GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבדג'ה: באתיופיה התחלתי ללמוד באוניברסיטה כלכלה אבל החלטתי לעלות לארץ ישראל ולכן הפסקתי את הלימודים.
אבדג'ה: אני רוצה להמשיך ללמוד כאן כלכלה באוניברסיטה ולכן אני רוצה שיעזרו למשפחתי.
אבדג'ה: אבי נמצא עדיין באתיופיה.
אבדג'ה: אני חיכיתי בגונדר במשך עשר שנים עד שעליתי לישראל.
אבדג'ה: יצאתי מצ'לדר – שם נולדתי – לגונדר עת הייתי בן 18 ועליתי לישראל בגיל 28.
אבדג'ה: חיכיתי בגונדר במשך עשר שנים.
אבדג'ה: האנשים שעובדים במרכז הקליטה הם טובים, מתנהגים יפה ועוזרים לנו בכל הדברים להם אנחנו זקוקים.
אבדג'ה: המנהלת שלנו היא לא רק מנהלת אלא גם מטפלת בנו כמו אימא.
רותי כהן: אנחנו מנסים להכניס אותו למכינה באוניברסיטת חיפה דרך מינהל הסטודנטים.
רותי כהן: אנחנו מקווים שהוא יצליח להתקבל למכינה ויתחיל ללמוד.
ליה שמטוב: את העברית הם למדו כאן?
אברהם מיכאלי: יפה מאוד.
אברהם מיכאלי: העברית שלכם היא כמו העברית של עולים שנמצאים בארץ כבר עשר שנים.
אסתר: עליתי לישראל עם הבן שלי לפני שנה.
אסתר: אני מאוד שמחה להיות כאן.
אסתר: חיכיתי לעלייה זמן רב בגונדר וחלמתי על ישראל זמן רב.
אסתר: אבא שלי הגיע לישראל לפני 24 שנים, אבל אני גדלתי עם אימא שלי שהיא לא יהודיה.
אסתר: זמן רב חשבתי מתי אגיע גם אני לישראל וחיכיתי שם שמונה שנים עד שהגעתי לכאן.
אסתר: קודם לקח זמן רב עד שהתקבל האישור עבורי אבל הייתה תקווה ואכן בסוף הוא הגיע ועליתי, אבל עכשיו הפסיקה העלייה לישראל ואנשים רבים מחכים בגונדר וזה כאשר המצב הכלכלי באתיופיה הוא קשה.
אסתר: בכל זאת אנשים מקווים לעלות לישראל והם מחכים בגונדר.
אסתר: בגונדר שכר הדירה הוא יקר מאוד וגם אין להם אוכל לקנות אוכל ולבוש.
אסתר: למה הפסיקו להעלות אנשים לישראל?
אסתר: לא קיבלנו תשובה על זה.
אסתר: מרוסיה אנשים מגיעים לישראל, מאמריקה מגיעים לישראל, ולמה לא מגיעים מאתיופיה?
אסתר: הפסיקה העלייה רק מאתיופיה ולא ממקומות אחרים.
אסתר: אני מבקשת שתעזרו לנו כך שהמשפחות שלנו יגיעו לכאן.
אסתר: אני מקווה שהמשפחה שלי תגיע ונוכל להרגיש כאן טוב.
ליה שמטוב: בגלל זה אנחנו כאן.
ליה שמטוב: שמענו אתכם ואנחנו יודעים את הבעיות.
ליה שמטוב: הגענו, ראינו ושמענו ואני מקווה מאוד שממשלת נתניהו תביא את כל האתיופים שהם זכאי עלייה ובעזרת השם הם יגיעו לכאן ותוכלו להתאחד עם המשפחות שלכם.
אברהם מיכאלי: אני חושב שהנושא הזה נדון לא פעם אחת.
אברהם מיכאלי: זאת לא סוגייה פשוטה אבל החליטו שמעלים אותם.
רותי כהן: הם לא יודעים שיש החלטה כזאת.
אברהם מיכאלי: אני מדבר כרגע על ההחלטה הקודמת.
ליה שמטוב: ההחלטה קיימת.
אברהם מיכאלי: הממשלה החליטה באוקטובר וכרגע אין שינוי בהחלטה.
אברהם מיכאלי: אני מייצג סיעה, היושבת-ראש מייצגת סיעה, ואנחנו לא ניתן לממשלה שבגלל כסף או בגלל שיקולים כלכליים לא יעלו יהודי אתיופיה.
אברהם מיכאלי: זה בלי נדר הבטחה שלנו לפחות בשם הסיעה שלי.
אברהם מיכאלי: אנחנו נילחם נגד זה וכל מי שזכאי לעלות, יעלה לארץ ישראל בעזרת השם.
30083: תודה רבה לאדם, לעיריית קריית ים, על העזרה, על התמיכה ועל שיתוף הפעולה שקיים.
30083: למרכז הקליטה יש מערכת יחסים מאוד טובה עם העירייה שעוזרת מאוד.
30083: באמצעותך אני רוצה למסור תודה לכל מי שהיו שותפים בשם מרכז הקליטה, בשם הסוכנות היהודית ואני מניח שגם בשם משרד הקליטה.
30083: גבירתי היושבת-ראש, הזמן הוא שלך.
30083: ברגע שתאמרי, אנחנו נקום ונצא לסיור.
ליה שמטוב: נצא לסיור.
רותי כהן: כאן אתם רואים שהם מקבלים תרגילים מתוקשבים והם עושים עבודה אישית.
רותי כהן: יש להם ציוד בצד והם בעצמם רואים איך הם מתקדמים באופן אישי.
קריאה: יש לי בעיה.
קריאה: אחותי באתיופיה נפטרה וארבעת הילדים נשארו בבית.
אברהם מיכאלי: מתי זה קרה?
קריאה: לפני חודשיים-שלושה.
ליה שמטוב: הילדים עם אבא?
אברהם מיכאלי: האבא והילדים לבד?
אברהם מיכאלי: יש עוד משפחה?
קריאה: יש עוד אחות.
אברהם מיכאלי: ביקשתם באופן מיוחד בגלל הטרגדיה להעלות אותם לארץ.
אברהם מיכאלי: צריך לשאול את אלי כהן אם הסוכנות יודעת שזה משהו ספציפי ולא מקרה רגיל.
אברהם מיכאלי: אפשר להעביר אלינו פרטים.
דבורה גיני-מלכי: אנחנו ניקח את הפרטים ואת השם ונעביר לוועדת העלייה והקליטה.
אברהם מיכאלי: אנחנו נבדוק את זה באופן ספציפי, אם אפשר לעשות משהו אפילו בלי להמתין.
דבורה גיני-מלכי: אנחנו נעביר את השמות לחברי הכנסת והם יטפלו.
אברהם מיכאלי: תכתוב את שמות הילדים.
אברהם מיכאלי: תעבירו לנו את זה ואנחנו נבדוק איפה אפשר לעזור, בלי נדר.
אברהם מיכאלי: לגבי כל היהודים, כבר דיברנו.
אברהם מיכאלי: דעו לכם שאנחנו נעשה הכל.
אברהם מיכאלי: מדברים עכשיו על ביטול התוכנית להעלות את היהודים, אני מודיע לכם שבעזרת השם זה לא יהיה.
אברהם מיכאלי: אנחנו נילחם כולנו ביחד, כל המפלגות, כדי שכן יעלו בקצב עליו החליטה הממשלה.
אברהם מיכאלי: תבינו שבעזרת השם זה יסתדר.
אברהם מיכאלי: אל תהיו מוטרדים.
דוד יאסו: אני במקרה מכיר גם את אביו זיכרונו לברכה ויודע איזה איש מיוחד הוא היה.
דוד יאסו: אנחנו ניסינו באופן חריג להביא אותם ארצה לשלושים.
אברהם מיכאלי: האבא נפטר בארץ?
דוד יאסו: כן.
דוד יאסו: האבא נפטר לא מזמן בארץ.
דוד יאסו: הוא היה איש מכובד מאוד.
אברהם מיכאלי: הוא מדבר על אחותו שנפטרה ונשארו ארבעה ילדים.
דוד יאסו: הוא אומר שיש לו בגונדר שתי אחיות.
דוד יאסו: אחת נרצחה על ידי אנשים שם ואין מי שיטפל בארבעת הילדים שלה והם נמצאים לבד בגונדר.
דוד יאסו: אחת הילדות ראתה את הרצח של אימא שלה, היא בת 11, ועכשיו היא מאוד חולה וכבר לא שולטת בעצמה.
דוד יאסו: כרגע אין מי שיטפל בילדים האלה.
דוד יאסו: אבא שלהם היה עובד ממשלה ובגלל העבודה שלו אין מי שיטפל בילדים האלה והם ללא השגחה.
דוד יאסו: הוא מבקש שהילדים יתאחדו עם הקרובים שלהם.
אברהם מיכאלי: מי יטפל בהם בארץ?
דוד יאסו: הקרובים נמצאים כאן.
דוד יאסו: נמצאת כאן המשפחה המורחבת והיא יכולה לסייע או שבמקרים כאלה גם מדינת ישראל תעזור.
אברהם מיכאלי: ביקשנו ממנו שיעביר פרטים ואנחנו נבדוק אפשרות עזרה.
קריאה: אני באתי עם שני ילדים לארץ ויש לי עוד שבעה ילדים שממתינים באתיופיה לעלייה.
אברהם מיכאלי: מה הסיבה להפרדה בין הילדים?
קריאה: אלה נשואים ומי שנשוי לא יכול לבוא.
קריאה: לכן באתי אני עם שני ילדים קטנים, אבל הילדים הגדולים הנשואים לא הגיעו.
אברהם מיכאלי: לצערנו זה לא מקרה ראשון שאנחנו שומעים על הפרדה בתוך המשפחות.
אברהם מיכאלי: זאת בעיה כללית יותר.
קריאה: אני לא יודע מה אני אוכל, מה אני שותה ואין לי מושג מה אני עושה כאן כי הילדים שלי נמצאים שם.
קריאה: מה שנותנים לי כאן בשביל לאכול, אני לוקח מעצמי ולא אוכל אלא מעדיף לשלוח כסף לילדים שלי שם.
אברהם מיכאלי: הילדים הם זכאי עלייה?
דוד יאסו: אני מניח שהוא זכאי עלייה, כך שהילדים שלו כביכול לא זכאי עלייה אבל ההפרדה הזאת קורעת לב.
דוד יאסו: עדיף לומר לאבא שהוא לא מגיע מאשר לגרום להם להיות במרחק כזה.
דוד יאסו: זה לא אנושי.
ליה שמטוב: שמענו את הדברים ונעביר אותם הלאה.
אברהם מיכאלי: תסביר להם שדוד והחברים גם ממשרד הקליטה וגם מהסוכנות כל הזמן מטפלים בבעיה הזאת.
קריאה: גם לי יש משפחה באתיופיה, אחי ואחותי, שלא הגיעו לכאן.
ליה שמטוב: אתה נשוי?
אברהם מיכאלי: אתה באת עם אשתך?
אברהם מיכאלי: מכל המשפחה, אתה היחידי שנמצא בישראל?
קריאה: לא, יש לי כאן משפחה.
קריאה: יש לי אח בישראל.
ליה שמטוב: איפה הוא גר?
קריאה: במרכז הקליטה.
ליה שמטוב: באתם ביחד.
קריאה: אנחנו קרועים כי המשפחות שלנו שם ואנחנו כאן.
אברהם מיכאלי: זה ידוע לנו ואנחנו מטפלים בזה.
אברהם מיכאלי: דעו לכם שאנחנו לא נרפה בעזרת השם ונעשה כמה שאנחנו יכולים ככנסת.
אברהם מיכאלי: הממשלה תעשה עשרים חשבונות, אותנו זה לא מעניין.
אברהם מיכאלי: אנחנו לא נוותר על העניין הזה.
אברהם מיכאלי: דעו לכם שיש לכם תמיכה מאוד גדולה מצד הרבנים וזה מאוד קובע כאן.
אברהם מיכאלי: כמעט כל הרבנים הקובעים היום הם אתכם וזה מאוד חשוב.
אברהם מיכאלי: בעזרת השם נשתדל לעזור כמה שנוכל, היושבת-ראש, אני וחברים אחרים.
ליה שמטוב: אם נצטרך לעשות כמה ישיבות של ועדת העלייה והקליטה, נעשה זאת.
אברהם מיכאלי: אתם עכשיו רק תלמדו.
אברהם מיכאלי: אתם צריכים להיות חזקים כי כאשר יגיעו ההורים תוכלו לעזור להם.
קריאה: תודה על המפגש הזה.
קריאה: אנחנו באנו לכאן לפני שנה אבל המשפחה שלנו לא אתנו.
קריאה: אנחנו מבקשים שתעזרו לנו.
ליה שמטוב: אנחנו מבינים את זה, אבל אם אתם לא תלמדו עברית, לא תעבדו קצת, יהיה לכם קשה לקבל את המשפחות כשיגיעו.
ליה שמטוב: אתם הראשונים שצריכים לקבל את המשפחה וכדי לקבל את המשפחה אתם צריכים קצת לעמוד על הרגליים וזה אומר קודם כל לדעת עברית.
ליה שמטוב: אנחנו מבינים שהראש שלכם עדיין שם עם המשפחות, אבל אתם צריכים לעשות הכל.
ליה שמטוב: אתם כבר הגעתם לארץ ואתם צריכים ללמוד, לעבוד, לדאוג למשפחה ותאמינו לי שכשיבואו ההורים שלכם, האחים והאחיות, יהיה להם יותר קל כי אתם כבר תדעו הכל.
ליה שמטוב: אם הם יגיעו ואתם עדיין תצטרכו עזרה, יהיה קשה גם לכם וגם להם.
ליה שמטוב: תעשו הכל כדי לעמוד על הרגליים כך שתוכלו לעזור להם.
אברהם מיכאלי: בהצלחה לכולם.
דבורה גיני-מלכי: חברים, חברת הכנסת ליה שמטוב וחבר הכנסת אברהם מיכאלי באו לבקר אתכם.
ליה שמטוב: שלום.
ליה שמטוב: באנו לבקר והתרשמנו מהמקום.
ליה שמטוב: אני מבינה שאתם לומדים עברית.
אברהם מיכאלי: יודעים עברית?
אברהם מיכאלי: אני רואה שבשבוע הבא הם חוגגים את יום ירושלים.
דבורה גיני-מלכי: נכון.
קריאה: המשפחות שלנו שם ואנחנו כאן ולכן אנחנו לא כל כך מבינים את מה שמלמדים אותנו.
אברהם מיכאלי: זה נושא שכבר עלה.
דבורה גיני-מלכי: הדאגות מפריעות להם ללמוד.
אברהם מיכאלי: מאמינים להם.
ליה שמטוב: אם אתם תהיו אופטימיים, זה יעזור למשפחה שלכם.
ליה שמטוב: אם אתם כל הזמן דואגים, הכל עובר למשפחות.
ליה שמטוב: תהיו אופטימיים ותראו שהם יגיעו לכאן בעזרת השם והכל יהיה בסדר.
קריאה: ממה שאנחנו מקבלים, את המנה שאנחנו מקבלים אנחנו מחלקים.
קריאה: אם הם לא שבעים, גם אנחנו לא שבעים.
קריאה: אנחנו מודאגים וגם הם מודאגים.
קריאה: למה לא לאחד אותנו כך שנהיה כולנו בראש שקט?
קריאה: יש מקרים שאימא הגיעה והבת לא הגיעה או להפך.
קריאה: כל מה שאנחנו לומדים כאן, בקושי נקלט.
קריאה: לכן אנחנו מבקשים למצוא לסוגייה הזאת פתרון.
קריאה: יש לי אחות שבשנת 1991 מילאה טפסים אבל אין תשובה והיא עדיין ממתינה בגונדר.
דנה גורדון: היא ממתינה מ-1991?
משה באטה: יכול להיות שהיא טעתה ורצתה לומר מ-2001.
ליה שמטוב: שמענו את הבעיה ונראה שאותה בעיה קיימת אצל כל המשפחות.
קריאה: לי נשארו שם שבעה ילדים.
אברהם מיכאלי: הם נשואים?
אברהם מיכאלי: הפתרון לבעיה הזאת עומד אצלנו בסדר עליון מבחינתי.
30083: אני מוכרח להודות שפעם ראשונה אני נפגש עם יושבת-ראש ועדת העלייה והקליטה, חברת הכנסת ליה שמטוב, באופן יותר צפוף.
30083: יש לנו בעיה חיובית אתה מכיוון שהיא מבינה בעלייה, מבינה בקליטה, חוותה את זה בעצמה ויודעת בדיוק למה צריך מרכזי קליטה.
30083: אני לא יודע איך בחרתם את שני מרכזי הקליטה, אבל כנראה שבכל זאת חשבתם על כך.
30083: ראינו מצד אחד את הנושא של אתיופיה אבל כאן הסיפור הוא אחר לחלוטין.
30083: במרכז הקליטה בכרמיאל תראו התייחסות אחרת ותראו את חשיבות מרכזי הקליטה בכל נושא הצעירים.
30083: שמעתי ממך על התובנות שיש לך ואני עוד אצטרך לתת לך תשובות על השאלות שהצגת לי, דבר שאעשה בשמחה.
30083: חשוב לדעת יותר מכל, כמו שציינו במקומות אחרים, שגם כאן קיים שיתוף הפעולה עם המשרד לקליטת העלייה.
30083: אני לא אומר את זה כי אני חייב אלא אני אומר את זה כי אני רוצה וכי זה נכון לומר את זה.
30083: אני חושב שזה בכל זאת מערכת יחסים מקצועית ואיכותית עם המשרד לקליטת העלייה.
30083: על כך אמרתי תודה רבה ואני מנצל את ההזדמנות לומר תודה לכל אלה שנמצאים כאן.
ציונה אייזנשטט: אני עשור שנים בכרמיאל ו-18 שנים בסוכנות היהודית.
ציונה אייזנשטט: אנחנו מדברים היום על מרכז קליטה של כרמיאל שהוא חלק נפרד מהעיר, אבל הוא חלק בלתי נפרד מעוד הרבה דברים ואם אנחנו מסתכלים בראייה הוליסטית שמתחמת ומחברת בתוכה את הכל, עיר שאין בה אהבה וקליטה כמו כרמיאל, לא יכולה לקלוט לתוכה לא את תוכניות הצעירים שלנו ולא תוכניות נוספות.
ציונה אייזנשטט: אנחנו התכוונו היום שהמפגש יהיה קצת בלתי אמצעי.
ציונה אייזנשטט: זאת אומרת, אתם תשמעו קצת עולים, חלקם חדשים וחלקם ותיקים, ותראו בעצם מה מחבר אותם למקום הזה ולמה הם באים לעיר הזאת, ומה מחבר אותנו לעשייה של עבודה בסוכנות היהודית בכלל ובמרכזי הקליטה בפרט כמי שיודע שהשעון לא עוצר אף פעם.
ציונה אייזנשטט: אותו הדבר לגבי קדמא.
ציונה אייזנשטט: קדמא – קידום רוחנית אישית – היא תוכנית של עולים שמגיעים עם משפחותיהם ומפוזרים בכל הארץ.
ציונה אייזנשטט: הצעירים שבאים לכאן ומתחילים באיזשהו מרתון שאמור לנצח את הזמן שאותו הם לא הספיקו ללמוד או את הזמן שבו הם לא הצליחו לקבל כל מיני כלים לגבי החיים והם עושים את זה כאן במשך שנה.
ציונה אייזנשטט: זה לא הרבה, אבל הם עושים את זה יפה.
ציונה אייזנשטט: יש לנו את העולים של C
ציונה אייזנשטט: יש משפחות נוספות שהן בסידור מוקדם והן באות מכל העולם וגם אותן תכף תפגשו.
ציונה אייזנשטט: לפני שנמשיך לקטע הנוסף כי אחרי כן הם ילכו כי הילדים הגיעו כרגע מבתי הספר, אני רוצה לומר שהצוות שלי היום הוא קטן אבל איכותי.
ציונה אייזנשטט: יש לי את נירית שהיא העובדת הסוציאלית שלי והיא זו שבעצם מלווה את כל התוכניות בטוב ובפחות טוב.
ציונה אייזנשטט: יש את גל שהייתה רכזת תוכניות אבל היא מילאה את מקומה של חדוה, רכזת תרבות, שהיום חזרה מחופשת לידה.
ציונה אייזנשטט: אם כן, יש לנו גם את גל וגם את חדוה.
ציונה אייזנשטט: יש לנו את שושי שהיא עוזרת מינהלית שלנו והיא עושה עוד שני תפקידים נוספים.
ציונה אייזנשטט: נמצא כאן יוחנן שהוא מנהל המשק.
ציונה אייזנשטט: אנחנו נתחיל בתוכנית C
ניקולאי: (דבריו מתורגמים מרוסית לעברית).
ניקולאי: כשנרשמתי לתוכנית, שאלו אותי מה המקצוע שלי.
ניקולאי: אני במקצועי מורה למלאכת יד.
ניקולאי: כשהציעו לי את הקורס, הסבירו לי מה אעשה בו, מאוד אהבתי את הנושא ואמרתי שהמקצוע הזה מתאים לי, גם ללמוד משהו חדש וגם אני אוהב את התחום הזה.
ציונה אייזנשטט: כיתה שלישית של האולפן נפתחה לפני שבוע וכיתה ראשונה נפתחה לפני חודש וחצי.
ציונה אייזנשטט: יש לנו שלוש כיתות היות שהפרוייקט הוא גדול וכולל 37 משפחות שכבר נמצאות כאן.
ציונה אייזנשטט: האחרונה שהייתה צריכה להגיע ביום חמישי, כנראה תגיע במהלך השבוע.
ציונה אייזנשטט: 38 משפחות מחכות לאולפן עברית.
ציונה אייזנשטט: כל המשפחות נכנסו לאולפן עברית, כל הילדים שולבו במערכות החינוך ורק לאחר חמישה חודשים אנחנו בעצם מתחילים את הפרוייקט עצמו.
ציונה אייזנשטט: נכון להיום הם לומדים בבוקר עברית, אחר הצהרים קצת מסתדרים ורואים מה קורה, כאשר בעוד שבוע אנחנו רוצים להתחיל לתת מינוח של מושגים בנושא הפרסום ובנושא C
אברהם מיכאלי: מי יזם את הפרוייקט הזה?
ציונה אייזנשטט: שלושה משרדים עיקריים.
אברהם מיכאלי: מה קורה עם ארגונים תעשייתיים?
אברהם מיכאלי: זה מקצוע מאוד מבוקש בארץ.
אברהם מיכאלי: זה מקצוע שמאוד חסר בארץ וכל אחד נחטף לתעסוקה.
ציונה אייזנשטט: אחד הדברים העיקריים שלקחה על עצמה חברת סטטוס זאת אמירה בה היא כמעט בטוחה.
ציונה אייזנשטט: היא אומרת שבסיום הקורס תהיה השמה וזה הכי חשוב.
ציונה אייזנשטט: חברת סטטוס היא חברה ידועה שעובדת בחיפה.
ציונה אייזנשטט: היא יצאה למיין אותם והגיעה לכאן ביחד עם משרד הקליטה וביחד עם הסוכנות היהודית וביחד עם משרד התעשייה ואנחנו אכן מקווים שהקורס הזה יתחיל ב-1 באוקטובר.
ליה שמטוב: רק הבעל במשפחה משתתף?
ציונה אייזנשטט: עכשיו כן, מכיוון שיש הרבה.
ציונה אייזנשטט: המספר הכפיל את עצמו.
ליה שמטוב: זאת אומרת, המשפחה תלמד עברית ואחרי חמישה חודשים הם יעברו את הקורס.
ציונה אייזנשטט: היא יכולה גם להשתלב בכל קורס.
ציונה אייזנשטט: אנחנו ממוקמים נפלא בכניסה לעיר כאשר מימיננו ומשמאלנו יש את המרכז להכשרה מקצועית בו אפשר לבחור כל קורס שרוצים ורשאים לקבל אותו.
ציונה אייזנשטט: עולה עד עשר שנים רשאי לקבל כל קורס שהוא בוחר בו.
30083: כל קורס שיש לו סיכוי להשמה.
ציונה אייזנשטט: הם יהיו כאן במשך שנה, עד גמר הקורס עצמו.
ניקולאי: שלום לכולם.
ניקולאי: שמי ניקולאי ואני אח של אנסטסיה.
ניקולאי: אנחנו מאוקראינה ונמצאים בארץ שמונה חודשים.
ניקולאי: ההורים שלנו באוקראינה.
אנסטסיה: אני שמחה שאני כאן בתוכנית כי התוכנית מאוד עוזרת להתאקלם כאן במדינה.
אנסטסיה: יש הרבה דברים שאנחנו עושים בתוכנית והם מעניינים ועוזרים לנו להסתדר במדינה.
אנסטסיה: התוכנית עוזרת לחיינו בעתיד.
30083: מה את הולכת לעשות אחרי סיום התוכנית?
אנסטסיה: אחרי התוכנית אני מתכוונת להגיע לאילת ולעבוד שם.
אנסטסיה: אחר כך אני רוצה לבקר את ההורים באוקראינה.
אנסטסיה: קיבלתי צו גיוס ל-15 בדצמבר אבל עד דצמבר אני רוצה להתנדב לתוכנית סלה החדשה בכרמיאל.
ציונה אייזנשטט: אחד הדברים שעשינו היה להביא אותם ולא רק בודדים אלא יש לנו זוגות אחים גם בקדמא וגם בסלה.
ציונה אייזנשטט: זה רק אומר שההורים מאוד סומכים עלינו ולכן זוגות האחים מגיעים ויש הרבה כאלה.
ציונה אייזנשטט: אנסטסיה לא הספיקה לספר לכם שהיא גם מתנדבת.
ציונה אייזנשטט: היא קלטה את פרוייקט C
אברהם מיכאלי: מה גילאי הילדים?
ציונה אייזנשטט: מגיל 16 ושמונה חודשים.
ציונה אייזנשטט: הם אחרי סיום בית ספר ותנאי הקבלה הוא תעודת בגרות.
ציונה אייזנשטט: הקבוצה עצמה לא מכירה אחד את השני.
ציונה אייזנשטט: זה לא שהילדים באים מבית ספר מסוים אחד אלא כל אחד בא ממקום אחר, מכל רחבי ברית-המועצות לשעבר.
ציונה אייזנשטט: הם מגיעים לכאן וכאן נוצרות קבוצות.
אברהם מיכאלי: ניקולאי, מה אתה תעשה אחרי הסיום?
ניקולאי: אנחנו נוסעים לאילת ביחד ונוסעים ביחד לבקר את ההורים באוקראינה.
ניקולאי: הגיוס שלי יהיה ב-14 בפברואר.
ציונה אייזנשטט: היות שאין להם כסף, הם קצת בזבזו והיות שכך הם צריכים ללכת ולעבוד כדי לקנות כרטיס טיסה הביתה.
ציונה אייזנשטט: הם ילכו לעבוד בבתי מלון ויחסכו כסף, ייסעו הביתה לביקור, ומי שחוזר, חוזר ללימודים או חוזר לקראת גיוס לצבא, אבל זה טוב כיוון שהם הולכים למקומות מסודרים גם כשאנחנו עוזרים להם על ידי חברות כוח אדם לעבוד במקום מסודר.
ציונה אייזנשטט: החבר'ה האלה יכולים להרשות לעצמם לקנות את כרטיס הטיסה, לנסוע לבקר ולחזור אלינו שמחים ומאושרים .
אנסטסיה: רציתי לומר תודה רבה לציונה.
אנסטסיה: אנחנו ביקרנו כבר בהרבה מקומות בישראל.
ציונה אייזנשטט: אנחנו בקשר מאוד הדוק עם הצבא.
ציונה אייזנשטט: יש לנו כאן גם חיילים שמשרתים את העיר וגרים כאן.
ציונה אייזנשטט: אחד מהחובות שלהם הוא לעזור לנו בנושא הליכי גיוס וכל מה שקשור לצבא.
ציונה אייזנשטט: יש לנו יום חיול כאשר כל הילדים נוסעים כיוון שהם חייבים היום בצבא, אבל מי שרוצה לדחות את הגיוס, הצבא מקבל את זה באהבה ודוחה את הגיוס.
אניה: אני בת 17.
אניה: הגעתי לכאן לפני שמונה חודשים מאוקראינה.
אניה: ההורים שלי כאן וגם אחותי כאן.
אניה: אבא שלי נמצא כאן כבר עשר שנים ואמי ואחותי הגיעו אתי.
ציונה אייזנשטט: יש לך עברית נהדרת.
ציונה אייזנשטט: תודה רבה.
טניה: אני מרוסיה ואני בארץ כבר שמונה חודשים.
טניה: ההורים שלי ברוסיה ואחרי התוכנית אני רוצה לעשות פסיכומטרי ואחר כך לבקר אותם.
טניה: ברוסיה למדתי בבית ספר למוזיקה וכאן יש פסנתר וכשראיתי אותו שמחתי מאוד כי פסנתר הוא אורח חיי.
אברהם מיכאלי: מה את רוצה ללמוד בטכניון?
טניה: אווירונאוטיקה.
טוני: אני מבלארוס.
טוני: הגעתי לכאן לפני שמונה חודשים אחרי שסיימתי ללמוד בבית ספר.
טוני: אני מרוצה על כך שיש כאן לימודים כמו אנגלית, מתמטיקה ועברית.
מילה: אני מרוסיה.
מילה: הגעתי לישראל לפני שמונה חודשים.
מילה: אני בת 20 וברוסיה למדתי אדריכלות באוניברסיטה במשך שלוש שנים ורציתי להמשיך ללמוד גם כאן ואכן התקבלתי לבצלאל ועל כך אני שמחה מאוד.
מילה: אמרו לי שצריך ללמוד ארבע שנים לתואר ראשון אבל אני אלמד שנתיים-שלוש.
ציונה אייזנשטט: מה שנפלא בשלושת המחזורים האחרונים הוא ש-80 אחוזים מההורים באים לבקר כאן וזה נהדר.
ציונה אייזנשטט: מילת המפתח היא שהם מתגעגעים, בוכים הרבה וקשה.
ציונה אייזנשטט: יש לנו את אחד המדריכים המנוסים שנמצא כאן, אלכס, והוא אתנו שנים רבות והוא זה שמלווה ומכיר.
ציונה אייזנשטט: יש לנו עוד מדריכה ששמה גם אלכס אבל אלכס שרון.
ציונה אייזנשטט: על כל 25 ילדים יש מדריך שגר, ישן, אוכל, נושם אותם.
ציונה אייזנשטט: הקומות שלנו, הבניין הוא בן שמונה קומות, מחולקות על פי תוכניות ולכן בקומת בנים, גר בן, בקומת בנות, גרה בת ואין משהו אחר.
ציונה אייזנשטט: זה רק כך וזה מחולק על פי תוכניות ועל פי חלוקה מגדרית.
ציונה אייזנשטט: בהתחלה זה קשה והם יכולים לומר לכם שקשה וזה נכון ואמיתי, אבל לאחר מכן לאט לאט זה מסתדר בגלל החברויות.
ציונה אייזנשטט: הילדים מתחילים ליצור חברויות, לאט לאט מכירים, רואים שהשד לא גדול כל כך והדברים מסתדרים.
מרינה: אני מאוזבקיסטן.
מרינה: כשהחלטתי לנסוע לישראל לתוכנית סלה, החברים שלי שעברו את הלימודים בסלה אמרו לי שזה טוב מאוד שאני נוסעת לכרמיאל כי שם יש מרכז קליטה טוב מאוד, כי שם המנהלת היא ציונה שהיא טובה מאוד, ויש שם מדריכים טובים.
מרינה: אמרו לי החברים שאני אסתדר שם טוב וכך היה.
מרינה: כשאני אחזור לאוזבקיסטן אני אמליץ לכולם להגיע לתוכנית סלה בכרמיאל.
ציונה אייזנשטט: עד כאן תוכנית סלה.
ציונה אייזנשטט: יש לנו לפגוש עוד שתי תוכניות.
ציונה אייזנשטט: כמו שהבנתם, אצלנו כולם מנגנים ושרים ואנחנו נשמע עכשיו קטע מוזיקלי שינוגן על ידי סרגיי.
ציונה אייזנשטט: אגב, סרגיי הוא מיון שלי.
ציונה אייזנשטט: נפלה בידי הזכות לפני שנתיים ופגשתי חלק מהילדים אותם אני רואה היום.
ציונה אייזנשטט: זה סוגר לי איזשהו מעגל כי ההורים מסתכלים עלי ואומרים לי: היא לא רוסיה, יהיה בסדר, ניתן לך את הילד.
ציונה אייזנשטט: אם כן, חלק גדול מהילדים שיושבים כאן הם מיון שלי כשההבטחה היא מאוד קשה.
ציונה אייזנשטט: כשהילד הוא לא ילד פרטי שלך, אתה לוקח אחריות הרבה יותר גבוהה והמשא יותר כבד.
ציונה אייזנשטט: כשאנחנו כותבים אליהם מכתבים ומקבלים תגובות, התגובות הן טובות.
ציונה אייזנשטט: אנחנו עוברים לתוכנית השנייה שלנו שהיא מקבילה ל-סלה והיא תוכנית קדמא – קידום מוכנות אישית.
יודנוס: אני באתי לישראל מאתיופיה והגעתי כבר עם דיפלומה.
יודנוס: עכשיו אני לומד בפרוייקט קדמא.
יודנוס: בבוקר אני לומד באולפן ואחר הצהרים יהדות, מחשבים, מתמטיקה ואנגלית.
יודנוס: אמי נשארה באתיופיה ואבי בישראל.
יודנוס: אבי הגיע לישראל לפני 18 שנים.
ציונה אייזנשטט: יהודה הוא אגרונום במקצועו.
ציונה אייזנשטט: אביו מתגורר במבשרת ציון.
אברהם מיכאלי: בן כמה אתה?
יודנוס: בן 25.
מרי: נולדתי באתיופיה שם למדתי עשר שנים.
מרי: לישראל הגעתי לפני שמונה חודשים עם אבי.
מרי: אבי גר במרחביה ליד עפולה.
מרי: עכשיו אני לומדת בפרוייקט קדמא כאשר בין הדברים שאני לומדת, אני לומדת עברית, תורה, מחשבים, מתמטיקה ואנגלית.
מרי: בנוסף לכך אנחנו יוצאים לטיולים.
ציונה אייזנשטט: נשמע משפחות שהגיעו בסידור מוקדם.
אברהם מיכאלי: מה המטרה של קדמא?
ציונה אייזנשטט: אתה רואה כאן שניים שהם ברמה מעט יותר גבוהה אבל חלקם גם מגיעים בלי ידע בקריאה וכתיבה בסיסית.
ציונה אייזנשטט: המטרה העיקרית והראשונית של קדמא היא להביא אותם לידי קריאה וכתיבה בשפה העברית כאשר אחר הצהרים נלמדת גם קריאה וכתיבה בשפה האמהרית.
ציונה אייזנשטט: ילדים כאלה שמסיימים בהצלחה יכולים להגיע למסלול של השלמת השכלה תיכונית ולאחר מכן להגיע לאקדמיה.
ציונה אייזנשטט: ככל שהציונים שלהם גבוהים יותר וככל שהם מצליחים ללמוד את השפה ולעשות בה שימוש נכון, הם יכולים להגיע רחוק.
ציונה אייזנשטט: ילד, גם אם יש לו תואר אבל לא יצליח לעבור את מבחני הכניסה, יהיה לו מאוד קשה ולכן המטרה העיקרית כיום היא להגיע לרמה הגבוהה ביותר בעברית, באנגלית ובמתמטיקה.
ציונה אייזנשטט: זה מאוד קשה כי יוצא שהם לומדים ארבע שפות ON TIME.
ציונה אייזנשטט: זה לא פשוט.
ציונה אייזנשטט: הקבוצה הזאת צריכה להתמודד עם המון פערים אבל היא עושה את זה בהצלחה.
ציונה אייזנשטט: זאת הקבוצה השישית שאנחנו רואים בה פרוייקט ממדרגה ראשונה מכיוון שכ-80 אחוזים, כפי שאמרתי קודם, בהחלט יגיעו לאקדמיה רק אם ירצו בכך.
ציונה אייזנשטט: הם מתקבלים.
ציונה אייזנשטט: במכללת ספיר יש לנו 27 תלמידים.
ציונה אייזנשטט: בעמק יזרעאל, שלפני שנתיים היו לנו 18 תלמידים, שוב, זה תלוי בגודל הקבוצה אבל יחסית במספרים מעל לחצי שרוצים, מתקבלים.
ציונה אייזנשטט: החלק השני שלא רוצה או מתגייס לצבא או מוצא מקומות עבודה.
ציונה אייזנשטט: הגילאים הם שונים מסלה כי נקודת הפתיחה היא שונה.
ציונה אייזנשטט: יכולים להגיע לכאן עד גיל 28.
ציונה אייזנשטט: הקבוצה עובדת היטב.
ציונה אייזנשטט: למטפלות דורשים או בגרות או עשר שנות לימוד או מבחני כניסה של משרד התעשייה ומבחני עברית שהם לא פשוטים.
ורוניק: שלום לכולם.
ורוניק: העברית שלי לא כל כך טובה אבל אני רוצה לנסות ולדבר עברית.
ורוניק: אני באתי לישראל מברזיל לפני שישה חודשים ועכשיו סיימתי את האולפן.
ורוניק: באתי לכאן וכאן לא הייתה לי משפחה, לא היו לי חברים ולא הייתה לי שפה.
ורוניק: היה קשה מאוד לעולה חדשה להגיע אבל כאן קיבלתי הכל.
ורוניק: קיבלתי עזרה ממרכז הקליטה, קיבלתי עזרה מכל האנשים כאן, קיבלתי אפשרות ללמוד ולמדתי באולפן א', גם הילדים שלי קיבלו אפשרות ללמוד, קיבלתי דירה, קיבלתי עזרה ואני רוצה לומר שמרכז הקליטה היה הפתרון שלי כאן.
ורוניק: אחרי שישה חודשים אני מרגישה טוב ויש לי כוח לחפש דירה ועבודה.
ורוניק: אני לא רוצה להישאר כאן וכאן אני באופן זמני כי עכשיו אני מרגישה טוב ואני רוצה להתחיל חיים חדשים.
איזבל: אני מדברת קצת מאוד עברית כי אני בארץ ארבעה חודשים ולומדת באולפן במשך חודשיים.
: בלי עזרת המרכז לא הייתי מסוגלת לקבל עבודה ולמצוא דירה.
: אני עוזבת את המרכז.
: יש לי דירה ויש לי עבודה וכל זה לא היה אפשרי בלי עזרתה של ציונה ושל המרכז שעזרו לי להתאקלם, לי ולבני בן ה-15 שמאוד יהיה גאה להתגייס לצבא.
: למרות שהוא נולד בארגנטינה הוא מרגיש שהוא כבר ישראלי.
: הוא הולך לבית ספר ובשנה הבאה ילמד בכיתה י'.
: יש לנו מדינה חדשה.
: אנחנו אזרחי מדינת ישראל וכל זה תודות למרכז ותודות לציונה שהייתה אימא לכולנו.
קריאה: את נשארת בכרמיאל?
איזבל: כן, בכרמיאל.
איזבל: אני אוהבת את כרמיאל והבן שלי אוהב את כרמיאל.
איזבל: בעלי יבוא גם הוא ביום רביעי ואנחנו נשארים בכרמיאל.
ורוניק: אני רוצה להודות גם לחייל כי בכל יום בצהרים הוא עוזר לילדים לעשות שיעורי בית.
ציונה אייזנשטט: לוורוניק יש שני ילדים אותם היא מגדלת לבד.
ציונה אייזנשטט: כמו שאמרתי קודם, יש לנו כאן חיילים ובתמורה לזה שהם גרים כאן, הם מתנדבים בבתי ספר ובהרבה מאוד מסגרות אבל הם עוזרים בשיעורי בית לכל הילדים של כולם.
ציונה אייזנשטט: יש לנו 25 ילדי C
יוהנה: אני מדריכה של קבוצת צרפתים מטעם הסוכנות היהודית.
אילן: אני מהתוכנית של מסע.
אילן: אני בן 20 ובאתי מצרפת, מפריז.
אילן: רציתי לעשות את העלייה ובחרתי לעשות תוכנית של מסע.
אילן: אנחנו נהיה בישראל שנה אחת ואני הגעתי למרכז הקליטה לפני שלושה חודשים ולארץ הגעתי לפני חמישה חודשים.
אילן: אנחנו עוסקים בהתנדבות ואנחנו עוזרים במקום.
אילן: יש לנו הרבה פעילויות כמו בתוכנית סלה שם ערכנו טיולים ליום העצמאות או לפורים.
אילן: גם כאן יש חיילים שאפשר לקבל מהם עזרה.
אילן: אני חושב שזה מאוד חשוב עבורי לדעת כדי ללמוד על החיים כאן בישראל.
אילן: אחרי התוכנית אנחנו צריכים להחליט מה אנחנו רוצים לעשות, אם אנחנו רוצים להישאר בארץ או אם אנחנו רוצים לחזור.
ציונה אייזנשטט: יש לנו גם עולים מארצות-הברית.
: כשנפגשתי לראשונה עם השליח במיאמי, משה בן-עמי, הצגתי את עצמי בפניו ואמרתי ששמי הוא שמואל הלפרין ואני רוצה לבוא לישראל ולגור בה.
: אחרי יום הוא אישר את כל המסמכים שלי.
: אני נמצא בכרמיאל כבר ארבע שנים.
: הייתי במרכז קליטה במשך 10 חודשים.
: אני אוהב את ישראל.
: ציונה, אני אוהב את ציונה.
: אני מרגיש שאני חלק מישראל.
: השורשים שלי כאן.
: הנשמה שלי כאן.
: אחרי שלושה חודשים במרכז הקליטה, אנשים נראים כבר אחרת והם שמחים.
: הבניין הזה מהווה את הכניסה הראשית לכרמיאל.
: זה בניין שכל אחד רואה כשהוא בא לראשונה לכרמיאל.
: אני מתנדב כאן ועוזר.
: כשהקטיושות נפלו, קטיושה אחת כמעט נפלה על הבניין ועדיין רואים את הסימנים המעידים על כך.
: אנחנו היינו כאן ותודה לאל אף אחד לא נפגע.
: מאוד שמחתי כאשר ציונה ביקשה ממני לבוא ולדבר אתכם היום.
: שאלתי מה אני יכול לומר למשלחת כל כך חשובה, והיא אמרה לי שאדבר מלבי.
: אמרתי לבוס שלי הבוקר – אני עובד בלהבות הבשן – שאני בא לכאן.
: מי שעזרה לי לקבל את העבודה הייתה ציונה.
ציונה אייזנשטט: יש עולים שעוזבים את העיר אבל באים לכאן.