GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נחום איצקוביץ': כאשר הפעלנו את הקמפיין של האינטרנט, תוך פרק זמן של חודש הגענו כמעט ל-3,000 פניות מקוונות, שבני המשפחה או חברים או מתנדבים עזרו במילוי הטפסים.
נחום איצקוביץ': הם פשוטים מאוד.
נחום איצקוביץ': התהליך נמצא בעיצומו, ויש לנו עוד דרך ארוכה על-מנת שנהיה מרוצים.
נחום איצקוביץ': יש דוברי שפות במרכז מיצוי זכויות.
שרה זילברשטיין היפש: גם הטפסים הם ברוסית.
אופיר פינס-פז: אתם תשקלו גם לסבסד מכשור?
נחום איצקוביץ': לא, אנחנו מדברים רק על תרופות.
אופיר פינס-פז: מה עם מכשירי השמיעה?
נחום איצקוביץ': בתוך הקרן, ב-200 מיליון, אנחנו מאפשרים על-פי ההסדר בינינו גם לתת מכשירי שמיעה וגם פרותטיקה וגם משקפיים.
נחום איצקוביץ': זה בתוך המכלול של השותפות בינינו לבין ועידת התביעות שמופעלת על-ידי הקרן לרווחת ניצולי שואה.
נחום איצקוביץ': זה כחצי מיליארד שקל.
נחום איצקוביץ': בין היתר בנושא שיניים יש לנו קרן נוספת, שאבי דיבר עליה, והיא גם מתוך כספי משרד הרווחה.
נחום איצקוביץ': כמעט אין לנו בעיה בתחום הזה.
נחום איצקוביץ': יש לנו בעיה עם פרותטיקה ועם טיפולים לא מיידיים, אבל אלה דברים שהם בתחום הטיפול שלנו.
נחום איצקוביץ': בשנתיים האחרונות נעשו צעדים עצומים במהלך הזה, ולצערנו הרב רבים מניצולי השואה לא זכו.
נחום איצקוביץ': כל יום נפטרים 40-30 ניצולי שואה, ולכן לוח הזמנים לא עומד בידינו.
נחום איצקוביץ': אנחנו עובדים בטירוף הזמנים ורואים בזה משימה על-מנת לתת את המענה המלא.
נחום איצקוביץ': אני מניח שאתם יודעים שהוויטראנים כלולים בכל ההסדרים האלה.
נחום איצקוביץ': יש חוק הוויטראנים.
נחום איצקוביץ': יש כ-8,000.
מרינה סולודקין: ויטראנים ובלוקודניקים.
נחום איצקוביץ': יש עכשיו הסיפור של סטלינגרד, שגם הוא נכנס לעניין.
מרינה סולודקין: וגם מוסקבה.
נחום איצקוביץ': יש הרחבה של המעגלים כל הזמן.
נחום איצקוביץ': בסוף יש קבוצה מסוימת שהיא לא מקבלת, ואם היא במצב כלכלי קשה היא מקבלת רק מהביטוח הלאומי את התוספת המיוחדת, ומקבלת ממשרד השיכון אם הם חסרי דיור.
נחום איצקוביץ': אלה סוגיות שמונחות על שולחנכם ועל שולחנה של הממשלה.
נחום איצקוביץ': זה לא אומר שאני מרוצה, אבל אם לפני שנתיים כל האוכלוסיות שדיברנו עליהן לא היו בתוך המשרד, בכל אופן נעשה מעשה גדול מבחינת הצדק החברתי והצדק הכלכלי.
ליה שמטוב: תודה למנכ"ל משרד הרווחה.
ליה שמטוב: כמו שמרינה סולודקין אמרה, חבל ש-10 שנים היו צריכים לדבר.
ליה שמטוב: כמו שאמרת, מדובר באנשים מבוגרים.
אופיר פינס-פז: עד שהעניין יתפוצץ.
נחום איצקוביץ': כל שנה ב-10 השנים האחרונות זה התפוצץ לפני יום השואה, וכל שנה לא עשו כמעט כלום.
נחום איצקוביץ': זה בא ביחד.
אופיר פינס-פז: מי שפוצץ את זה וצריך להגיד לו תודה, ועידת התביעות מנהלת נגדו משפט דיבה.
אופיר פינס-פז: לשלוח זר פרחים היה עדיף.
שלמה גור: היו צריכים לא לשקר.
אופיר פינס-פז: זה מה שגרם לשינוי הגדול.
שלמה גור: עובדות הן עובדות, אמת היא אמת.
נחום איצקוביץ': אני אוכיח לך שזה אחרת, חבר הכנסת פינס.
נחום איצקוביץ': יש כוח לתקשורת, אבל גם עובדות בשטח.
נחום איצקוביץ': הגישה הממשלתית השתנתה.
נחום איצקוביץ': כל שנה היו הפגנות.
זאב פקטור: היא השתנתה.
זאב פקטור: אם אני אומר לך, אתה יכול להאמין.
ליה שמטוב: קיימת קבוצה קטנה שנופלת בין הכיסאות, והיא נכים שעוברים מקצבת נכות לקצבת זקנה.
ליה שמטוב: בסך הכול יש 19,000 איש, אבל לא כולם ניצולי שואה.
ליה שמטוב: יש חלק קטן מאוד, אולי 2,000-1,000 איש, שעקב זה שהם לא מקבלים את הבטחת הכנסה הם לא זכאים לכל ההטבות שמגיעות להם.
ליה שמטוב: אבל הסכומים שהם מקבלים הם כמעט אותם סכומים, אולי 50 יותר ממה שמקבל קשיש רגיל.
נחום איצקוביץ': אני מוכן, ביחד עם השר הרצוג ומנכ"לית הביטוח הלאומי, לבדוק את הסוגיה הזאת.
נחום איצקוביץ': עו"ד שי סומך ממשרד המשפטים יעדכן.
עו"ד שי סומך: ועדת שרים לענייני חקיקה דנה ביום ראשון בהצעת חוק של זאב אלקין בנושא הזה.
עו"ד שי סומך: לפי מה שמסרו לי, היא החליטה לתמוך בקריאה הטרומית, ואחרי הקריאה הטרומית אמור להיות תיאום עם הממשלה.
נחום איצקוביץ': חוסר ההתחשבות בנושא של קבלת קצבת הזקנה יהיה בלי לפגוע בזכאות לקבל את השלמת ההכנסה, ואז כל הזכויות המקיפות ייכללו בעניין הזה.
עו"ד שי סומך: המגמה היא שבחוק הטבות לניצולי שואה הקבוצה הזאת תיכלל.
נחום איצקוביץ': אגב, בקרב מקבלי קרן 2 זה קיים באופן אוטומטי.
נחום איצקוביץ': לגבי קבוצות אחרות זה לא קיים.
נחום איצקוביץ': השר הרצוג הודיע שהוא תומך במהלך הזה.
מרינה סולודקין: זה קיים בגלל החוק הזה ב-2008, של פטור ממיסוי של הכסף מגרמניה.
נחום איצקוביץ': קרן 2 קיים שנים רבות לפני כן, משנות ה-90.
ליה שמטוב: חברת הכנסת סולודקין, בבקשה.
מרינה סולודקין: אני מסכימה מאוד שיש פריצת דרך ויש תפקיד גדול לארגונים של ניצולי שואה.
מרינה סולודקין: חבל מאוד שאני לא רואה את כל הארגונים של פליטי שואה.
נח פלוג: נמצאים.
נח פלוג: שרנופולסקי מייצג אותם.
מרינה סולודקין: אבל אני מכירה עוד שישה, שאחרי הישיבה שלנו העבירו טענות אלי שלא הזמנו אותם.
מרינה סולודקין: זאת קבוצה גדולה מאוד.
מרינה סולודקין: אני חושבת שהדיון היום הוא חשוב מאוד.
מרינה סולודקין: ליה ואני עשינו בנפרד חוקים לזכויות לפליטי שואה.
מרינה סולודקין: אנחנו חושבים שחייבים להכיר בזה.
מרינה סולודקין: בוודאי שאנחנו מבקשים עזרה של כל חברי הכנסת וכל ראשי ועדות ומשרדים.
מרינה סולודקין: אפשר להסכים מה אפשר לתת לאנשים, ואנחנו מדברים על שעון שמתקתק אחורה, כי גם פליטי השואה הם בני 70 פלוס.
מרינה סולודקין: אני לא מדברת על ניצולי השואה, שהם יותר מבוגרים.
מרינה סולודקין: היום ישבתי בישיבה של ועדת הכספים, ואין תוכניות של הדיור הציבורי, וזה דבר שבראש ובראשונה מבקשים מהאנשים האלה שהיה להם שני אסונות בחיים.
מרינה סולודקין: אסון אחד היה בזמן המלחמה, לניצולי שואה, וגם לפליטי שואה היה סבל שוועידת התביעות הכירה בסבל הזה.
מרינה סולודקין: דבר שני, אנחנו צריכים לומר בצורה ברורה מאוד שהאנשים האלה הגיעו למדינת ישראל בלי חסכונות, בלי רכוש, בלי שום דבר.
מרינה סולודקין: בוודאי שמדינת ישראל עשתה מה שהיא יכולה בשנות ה-90, אבל בשנות ה-2000 הנחות בתרופות, דיור ציבורי – הכרה בכל המעגל של ניצולי שואה זה דבר שאתם עושים בהתנדבות.
אבי ביצור: זו החלטת ממשלה.
מרינה סולודקין: אני מדברת גם על פליטי השואה.
אבי ביצור: כל 250,000 האנשים.
מרינה סולודקין: לאנשים זה חשוב מאוד.
מרינה סולודקין: עכשיו יש לנו יחסים יותר טובים גם עם ועידת התביעות, שקיבלה כמה דברים שבלוקודניקים הם המעגל השני של ניצולי שואה.
מרינה סולודקין: עכשיו המאבק זה פליטי סטלינגרד, שראו בסרטים דוקומנטאריים מה היה בסטלינגרד.
מרינה סולודקין: לאף אדם לא היתה יכולת לשרוד שם בלי שהיו פליטים.
מרינה סולודקין: יש גם קבוצה מאורגנת של פליטי מוסקבה, שגם מבקשים להכיר בהם.
מרינה סולודקין: על זה אנחנו גם רוצים לשמוע.
מרינה סולודקין: אבל קודם כל עזרה ממשית.
מרינה סולודקין: אני מבקשת מאוד מהגורמים הרלוונטיים שיושבים כאן לתמוך ולמצוא את הפשרות בחוקים של ליה ושלי על זכויות של פליטי השואה.
ליה שמטוב: חבר הכנסת פינס, בבקשה.
אופיר פינס-פז: אני חושב שבהחלט יש מקום לברך על הפעילות ועל העבודה, גם של משרד הרווחה, גם של המשרד לענייני גמלאים.
אופיר פינס-פז: אני חושב שהשינוי ניכר לעין ומורגש.
אופיר פינס-פז: למה זה לקח כל כך הרבה שנים, זה ויכוח שאין טעם כרגע לדוש בו.
אופיר פינס-פז: יחד עם זה, יכול להיות שיש אנשים שהיו שמחים גם לקבל רטרואקטיבית במקרים קיצוניים.
אופיר פינס-פז: אני מציע לשקול את הדבר הזה.
אופיר פינס-פז: אני חושב שיש מקרים של גילאים מבוגרים מאוד שסבלו מאוד ושבאמת נמנע מהם לקבל סיוע.
אופיר פינס-פז: אני לא יודע כמה יש כאלה, אבל אם יש כאלה אני חושב שאפשר גם לשלם רטרואקטיבית.
אופיר פינס-פז: כמה זמן נשאר לאנשים האלה לחיות?
אופיר פינס-פז: היה לנו תמיד הסיפור הזה של 1953.
אופיר פינס-פז: מה קרה עם זה?
נחום איצקוביץ': היו שני תאריכים קריטיים, אוקטובר 1953 ו-1 בינואר 1947.
נחום איצקוביץ': שניהם בוטלו.
עליזה ג'אן: 1953 עדיין לא בוטל.
עו"ד שי סומך: המשמעות היא שהוא בוטל לגבי המעגל הראשון.
עו"ד שי סומך: מי שהיה במחנות ריכוז, בגטאות ובמחנות שעבדו בהם בעבודת פרך מקבל היום קצבה מהמדינה אחרי התיקון של 2008, ולמעשה לגביו בוטל דה-פקטו התאריך.
אופיר פינס-פז: איך זה בוטל?
עו"ד שי סומך: החוק לא בוטל.
עו"ד שי סומך: הם מקבלים תשלומים לפי חוק שבשנת 2010 יגיעו לסכום של 1,600 שקלים, שזה 1,000 שקלים במזומן ו-600 שקלים בשובר שירותים.
עו"ד שי סומך: זה יגיע לסכום שניתן לפי חוק נכי רדיפות הנאצים ונכה של 25%.
עו"ד שי סומך: אלה זכויות דומות, לא זהות, אבל למעשה לגביהם התאריך בוטל אם כי הוא נשאר בחוק, כי מדובר בחוק אחר.
אופיר פינס-פז: אין ספק שהעניין של 1953 זו אחת העוולות הנוראיות ביותר שמדינת ישראל אי פעם עשתה נגד אזרחיה.
אופיר פינס-פז: מאז שאני בכנסת היו ניסיונות לשנות את זה.
נחום איצקוביץ': המסלול שלהם הלך לוועידת התביעות.
אופיר פינס-פז: אני שמח שיש בעניין הזה שינוי משמעותי.
אופיר פינס-פז: אלה מסוג השנים שהייתי מפצה אותם רטרואקטיבית, כי הגיע להם עשרות שנים לקבל והם לא קיבלו.
אופיר פינס-פז: הם קופחו.
אופיר פינס-פז: דבר שני הוא לגבי המאמצים לאתר.
אופיר פינס-פז: אני לא יודע אם באמת יש 8,000, ואני שמח שאיתרתם עוד 5,000 מעבר ל-3,0000.
אופיר פינס-פז: השאלה היא אם אפשר להקדיש לעניין הזה את מרב המאמצים כדי להגיע לתוצאה האופטימלית, שנעשים כל המאמצים לאתר את מי שעדיין נמצא אתנו.
אבי ביצור: זה מה שעושים.
ליה שמטוב: יש עוד בעיה עם ביטוח לאומי בנושא הסיוע של מטפלות.
ליה שמטוב: אדם מגיע לגיל 80 ועדיין עושים לו מבחן תלות, האם הוא יודע להרים את המכנסיים, האם הוא יודע לסגור את הדלת.
ליה שמטוב: אני חושבת שמעל גיל 80 אסור לעשות את זה.
אופיר פינס-פז: ראיתי היום מבזק שנתפסה אישה בת 95 שנהגה במהירות של 135 ק"מ בשעה.
אבי ביצור: אני רוצה להעיר דבר שלא עולה בקנה אחד עם משרד הרווחה.
אבי ביצור: מתברר שיש חילוקי דעות בינינו.
אבי ביצור: בוועדת העבודה והרווחה דנים כבר עם חבר הכנסת חיים כץ בנושא גיל 90, שבגיל 90 יבוטל מבחן התלות או שיימצאו לו הקלות.
אבי ביצור: דבר שני, סגנית השר לענייני גמלאים יוצאת ביוזמה לחקיקה של גיל ה-80.
אבי ביצור: כלומר, אדם שהגיע לגיל 80 לא יעמוד במבחן התלות.
אברהם מיכאלי: יורם מרציאנו מציע את גיל 75.
אבי ביצור: בכל העולם יש רק עוד משרד גמלאים אחד, באוסטרליה.
אבי ביצור: באוסטרליה מבחן התלות נעשה לא על-ידי הביטוח הלאומי, אלא על-ידי צוות שיש בו רופא, פסיכולוג, עובד סוציאלי ואיש הביטוח הלאומי.
אבי ביצור: זאת אומרת, לא מי ששומר על הקופה בא לבדוק מי זה הזקן.
אבי ביצור: נציג משרד הגמלאים בא לטפל בזקן ולהחליט אם הוא ראוי או לא.
אבי ביצור: אולי הגיע הזמן לבדוק מה עושים בדיוק במבחן התלות הזה.
אבי ביצור: אני חושב שהוא לא לרוחו של אף אחד, גם לא של חברי הטוב.
נחום איצקוביץ': אין כאן נציג של הביטוח הלאומי.
אבי ביצור: אמרתי את דעתי.
נחום איצקוביץ': אבל אתה בממשלה.
נחום איצקוביץ': ה-ADL זה מבחן בין-לאומי, הוא לא נקבע על-ידי ממשלת ישראל.
נחום איצקוביץ': יש עליו הרבה מחלוקות והרבה ויכוחים והרבה ניסיונות למצוא מבחן חלופי יותר ידידותי.
נחום איצקוביץ': כל מקרה שמגיע אלינו ללשכת השר או ללשכת המנכ"ל של איזושהי אמירה שמישהו מרגיש שלא נהגו בו כשורה, אנחנו מלווים את זה אישית.
נחום איצקוביץ': לפני שנמצא מבחן בין-לאומי אחר תקף, אני מציע לא לומר דברים.
אבי ביצור: מדינת ישראל יכולה ללמד את הבין-לאומי כל מיני דברים.
אבי ביצור: דבר שני, כמו שניערו את האבק מ-60 שנות אי טיפול בניצולי שואה ובפליטי שואה, אז גם בזה אפשר לטפל.
אבי ביצור: כמו שהזקנים שלנו הם לא שקי אגרוף, הגיע הזמן להגיד את זה, לא יקרה דבר אם נגיד לממשלה בואו ננער אבק מכמה דברים.
אבי ביצור: הממשלה עשתה דברים יפים מאוד בעניין ניצולי השואה, אני אומר את זה בגאווה.
אבי ביצור: הרבה בזכותכם, הרבה בזכות אחרים.
אבי ביצור: הגיע הזמן לעשות את החברה הזאת נחמדה יותר בעוד כמה דברים.
מרינה סולודקין: מר איצקוביץ', ללמוד מאוסטרליה זו לא בושה.
נחום איצקוביץ': אני לא מתבייש.
נחום איצקוביץ': הייתי שם פעמיים ולמדתי שם הרבה דברים.
ליה שמטוב: בשבוע שעבר, כאשר ציינו 64 שנים לניצחון בנאצים, ויטראן אחד, שהיום הוא בן 99, אמר שאבא שלו נפטר בגיל 104, אבל לא ממחלה אלא מנפילה מהסוס.
אבי ביצור: יצאנו במבצע לחלק עט של הקרן הקיימת לכל זקן וזקנה שמגיעים לגיל 100.
אבי ביצור: מצאנו 869 כאלה בישראל.
ליה שמטוב: עד 120.
ליה שמטוב: חבר הכנסת מיכאלי, בבקשה.
אברהם מיכאלי: גברתי היושבת-ראש, אני חושב שצריך להרבות בדיון מהסוג הזה, לצערי, בגלל הסרבול שיש לנו בחקיקה של טלאי על טלאי שהיה במשך שנים.
אברהם מיכאלי: אני מסכים שיש תפיסה חדשה גם בממשלה סוף-סוף לתקן את העוול הגדול שנעשה לציבור היקר הזה שאנחנו חייבים לו הרבה מאוד, ואולי מתחילים לתקן במקצת.
אברהם מיכאלי: נכון שמר איצקוביץ' תיאר פה את המצב שהיום שני המשרדים ביחד, ומשרד הרווחה במיוחד, אחרי הדוח המיוחד שלך ואחרי ועדת החקירה בראשות השופטת דורנר, התחלנו לתקן דברים.
אברהם מיכאלי: אבל אני עדיין חש, גם מהקדנציה הקודמת, שעשינו כל פעם חקיקה, ואחרי החקיקה הזאת ידענו שאנחנו עושים טלאי קטן, יש עוד הרבה אנשים שאנחנו משאירים אותם בצד.
אברהם מיכאלי: וכל פעם נרגיש עוול כלפי אותם אנשים.
אברהם מיכאלי: נכון שהכול הגדרות, הכול חקיקה משפטית כזאת או אחרת, אבל אני עדיין חש שאנחנו צריכים מצד אחד לפקח על אותם חוקים, ומכיוון שהיו כל כך הרבה טלאים צריך לפקח אם זה מבוצע או לא.
אברהם מיכאלי: אני לא יודע אם במשרדים עצמם יודעים אם התיקונים תוקנו.
אברהם מיכאלי: אבל תפקידנו גם ליזום ארגון של כל החקיקות שהיו עד עכשיו, לראות מה חסר ולשים את זה על השולחן.
זאב פקטור: חוק ניצולי השואה, זה מה שצריך לעשות.
אברהם מיכאלי: כמה שזה כואב ששומעים כל יום, לצערנו, על בודדים או על עשרות שנפטרים ונעלמים מן העולם, לא נוכל לשבת עוד חצי שנה ועוד שנה ועוד שנתיים ולחוש אחר כך נוח.
אברהם מיכאלי: יכול להיות שסדרי העדיפות של המדינה הם אחרים, אבל את זה צריך לשים בסדר עדיפות עליון, כי לא נוכל לסלוח לעצמנו.
אברהם מיכאלי: זה נקרא נזק שאינו ניתן לתיקון.
אברהם מיכאלי: האנשים שהלכו מן העולם, אחרי מה שעשו להם במשך עשרות שנים, ולדעתי מדינת ישראל פשעה כלפיהם, לא טיפלה בהם כמו שצריך.
אברהם מיכאלי: הטלאי על טלאי לא נותן פתרון.
ליה שמטוב: שלמה גור, סגן נשיא ועידת התביעות, בבקשה.
שלמה גור: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.
שלמה גור: צריך לברך על שני הדברים, על הדיון הזה ועל כך שהממשלה נכנסה בשנתיים האחרונות לפעילות מוגברת, ובזה היא מצטרפת לוועידת התביעות שעושה את העבודה הזאת מאז ראשית שנות ה-50 ופועלת בכל העולם, בשם העם היהודי.
שלמה גור: אבל סדרי הגודל העיקריים שלה הם כמובן במדינת ישראל.
שלמה גור: אם מאז שנת 1953, שזה ההסכם הראשון, הועברו באמצעות ועידת התביעות כ-70 מיליארד דולר פיצויים לכ-600,000 יהודים בעולם, סדר גודל של כ-40% הגיע לישראל.
שלמה גור: דהיינו, אנחנו מדברים על 28 מיליארד דולר שהגיעו למדינת ישראל בפיצויים אישיים.
שלמה גור: זה בנוסף לפעילויות בנושא רווחה כוללת.
שלמה גור: אלה שני המסלולים שוועידת התביעות פועלת בהם, האחד זה הפיצויים האישיים והשני זו פעולה באמצעות הארגונים הפועלים בתחומי הרווחה ובתחומי החינוך וההנצחה בנושא השואה.
שלמה גור: אלה שני הערוצים שבהם פועלת ועידת התביעות.
שלמה גור: דובר פה על הסכומים.
שלמה גור: בפריצת הדרך הראשונה מדובר על מעגל ראשון או מעגל שני.
שלמה גור: אני רוצה לומר שבוועידת התביעות אין הבחנה בין מעגל ראשון למעגל שני לאורך כל השנים.
שלמה גור: הפעילות של ועידת התביעות היא חובקת כל.
שלמה גור: כל מי שהוא ניצול, פליט, זוכה לטיפולה של ועידת התביעות, ופריצת הדרך הראשונה מעבר למסך הברזל היתה כבר בהסכם של 1980, לאחר כמעט שבע שנים של משא-ומתן מול הגרמנים, שעד אז אף אחד מעבר למסך הברזל לא זכה, לא ניצול ולא פליט ולא כל גורם אחר.
שלמה גור: אחרי כמעט שבע שנים של משא-ומתן נעשתה פריצת הדרך, וזו קרן הסיוע שזה אותו חד-פעמי, שזה מעין סל קליטה למי שיצא מעבר למסך הברזל.
שלמה גור: הנכללים בהגדרה הזאת היו ניצולים, פליטים, וזה היה הסדק הראשון במסך הברזל ובמענקים שמשם התחילו רק להיפתח.
שלמה גור: ועידת התביעות מנהלת שנה אחר שנה משא-ומתן מול הגרמנים לשני דברים.
שלמה גור: האחד, הרחבת התכולה, ואם תרצו אזכיר כמה דוגמאות.
שלמה גור: הזכירו פה את לנינגרד, זה נכון, זה ב-2008.
שלמה גור: 2006 זה התוניסאים.
שלמה גור: מייד אדבר על 2009.
שלמה גור: הרעיון הוא להרחיב את התכולה לאנשים נוספים ולהגדיל את גובה הפיצויים.
שלמה גור: זה מה שאנחנו עושים בתחום של המשא-ומתן מול הגרמנים.
שלמה גור: הצד השני של זה, והזכירו פה השבת רכוש – ועידת התביעות קיבלה מעמד של ארגון יורש לגבי רכוש של יהודים ממזרח גרמניה, וזה שוב כתוצאה ממשא-ומתן ארוך, קשה, כדי לאפשר את העובדה שרכוש שלא נתבע על-ידי יורשים במסגרת הסכם האיחוד הגרמני לא יחזור לממשלת גרמניה, אלא יהיה לטובת העם היהודי בכלל.
שלמה גור: זה אפשר לוועידת התביעות להגיש כ-120,000 תביעות, שמתוכן רק בכ-14% זכינו.
שלמה גור: אבל זה מאפשר את עיקר הפעילות כשמדובר על הקרן לרווחת ניצולי השואה ועל הפעילויות בתשתית ועל "עמך" ועל המוסדות הגריאטריים ועל דיור מוגן.
שלמה גור: זה הכסף שאפשר את הפעילות הזאת.
שלמה גור: אם אנחנו מדברים על ההקצאות, או מה קורה עם הכספים האלה מעבר לפנסיות האישיות.
שלמה גור: כפי שאמרתי, נשלים את הפנסיות האישיות.
שלמה גור: דובר על 1980, שזה קרן הסיוע.
שלמה גור: זה עבר לאותו הסכם ב-1992 על סעיף 2, שזה במידה רבה אפשר פעם ראשונה לניצולים שהיו מעבר למסך הברזל ויצאו משם לקבל פנסיות.
שלמה גור: זאת היתה פריצת דרך רחבה יותר.
שלמה גור: ב-1998 אפשרו לאלה שנשארו שם, כי אחרת נוצרה אפליה בין אלה שיצאו לאלה שנשארו.
שלמה גור: ב-1998 הוקמה קרן מיוחדת גם לאלה שנשארו שם.
שלמה גור: כך שכל הזמן יש מאמץ להרחיב ולהעמיק את הפיצויים המתקבלים מממשלת גרמניה.
שלמה גור: בשנה האחרונה, רק לפני חודשיים, היתה פריצת דרך נוספת, וזה ב-19 במארס, ויש פה חברים, כמו נח, שהיו גם בצוות המשא-ומתן.
שלמה גור: בראש הצוות, כדי לתת עוצמה ותחושה של עוצמה של העם היהודי מול הגרמנים, עומד לא אחר ממי שהיה סגן שר החוץ האמריקני וסגן שר האוצר האמריקני, סטיו אייזנשטט, שניהל בשם ממשלת ארצות-הברית את המשא-ומתן על הסדר הבנקים השוויצרים והיה מעורב מאוד בכל נושא השבת הרכוש.
שלמה גור: כך שבמשא-ומתן הזה, שהוא משא-ומתן קשה, כל שנה יש הישגים של הרחבה והעמקה.
שלמה גור: כמו שאמרתי, בהסכם האחרון, וכאן זה נוגע ישירות לנושא שאנחנו עוסקים בו והפליטים, זו אותה אפשרות להגיש בקשה שנייה לקרן הסיוע.
שלמה גור: מדובר בסדר גודל של כ-14-13 אלף איש, מתוכם 7,500 בישראל.
שלמה גור: דובר פה על מאמצי הנגשה וגישה, עד היום, חודשיים מאז הפרסומים והפניות האישיות לכל אחד מהאנשים האלה, כ-4,000 איש כבר הגישו.
שלמה גור: מעדכנים אותי שבימים האחרונים זה הגיע עד כדי 5,000.
דנה גורדון: רק בארץ?
שלמה גור: רק בארץ.
נחום איצקוביץ': זה כולל פליטי שואה?
שלמה גור: רק פליטי שואה.
נחום איצקוביץ': חברת הכנסת ליה שמטוב שאלה אותי, ואמרתי שזה מיועד רק לפליטים, כי אלה שנפלו בין הכיסאות הלכו לחקיקה הישראלית.
דנה גורדון: האם מדובר על 270 אירו לחודש או שזה מענק חד-פעמי?
שלמה גור: מדובר על 2,556 אירו מענק חד-פעמי.
נחום איצקוביץ': מה עם ה-270 אירו לחודש?
שלמה גור: היום זה 291 אירו, וזה לניצולי שואה.
נחום איצקוביץ': האם יש כוונה להרחיב את זה גם לפליטי שואה?
שלמה גור: אלה סוגים שונים של מענקים.
שלמה גור: חובותיה של מדינת ישראל כלפי אזרחיה צריכות להתמלא מצד אחד, ואנחנו נמשיך להרחיב ולהעמיק את מה שניתן במשאים-ומתנים עם הגרמנים.
שלמה גור: חשוב לזכור שהפעילות של העם היהודי לטובת כלל העם היהודי אינה מחליפה את חובותיה של ממשלת ישראל כלפי אזרחיה.
שלמה גור: אם דיברנו על המסלול האישי, קיים גם מסלול הפעולה באמצעות הארגונים לטובת רווחת ניצולי השואה ופליטי השואה.
שלמה גור: כפי שאמרתי, אין שום הבחנה בין פליט לניצול.
שלמה גור: הוזכרה כאן הקרן לרווחת ניצולי השואה, ואנחנו היינו הראשונים שבירכנו על כך שכבר ב-2008 פעם ראשונה ש-25 מיליון דולר הועברו לקרן.
שלמה גור: להזכיר לכם שמאז 1995, הגורם היחיד, האמין, הקבוע שמעביר כספים לקרן, הוא ועידת התביעות.
שלמה גור: בשלוש השנים האחרונות אלה סדרי גודל של בין 200 ל-250 מיליון שקל בשנה, בין 55 ל-57 מיליון דולר לשנה, שזה הגורם העיקרי שמממן את הקרן, כולל בשנים שלא קיבלו משום מקור אחר.
שלמה גור: זה הגורם האמין והעקבי ביותר שקיים לקרן.
שלמה גור: וזה בנוסף על התמיכה המאסיבית בשאר הארגונים נותני הסיוע, בין אם זה סיוע אישי בארוחות חמות או במנות חמות וחלוקת מזון, שבשלוש השנים האחרונות אנחנו מדברים על סדר גודל של 7 מיליון דולר, וזאת בנוסף לפעילות בתחומי התשתיות שמסייעים לדיור מוגן שהוזכר כאן, למחלקות גריאטריות, למרכזי היום.
שלמה גור: בסך הכול, אם אנחנו לוקחים את שלוש השנים האחרונות, אנחנו מדברים על סדר גודל של 195 מיליון דולר לפעילות הזאת.
שלמה גור: בנוסף על כך לתשתיות סדר גודל של 34 מיליון דולר.
ליה שמטוב: המנכ"ל מבקש סליחה, הוא רוצה לצאת.
נחום איצקוביץ': אני מתנצל בפני החברים שלא אצליח לשמוע את כולם.
שלמה גור: כפי שפעלנו בעבר בכל אחד מהתחומים בכל משא-ומתן כל שנה להרחיב ולהעמיק, כך נמשיך לעשות.
שלמה גור: השנה, כיוון שההישגים של ה-19 במארס האחרון, אותה בקשה שנייה להגדלת הסכומים בקרן מרכז ומזרח אירופה, שהשווי הכספי רק של ההישגים האלה הוא סדר גודל של 80 מיליון דולר, אבל לא הושלמו כל הנושאים שהיינו חפצים בהם.
שלמה גור: יושב פה פקטור, שמכיר אותם היטב.
שלמה גור: אחד הדברים זה הגדלת הסכומים שמגיעים מממשלת גרמניה לצורך סיעוד.
שלמה גור: כיוון שגילי האוכלוסייה משתנים, בשנים האחרונות התחלנו במשאים-ומתנים כדי להביא לידי כך שממשלת גרמניה תהיה מעורבת בפעולות הסיוע והקצאות ייחודיות לנושא הסיעוד.
שלמה גור: ב-2008 פעם ראשונה היתה הגדלה משמעותית, סדר גודל של 70 מיליון דולר.
שלמה גור: מכיוון שזה לא הושלם ולא נכנס למשא-ומתן במארס, התקיים סיבוב נוסף של משא-ומתן לקראת סוף השנה בחודש נובמבר, שאחד הנושאים המרכזיים יהיה הגדלה של נושא הסיעוד שתאפשר לנו להגדיל את הסיעוד.
שלמה גור: זה אומנם בכל העולם, אבל 55% מזה מגיעים לישראל.
שלמה גור: הסכומים האלה ברובם עוברים לקרן ולסיוע באמצעות הגורמים האחרים.
ליה שמטוב: יושב-ראש מרכז הארגונים לניצולי שואה, נח פלוג, בבקשה.
נח פלוג: כפי שאמרו פה ד"ר אבי ביצור ונחום איצקוביץ', בשנתיים האחרונות אנחנו מודים שחל שיפור במצב של ניצולי השואה.
נח פלוג: היום אין בארץ ניצול שואה שהיה תחת כיבוש הנאצים שאין לו זכות לרנטה חודשית, או מגרמניה או ממדינת ישראל.
נח פלוג: לפני 20 שנה רק 40%-30% היו זכאים לרנטה חודשית.
נח פלוג: שאל חבר הכנסת פינס מה קורה עם 1953.
נח פלוג: קרן סעיף 2 נתן זכויות לכל אלה שהיו במחנות בגטאות ובמסתור תחת כיבוש הנאצים, בעצם פיצוי חודשי כמו אלה שהגיעו עד 1953 ארצה.
נח פלוג: כל הבעיה של הבדל בין מעגל ראשון למעגל שני זאת בעיה של הגרמנים.
נח פלוג: הם הכירו באלה שהיו תחת כיבוש הנאצים, שמגיע להם בתנאים מסוימים, אם איבדו בריאות וכו', רנטות חודשיות.
נח פלוג: לפליטי שואה הם לא היו מוכנים.
נח פלוג: אני הייתי במשא-ומתן במשך שנים, אנחנו העלינו את הנושא, הם אמרו: גם לנו היו 17 מיליון פליטים, אף אחד לא קיבל.
נח פלוג: הם לא היו מוכנים לתת פנסיות חודשיות לפליטים.
נח פלוג: אחרי משא-ומתן קשה מאוד, הם הסכימו לתת תשלום חד-פעמי לפליטי שואה שעזבו את ברית-המועצות והגיעו למערב.
נח פלוג: ועידת התביעות חילקה בעולם ל-350,000 פליטי שואה, לכל אחד 5,000 מארק או 2,556 אירו.
נח פלוג: בארץ קיבלו 200,000 איש.
נח פלוג: אותם 20,000 איש שלא קיבלו בגלל זה שהיו צעירים מ-65-60 הצלחנו בישיבה האחרונה עם הגרמנים, והם הסכימו, למרות שהחוק שלהם אומר שאי-אפשר בפעם השנייה להגיש תביעה.
נח פלוג: הם הסכימו שבאופן יוצא מהכלל אפשר יהיה להגיש תביעה שנייה, ובעולם כולו 14,000 איש יוכלו לקבל את התשלום החד-פעמי.
שלמה גור: בארץ זה 7,500 איש.
נח פלוג: מהכסף ששלמה דיבר עליו, שבא מהרכוש היהודי ללא יורשים, בעזרת ועידת התביעות ובהתחלה הממשלה בסכומים קטנים הקמנו את קרן הרווחה והקמנו את "עמך", והגופים האלה נותנים עזרה נקודתית לניצולי שואה מהמעגל השני בעיקר.
נח פלוג: רוב העזרה מקרן הרווחה ומ"עמך" הולכת לפליטי שואה, שגם מצבם הכלכלי הוא הכי קשה.
נח פלוג: כי אנחנו עשינו פעם בדיקה.
נח פלוג: יוצאי גרמניה, יוצאי פולין, יוצאי רומניה – בערך 2% מיוצאי המדינות האלה קיבלו השלמת הכנסה.
נח פלוג: הם באו ארצה בשנת 1945, עבדו, הסתדרו, רוב ניצולי השואה מקבלים גם פנסיות.
נח פלוג: רק כ-2% מקבלים השלמת הכנסה.
נח פלוג: לעומת זה, יוצאי ברית-המועצות שבאו ב-20 השנים האחרונות, מבוגרים יותר, לעתים לא עבדו, 50% מהם קיבלו השלמת הכנסה.
נח פלוג: זו הבעיה הכלכלית.
נח פלוג: במשא-ומתן עם הממשלה העלינו את הנושא של פליטי שואה.
נח פלוג: הממשלה הסכימה לתת הטבות מסוימות.
נח פלוג: נמצא פה אודי פראוור, שהוא היה המנוע בוועדה.
נח פלוג: בערך חצי מיליארד שקל היו תוספות לפליטי שואה.
נח פלוג: אבל פה יש הבעיה הכלכלית, לכן אנחנו מברכים על כל שיפור במצב.
ליה שמטוב: בשביל זה יש ועדה.
ליה שמטוב: אני זוכרת שבקדנציה הקודמת לא היה כל כך שקט בוועדת הקליטה ובוועדת הרווחה, ומאז השתנו הדברים.
ליה שמטוב: כנראה מפה צריכה לצאת צעקה נוספת גם לפליטי שואה ולשאר האנשים המבוגרים.
ליה שמטוב: נציגת הלשכה לשיקום הנכים, בבקשה.
עליזה ג'אן: כפי שצוין, הלשכה לשיקום נכים מטפלת ברוב ניצולי השואה, חוץ מאלה שמקבלים פיצויים אישיים מממשלת גרמניה.
עליזה ג'אן: הלשכה מטפלת במובן הזה שחלק מהם זכאים על-פי חוק נכי רדיפות הנאצים, שמגדיר את אלה שעלו עד אוקטובר 1953 ארצה, ואלה במסגרת נכותם זכאים גם לתגמול וגם להטבות בנושא של טיפול רפואי בכל מה שקשור למחלות המוכרות כתוצאה מהרדיפה.
עליזה ג'אן: זה עד 2007.
עליזה ג'אן: ב-2007 נכנסה קבוצה נוספת של חוק יורי שטרן המנוח.
עליזה ג'אן: הקבוצה הזאת זכאית היום למענק חד-פעמי שנתי ולהטבות שהן מענק הבראה והחזר מס קנייה על מוצרי חשמל.
עליזה ג'אן: ב-2008 הורחב חוק ההטבות במובן הזה שנכנסו אלה שנקראו המעגל הראשון, אלה שהיו במחנות ריכוז, גטאות או מחנות שעבדו בהם עבודות פרך, ולא פוצו משום מקור, לא דרך קרן סעיף 2, בטח לא דרך ממשלת ישראל, כיוון שהם עלו אחרי 1953.
עליזה ג'אן: בהחלטת הממשלה שהתקבלה ב-2008 נכנסה המסגרת הזאת גם לטיפולה של הלשכה לשיקום נכים.
עליזה ג'אן: הקבוצה הזו נכון להיום מקבלת 1,000 שקלים לחודש מענק הבראה שנתי והטבות שהן החזר מס קנייה, הנחות בארנונה, שזה גם מתייחס לחוק יורי שטרן, ופטור מאגרת טלוויזיה שהוא היום שולי, כיוון שנכון להיום רוב האוכלוסייה הקשישה בישראל זכאית.
ליה שמטוב: אבל זה לפי ההסכם הקואליציוני.
אבי ביצור: הפטור מהנחה לזקנים שניתן הוא בעקבות הסכם קואליציוני, זה לא חוק.
עליזה ג'אן: נכון להיום כולם זכאים להטבה הזאת.
עליזה ג'אן: הצעת החוק שמונחת לפני הוועדה היום מתייחסת לקבוצה שלצערנו לא הוכנסה מבחינת הקריטריונים.
עליזה ג'אן: הם מוגדרים כבורחים, והבורחים בהגדרת חוק ההטבות המורחב לא נכללו כזכאים למענק השנתי הזה.
עליזה ג'אן: אנחנו, כמובן, כמו כל אחד אחר, נברך במידה שיתקבל החוק ונשמח לטפל גם בקבוצה הזאת.
אברהם מיכאלי: את יכולה לומר לנו איזה חומר פרסומי אתם יכולים לעשות או עושים בפועל כדי לדעת את כל הזכאויות, כל הטלאי על טלאי שתיארתי קודם?
אברהם מיכאלי: הרי התיקונים האלה נעשו במשך שנים.
אברהם מיכאלי: איך זכאי היום יכול לקבל את החומר הזה כדי לדעת שמגיע לו משהו?
אברהם מיכאלי: מי מסביר לו את זה?
עליזה ג'אן: במסגרת חוק ההטבות לניצולי שואה ותוכנית הסיוע הממשלתית היו פרסומים בעיתונות, ברדיו.
עליזה ג'אן: יש המון אתרים של ניצולי שואה.
אברהם מיכאלי: שהם לא יודעים איך להיכנס לזה והם לא יודעים איך להגיע לזה.
עליזה ג'אן: יש מרכז המידע ויש 9444*.
ליה שמטוב: האנשים שמגיע להם וקיבלו מכתבים בדצמבר 2008 שמגיעים להם ימי הבראה וכל הזכויות, עד היום לא קיבלו את הכסף.
ליה שמטוב: אני מקבלת מכתבים שאתם שלחתם.
ליה שמטוב: מה קורה אתם?
עליזה ג'אן: מבירור אחרון שאני עשיתי בתחילת מאי, נוצרה קבוצה קטנה מאוד של 400 איש שעדיין לא קיבלו את מענק ההבראה.
עליזה ג'אן: חלק גדול מהאנשים האלה יקבל בסוף חודש מאי את מענק ההבראה הזה.