זו או אחרת הם בכל זאת ירכשו את השפה ברמה שתאפשר להם לתפקד נכון, לעבור את המבחן, ולא יהיה צורך לפטר אותם.
ליה שמטוב: אני אתן את רשות הדיבור לנציג משרד הקליטה מר גלעד אברהמי, כי אני מבינה שמשם באה הצעקה.
ליה שמטוב: קודם כל, אנחנו מודים לך על הצעקה הזאת, ואנחנו מבקשים לשמוע את הפתרונות של משרד הקליטה.
גלעד אברהמי: שלום.
גלעד אברהמי: ברשותך, אני רוצה לקפוץ לשורה התחתונה, ואני אתן לגברת קלאודיה כץ לפרט את הפרטים.
גלעד אברהמי: עמדת המשרד הרשמית היא שאנחנו מבקשים להקפיא את ההוראה הזאת עד לדיונים משותפים עם משרד הפנים ומשרד החינוך, ואם צריך גם את משרד האוצר על מנת לראות את העלויות שמושתות פה על העולים החדשים.
גלעד אברהמי: זה נכון שמרבית העולים אינם נמצאים בתחום הזכאות של משרד הקליטה.
גלעד אברהמי: הם מעבר לעשר שנים בארץ.
גלעד אברהמי: אבל, עדיין משרד הקליטה מהווה כתובת עבור כל העולים
ליה שמטוב: סליחה, גם שמעתי שרוצה לפתוח את הקורס, ולא היו נרשמים כי כל אלה היו מעל עשר שנים.
גלעד אברהמי: קלאודיה תיגע בזה.
גלעד אברהמי: זה היה רק מדגם.
גלעד אברהמי: זה לא מדגם מייצג, אבל זה היה מדגם.
גלעד אברהמי: בכל מקרה, אני חושב שבסדרי העבודה הבין-משרדיים, היו צריכים להגיש למשרד הקליטה כמי שאחראי על תחום עלייה, את טיוטת ההוראה הזאת לפני שהיא נכנסה לתוקף על מנת שאנחנו נשב ביחד ונסדיר את הפרטים גם של ההיערכות להוראה, וגם על מנת שניתן את הסייגים שלנו כמשרד שמייצג את העולים ושזה נוגע אליו.
אברהם מיכאלי: להבנתי, הרי על התוכנית הזאת או התקנה הזאת מדברים כבר כמעט שנה.
אברהם מיכאלי: איך זה שעד עכשיו לא ישבתם?
אברהם מיכאלי: אתם אותה ממשלה, וגם בממשלה הקודמת הייתם באותה ממשלה.
גלעד אברהמי: אתה צודק, עדיין החובה של משרד ממשלתי שיוצא בהוראה או בנוהל או באיזשהו הצעת מחליטים, או כל דבר אחר, להגיש התייחסות למשרדים שהדבר נוגע אליהן.
אברהם מיכאלי: זה בשטח כבר כמעט שנה.
גלעד אברהמי: אתה צודק, אני מסכים איתך.
קריאה: אנחנו ישבנו, והתוצאה עם משרד החינוך.
גלעד אברהמי: את מדברת על משרד החינוך, ואני מדבר על משרד הפנים.
גלעד אברהמי: משרד הפנים לא הגיש לנו באופן - - -
אברהם מיכאלי: הייתם אמורים לעבוד ביחד בקטע הזה.
אברהם מיכאלי: האם הגשתם השגה, האם השר ערער על זה בממשלה?
אברהם מיכאלי: האם היה משהו?
גלעד אברהמי: אני אומר שוב, זה לא הגיע לידי בכלל איזושהי תוצאה של השגה מכיוון שהחומר לא הוצג למשרד הקליטה.
גלעד אברהמי: מבחינתי, היה פה מהלך חד צדדי של משרד הפנים שכנראה ש- - -.
גלעד אברהמי: אני מדבר על ההוראה החדשה, אני מצטער אבל יכול להיות שזה קרה בשוגג.
גלעד אברהמי: אני לא יודע, הדברים כנראה לא - - - אני רוצה לקצר כדי לתת לקלאודיה לפרט.
גלעד אברהמי: אני רק אומר - גם כשיש הוראות שיש להן השלכות על משרדים אחרים, וזו לא צריכה להיות הצעת מחליטים, עדיין השכל הישר אומר שצריך לבוא ולהבין את ההשלכות של זה על אוכלוסיות אחרות שלא רק נוגעות למשרד הפנים, ולקבל את התייחסות המשרדים הרלוונטיים.
גלעד אברהמי: ככה אנחנו לפחות פועלים במשרד כשאנחנו מוציאים הוראה.
גלעד אברהמי: ברשותך, אני אתן לקלאודיה לפרט מה נעשה עד עכשיו גם מבחינת פעולות ביניים, ומה הם הפתרונות שאנחנו מציעים.
גלעד אברהמי: בכל מקרה, אני דיווחתי לשרה ולמנכ"ל שלאחר הדיון הזה אנחנו נבקש דיון עם משרד הפנים, משרד האוצר, משרד החינוך, על מנת לא רק לקבל את המענה המבורך שהיא מציעה כאן כהתנדבות.
גלעד אברהמי: אנחנו לא מחפשים פה פתרונות שהם אימפרוביזציה מבחינתנו, אלא פיתרונות כתובים עם משנה סדורה כדי שאם יקרה מצב שמחר אין מורה פנוי אז שעדיין נקבל מענה.
ליה שמטוב: קלאודיה כץ, בבקשה.
קלאודיה כץ: אני מבקשת לציין מספר עובדות.
קלאודיה כץ: אחת, על ההחלטה הגורלית הזאת לנו נודע מכלי התקשורת.
קלאודיה כץ: אנחנו התערבנו ופעלנו מייד, וכן פנינו למשרד הפנים ויצרנו קשר בין משרד הפנים למשרד החינוך.
קלאודיה כץ: אבל, כאן זו לא הפואנטה.
קלאודיה כץ: הבעיה היא בעיה הרבה יותר רחבה ומורכבת.
קלאודיה כץ: אחת, העולים של שנות התשעים, ועולים של שנות האלפיים מארגנטינה, ועולים של שנת 2005 מצרפת, עולים קצת יותר מבוגרים שלא מצאו את מקום עבודה במקצוע המקורי שלהם, נענו לקריאת מדינת ישראל כשהיתה בעיה עם מאבטחים, וכשהיו כרזות להעלות כל מאבטח ל"אגד", ומה לא.
קלאודיה כץ: הם עשו הסבה לתחום הזה, ועבדו נאמנה שנים רבות.
קלאודיה כץ: הם לא הכי צעירים בעולם, הם בעלי משפחות, ובעלי מחויבות של משכנתא.
קלאודיה כץ: ישנם 118 מקצועות בהם יש צורך ברישוי.
קלאודיה כץ: כל משרדי הממשלה כאשר הם שומעים שמשנים את תנאי הרישוי, קובעים גם תקנות מעבר, ולא של שנה, ולא של חצי שנה, ולא עד הרישיון הבא.
קלאודיה כץ: נוקטים באיזשהם צעדים שמקלים על אלה שנפגעים - וביודעין נפגעים אנשים - כדי להקל עליהם לשמור על מקום העבודה.
קלאודיה כץ: אבל, כאן זה לא נעשה.
קלאודיה כץ: אנחנו באופן חד צדדי רצנו, וניסינו להחזיר את הקורסים בעברית.
קלאודיה כץ: ולכן, היה המפגש בינינו, לבין חינוך לבינכם, על מנת לבנות את זה.
קלאודיה כץ: נעשה כאן איזה מעשה לטובה או לרעה, ובסופו של דבר העולים הם אלה שסופגים את זה.
קלאודיה כץ: נכון ש-70% לא יעברו את המבחנים הלאה, ולא עוברים.
קלאודיה כץ: נכון שלדעת ריבה שהיא מבחינתי המומחית ביותר בשפה העברית, השפה היא קשה, ובטח לעולים.
קלאודיה כץ: נכון שמאבטחים נושאי נשק לא בודקים ניירות.
קלאודיה כץ: אם הם יצטרכו לבדוק ניירות של מחבל אז אנחנו נהיה בבעיה גדולה.
קלאודיה כץ: אני מקווה שלא לזה מתכוונים.
קלאודיה כץ: ונכון שאפשר לעשות מבחנים בעל-פה, אפשר לעשות מבחנים עם מתורגמן לשפות.
קלאודיה כץ: כלומר, לרכז אנשים דוברי ספרדית, דוברי צרפתית, דוברי רוסית, דוברי אמהרית, ולהצמיד להם מתורגמן - מה שעושה משרד האוצר בסוכני ביטוח, ביועצי מס, ובהרבה דברים אחרים, ובמימונו של מי שמחליט לעשות את המעשה הזה.