GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דני לימור: אחד הדברים שכן למדתי ואני נסעתי לפני 33 שנה בפעם הראשונה לאתיופיה וזה היה אחרי שנקלטתי בארץ ושירתי בצבא וכולי וכולי, והתגלו בכפרים, בכל האזורים שהיו יהודים באתיופיה מטיגרה ועד הרי סימן, התגלתה בפני תרבות.
דני לימור: לא משנה כרגע איך אנחנו שופטים תרבויות אבל זו תרבות והיא תרבות יהודית.
דני לימור: עכשיו אנחנו במדינת היהודים.
דני לימור: אנחנו מדינה יהודית.
דני לימור: אני חושב שמחיקה של תרבויות זה פשע כלפי היהדות.
דני לימור: כלומר אם היום יש חוסר סובלנות בחברה הישראלית ואנחנו לא יכולים להסתיר את זה, יש חוסר סובלנות.
דני לימור: יש הרבה מאוד קבוצות, מעבר לנושא הסוציו-אקונומי וכולי, יש הרבה מאוד חוסר סובלנות על רקע אתני שבטי של מוצא.
דני לימור: בין השאר זה נובע מחוסר ידע של אחד לגבי התרבות מארץ המוצא שלו.
דני לימור: איך אפשר לצפות, אם ניקח את הדוגמאות הקיצוניות, עולה חדש מברית המועצות לשעבר ועולה חדש מאתיופיה שיבינו אחד את השני מעבר לכל ההבדלים שממילא קיימים אם הם לא נפגשים באיזשהו מקום ומוצאים את המכנה המשותף כאשר המכנה המשותף הוא לא רק הפנקס הכחול, תעודת הזהות, זה מכשיר.
דני לימור: המכנה המשותף זה ששניהם יהודים ממוצא שונה שהתפתחו לכיוונים שונים.
דני לימור: יש ניסיון שמתקיים בימים אלה של מכינה קדם צבאית של חיים פרי שבה יש רק שתי קבוצות, דווקא שני הקצוות, יוצאי חבר העמים ויוצאי אתיופיה.
דני לימור: לא מזמן הם נסעו לגונדר כולם, איך אומרים, ביחד, ואפשר היה להתרשם אפילו מהסרט שהוקרן עד כמה יוצאי חבר העמים התרגשו ונפתחו עיניהם.
דני לימור: אני חושב שזה דבר שהנשיא לשעבר יצחק נבון שכשמו כן הוא כנראה הוא זה שקבע שצריך לשמר את התרבויות וצריך ללמד אותן במערכת החינוך.
דני לימור: בין השאר הוועדה הזו יכולה להשפיע באופן ישיר על התכנים במערכת החינוך שהדברים האלה יופצו יותר ויותר ואולי ככה נצליח לגבש את החברה.
דני לימור: תודה רבה.
ליה שמטוב: הייתי רוצה לשמוע מישהו מהאורחים שלנו.
ליה שמטוב: אבל לפני זה בנוסף למה ששלמה מולה אמר פה בארץ בנוסף יש הבדלים בין העליות.
ליה שמטוב: עליות של שנות השישים, של שנות השבעים, של שנות השמונים כשהגיעו לארץ אז הדבר הראשון היה ללמוד את השפה, להתקרב יותר לחברה, להיות יותר ישראלים וגם מי שהגיע והתחתן פה אז ישר עם הילדים דיברו עברית וגם לא כל כך רצו שהילדים ידעו את השפה של ההורים.
ליה שמטוב: בשנות התשעים התמונה היא הפוכה לחלוטין.
ליה שמטוב: העולים מדברים בשפת ארצות המוצא.
ליה שמטוב: הילדים שנולדים פה ממשיכים לדבר בשפה הזו ומעניין איך זה קורה בקנדה עם המהגרים של שנות התשעים, איך הם מתנהגים ונקלטים.
ג'ק גדבב: בקנדה יש לנו מדיניות של שפות רשמיות והכוונה בכך שאנגלית וצרפתית הן השפות הרשמיות של המדינה.
ג'ק גדבב: שירותים פדרליים ניתנים בשתי השפות.
ג'ק גדבב: אנחנו אוהבים להתגאות בדו לשוניות שלנו למרות שלא כל האנשים הם דו לשוניים כפי שהיה רצוי.
ג'ק גדבב: חלק המדינה שהוא ברובו דו לשוני ששם אני גר זו קוויבק כאשר רוב האזרחים מדברים צרפתית וצרפתית היא השפה הרשמית של המחוז שלנו למרות הרוב המכריע של התושבים מסוגל לדבר בשתי השפות במיוחד במונטריאול.
ג'ק גדבב: כך שאלה הסתירות שאתה עלול למצוא.
ג'ק גדבב: יש לנו גם מהלכים שמכוונים לתמוך במיעוטים שדוברים שפות אחרות שגרים מחוץ לקוויבק היכן שהאוכלוסייה הצרפתית היא הרוב ורוב העמיתים שלי כאן באים ממחוזות שונים בקנדה מחוץ לקוויבק, המחוז שדובר צרפתית.
ג'ק גדבב: העמיתים שלי חברים בוועדות של הממשל הפדרלי מספק תמיכה לבתי ספר ואנחנו עובדים קשה כדי לספק תמיכה מסוג אחר כדי לסייע לקהילות שונות לשמר את השפה שלהם במקומות היכן שהם נאבקים לשמר את שפתם.
ג'ק גדבב: ובאותה מידה יש מדיניות לעזור לקהילה האנגלוסקסית במחוז שרובו צרפתי.
ג'ק גדבב: הדבר אינו כל כך איבוד השפה האנגלית אשר כפי שאנחנו יודעים היא שפה בינלאומית משפיעה אבל מאבק עם תחושת הקהילה ובנייתה והם מקבלים תמיכה על הבסיס הזה.
ג'ק גדבב: אנחנו מעדיפים להיות מודעים לקהילות שלנו וצרכיהן.
ג'ק גדבב: באשר למהגרים ידיעת השפה הפכה להיות הרבה יותר משמעותית בקנדה.
ג'ק גדבב: הקמנו בתי ספר שמלמדים אנגלית או צרפתית.
ג'ק גדבב: רצוי היה ששתי השפות יילמדו אבל במקרה הזה ידיעת השפה האנגלית או הצרפתית היא תנאי לקליטה מוצלחת.
ג'ק גדבב: וקליטה כלכלית מוצלחת קשורה בכך.
ג'ק גדבב: כדי להיות הוגן, מנקודת מבט של הדיון הציבורי, הפלורליזם מוגדר שאין סתירות בין העובדה שאני משמר את זהותי היהודית והיותי אזרח.
ג'ק גדבב: אבל אנחנו לא תומכים היום כפי שעשינו לפני שלושים שנה את המוסדות שנוהות לשמר את התרבויות השונות.
ג'ק גדבב: אבל אנחנו אכן מוצאים ארגונים שהם בבסיסם ארגונים של מהגרים שמקבלים מהגרים לשורותיהם.
ג'ק גדבב: כך למשל הקהילה הסינית שחלק מהמדיניות שלה זו ההטמעות של הקהילה הסינית בקנדה.
ג'ק גדבב: אבל אנחנו לא מסייעים סיוע כספי לארגון עורכי הדין הסיניים.
ג'ק גדבב: כי אם ננקוט דרך פעולה זו נמצא את עצמנו תומכים במאתיים קהילות אתניות שונות ולא מצאנו נוסחה לעשות כן.
ג'ק גדבב: הזמנתם אותנו לשאול שאלות, השגריר שלנו הזמין אותנו לשאול שאלות ובאותה עת אנחנו מתבקשים לענות תשובות על המצב בקנדה.
ג'ק גדבב: הרשו לי לסמן את אחד הנושאים הקשים ואז נדון בכך.
ג'ק גדבב: אני אהיה קצר.
ג'ק גדבב: כאשר הגעתי לכאן בשנה שעברה עם המשלחת אחד מעמיתנו הישראלים אמר, שלא כמו בקנדה ישראל אינה סלקטיבית כלפי המהגרים שלה.
ג'ק גדבב: אנחנו מקבלים כל מהגר לא משנה איזה אמצעים לרשותו.
ג'ק גדבב: וקנדה נוקטת בדרך הסלקטיבית.
ג'ק גדבב: אנחנו די נחושים למשוך מומחים ואנשי מקצוע למדינה.
ג'ק גדבב: המשלחת שלי היתה מאוד מופתעת מההצהרה הזאת כי אנחנו חושבים שהישראלים הם סלקטיביים בנוגע לבחירת האנשים המגיעים למדינה.
ג'ק גדבב: והיה עלי להסביר להם שהכוונה היתה במונחים סוציולוגים באשר ליהודים ישראל אינה סלקטיבית.
ג'ון אלן: אבל גם כן צריך לומר שקנדה אינה סלקטיבית באשר לפליטים.
ג'ק ג'דבב: נכון.
ג'ק ג'דבב: יש לנו מדיניות הומניטרית חזקה.
ג'ק ג'דבב: תודה לך אדוני השגריר על שהזכרת זאת.
ג'ק ג'דבב: זו הבהרה מאוד חשובה.
ג'ק ג'דבב: בחלום הבלתי אפשרי שלי שאותו הזכרתי ביום ראשון קנדה תסייע לישראל ליצור מדיניות של הגירה שיש לה שתי התפלגויות.
ג'ק ג'דבב: אחד, המדיניות הקיימת באשר לחוק השיבה אבל גם מדיניות אחרת, אולי בצורה הקנדית שלה, עם נקודות זיכוי, עם רמות של מהגרים שיטפלו במהגרים שאינם יהודים.
ג'ק ג'דבב: מדיניות כזאת מעלה שאלות רבות שלו היה לנו זמן הייתם שומעים אודותיהם מעמיתי במשלחת בשנה שעברה ובשנה הזאת.
ג'ק ג'דבב: לנסות להבין איך המדינה נוהגת במהגרים הלא יהודיים, תהא המדיניות אשר תהא, יכול להיות שזו תהיה הגירה זמנית.
ג'ק ג'דבב: החלום שלי הוא ששיתוף הפעולה בינינו יוביל בעתיד להגדרה מסוימת, הגדרה חוקית או בצורת הצהרה שתסביר זאת ותסייע לאנשים להבין את שתי ההתפלגויות האלה, אחד זה של חוק השיבה שם המהגרים בעצם שבים הביתה, הם לא מהגרים בדרך הקונבנציונאלית שבה אנחנו מבינים מהגרים.
ג'ק ג'דבב: ועלי להסביר את זה בכינוסים בינלאומיים למשל באירופה.
ג'ק ג'דבב: כאשר מדברים באירופה על מהגרים זה שונה מהדרך שבה אתם תופסים מהגרים.
רודריגז לנדרי: אני המנהל של המכון הקנדי של מחקר ולשונות של מיעוטים.
רודריגז לנדרי: אנחנו מקיימים מחקר על המיעוטים שמדברים את השפות הרשמיות.
רודריגז לנדרי: זאת אומרת אנגלית בקוויבק ודוברי צרפתית מחוץ לקוויבק.
רודריגז לנדרי: כך שאני לא מומחה להגירה אבל בשומעי את כל הדוברים אני חושב איך הגירה מייבאת מקורות לשוניים משמעותיים.
רודריגז לנדרי: באותה עת מאבדים שפה כי אנחנו נוטים לכפות עליהם ללמוד את השפה השלטת במדינה ובאותה עת זה יוצר במושגים של המכון שלי דו לשוניות מחתרתית.
רודריגז לנדרי: כלומר, ככל שאתה שואף ללמוד את השפה של המדינה כך אתה מאבד את שפת האם שלך.
רודריגז לנדרי: יש במכון שלנו ניסיונות לעודד דו לשוניות.
רודריגז לנדרי: כאשר אתה מנסה ללמוד שפה שנייה ובמקרים מסוימים זו שפה שלישית שהיא השפה של המדינה באותה עת אתה מנסה לשמר.
רודריגז לנדרי: למשל, על ידי כך שמלמדים את השפה בבתי ספר.
רודריגז לנדרי: אני לא חושב שקנדה יכולה ללמד את ישראל שיעור במושגים של למידת שפה.
רודריגז לנדרי: יש דמיון רב.
רודריגז לנדרי: בקנדה יש שתי שפות רשמיות ובישראל אם אינני טועה יש שתי שפות רשמיות.
רודריגז לנדרי: אני מוצא שיש דמיון רב במצב של הפרנקופונים והמצב של הערבים.
רודריגז לנדרי: כי השפה שלהם רשמית אך אינה שלטת כמו השפה האחרת עברית במקרה שלכם ואנגלית במקרה שלנו.
רודריגז לנדרי: בקנדה הצרפתית אינה שפה שלטת כמו האנגלית שהיא שפה בינלאומית.
רודריגז לנדרי: אני חושב שכל אחת ממדינותינו יכולה לחפש דרכים לסייע לא כל שפה של המהגרים אבל המהגרים אשר באים בקבוצות גדולות אם נוכל לשמר את זהותם ושפתם, שתי המדינות יוכלו לפתח את האמצעים הרבה יותר.
רודריגז לנדרי: וזה יכול להיות תחום של שיתוף פעולה איך אנחנו יכולים לשמר שפות.
רודריגז לנדרי: אני תומך בדו לשוניות ובאותה עת ישנה אפשרות לשמר את השפה של ארץ המוצא של המהגרים.
ג'ק גדבב: כשאתה משווה בין הערבים והצרפתים האם אתה מתכוון לצרפתים בקוויבק או לצרפתים מחוץ לקוויבק?
רודריגז לנדרי: אני מתכוון לצרפתים מחוץ לקוויבק.
רודריגז לנדרי: כן.
רודריגז לנדרי: זהו נושא מאוד מורכב.
רודריגז לנדרי: אתה יכול להשוות השוואת מנקודות מבט שונות.
רודריגז לנדרי: אנחנו שפה רשמית של מיעוט ורוב עבודתי נעשתה על פרנקופונים.
רודריגז לנדרי: ההשוואה שלי הייתה עם הפרנקופונים שהם מחוץ לקוויבק.
ליה שמטוב: פרופסור מוריס בסק בבקשה.
מוריס בסק: תודה רבה.
מוריס בסק: שמי הוא מוריס בסק.
מוריס בסק: אני המנהל של מכון לשפות בניו ברנסוויק.
מוריס בסק: זו הפעם השנייה שאני מבקר בישראל וזהו ניסיון לימודי כי ישראל היא ארץ מאוד מורכבת כמו קנדה אבל ישראל היא גם שונה מאוד מבחינת שפה.
מוריס בסק: אני לא מומחה לשפות או להגירה, אני היסטוריון.
מוריס בסק: בקנדה יש מציאות לשונית שאני חושב שאין לכם כמוה בישראל.
מוריס בסק: יש מדיניות מוצהרת בקנדה על השפות הרשמיות.
מוריס בסק: קנדה האנגלית זאת אומרת כל המחוזות שאינם קוויבק אינה עולם אחיד כי ניו ברנסוויק המחוז ממנו אני בא זה המחוז היחידי הדו לשוני הרשמי בקנדה החוגג בימים אלה 40 שנה לדו לשוניות ואפילו במחוז הקטן שלנו שמונה 720 אלפי אנשים יש חלק מהמחוז שהוא רובו דובר אנגלית וחלק מהמחוז שרובו דובר צרפתית אבל אנחנו ישנן ערים ועיירות שבהם האוכלוסייה היא חצי בחצי.
מוריס בסק: אפילו במחוזות האלה יש לנו אתגרים במדינתנו כאשר אנחנו מנסים לעודד את שתי הלשונות כך שיהיה דו קיום לדוברי השפות השונות.
מוריס בסק: דוברי השפות השונות הם שכנים למעלה ממאתיים שנה.
מוריס בסק: בחלקים רבים אנחנו עדיין נאבקים עם נוסחאות, סצנות, שבהם יוכלו שתי הקהילות האלה לחיות ביחד, לחלוק פרויקטים מסוימים, בלי לתת עדיפות לקהילה זו או לקהילה אחרת, ולתת הרגשה שאנחנו בונים משהו יחדיו כאשר אנו משתמשים בשתי השפות.
מוריס בסק: זהו עדיין נושא חי בארצנו ואנחנו עובדים עליו.
מוריס בסק: במובן הזה הניסיון הקנדי בשטח השפות שונה מאוד ממה שקיים פה.
מוריס בסק: אין זה אומר שאנחנו לא יכולים ללמוד ממה שאנחנו רואים בישראל ואיך אתם מטפלים בבעיות שלכם, דבר שלא ראינו במשך עשרות שנים, הגעתם של קבוצות מהגרים גדולות.
מוריס בסק: קנדה לא התנסתה בניסיונות שמדינת ישראל התנסתה בהם בשני העשורים האחרונים.
מוריס בסק: לגבינו זה מזכיר את השנים הראשונות של המאה העשרים כאשר המחוזות המערביים יושבו על ידי מהגרים מאירופה.
מוריס בסק: הניסיון שלכם בשטח הזה יכול לסייע בידינו.
ליה שמטוב: פה אמרו שהשפות הרשמיות בישראל הן עברית וערבית.
ליה שמטוב: אבל עקב זה שעליה גדולה הגיעה מברית המועצות לשעבר יש ערים שכששואלים את ראשי הערים איזו שפה מדוברת אצלכם, הם אומרים השפה השנייה אצלנו היא עברית.
סימונה הלפרין: אני סימונה הלפרין.
סימונה הלפרין: אני המנהלת במשרד החוץ במחלקה לארגונים בינלאומיים וזכויות אדם, תפקיד קטן ולא מאתגר.
סימונה הלפרין: אני אתחיל בדבר אישי.
סימונה הלפרין: קודם כל אני מאוד גאה בפורום הזה וגאה במשלחת הקנדית שבאה בפעם השנייה לישראל לדבר על נושאי הגירה.
סימונה הלפרין: אחד הארגונים שאני עובדת איתו במחלקה שלי זה ה-IOM ושאלות של הגירה, ושאלת הפליטים המחפשים מקלט זהו גם כן אחד הנושאים שהמחלקה שלי עובדת עליה.
סימונה הלפרין: הסיבה שאני אומרת שאני גאה כי רויטל לא רק באה מרופין, רויטל היא יוצאת משרד החוץ.
סימונה הלפרין: היא התחילה איתנו.
סימונה הלפרין: היא ערקה אבל בשביל מטרה טובה כך שאני מהללת אותה.
סימונה הלפרין: שוב, דבר אישי נוסף, אני מאוד קשורה לקנדה מאחר ואבי החורג ושתי אחיותיי הם קנדיים ויש ענף של המשפחה מקנדה.
סימונה הלפרין: אני בעצמי עולה חדשה מחבר העמים.
סימונה הלפרין: באתי בגיל 6.
סימונה הלפרין: אבל עדיין ענף נכבד במשפחה שלי מפוזר בקנדה מוינדוזור לטורנטו למונטריאול כך שאני חשה מאוד קשורה.
סימונה הלפרין: הפרוייקט של חיים פרי וימין אורד אימא שלי היתה מורה במשך עשרים שנה בבית הספר של ימין אורד ואם עדיין לא ביקרתם בימין אורד יש לכם משהו לצפות לו בביקור הבא שלכם.
סימונה הלפרין: זה פרויקט מדהים שמתעסק בקליטת עלייה, קולט את הנוער, וקולט בני פליטים ומחפשי מקלט.
סימונה הלפרין: הדבר שבו רציתי לגעת ולענות לאתגר שהוצב על ידי השגריר וכמה מהדוברים שדיברו קודם לכן, זה האם אכן קנדה אינה סלקטיבית בתחום של מהגרים שהם פליטים.
סימונה הלפרין: אני לא לגמרי בטוחה.
סימונה הלפרין: אני חושבת שקנדה סלקטיבית במובן שהיא קובעת מכסות ואחר כך מביאה פליטים.
סימונה הלפרין: היא אינה סלקטיבית מי הם אותם פליטים אלא רק שהם יענו לקריטריונים.
סימונה הלפרין: השיטה מבוססת על מכסות למהגרים מאפריקה, מאמריקה הלטינית.
ג'ק גדבב: אינני חושב כך.
סימונה הלפרין: מה שאני מנסה לשאול כאן
סימונה הלפרין: הוא איך אנו מטפלים במהגרים שסיבת הגירתם היא כלכלית המגישים בקשות להאריך את שהותם במדינה ואיך אנחנו מטפלים עם אתגרים של הגירה בלתי חוקית ואני מסכימה בזאת, בישראל אנחנו צריכים לפתח מדיניות כלפי אותם מהגרים בלתי חוקיים.
סימונה הלפרין: אין לנו מדיניות הגירה כרגע אלא רק מדיניות עלייה.
סימונה הלפרין: הוועדה הזאת בכנסת אינה ועדה של הגירה, זו ועדה של עלייה וקליטה וזהו קונספט מאוד שונה.
סימונה הלפרין: וזהו קונספט שנובע מהשורשים והפילוסופיה של מדינת ישראל.
סימונה הלפרין: אך במשך שישים ואחת שנה ליסוד המדינה אולי יש צורך להקדיש מחשבה להגירה.
סימונה הלפרין: האם אנחנו זקוקים למדיניות בנוגע להגירה?
סימונה הלפרין: ואם אכן אנו זקוקים למדיניות כזו איך אנו בונים אותה.
סימונה הלפרין: אולי נבנה אותה על פי הניסיון הקנדי.
סימונה הלפרין: או לפחות נלמד מהדוגמה הקנדית ובד בבד נבדוק מדיניות הגירה אחרות שקיימות.
סימונה הלפרין: זה האתגר הניצב בפנינו.
סימונה הלפרין: ואני שמחה מאוד שמנהלת המחקר במשרד העלייה והקליטה נמצאת איתנו.
משה סימונוב: כשלוקחים את הנושאים האלה של הגירה אתה רוצה לקבוע את זה בתוך איזו מסגרת תיאורטית.
משה סימונוב: אני מאמין שהאקדמיה צריכה להיות בשיח ושיג שוטף עם מעצבי המדיניות בשטח.
משה סימונוב: את הנושאים האלה ניתן להבין לדעתי בתוך מסגרת תיאורטית ולראות גם בפרספקטיבה היסטורית איך ההגירה השתנתה בישראל ותפיסת ההגירה השתנתה בישראל והמודלים בעצם השתנו.
משה סימונוב: כי הרי כשדיברנו על מודל של אסימילציה ושלמה מולה הזכיר את זה היתה תפיסה שאנחנו יוצרים ישראלי חדש שמגיע לארץ והוא צריך להתאים את עצמו אלינו.
משה סימונוב: זה מודל של אסימילציה.
משה סימונוב: דיברנו הרבה פעמים על כור היתוך אבל התכוונו אסימילציה.
משה סימונוב: לא שנתערבב ביחד וניצור איזו קבוצה חדשה אלא שיהיו ישראלים חדשים שמתאימים את עצמם.
משה סימונוב: עם השנים התהליך השתנה והמדיניות התאימה יותר למה שנקרא פלורליזם, רב תרבותיות.
משה סימונוב: כשהגיעה עלייה מברית המועצות של אנשים משכילים עם ידע נתנו להם סל קליטה מה שנקרא ואמרו להם תסתדרו בעצמכם בשוק כי זה מתאים לכם יותר.
משה סימונוב: עכשיו בעידן של החברה המודרנית, חברת ההגירה הגלובלית אנחנו צריכים עכשיו להכניס לתוך הקטגוריה הזאת קבוצות חדשות.
משה סימונוב: מי האמין פעם שיעלו לארץ או יהגרו לארץ לא יהודים, שישראל תהיה יעד אטרקטיבי ללא יהודים.
משה סימונוב: אבל ישראל הפכה כזאת.
משה סימונוב: היא צמחה, היא התפתחה, היא הפכה להיות מדינה מפותחת ויעד אטרקטיבי לאנשים שיש להם מטרות כלכליות להגיע לישראל וכפי שראינו חלק מהמודל אפילו של משיכת יהודים לארץ הוא על פי המודל הכלכלי.
משה סימונוב: נפש בנפש זו דוגמה מצוינת.
משה סימונוב: תבואו ונקלוט אתכם במודל שיווק כלכלי לחברה הזאת.
משה סימונוב: עכשיו יש לנו גם מהגרים בתחתית הסולם.
משה סימונוב: אנשים שהגיעו לארץ כי הם רוצים לשפר את המצב הכלכלי שלהם כי אחרת המשפחות שלהם בארץ המוצא לא יתקיימו ואליהם עדיין לא פיתחנו שום מדיניות.
משה סימונוב: המדיניות בעצם של ישראל היא חוסר מדיניות.
משה סימונוב: לא במקרה הוועדה הזאת, ואני לא יודע אם היא מטפלת בנושאים האלה כי היא מטפלת רק בנושאי עלייה וקליטה.
ליה שמטוב: היא מטפלת גם בנושאים האלה.
משה סימונוב: אז זהו.
משה סימונוב: כפי שאתם רואים ההגירה משנה צורות, מתפתחת בכיוונים שונים וכרגע זה במסגרת של עלייה גלובלית וצריכים להתאים את המדיניות וכך גם המודל.
משה סימונוב: אני חושב שצריכים לחשוב על זה במונחים של השינויים שחלים בהגירה והדפוסים השונים שקיימים בהגירה ואיך הם מתאימים למציאות שלנו.
ליה שמטוב: בבקשה פרופסור מינל מהלני.
מינל מהלני: תודה רבה.
מינל מהלני: אני מודה לכם על האפשרות לדבר בפניכם.
מינל מהלני: אספר לכם קצת מי אני.
מינל מהלני: אני עיתונאית ופרופסור באוניברסיטת טורנטו ואני גם פרופסור של תכנון גיאוגרפי וכמו כן הייתי מפיקה בטלוויזיה של רשות השידור הקנדית.
מינל מהלני: אני רוצה להעלות את נושא התפקיד של המדיה בנוגע לקליטת מהגרים.
מינל מהלני: זה הוא נושא שמאוד מעניין אותי היות והיה לי ניסיון כמפיקה בטלוויזיה אבל אני רוצה להעלות את הנושא איך ישראל סייעה לנו לחשוב מחדש על הגירה בארצנו.
מינל מהלני: אם הייתם שואלים אותי מה גורם למהגר לחוש רצוי ולחוש שייכות לקהילה אני חושבת שאי אפשר להמעיט בערכה של המדיה בנושא הזה.
מינל מהלני: כאשר אנשים רואים את עצמם משתקפים ומיוצגים במדיה זה משחק תפקיד חשוב איך הם רואים את עצמם.
מינל מהלני: ועלינו לחשוב במונחים אלה וכיצד אנחנו מספקים להם תחושת מקום.
מינל מהלני: המדיה גם משפיעה על הדרך שבה המהגרים רואים את עצמם במקומות של עוצמה כלכלית ופוליטית.
מינל מהלני: אם אנשים רואים את עצמם בתפקידים חשובים הם כנראה יחפשו את דרכם כיצד להיות מעורבים מבחינה פוליטית.
מינל מהלני: אני חושבת על שלמה מולה כאן בכנסת.
מינל מהלני: ואני חושבת על ג'ול דסן בקולומביה הבריטית והממשלה.
מינל מהלני: הממשלה הקנדית פעלה בכיוונים שונים כיצד לאמץ את המהגרים ולהכניסם למקצוע העיתונאות.
מינל מהלני: בעצם יש לנו אמנה מ-1999 שאומרת שעלינו לייצג את הרב תרבותיות והרב גזעיות של קנדה בתוכניות שלנו.
מינל מהלני: זו המדיניות שלנו והיא מדיניות מפתח.
מינל מהלני: וזה צריך להיות מעבר מה שנקרא סיפור ראש השנה הסינית.
מינל מהלני: אין אני מדברת על חגיגות ופולחנים של קבוצות אתניות בלבד.
מינל מהלני: וכאן אנו לומדים מהמודל הישראלי.
מינל מהלני: יש נושא אחד שאנחנו מדברים עליו בבתי ספר לעיתונות וזה מדיניות השלום בעיתונות.
מינל מהלני: דן שנער כאן עשה עבודה נהדרת בהקשר הזה.
מינל מהלני: אנחנו משתמשים בעבודה שלו בכיתות שלנו.
מינל מהלני: יש לנו גם את המועצה לאמניות שמסבסדת אמנים רבים.
מינל מהלני: כך למשל יש בקרבנו אתיופים קנדיים ואנחנו מדברים על שירה אתיופית.
מינל מהלני: אנחנו תמכנו בפרויקטים כאלה בעבר.
מינל מהלני: כמו כן אנחנו מקיימים קונגרס שנתי שממומן על ידי הממשלה הקנדית שמחבר בין עיתונאים, מורים לעיתונות ואמנים כדי לדבר על ייצוג לא הולם של מיעוטים במדיה.
מינל מהלני: והדבר האחרון שאני רוצה להזכיר זה פרויקט שנקרא קשת צבעים.
מינל מהלני: הדבר הוא בעצם רשימות של מומחים למיעוטים בחדרי עיתונות.
מינל מהלני: כך שלמשל אנחנו יכולים למצוא אתיופי שמדבר לא על היותו שחור אלא על התחממות כדור הארץ אם זה תחום ההתמחות שלו.
מינל מהלני: לדעתי זהו מיתוס שבני המיעוטים רק קוראים דברים הקשורים למדיה אתנית.
מינל מהלני: בעצם במחקר שלי עצמי התמקדתי במהגרים ושאלתי אותם מה אתם רואים בטלוויזיה, מה אתם קוראים בעיתון?
מינל מהלני: בעצם הם צופים בתוכניות של חדשות לכלל האוכלוסייה והם שואבים רמזים מתוכניות אלה כיצד להיקלט בחברה הקנדית.
מינל מהלני: זה מעניין אותי מאוד.
מינל מהלני: אנחנו הורגלנו לחשוב שיש תופעת גטו בהרגליי צפייה כאשר המציאות היא שהם צופים בתוכניות הכלליות הקנדיות.
מינל מהלני: הצופים של התוכניות האלה הם ברובם מהגרים כעת.
מינל מהלני: כך שהרבה ארגונים מחויבים לרב תרבותיות והם אינם רואים את רב התרבותיות כמועילה רק מהבחינה המוסרית.
מינל מהלני: זו רב תרבותיות שטובה בשביל הקהילה בכללותה.
מרינה האננה: אני מרינה האננה ואני עובדת למען "גלובל מייל" ואני מכסה נושאי הגירה.
מרינה האננה: אני שואלת את עצמי אם נוכל לחזור לשאלה של ג'ק ולשמוע יותר את הישראלים היושבים מסביב לשולחן על הנושא של מהגרים לא יהודים והאם קנדה יכולה להציג מודל בפני הישראלים במובן הזה.
ג'ק גדבב: אני רוצה לחזור על ההצעה שלי אם יש עניין בדיון על הנושא של מדיניות הגירה לטווח רחוק.
ג'ק גדבב: אני לא חושב שתקבלו ראש ממשלה קנדי שהוא יותר חברי מאשר ראש הממשלה הנוכחי ושר הגירה יותר חברי אשר מעוניינים ולהוטים לעודד את התוכנית המשותפת שלנו.
ג'ק גדבב: יכול להיות שההצעה לשיתוף פעולה בין ארצותינו לא יהיה לטווח רחוק אם דברים ישתנו בכיוון אחר והממשלה תתחלף.
ג'ק גדבב: זה יכול לקרות.
ג'ק גדבב: פוליטיקה.
ליה שמטוב: יש עוד מישהו שרוצה להתייחס?
ליה שמטוב: אנחנו נסכם כי בכל זאת אנחנו מתקרבים לסיום.
פולה אדלשטיין: יש פיתוי לדבר באנגלית.
פולה אדלשטיין: שמי פולה אדלשטיין.
פולה אדלשטיין: אני יושבת ראש הוועדה לעלייה וקליטה בסוכנות היהודית.
פולה אדלשטיין: הסוכנות היהודית היא הארגון החצי ממשלתי שאחראי על הבאת כל העולים לישראל.
פולה אדלשטיין: אנחנו חוגגים השנה 80 שנה לסוכנות היהודית.
פולה אדלשטיין: בשונה מכל ארץ אחרת בעולם יש לנו את האחריות.
פולה אדלשטיין: המשרד לקליטת עולים הוא משרד לקליטה של העולים.
פולה אדלשטיין: המשרד לא מביא את העולים.
פולה אדלשטיין: המשרד שלנו מביא את העולים ודואג לקליטתם הראשונית ואחר כך האחריות עוברת למשרד הקליטה.
פולה אדלשטיין: אני עולה ותיקה מצפון מינוסטה, מאוד קרוב לקנדה.
פולה אדלשטיין: לא ידעתי שיש יהודים באמל"ט.
פולה אדלשטיין: יש בכל תפוצות היהודים די הרבה בורות בנושא של יהודים אחרים בעולם ורק פה בישראל אנחנו לומדים כמה היהודים שונים ובאים ממקומות שונים.
פולה אדלשטיין: אני רציתי להתייחס לכמה נקודות שעלו פה.
פולה אדלשטיין: אחת זו הנקודה של השפה וחשוב לחברים הקנדים לזכור שעברית זו שפה שמתחדשת בשונה מאנגלית או צרפתית אצלכם, העברית היא שפה שבחרו בה להשתמש בה בארץ.
פולה אדלשטיין: לא בחרו יידיש ולא בחרו גרמנית.
פולה אדלשטיין: והיו אסכולות שטענו שצריכים לדבר גרמנית או צריכים לדבר יידיש אבל אלה שחשבו שצריך לדבר עברית זכו בוויכוח.
פולה אדלשטיין: זה קשור למה ששלמה מולה אמר קודם ומה שנזכר פה גם, הניסיון לבנות פה יהודי חדש כלל גם את השפה העברית כמשהו חדש, מאחד את כל היהודים שגרו בתפוצות השונות גם באמל"ט וגם בברית המועצות לשעבר, וגם במדינת מיניסוטה.
פולה אדלשטיין: נורא חשוב לזכור את הנקודה הזו כשמדברים על התייחסות לשפה.
פולה אדלשטיין: ואני רציתי להתייחס ג'ק לשאלה שלך על ההשפעה של ההתפתחות הטכנולוגית על עלייה לפחות.
פולה אדלשטיין: דבר אחד שבפרוש משפיע שהיום העולים מארצות המערב, 20% מהעולים האלה הם בקו טיסה הלוך ושוב.
פולה אדלשטיין: הם מביאים את המשפחות לכאן.
פולה אדלשטיין: המשפחה גרה כאן.
פולה אדלשטיין: אבל הם טסים לצרפת, אפילו לניו יורק ולמקומות שונים כדי להתפרנס.
פולה אדלשטיין: זאת אומרת ההתפתחות ביכולת להיות במקום אחד במשך השבוע ובסופשבוע להיות בישראל הביאה הרבה עולים מהמערב כי הם יכולים לדבר עם המשפחות באינטרנט והטלפון הסלולורי משפיע רבות על היכולת של האנשים להיות בעצם טרנס אטלנטיים ולבנות חיים בשני מקומות.
פולה אדלשטיין: מתחילים לבדוק את התופעה הזו בארץ.
פולה אדלשטיין: רק להזכיר דבר אחד שבעקבות ההתפתחות הטכנולוגית מי שמעוניין לעלות ארצה יכול להיכנס למרכז גלובלי שמנוהל על ידי הסוכנות היהודית.
פולה אדלשטיין: הוא יכול לשבת בטייוואן, הוא יכול לשבת בפנמה, יכול לשבת בפרו, בכל מקום בעולם, להיכנס לאינטרנט, להיכנס לאתר של הסוכנות היהודית למרכז הגלובלי ולקבל אינפורמציה, לשאול שאלות ומי שעונה על השאלות האלה זה מישהו שילווה אותו לכל אורך הדרך עד שהוא יעלה ארצה וגם ילווה אותו אחר כך.
פולה אדלשטיין: ואם הוא צריך אינפורמציה של מומחים גם את זה אפשר לספק באינטרנט.
פולה אדלשטיין: עושים שיחות ועידה בוידאו לאפשר לאנשים לקבל יותר מידע.
פולה אדלשטיין: אין זה אותו המצב שעולה היה פונה לשליח של הסוכנות היהודית במקום מגוריו, איפשהו בקליבלנד ומקבל אינפורמציה נכונה או לא נכונה.
פולה אדלשטיין: גם לשליח היה קשה לעדכן את האינפורמציה שהוא נתן.
פולה אדלשטיין: היום האינפורמציה מעודכנת מכל הגורמים שמספקים אינפורמציה.
פולה אדלשטיין: כמובן יש פשלות.
פולה אדלשטיין: תמיד יש פשלות.
פולה אדלשטיין: אבל הטכנולוגיה בהחלט שיפרה את היכולת לשרת את העולה החדש, מי שמעוניין בעלייה, כדי שהוא יקבל אינפורמציה הרבה יותר עדכנית וכשהוא יגיע ארצה כבר תהיה מערכת קליטה שתשרת אותו במקום מגוריו שהוא בוחר במקום הזה כבר בחוץ לארץ.
ליה שמטוב: אולי מישהו ממשרד החינוך או ממשרד הקליטה.
ליה שמטוב: אנחנו פשוט רוצים לסיים אז בבקשה בקצרה.
אלינה מוצ'ניק הראל: אני לא ממשרד החינוך ולא ממשרד הקליטה.
אלינה מוצ'ניק הראל: אני ממרכז לסיוע משפטי לעולים של המרכז לפלורליזם יהודי.
אלינה מוצ'ניק הראל: אני עורכת דין.
אלינה מוצ'ניק הראל: אני בטוחה שאני מהמשפטנים הבודדים שעוסקים גם בתחום ההגירה.
אלינה מוצ'ניק הראל: אני אשמח לשמוע אם יש מחקר מקיף שעוסק בנושא בקנדה שבעצם מבקש לבדוק כיצד מתנהלים המהגרים בזירה המשפטית לאחר ההגירה למדינה הקולטת.
אלינה מוצ'ניק הראל: אני אשמח לשאלה שמתייחסת למהגרים ולאו דווקא לעולים.
אלינה מוצ'ניק הראל: המרכז שלנו שהוקם ב-1992 הוקם בעצם כדי לענות על הצורך של העולים החדשים עם הגיעם ארצה במענה משפטי לבעיות שהם נתקלו בהם מוצא את עצמו כיום בגלל שהוא קורא את השטח ואת הדרישה מהשטח מטפל המון במהגרים.
אלינה מוצ'ניק הראל: במהגרי עבודה, בפליטים, באנשים שהם בעצם קרובי משפחה של זכאי שבות אבל הם לא זכאים למעמד בארץ והצורך הוא עצום.
אלינה מוצ'ניק הראל: אנחנו פשוט קורסים.
אלינה מוצ'ניק הראל: זה אחד מהדברים שאנחנו היינו מאוד רוצים לקרוא בעצם לכינון של מדיניות הגירה מובהקת ולעיגון של אותו המעמד של אותם אנשים בחקיקה ראשית או לפחות בחקיקת משנה.
אלינה מוצ'ניק הראל: כרגע הדברים האלה מתנהלים על פי נהלי משרד הפנים כלומר נהלים פנימיים שמשתנים כל פעם ששר פנים מתחלף וזה קורה בארצנו לא מעט.
אלינה מוצ'ניק הראל: וזה כרגע באמת יוצר בעיה שהיא בעיה חמורה וצריך להתייחס אליה.
אלינה מוצ'ניק הראל: התפקיד שאני נמצאת בו כיום זה בעצם בכובע של חוקרת הגירה כי אני כרגע בדיוק באמת סיימתי את המאסטר שלי במשפטים שעוסק בשימוש עולים מברית המועצות במערכת המשפט הישראלית.
אלינה מוצ'ניק הראל: כל חברי הכנסת העולים גם ענו לי על שאלות כולל יושבת הראש הנכבדה ואני מאוד מודה לה על כך.
אלינה מוצ'ניק הראל: זה תחום חדש מאוד שכרגע בארץ המחקר שלו הוא מחקר חלוצי.
אלינה מוצ'ניק הראל: אני מאוד מקווה שיהיו מחקרים אחרים שיעסקו בנושא.
אלינה מוצ'ניק הראל: קיים חלל מאוד גדול, ואני גם כעורכת דין פעילה חשה שמערכת המשפט מתקשה להבין את העולה, מתקשה להבין שלפעמים צריך באיזושהי התייחסות שונה כלפי מישהו שהוא חדש במדינה וחדש לא פעם גם אומר חלש.
אלינה מוצ'ניק הראל: זה בקצרה.
אלינה מוצ'ניק הראל: תודה רבה.
ליה שמטוב: אנחנו חייבים לסיים.
ליה שמטוב: ברשות
ליה שמטוב: כם אני אקריא את הסיכום של ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.
ליה שמטוב: ועדת העלייה הקליטה והתפוצות מברכת את משלחת החוקרים הקנדיים בכירים בתחום ההגירה והשילוב החברתי שהגיעו לכינוס דו לאומי במכון להגירה ושילוב חברתי במרכז האקדמי רופין ולדיון מיוחד בוועדה המתקיימת במסגרת זו ביוזמת מרכז רופין.
ליה שמטוב: באמצעות שגריר קנדה בישראל מר ג'ון אלן שיש לנו הכבוד לארח כאן מבקשת הוועדה לשלוח את ברכתה לקנדה, למדינה שהיא חברה טובה של מדינת ישראל, לרגל שנת השישים לכינון היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות.