GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שלמה מולה: במשפחות מטפלים, אבל אני חושב שצריך להפסיק את האולפן אחרי חצי שנה ולהוציא את האנשים לעבודה כך שילמדו עברית תוך כדי העבודה.
שלמה מולה: תאמינו לי שאני יודע על מה אני מדבר.
שלמה מולה: לא אמרתי לקצר להם את האולפן או לוותר עליו אלא אני אומר שצריך לבנות אולפנים במקומות העבודה.
שלמה מולה: הנושא האחרון עליו אני רוצה לדבר זה נושא הגיור שהוא נושא רגיש, קשה וטעון.
שלמה מולה: גבירתי היושבת-ראש, אני הייתי מציע אולי אפילו לקיים דיון עם הרבנות ולקיים אותו בפורום הרבה יותר מצומצם ולא כסימפוזיון.
שלמה מולה: בואו נודה על האמת, גם העולים מבקשים להתגייר.
שלמה מולה: אף אחד לא מחייב אותם להתגייר אלא הם רוצים בזה.
שלמה מולה: מי שמתגייר, יש עליו חובות הלכתיות שלא אני, לא יושבת-הראש, לא המנכ"ל ולא אף אחד אחר יכול להתמודד אתם אבל גם זה צריך להיות בצורה אנושית, לבבית וצריכים להיות פחות חסמים בירוקרטיים.
שלמה מולה: אם מערך הגיור עשה חוזה כדי שיוצאי אתיופיה יעשו את הברית בבית חולים וולפסון, נראה לי שזאת שערורייה, אבל זה עניין שצריך לדון בו מול הרבנות כדי לנסות ולסייע לאנשים.
שלמה מולה: אני לא הייתי משלה את האנשים ואומר להם שלא יעשו להם לא הקזת דם ולא ברית.
שלמה מולה: אני לא יכול להבטיח דבר כזה כי לא נוכל לעשות את זה וגם לא נכון להשלות את האנשים.
שלמה מולה: אבל אני יכול לומר דבר אחר והוא שאם אתה לא רוצה להתגייר, אתה אזרח במדינת ישראל שווי זכויות ואף אחד לא יפגע בך.
ליה שמטוב: אבל הם רוצים להתגייר.
שלמה מולה: אמרתי.
שלמה מולה: ברגע שאתה רוצה, אני לא יכול לעמוד מול מהלכים הלכתיים.
שלמה מולה: מי שלא רוצה להתגייר, זאת זכותו לא להתגייר.
שלמה מולה: המדינה היא מדינה דמוקרטית.
קריאה: אנשים באים למדינת ישראל והם צריכים לעבור איזשהו תהליך.
שלמה מולה: מי שאומר שהתהליך קשה לו, הוא יכול לא להתגייר.
שלמה מולה: האזרחות שלו לא מותנית בזה.
30095: מי שלא עושה את הגיור, יש לו בעיות.
30095: מי שלא מסיים את התהליך, לא נחשב יהודי.
שלמה מולה: זה נכון.
30095: אז אל תגיד שאין בעיות כי יש בעיות.
שלמה מולה: אבל הוא אזרח מדינת ישראל ואף אחד לא נוגע בזכויותיו האזרחיות.
30095: זה נכון.
ליה שמטוב: כולם יודעים שלהיות יהודי זה לא קל ולכן צריך לעבור את כל התהליך.
שלמה מולה: אני מדבר על הפרדה טוטאלית, בין רצונו של האדם להתגייר לבין זה שאדם מקבל את זכויותיו כאזרח בישראל.
קריאה: אל תשכח שהם באים לכאן כתושבי קבע ולא כאזרחים.
שלמה מולה: אני רוצה להודות לצוות מרכז הקליטה.
שלמה מולה: אני חושב שה אנשים עושים כאן עבודה מדהימה.
שלמה מולה: חבל מאוד שכל מה שמשקיעים דווקא במרכז הקליטה לא בא לידי ביטוי כאשר האנשים עוברים לדיון קבע כאשר אז נוצרת איזושהי רגרסיה למרות שאני יודע שיש את מוקדי הקליטה אבל הם לא קיימים בכל מקום.
שלמה מולה: אני חושב שהתפר בין תקופת השהות במרכז הקליטה לבין המעבר לדיור קבע, בתפר הזה כדאי וחשוב אולי לעשות מאמץ נוסף כדי להקל על העולים כי בסופו של דבר בנקודת הקצה – ואנחנו רואים חדשות לבקרים – יש ילדים שלא נרשמים לבית ספר, מסתובבים ברחובות, ואנחנו מכירים את מה שקורה ברשויות כאשר לא רוצים לקלוט באמצע השנה וכן הלאה.
שלמה מולה: אני חושב שדווקא בנקודת הקצה יכול להיות ששווה לעשות מאמץ נוסף ולרתום את מוקדי הקליטה כדי לסייע לעולים להיקלט קל יותר.
ליה שמטוב: בגלל המנהלת סוגרים את בית הספר?
שלמה מולה: אני זוכר שהיה דיון בוועדת העלייה והקליטה בנושא סגירת בית הספר וטוב שהוא נסגר.
שלמה מולה: היו בו דברים קשים ואי אפשר לטאטא אותם.
שלמה מולה: היו בו דברים מאוד קשים.
30095: עדיין יש בתי ספר גם במבשרת ציון שיכולים לקלוט את הילדים אבל הם לא קולטים.
שלמה מולה: נכון, אבל אני דיברתי ספציפית על בית הספר הזה.
30095: בירושלים קולטים את הילדים, אבל אני מדבר על בית ספר במבשרת, שם הם לא נקלטים.
קריאה: במבשרת אין בית ספר ממלכתי-דתי.
קריאה: גם התלמידים שלנו נוסעים לירושלים.
דוד יאסו: אני חושב שחבר הכנסת שלמה מולה אמר נכון בנושא התעסוקה.
דוד יאסו: בעקבות שביתה או אירוע בית אלפא, בשיתוף פעולה עם הסוכנות, הכנסנו את הנושא של התעסוקה והתחלנו בזה שם כפיילוט.
דוד יאסו: אנחנו עומדים להיכנס גם ליתר מרכזי הקליטה.
דוד יאסו: שמעתי את דוד מולה ודבורה גיני שהתייחסו לנושא הילדים.
דוד יאסו: אני לא רוצה שיתקבל רושם מוטעה וצריך לדעת שאנחנו מממנים לכלל הילדים שנמצאים כאן – ולא רק ל-300 – את הפעילות.
דוד יאסו: מבחינת חלוקת הכיתות או הזמן, כן נותנים ל-300 שנמצאים בכיתה.
שלמה מולה: למה קיצצתם את תקציב חברה ותרבות?
דוד יאסו: לא קיצצנו.
שלמה מולה: אתם קיצצתם מ-6 מיליון שקלים ל-2 מיליון שקלים.
דוד יאסו: חברה ותרבות לא קוצץ.
דוד יאסו: אנחנו מעבירים 600 שקלים לאדם.
שלמה מולה: אני מדבר על תוספת.
דוד יאסו: אני לא צריך לספר לכם על מצב המדינה.
דוד יאסו: אתה יודע שאני פונה אליך כל הזמן בבקשות השונות.
30083: הכסף הזה לא מספיק.
דוד יאסו: נכון, הוא לא מספיק.
30083: הוא אפילו לא נוגע בקצה, ועל זה אתם מסכימים ואנחנו מסכימים.
דוד יאסו: מסכימים, אבל יחד עם זאת אנחנו במציאות מסוימת.
סיום: עשינו מקצה שיפורים בנושא של קליטת עולי אתיופיה ויש הרבה מה לומר בעניין.
סיום: פעם עולה מצפת היה נוסע לנתניה כדי לעשות את המבחן אבל היום מערך הגיור מגיע למרכזי הקליטה, דבר שמבחינתי מהווה שיפור, אם כי יש עוד הרבה מה לעשות בתחום.
שלמה מולה: אמת אליהו סגורה.
סיום: אני רוצה להציע הצעה אחרת.
סיום: יש עולים שנקלטים בעולים, למשל בבאר-שבע שהיא בתחום המחוז שלי.
סיום: עולה שנקלט בתעסוקה בבאר-שבע, אשתו משולבת, ילדיו משולבים במערכת החינוך, מכיוון שבאר-שבע סגורה אנחנו לא יכולנו לאפשר לו לרכוש דירה שם.
שלמה מולה: מה עם ועדת החריגים שהייתה, ביטלו אותה?
סיום: אין.
סיום: לא מקבלים.
סיום: ניסינו וזה לא הולך.
ליה שמטוב: מה זה סגורה?
שלמה מולה: המשכנתאות לא מספיקות.
סיום: אנחנו יוצרים עוד הגירה.
נחמיה חתוכה: המשכנתאות המוגדלות, אותן משכנתאות במסגרת תוכנית החומש, באות להנציח את המצב.
נחמיה חתוכה: בעצם משכנתא מוגדלת מגדירה אזורים ואפילו רחובות מסוימים.
נחמיה חתוכה: זה בעצם הרעיון או תחילת הדרך לפרק את זה.
נחמיה חתוכה: זה חלק מהתהליך.
נחמיה חתוכה: כמו שאמרו, עד היום 90 רכשו משכנתא מוגדלת כזאת באזורים ספציפיים, ואם המשכנתא הזאת תימשך, גם התהליך יימשך.
שלמה מולה: אפשר לקבל תשובה מוסמכת מחביב קצב למה הוא לא יכול לאשר משכנתאות לאנשים שגרים בבאר-שבע ורוצים לקנות בבאר-שבע?
סיום: אני יכול לתת את התשובה אותה קיבלנו.
סיום: התשובה הייתה שבאר-שבע סגורה ומסוגרת ושם לא ניתן לרכוש דירה.
סיום: הסיבה היא שמספר העולים בבאר-שבע הוא גדול מאוד.
סיום: עולים שעלו בשנות ה-80, נולדו בארץ, עובדים, משולבים ומשלמים מסים למדינת ישראל, נחשבים לעולים מאתיופיה למרות שמבחינתי הם צברים ואני לא סופר אותם.
דוד מולה: אתמול הרב מנרטו, ייאמר לזכותו, פגש כאן אישה שרצתה להתאבד.
דוד מולה: היה לנו גם ניסיון התאבדות לפני שנה, של בחור שאמרו לו שהוא נכשל.
דוד מולה: אני אומר לכם שהעולים האלה רוצים לעבור גיור באהבה ובשמחה, אבל כששאלנו את האישה הזאת אתמול – ואני דיברתי אתה – האם יש באמת קואורלציה בין החומר הנלמד לבין המבחן, מסתבר שיש בעיה.
דוד מולה: יש מה שנקרא מסורת של שיתוף פעולה עם משרד הקליטה אבל השאלה אם נוכל ליצור שיתוף פעולה גם עם הקולגות האחרות, כמו מערך הגיור, כפי שאנחנו עושים עם משרד הקליטה.
דוד מולה: צריך לבדוק אם יש קואורלציה בין החומר הנלמד לבין המבחן בפועל.
דוד מולה: יש לנו בעיה עם זה.
עולה חדש: עולי מרכז הקליטה רוצים להודות לצוות המסור שמשקיע הרבה למען קליטת העלייה.
30083: גבירתי היושבת-ראש, לפני שאת נועלת את הישיבה, אני רוצה להודיע שב-23 בחודש, בשעה 4:00 לפנות בוקר תגיע טיסה ישירה מאתיופיה עם 74 עולים שאושרו בסיור מיוחד שהתקיים על ידי נציג משרד הפנים לפני כשלושה חודשים ונציגה שלנו.
30083: הם מגיעים לפי חוק השבות.
30083: אתם מזומנים לקבל את פניהם, אם אתם רוצים, בשעה 4:00 לפנות בוקר.
30083: אנחנו נשמח לזה.
ליה שמטוב: השעה לא משנה.
ליה שמטוב: וועדת העלייה, הקליטה והתפוצות התכנסה היום לישיבה, ואפשר להגיד ישיבה דחופה, מחשש להמשך קיומה של תוכנית חפציב"ה.
ליה שמטוב: חפציב"ה, שראשי התיבות שלה מדברים בעד עצמם: חינוך פורמלי ציוני, יהודי, בברית המועצות.
ליה שמטוב: בוקר טוב לחברי הכנסת שהצטרפו לישיבה.
ליה שמטוב: הפעילות של תוכנית חפציב"ה החלה עוד בשנות ה-90 עם קריסת מסך הברזל, ופתיחת שערי ברית המועצות, וגל העלייה הגדול של יהודים שעלו למדינת ישראל.
ליה שמטוב: בעיני, תוכנית חפציב"ה חשובה מאד, בכך שהיא מאפשרת ליהודים למצוא את השורשים שלהם, הלאומיים והתרבותיים, במטרה להבטיח את המשך קיומה של קהילה יהודית שם, בברית המועצות, ולעודד את העולים לעלות למדינת ישראל.
ליה שמטוב: תוכנית חפציב"ה – בכל רחבי ברית המועצות.
ליה שמטוב: במוסקבה, באוקריינה, בבלורוס ובערים אחרות – התחילה את פעילותה לחיזוק זהות יהודית והשבת יהודים למדינת ישראל.
ליה שמטוב: אם אנחנו מדברים על סכנת הסגירה של תוכנית חפציב"ה, אני רוצה לחדד היום את הדיון בהישגים החשובים של התוכנית.
ליה שמטוב: הייתי רוצה לשאול שאלות, והייתי רוצה שכל מי שמדבר על התוכנית שיתייחס לשאלות שעכשיו אשאל: האם כל בתי הספר השייכים למסגרת זו מעניקים חינוך ציוני?
ליה שמטוב: האם בתי הספר מחנכים לעלייה או לחיזוק הקהילה המקומית?
ליה שמטוב: האם בבתי הספר מכוונים את התלמידים לתוכניות הלימודים בארץ, כמו שאנחנו מכירים – נעל"ה (נוער עולה לפני הורים) וסל"ה (סטודנטים לפני הורים) – או לביקורים תיירותיים?
ליה שמטוב: מעניין אותי לדעת האם נעשה מחקר רב שנתי לגבי התוצאות החינוכיות של בתי הספר, במיוחד בתחומי היהדות והציונות.
ליה שמטוב: איזה אחוז מהתלמידים עלו לארץ ישראל, ואיזה אחוז נשארו מחוברים לזהות היהודית, שם?
ליה שמטוב: כמה עולה תוכנית חפציב"ה למדינת ישראל, ומה העלות לתלמיד?
ליה שמטוב: אלה השאלות שהייתי רוצה שתתייחסו אליהם, ואני רוצה לברך את השר משולם נהרי, שהוא חבר בוועדת השרים לעלייה ולקליטה, ואנחנו מכבדים אותך, שהגעת אלינו, בבקשה.
משולם נהרי: תודה רבה.
משולם נהרי: כבוד היושבת ראש, חברים יקרים.
משולם נהרי: בוקר טוב לכולם.
משולם נהרי: התוכנית הזו, תוכנית חפציב"ה, שלשמה התכנסנו, היא אחת הפרויקטים החינוכיים החשובים והיפים שמדינת ישראל סייעה בהקמתם.
משולם נהרי: כמו שאמרה היושבת ראש, נדמה לי, ב-1990, קמה המערכת הזו במדינות חבר העמים, מערכת מפוארת - - -
אופיר פינס-פז: התוכנית הזאת היא לא מ-1990.
אופיר פינס-פז: היא לא מ-1990.
קריאות: ממתי?
אופיר פינס-פז: כמה שנים אחרי זה.
יחיאל אקשטיין: זה מלשכת הקשר כבר בשנות ה-60.
ליה שמטוב: שנות ה-90.
דנה גורדון: 90 בוודאות.
אופיר פינס-פז: אני עבדתי במערכות האלה, אני לא זוכר את התוכנית הזאת.
משולם נהרי: סליחה רגע.
יוחנן בן יעקב: אבל אני ישבתי אתך, כמי שהקים אותה, והצגתי לך.
אופיר פינס-פז: באיזה שלב זה היה?
יוחנן בן יעקב: סוף 90.
יוחנן בן יעקב: אני הקמתי אותה.
אופיר פינס-פז: בשם הזה?
ליה שמטוב: כשהתחילה העלייה הגדולה.
יוחנן בן יעקב: זאת המצאה שלי.
משולם נהרי: חבר הכנסת פינס - - -
יוחנן בן יעקב: ישבנו יחד והצגתי לך אותה.
אופיר פינס-פז: היו לך כמה המצאות טובות.
דנה גורדון: אתה רואה?
דנה גורדון: היה שווה לבוא.
יוחנן בן יעקב: אני עשיתי את זה אתך ב-1990.
משולם נהרי: אני רוצה להמשיך.
משולם נהרי: חבר הכנסת פינס, אתה קוטע אותי ברצף, והזיכרון שלך זה לא המדד מתי זה קם.
משולם נהרי: יש לנו פה אנשים מומחים והם יודעים בדיוק מתי זה קם, במדויק.
משולם נהרי: אבל זאת לא היתה הבעיה, מתי זה קם.
משולם נהרי: הבעיה – אני אגע בה תכף.
משולם נהרי: אני שוב חוזר ואומר שזה אחד הפרויקטים היפים והחשובים מאד, שסייעה מדינת ישראל בהקמתם במדינות חבר העמים, והם משמשים כעוגן והצלה לכל היהדות במדינות חבר העמים.
משולם נהרי: מדובר בכ-44 בתי ספר הפזורים בהרבה מקומות שם, במדינות חבר העמים, ובכ-10,000 שלומדים במערכת הזו.
משולם נהרי: את המערכת הזו, לא שמעתי אליה אלא הכרתי אותה באופן אישי.
משולם נהרי: אני אישית ביקרתי כמה פעמים במערכת הזו, לא בגלל שבאתי משם או נולדתי שם או הוריי נולדו שם, אלא בגלל שכיהודי וכאיש חינוך, שיודע מה חשיבותה של מערכת חינוך, מה עושה מערכת חינוך לעם, לעתידו של העם, ראיתי חובה לתרום את חלקי ככל שאני יכול.
משולם נהרי: הייתי כמה פעמים, ועוד כשעבדתי במשרד החינוך כעובד מדינה, עזרתי והשתתפתי ככל שיכולתי, כדי לסייע למערכת הנפלאה הזאת.
משולם נהרי: המערכת הזו – משרד החינוך הפעיל אותה, ובמשך השנים האחרונות הצטרפה הסוכנות היהודית כשותפה להפעלת המערכת הזו.
משולם נהרי: לאט לאט הסוכנות היהודית צמצמה את השתתפותה, ובמקביל גם משרד החינוך צמצם את השתתפותו, כי זו היתה התוכנית, עד שהגענו למצב שהסוכנות היהודית החליטה שהיא לא ממשיכה בפרויקט הזה בגלל קשיים כספיים, וממילא גם משרד החינוך, על פי ההסכם, החליט להפסיק את השתתפותו – זה כבר כמה שנים שהתהליך הזה הולך, והשתדלנו בשנים האחרונות למנוע את זה, על ידי העברת תקציבים מיוחדים, ייחודיים, כספי קואליציה, כדי להציל את המערכת הזו - - -
אופיר פינס-פז: כספי קואליציה?
משולם נהרי: כן.
משולם נהרי: כספי קואליציה.
משולם נהרי: בכוונה הדגשתי: כספי קואליציה.
משולם נהרי: יש לנו דברים שאנחנו רואים בהם חשיבות לאומית.
אופיר פינס-פז: איזה סיעה מימנה את זה?
משולם נהרי: ש"ס.
משולם נהרי: ואני אגיד לכם: בממשלה, גם הקודמת, המכון לתכנון מדיניות העם היהודי, מיסודה של הסוכנות היהודית, הגישו לנו לממשלה כל שנה מדדים נבחרים של יהודי העולם.
משולם נהרי: את מצב ההתבוללות בעולם, מה עתיד לקרות לעם היהודי בעשור או בשני העשורים הבאים.
משולם נהרי: בטבלה, שתמיד עיינתי בה וחיפשתי את הנושא של חינוך, מצאתי דבר מאד מאד מעניין.
משולם נהרי: מצאתי קשר ישיר בין אחוז ההתבוללות לבין אחוז החינוך היהודי.
משולם נהרי: היכן שלומדים יותר ילדים בחינוך היהודי, יש פחות התבוללות, וההפך.
משולם נהרי: למשל, אני לוקח את אוקראינה.
משולם נהרי: באוקראינה, 15% לומדים בבתי ספר יהודיים, וההתבוללות היא 80% על פי הנתונים.
משולם נהרי: במקסיקו, לומדים 85% בבתי ספר יהודיים, וההתבוללות היא 10%.
משולם נהרי: זאת אומרת: רואים שהחינוך הוא בעצם התריס בפני הפורענות.
משולם נהרי: החינוך הוא זה שימנע את ההתבוללות, ולא שום דבר אחר.
משולם נהרי: ואם רוצים – ומתכוונים באמת למה שאומרים – שרוצים למנוע התבוללות ורוצים למנוע התמעטותו של העם היהודי, אז התשובה היא ברורה: צריכים להשקיע בחינוך.
משולם נהרי: אנחנו מדברים כל הזמן, ממשלת ישראל – גם הממשלה הזאת – בישיבה הראשונה של ועדת הקליטה והעלייה, הנושא הראשון היה התבוללות.
משולם נהרי: ולא מצאתי לנכון יותר מהוועדה הזו, שמדברים בה על ההתבוללות, להציע פתרון להתבוללות, וזה: להשקיע בחינוך.
משולם נהרי: זה לא הסתדר עם זה שהולכים לסגור את המערכת היפה הזו, חפציב"ה, שהיא מחנכת – ואני אומר לכם עכשיו כאיש חינוך.
משולם נהרי: לא חרדי ולא שום דבר, איש חינוך.
משולם נהרי: אני ביקרתי שם בבתי הספר.
משולם נהרי: בחנתי תלמידים, השתתפתי באירועים שם בבתי הספר.
משולם נהרי: אני אומר לכם: גברתי היושב ראש, אם את מדברת על ציונות, הם מלמדים ציונות יותר טוב מבתי ספר ממלכתיים פה בארץ.
משולם נהרי: יותר טוב גם מממלכתיים-דתיים, אם מדברים על ציונות.
משולם נהרי: כשהם עושים את זה, הם עושים את זה עם כל הלב, בצורה הכי מושלמת ומעוררת כבוד.
משולם נהרי: אני הבאתי את ועדת החינוך.
משולם נהרי: דנה היתה אתנו.
דנה גורדון: וועדת הקליטה, נא לדייק.
דנה גורדון: משלחת משותפת.
משולם נהרי: וועדת הקליטה, משותפת עם ועדת החינוך – אני אז הייתי בוועדת החינוך.
אברהם מיכאלי: מנהלת ועדת הקליטה.
משולם נהרי: דנה גם היתה אתנו, ואנחנו ביקרנו ביום ירושלים בבית הספר במוסקבה.
משולם נהרי: היה שם טקס של יום ירושלים.
משולם נהרי: אני אומר לכם, שאני פשוט לא האמנתי לראות טקס כל כך יפה, מושקע, כל כך ציוני, כל כך יהודי, כמו שעשו את זה שם, הרחק מארץ ישראל.
משולם נהרי: שמה שרו את שירי ירושלים, שמה שרו את שירי ארץ ישראל, שמה עשו מצגת נפלאה, וכולנו חזרנו מתפעלים – גם יושב ראש ועדת החינוך שלגי, שלא היה חשוד באהבה יתרה לחרדים.
משולם נהרי: אבל הוא יצא משם, כשעיניו זולגות דמעות.
אופיר פינס-פז: מה זה קשור?
אופיר פינס-פז: זאת ציונות.
משולם נהרי: מה?
אופיר פינס-פז: זאת ציונות, מה זה קשור לחרדים?
אופיר פינס-פז: ודאי שהוא ציוני, שלגי.
משולם נהרי: אני אומר.
משולם נהרי: משמה גם באים ילדים במסגרת נעל"ה, משמה גם מביאים אותם לביקור וקושרים אותם לארץ.
משולם נהרי: זה הסיכוי היחיד שלנו לעורר את היהדות שיש שם ולשמר אותה.
משולם נהרי: מה שקרה – כולנו יודעים שכשנפתחו בתי הספר, היתה תקופת מצוקה במדינות חבר העמים.
משולם נהרי: והמחייה שמה לא היתה יקרה, ועם סכומים קטנים היה אפשר להחזיק בתי ספר.
משולם נהרי: היום המצב הכלכלי השתפר, הצריכה הולכת וגוברת, העלויות יותר יקרות והכסף, התקציב, לא עלה, אלא ההפך – הלך וירד.
משולם נהרי: כל מי שחשוב לו נושא החינוך, לא יכול לתת יד לזה.
משולם נהרי: אני רוצה לומר לכם אנשי הוועדה, שאם לא היו לנו אנשים טובים וגופים טובים שהיה אכפת להם מהחינוך היהודי בעולם, ושהם מלווים את המערכת הזאת – צריך לזכור שאם את המערכת הזו לא היו מלווים גופים כמו: אור אבנר, שמע ישראל, אור, חב"ד, גם קרן הידידות שהתוודעתי אליהם לא מזמן והשתתפו גם כן – אם הגופים הללו לא היו מטים שכם, אם לא היו מלווים אותם 24 שעות, המערכת הזאת כבר לא היתה קיימת.
משולם נהרי: ואני חושב שהיא צריכה להיות קיימת, אני חושב שצריך לשדרג אותה, לעשות את הכל, כולנו שותפים, עם ישראל ערבים זה בזה, וזה לא שייך – זה חוצה מפלגות, חוצה הכל.
משולם נהרי: אנחנו עם אחד וכעם אחד יש לנו את האחריות הקולקטיבית לדאוג, במיוחד כשמדובר בחינוך ילדי ישראל – כולם ילדי ישראל וכולנו, עם ישראל, מחויבים לילדי ישראל.
משולם נהרי: לכן, אני רואה זכות גדולה בזה שאני יכול מידי פעם להשתתף ולהיות שותף גם באחזקה של המערכת הזו, אבל צריך לזכור שאי אפשר לחיות מקיבוץ נדבות.
משולם נהרי: צריכים למסד את התקציב, צריכים להגדיל אותו, זה צריך להיות בבסיס התקציב, ושכולם יידעו שהמערכת הזאת תישאר לעד, שנתגאה בה, ושתהיה לתפארת עם ישראל.
ליה שמטוב: תודה לשר משולם נהרי.
ליה שמטוב: אנחנו מצטרפים לכל מילה שאמרת.
משולם נהרי: אגב, אני, משפט אחד רוצה להוסיף: אסור לשכוח שלמזלנו, למשרד החינוך נכנס המנכ"ל, ד"ר שמשון שושני, שהיה גם המנכ"ל שלי, לבו חם לנושא הזה, והוא קיבל החלטה שלשום והורה ליוחנן בן יעקב – שהוא הכוח המניע, אדם שמוסר את נפשו בשביל המערכת הזאת.
משולם נהרי: אם הוא לא היה "מתזז" אותנו לנושא הזה, אז יכול להיות שבאמת לא היינו יושבים פה כי לא היה על מה לשבת.
משולם נהרי: שמשון שושני נתן הוראה שהמערכת הזאת תמשיך.
משולם נהרי: מאיפה יבוא הכסף?
משולם נהרי: נשב, ונמצא את הדרך כדי להשיג את התקציבים, אבל המערכת הזאת צריכה להימשך.
אופיר פינס-פז: מה עם משרד הדתות?
משולם נהרי: ויישר כוח לד"ר שמשון שושני.
ליה שמטוב: נשמע את משרד החינוך, מה הם יגידו על זה, ואם זה כך, רק נברך על זה.
ליה שמטוב: אתנו נמצא היום נשיא הקרן לידידות, הרב יחיאל אקשטיין, שבחודש ינואר 2009, לאחר שהסוכנות היהודית הסירה את החלק שלה במימון תוכנית חפציב"ה, הקרן לידידות לקחה על עצמה להשתתף בתוכנית, בשיתוף עם תקציב האוצר ומשרד החינוך.
ליה שמטוב: אני מבקשת מנשיא הקרן לידידות לומר דברים.
יחיאל אקשטיין: תודה רבה.
יחיאל אקשטיין: כבוד יושבת ראש הוועדה.
יחיאל אקשטיין: אני פה בתור ראש הקרן לידידות, לא מטעם הסוכנות היהודית שאני יושב ב- executive board שלה.
יחיאל אקשטיין: קודם שאני, אם אפשר, מגיע למה שקרה בינואר – הקרן, אנחנו, תורמים כבר חמש שנים.
יחיאל אקשטיין: לא רק בארץ, אלא בברית המועצות לשעבר.
יחיאל אקשטיין: בעצם, בעלייה וקליטה כבר עשר שנים, אבל לעזור לקשישים שנשארים בברית המועצות לשעבר, אנחנו עוזרים בסכומים של בערך עשרה מיליון דולר.
יחיאל אקשטיין: לאוכל, למזון, לביגוד, לחימום, דברים כאלה.
יחיאל אקשטיין: לפני שלוש שנים ראינו את מצב הילדים.
יחיאל אקשטיין: ולא היה – ואין – גוף שמוכן לקחת על עצמו, בעם היהודי כולו, את האחריות לעתיד הילדים בברית המועצות לשעבר.
יחיאל אקשטיין: יש כמה רשתות שעושות, כמו שאמר השר נהרי, עבודה נפלאה.
יחיאל אקשטיין: יש חב"ד עם אור אבנר, יש "שמע ישראל", יש חפציב"ה, שהיא אחת מהגופים, הרשתות.
יחיאל אקשטיין: צריך לזכור את זה.
יחיאל אקשטיין: רק שהיא עברה דרך הממשלה ומשרד החינוך ונכנסה לכיסים של הסוכנות לפני שנתיים, והשנה הסוכנות הודיעה שהיא לא יכולה לממן את זה.
יחיאל אקשטיין: בינתיים לרשתות האחרות היה משבר בגלל המצב הכלכלי בעולם.
יחיאל אקשטיין: הרשתות האחרות מקבלות את רוב הכסף שלהן מאנשים בודדים, פילנטרופים.
יחיאל אקשטיין: אני לא אגיד פה את שמם.
יחיאל אקשטיין: אבל, יש לכל מערכת כמה אנשים שנותנים לה המון כסף.
יחיאל אקשטיין: בינואר, בדצמבר, אפילו קודם, היה המשבר הכלכלי.
יחיאל אקשטיין: אז אלו שהיו מממנים את הרשת של אור אבנר, פתאום נכנסו למשבר.
יחיאל אקשטיין: אלו שמימנו את "שמע ישראל", נכנסו למשבר.
יחיאל אקשטיין: חפציב"ה נכנסה למשבר בגלל שהסוכנות לא יכלה לממן את זה, וחפציב"ה, כולל אורט, כולם היו אצלנו במשרד: מי ייקח את הנושא הזה ללב וייתן פיתרון?
יחיאל אקשטיין: ועשינו maching עם משרד ראש הממשלה.
יחיאל אקשטיין: אמרנו: עד חמישה מיליון דולר הממשלה תיתן, אנחנו ניתן חמישה מיליון דולר, ונמצא פתרון לתקופה הזאת, שבתי הספר והמנגנונים, הרשתות, יוכלו להמשיך עד סוף הקיץ.
יחיאל אקשטיין: בינתיים לספטמבר נמצא איזשהו פתרון.
יחיאל אקשטיין: בסוף הממשלה אמרה שהיא מוכנה לממן מיליון דולר.
יחיאל אקשטיין: אז אנחנו מימנו מיליון דולר.
יחיאל אקשטיין: זה יצא לפני שלושה חודשים.
יחיאל אקשטיין: בינתיים המיליון דולר - - -
משולם נהרי: כשהדולר היה פחות מארבעה שקלים.
משולם נהרי: 3.5 מיליון, זה היה.
יחיאל אקשטיין: נכון.
יחיאל אקשטיין: בינתיים, שלושה חודשים אחרי זה, הכסף של הממשלה עוד לא יצא, עוד לא הגיע למקומות.
יחיאל אקשטיין: אני לא מבין בפוליטיקה, אז אני לא מבין איך זה קורה.
ליה שמטוב: התקציב עדיין לא עבר.
דבורה גנני: זה התקציב של השנה הקודמת.
יחיאל אקשטיין: בכל אופן, בינתיים ילדים אין להם אוכל, אין להם אוטובוסים כדי להגיע, ולא רק זה העניין.
יחיאל אקשטיין: יש שני דברים.
יחיאל אקשטיין: זה עניין של התבוללות – השר באמת צודק – אבל זה גם עניין של העתיד של הציונות, של העלייה.
יחיאל אקשטיין: הניצוצות שנותנים לנשמה שלהם, כך שהם ילכו לבית ספר.
יחיאל אקשטיין: אלה מחנות הקיץ שעכשיו כמעט שלא קיימים, בגלל הבעיה.
יחיאל אקשטיין: ומחנות הקיץ, בחינוך הלא-פורמלי, זה גם גורם להם לבוא, להלל באוניברסיטה, לכל מיני דברים.
יחיאל אקשטיין: אז מה שאני רוצה להגיד, כבוד יושבת ראש הוועדה, זה שהבעיה היא הרבה יותר גדולה מהנושא של חפציב"ה.
יחיאל אקשטיין: בחפציב"ה מדובר על שני מיליון דולר לכל הרשת, שזה, אני לא אומר טיפה בים, אבל התקציב של בתי הספר של חפציב"ה זה עשרות מיליונים של דולרים, ומדובר על שני מיליון דולר.
יחיאל אקשטיין: ועשרות המיליונים של דולרים לא נכנסים, עכשיו.
יחיאל אקשטיין: אז אנחנו נכנסנו – ברוך השם שאנחנו אחד הארגונים היחידים שהתקציב שלנו עוד בעלייה – ואנחנו מימנו 12 מיליון דולר לרשתות, לרבנים של הקהילה, לג'וינט ולאחרים, כדי להמשיך עד סוף הקיץ.
יחיאל אקשטיין: אבל זה לא ראוי.
יחיאל אקשטיין: זה לא רק שאנחנו לא מסוגלים לקחת על עצמנו - - -
אופיר פינס-פז: מי צריך לקחת?
יחיאל אקשטיין: קודם כל, אני חושב שזה צריך להיות חיבור של העולם היהודי בתפוצות ומדינת ישראל ביחד.
יחיאל אקשטיין: המודל בעבר היה שהתפוצות מממנות את פעולות הציונות בעולם, ומדינת ישראל שולחת שליחים, לתוכן.
יחיאל אקשטיין: ראש הממשלה אולמרט, כבר לפני חצי שנה, אמר שעכשיו זה צריך להיות הפוך, ובינתיים התפוצות לא יכולות או לא מוכנות - - -
אופיר פינס-פז: אפילו ראש הממשלה שרון כבר אמר את זה.
יחיאל אקשטיין: שרון כבר אמר את זה – יכול להיות.
יחיאל אקשטיין: אבל, הגענו למצב שהמשבר הכלכלי מונע מהעולם היהודי לממן את זה, את הכל.
יחיאל אקשטיין: והעניין עכשיו לגבי חפציב"ה, שהיא רק רשת אחת, ומדובר רק על מיליון או שניים, מכל הבעיה, שאפילו אם פותרים את הבעיה של חפציב"ה זה לא פותר את הבעיה.
יחיאל אקשטיין: אין עוד גוף אחד שלוקח על עצמו את האחריות לא רק על הלימודים של הילדים היהודיים בברית המועצות, ולא רק על ההתבוללות, אלא על האוכל, על המזון, על הרפואה, על החימום של הילדים בברית המועצות לשעבר.
יחיאל אקשטיין: אנחנו – אני אסיים עם זה - הקרן לידידות, שמגייסת את הכספים שלה מאנשים שרובם לא יהודים, שאכפת להם מהמצב שם, של הילדים, של הקשישים.
יחיאל אקשטיין: מה שאמרתי זה שלדעתי, זה לא רק העניין של האם אנחנו יכולים לממן את כל הפעולות האלו.
יחיאל אקשטיין: אנחנו נעשה את חלקנו – עשרה, 15 מיליון דולר, רק לילדים שם.
יחיאל אקשטיין: אבל לדעתי, זה לא ראוי שצריכים לבוא ללא יהודים בארצות הברית, שתורמים מהכסף שלהם באופן ש – אין להם, כדי לממן פרויקט קדוש כזה, שהאחריות עלינו כעם יהודי יחד עם מדינת ישראל שמייצגת את העולם היהודי.
ליה שמטוב: חבר הכנסת אלקין, רוצה להתייחס?
זאב אלקין: אולי נשמע קודם את משרד החינוך.
ליה שמטוב: משרד החינוך, בסדר גמור.
ליה שמטוב: מר יוחנן בן יעקב, בבקשה.
יוחנן בן יעקב: קודם כל אני רוצה באמת לומר לקודמי, לרב אקשטיין, תודה גדולה מאד בשם 10,000 תלמידים שנמצאים שם.
יוחנן בן יעקב: אני חושב שזה מעשה שראוי לכל שבח ולכל הוקרה.
יוחנן בן יעקב: יש אנשים נוספים שתכף גם להם נגיד תודה.
יוחנן בן יעקב: כיוון שאני מדבר אחרי הרב אקשטיין, הוא ודבורה גנני – מגיע להם כל שבח.
יוחנן בן יעקב: אל"ף, הסמיך אותי המנכ"ל ביום ראשון למסור מה שהשר נהרי כבר מסר פה, שמדיניות משרד החינוך משתנה, ותוכנית חפציב"ה תמשיך, תפעל, יימצא התקציב הבסיסי להפעיל את התוכנית ולא לסגור אותה, כפי שהיתה המדיניות כידוע, ומה שהרב אקשטיין תיאר פה למעשה, זה חלק ממדיניות משרד שהיתה עד לפני כמה חודשים שמגמתה היתה ברורה והיתה הכרזה על זה של השרה גם בכנסת, על כוונה לסגור.
יוחנן בן יעקב: מנכ"ל משרד החינוך החליט שהתוכנית לא תיסגר אלא תמשיך לפעול, ונתן הנחיה ברורה בעניין הזה, ויצאו כבר הודעות למורים מחליפים, וכדומה.
זאב אלקין: אני מניח שזה המנכ"ל והשר, מן הסתם.
יוחנן בן יעקב: אני לא מכיר מנכ"ל במשרד החינוך שעובד בלי תיאום עם השר.
יוחנן בן יעקב: אין דבר כזה.
זאב אלקין: לא, כי אמרת שהשרה הקודמת רצתה לסגור, והמנכ"ל הנוכחי רצה לפתוח.
יוחנן בן יעקב: אני אומר:
יוחנן בן יעקב: אני קיבלתי מהמנכ"ל ביום ראשון אמירה חד משמעית, סגורה, והוא הסמיך אותי למסור אותה פה, לכנסת, באופן הרשמי ביותר, אני מוסר אותה כפי שקיבלתי אותה.
יוחנן בן יעקב: כמה נתונים, רבותיי.
יוחנן בן יעקב: במסגרת תוכנית חפציב"ה קיימים היום 44 בתי ספר.
יוחנן בן יעקב: התוכנית התחילה – אני מצטער אם חבר הכנסת אופיר פינס לא זוכר – בסוף 1990.
יוחנן בן יעקב: אני הובאתי למשרד החינוך על מנת להקים את התוכנית הזאת.
יוחנן בן יעקב: בתי ספר ראשונים קמו ב-1992, היום אנחנו עם 44 בתי ספר פרוסים בעשר מתוך הרפובליקות של ברית המועצות לשעבר, כ – 10,000 תלמידים, ובמרחב של ברית המועצות עולים עוד כמה עשרות בתי ספר יהודיים.
יוחנן בן יעקב: היינו שמחים מאד לקלוט אותם לתוכנית – יש לנו את כל הרצון הטוב אבל זה כמובן שלב של משאבים.
יוחנן בן יעקב: כדי להתייחס באופן מפורט לשאלות שיושבת הראש העמידה פה: לגבי החינוך הציוני ולגבי החינוך היהודי – אני אתאר לכם שתיים שלוש חוויות.
יוחנן בן יעקב: יש בית ספר קטן בחרקוב, שנכון להיום נפגע קשות מאד, כי ה- OU החזיק אותו וה- OU הודיע על ביטול מלא.
יוחנן בן יעקב: בית ספר יהודי קטן שנקרא חרדי, רחמנא לצלן.
יוחנן בן יעקב: כל שנה הם באים לכפר עציון, כל אלה שעלו לארץ – יש לנו אכסניה עם איזה 300-400 מקומות, וכבר אין מקום.
יוחנן בן יעקב: כל שנה הם עושים שבת לכל הבוגרים שלהם באכסניה – אני גר בכפר עציון, באים אלינו הביתה – כבר אין מקום מרוב הבוגרים שבאים.
יוחנן בן יעקב: יש להם תוכנית מלאה לכל הבוגרים פה.
יוחנן בן יעקב: הוזמנתי מטעם שלמה נאמן שניהל את חפציב"ה מטעם הסוכנות עד לא מזמן, לחתונה של תלמידה שבוגרת בית רבקה, בית ספר, גם הוא נקרא חרדי, קטן, במוסקבה.
יוחנן בן יעקב: באמת קטן.
יוחנן בן יעקב: עמדו שם למעלה מ-300 בוגרות של בית הספר הזה פה, בירושלים, בארץ.
יוחנן בן יעקב: אז שוחחנו אתן.
יוחנן בן יעקב: רוב הבעלים שלהן חיילים, רובם משרתים בצה"ל, מתחנכים בארץ, מחנכים את ילדיהם בארץ.
יוחנן בן יעקב: אני לא יודע אם זאת לא ציונות.