GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ארז חלפון: עד 2007 היו שני מיליון שקלים; מ-2007 אמרנו שאנחנו רואים חשיבות גדולה בנושא, ולקחנו מאגפים אחרים במשרד והוספנו עוד שלושה מיליון שקלים, והגענו לחמישה מיליון שקלים, אני חושב שזה סכום יפה והלוואי שהסכום הזה יוכל להישאר בשנים הבאות, כי עם הקיצוצים התקציביים והפלטים זה לא פשוט.
אסתר בלום: אנחנו לא עומדים בראש סדר העדיפויות.
ארז חלפון: אני לא מבין איך את אומרת דבר כזה אם אני אומר שזה המקום היחיד שהוספנו בו תוספת תקציבית, והאגף הנוסף זה אגף הרווחה שמטפל בנוער בסיכון.
ארז חלפון: זה מראה שאתם כן בראש סדר העדיפויות.
שושנה רון: אבל מלכתחילה זה היה שני מיליון, איפה סדר העדיפויות בבסיס התקציב?
ארז חלפון: מה זה מלכתחילה?
שושנה רון: מלכתחילה הסכום שהוקצב היה נמוך.
ארז חלפון: גברתי, יש בסיס תקציב למשרד, שבכל שנה משרד האוצר מתקצב אותו על מה שהיה.
ארז חלפון: המשרד עושה שינוי בסדר העדיפויות, מקבל הוראות ממנכ"ל המשרד ללכת לוועדת הכספים ולעשות העברות תקציביות.
ארז חלפון: מכיוון שאנחנו בקיצוצים מצד אחד, אבל רואים חשיבות גדולה לנושא הרווחה ולארגונים שעוסקים בעולים חדשים, עשינו העברות כספים מתוך תקציב המשרד רק לשתי המטרות האלה; אחת, תמיכה בארגונים והשניה אגף הרווחה של שרה כהן, שעמד על ארבעה מיליון ועבר לשישה מיליון שקלים.
ארז חלפון: אז לא הבנתי איך אתם לא רואים פה סדרי עדיפויות.
ארז חלפון: דבר שני, בנושא התמיכות.
ארז חלפון: אנחנו המשרד היחיד בין כל משרדי הממשלה שהוצאנו פרסום לעמותות לגבי התבחינים, וביקשנו הערות והצעות לתיקון.
שושנה רון: הגשתי.
ארז חלפון: זו לא סמכות של המשרד לעשות שינוי קריטריונים.
ארז חלפון: הסמכות היא אך ורק של משרד המשפטים.
ארז חלפון: הוא קובע, ואתם יודעים איך זה עובד בתמיכות.
ארז חלפון: הגמישות שם, לצערי הרב, שואפת לאפס.
ארז חלפון: יודעים את זה חברי הכנסת ויודעים את זה כל עובדי המדינה בכל המשרדים וכל מי שיושב פה.
ארז חלפון: אנחנו מנסים, ובכל שנה, אחרי שאתם שולחים לנו את ההצעות לתיקון, הולכים למשרד המשפטים ולרשם העמותות, יושבים אתם ומבקשים מהם ללכת לקראתנו בשינוי התבחינים.
ארז חלפון: המשימה פה היא לא פשוטה כי יש חוקים, וכל המנדט הזה הוא בידי משרד המשפטים.
ארז חלפון: מה שמשרד הקליטה יכול לעשות זה לבקש ולהעיר את הערותיו.
ארז חלפון: לצערי הרב, 90% מההערות שלנו לא מתקבלות.
ארז חלפון: אבל ביקשנו, ונמשיך במאבקים בשנה הקרובה.
ארז חלפון: דבר נוסף, שאני אומר לכם בשיחות הקבועות שלנו, דבר שבגללו גם התמיכות בארגונים יורדות, זה ריבוי ארגוני העולים.
ארז חלפון: אם היה אפשר לצמצם קצת את הארגונים שמסייעים לעולים חדשים, ובמקום מאות ארגונים היינו יכולים להגיע ל-50 או למאה ארגונים, היה יותר טוב.
אברהם מיכאלי: איך אפשר?
ארז חלפון: זה תלוי בארגונים.
שושנה רון: בשיטת התבחינים הקיימת הארגונים באמת יצטמצמו.
דני אדמסו: לא כל הארגונים לוקחים כספים מהמדינה.
דני אדמסו: אני חושב שזה סיפור אחר.
ארז חלפון: מדובר על מי שרוצה כסף מהמדינה.
דני אדמסו: בסדר.
דני אדמסו: זו מדינה דמוקרטית, זכותה של כל קבוצת אנשים להתארגן למען אינטרס מסוים.
אברהם מיכאלי: צריך באמת לייצר גוף מרכזי אחד, שאותו מתקצבים.
ארז חלפון: אי-אפשר, חבר-הכנסת מיכאלי.
ארז חלפון: בלתי אפשרי משפטית, ניסינו.
ארז חלפון: אי-אפשר לקבוע שעמותה אחת שעוסקת ביוצאי אתיופיה, היא תקבל.
דני אדמסו: הסוכנות עושה את זה.
ארז חלפון: הסוכנות היא לא משרד ממשלתי, לא עובדת תחת תקנות מבקר המדינה והיועץ המשפטי לממשלה.
ארז חלפון: זה בלתי אפשרי.
ארז חלפון: אם יש 40 עמותות שעוסקות בחבר העמים, ועומדות בקריטריונים – כולן צריכות לקבל.
ארז חלפון: אני אומר את זה לצערי הרב.
מיכאל נודלמן: אסתר בלום, בבקשה.
אסתר בלום: מועצת הארגונים עובדת על זה.
אסתר בלום: נגיש לך הצעה איך כן אפשר לפתור את הבעיה.
אסתר בלום: קודם כול, יש קריטריון אחד שהמשרד עד היום לא קיבל וזה השפה, ארץ המוצא.
אסתר בלום: עד היום המשרד לא קיבל את מה שאנחנו טוענים שהוא אחד הדברים הכי חשובים, שיש אצלנו 20 עמותות, כל עמותה מייצגת ארץ או שפה מסוימת, וזה בדיוק מה שמחזק את העולה כשהוא מגיע למקום שבו יש מישהו עם המנטליות שלו.
אסתר בלום: את זה לא קיבלתם.
אסתר בלום: כמו שאמרה קודם הגברת שושנה רון, אתם צריכים את ההתאחדויות.
אסתר בלום: פיתחתם פרויקט של עלייה קהילתית בבת ים לעולי טורקיה, למי הגעתם?
אסתר בלום: הגעתם לז'ק אבורסי, שהוא אחראי על הפרויקטים בהתאחדות עולי טורקיה.
אסתר בלום: בניתם את זה אתו, חיפשתם אתו את העובד הכי מתאים וכו'.
אסתר בלום: בסופו של דבר אתם מגיעים להתאחדויות, אבל מה שקורה היום הוא, לצערנו הרב, ההתאחדויות נסגרות וכל הניסיון שנצבר וכל המקצועיות יורדות לטמיון.
אסתר בלום: אני רוצה לברך על היוזמות, ואני חושבת שמה שהשר אמר, שצריך לפקח על מה שמשרדים האחרים עושים, אתם באמת עושים את זה בשנים האחרונות.
אסתר בלום: זו מדיניות חדשה במשרד הקליטה.
אסתר בלום: לגבי הדיור – זו פעם שנחשפתי לעניין של המענק הדיפרנציאלי.
אסתר בלום: הייתי רוצה לבקש, אם יש אפשרות, להגדיל סוף-סוף את ההלוואה.
אסתר בלום: הרי אנחנו מדברים על הלוואה, היא לא שונתה מאז שנות ה-70', שנות ה-80'.
אסתר בלום: זה לא תואם את המציאות.
ארז חלפון: על איזו הלוואה את מדברת?
אסתר בלום: כשעולה מגיע ורוצה לקנות בית הוא זכאי לקבל הלוואה מהמדינה.
אסתר בלום: הוא מקבל הטבות כעולה חדש, זו מסגרת של עולה למדינה.
אסתר בלום: הסכום הזה לא השתנה יותר מ-20 שנה.
אסתר בלום: אנחנו מדברים על הלוואה, זה משהו שאנחנו מחזירים בסופו של דבר, אז אם אתם עכשיו בתהליכים של שינוי, אז מאוד נשמח שתבדקו גם איך אפשר להגדיל את ההלוואה הזאת.
אסתר בלום: משרד הפנים – אנחנו מאוד מבקשים מכם, המערכת הזאת סגורה לחלוטין.
אסתר בלום: המון אנשים מגיעים למשרדינו ומבקשים לשנות את הסטטוס שלהם בארץ.
אסתר בלום: פשוט אין עם מי לדבר.
אסתר בלום: הגעתי אישית עם כמה עולים ואמרתי שאני לא מצליחה להשיג את משרד הפנים בטלפון.
אסתר בלום: זה כל הזמן תפוס.
אסתר בלום: הגעתי לשם אז הגברת אומרת לי: לא, אסור, את צריכה דרך הטלפון.
אסתר בלום: אני אומרת לה: בבקשה, תשבצי לעולה תור לשינוי מעמד.
אסתר בלום: אחרי כמה חודשים העולה אומרת: אתם רוצים אותנו כאן?
אסתר בלום: אתם לא רוצים.
אסתר בלום: על מה אתם מדברים?
אסתר בלום: צריך להבין, זה לוקח חודשים, וזה הרבה מאוד חודשים שעושים את השינוי.
אסתר בלום: בבקשה מכם, תנסו לדבר אתם.
ארז חלפון: אני לא יכול להיות אחראי על כל משרדי הממשלה.
ארז חלפון: יש פה את נציגי הביטוח הלאומי - - -
אסתר בלום: אני יודעת, אבל אתם מאוד משפיעים.
ארז חלפון: אני מבקש, כל בעיה שיש לך בארץ מגוריו של העולה – יש לנו לשכה ברובן.
ארז חלפון: תגיעו ישירות למנהלי הלשכות, מנהלי הלשכות שלנו יודעים, הם אמורים לתווך בין העולים לבין המשרדים השונים.
ארז חלפון: אם יש בעיה, מנהל באשקלון, באשדוד או בכל מקום אחר ידבר עם מנהל הלשכה של משרד הפנים בעיר מגוריו של העולה.
אסתר בלום: הבן-אדם עדיין תייר, ומנהל הלשכה מדבר אתו?
ארז חלפון: לא הבנתי.
אסתר בלום: אני מדברת על תייר שרוצה לשנות סטטוס.
ארז חלפון: למעמד של מה?
אסתר בלום: מתייר לעולה.
ארז חלפון: תביאו את הפרטים למנהלי הלשכות, מנהלי הלשכות יטפלו.
ארז חלפון: הם לא יכולים לטפל אישית כי זה משרד הפנים, אבל הם יעזרו לכם בתיווך.
אסתר בלום: תודה רבה.
אסתר בלום: לגבי ההלוואה של היזמות העסקית – תודה רבה שהגדלתם את סך ההלוואה.
אסתר בלום: צריכים להחזיר את ההלוואה מהחודש הראשון - - -
נילי פולנסקי: סליחה, את ההלוואה מחזירים אחרי שנה.
נילי פולנסקי: בשנה הראשונה מחזירים רק את הריבית, וזה סכום מינימלי.
נילי פולנסקי: על הלוואה של 100,000 שקלים תשלום חודשי של הריבית זה פחות מ-80 שקלים בחודש.
נילי פולנסקי: התשלום של הקרן הוא רק החל מהשנה השניה.
אסתר בלום: יפה מאוד, תודה רבה.
אסתר בלום: לגבי הטלוויזיה – אני מתארת לעצמי שהשידורים האינטראקטיביים עולים פחות כסף.
אסתר בלום: יש המון תוכניות שהופקו בעבר לילדים, הן גם מדברות לעולים החדשים.
אסתר בלום: יכול להיות שזה עולה כסף כדי לצפות באותן תוכניות, אבל אני 20 שנה בארץ ולא הצלחתי להבין מה רוצים ממני בערוצים האינטראקטיביים: הגדרות ממילון, בלי ניקוד, מי יכול בכלל לעקוב אחרי זה?
אסתר בלום: תשבצים בעברית.
אסתר בלום: זו רמה יותר מדי גבוהה, זה לא ידידותי לעולה.
אסתר בלום: הרעיון הוא מדהים, נהדר, תנסו לעשות את זה גם מבחינה תרבותית, כי העולה צריך לספוג גם הרבה תרבות ישראלית, שחסרה לו, וגם שפה.
אסתר בלום: תוכניות לילדים שהיו ב-20 השנה האחרונות, אפשר להשתמש בחומרים האלה שקיימים בשביל העולים החדשים.
ארז חלפון: כפי שאמרתי, במרץ מסתיים החוזה המשפטי.
ארז חלפון: בינואר הקמנו צוות שלם ואנחנו הולכים לעשות שינוי גדול בנושא התבניתי.
ארז חלפון: עם חלק מהדברים שאמרת אני מסכים ונעשה שינוי בסיום החוזה המשפטי.
אסתר בלום: לגבי תוכנית החומש, אמרת שמשרד האוצר נותן לכם אפשרות להשתמש בתקציבים בשנה הבאה.
אסתר בלום: יופי, כל הכבוד, אנחנו לא הצלחנו לקבל את זה ממשרד הקליטה.
אסתר בלום: קיבלנו תקציב, אם לא נממש אותו עד סוף דצמבר אני לא יכולה לממש אותו.
אסתר בלום: קיבלנו אישור תמיכות ביוני, עד שאנחנו מתחילים לפעול, לחפש את האנשים המתאימים – כי אתם יודעים שלא נתחיל את הפרויקט כל עוד לא נתתם לנו אור ירוק.
ארז חלפון: תוכנית החומש לא דומה לתמיכות.
ארז חלפון: תוכנית החומש היא משהו אחר לגמרי, היא לא בבסיס התקציב.
ארז חלפון: זו תוכנית חומש שרק עכשיו מתחילים את ביצועה, ולכן במשא ומתן עם האוצר הצלחנו להגיע אתם להסכם.
ארז חלפון: בנושא התמיכות יש חוק.
ארז חלפון: גם אם אבקש לשנות את זה, זה בלתי אפשרי.
ארז חלפון: תמיכות זה בשנת תקציב.
ארז חלפון: אני יודע שזה מגיע מאוחר לפעמים.
ארז חלפון: דרך אגב, אתם מקבלים את התקציב הזה לפני כל משרד אחר.
ארז חלפון: אני יודע שהוא עדיין מתקבל מאוחר, בגלל כל הקריטריונים - - -
אסתר בלום: ביוני.
ארז חלפון: ידוע.
ארז חלפון: זה לא בסמכותי, זו סמכות משרד המשפטים לעבור ל-2009.
ארז חלפון: אני כבר אומר: בדברים האלה אין גמישות.
אסתר בלום: אתה מסכים אתי שאם אתה רואה בפעילות הזאת פעילות מאוד חשובה תמצא את הפתרון.
אסתר בלום: אני יודעת שאתם מוצאים פתרונות.
מיכאל נודלמן: חברים, אני שומע על מה אתם מדברים.
מיכאל נודלמן: אני תומך בזה, אבל אתם צריכים לדעת לאיזו שנה אנחנו נכנסים, איפה יהיו האנשים הזקנים, איפה יהיו אלה שמקבלים כסף מהביטוח הלאומי.
מיכאל נודלמן: אתם מבינים אילו מחירים יש לזה.
אסתר בלום: מדובר על זקנים עולים.
מיכאל נודלמן: צריכים לחשוב על זה.
מיכאל נודלמן: אתם מדברים על דברים אחרים, אם אתם מדברים על איפה יהיו העולים - - -
אסתר בלום: אנחנו נותנים להם את האוזן הקשבת.
שושנה רון: העולים המבוגרים באים אלינו לקבל מצרכי מזון.
מיכאל נודלמן: אתם צריכים לעזור להם קצת.
מיכאל נודלמן: המדינה צריכה לקחת אחריות.
שושנה רון: כשהמדינה מסירה את אחריותה אז אנחנו עושים את זה.
אברהם מיכאלי: הקדשנו כבר דיון אחד לנושא הטיפול בארגונים.
אברהם מיכאלי: צריך לעשות עוד ישיבה כדי לראות איך אנחנו משפרים את המצב.
מיכאל נודלמן: אתם מדברים כאילו שנת 2009 תהיה דומה לשנת 2008 ושנת 2007.
מיכאל נודלמן: זה לא יהיה דומה.
מיכאל נודלמן: אתם יודעים שמדינות נופלות – אין מדינת ארגנטינה, אין מדינת איסלנד, והתור שלנו עדיין לא הגיע.
מיכאל נודלמן: למה אני כועס?
מיכאל נודלמן: יש שאלות חשובות, יש שאלות שהן לא כל כך חשובות.
מיכאל נודלמן: אתם רוצים לקבל תשובות על כל הדברים.
מיכאל נודלמן: הוא לא יכול לדעת מה יהיה במרץ 2009.
מיכאל נודלמן: בגלל זה אנחנו אנשים עם שכל והבנה, צריך להוריד את הדיון לדברים משמעותיים.
מיכאל נודלמן: ליאת ציטרון, בבקשה.
אסתר בלום: אדוני היושב ראש, דיברתי גם על נקודות אחרות לא רק על - - -
מיכאל נודלמן: בסדר, אבל יש עוד אנשים שרוצים לשאול.
מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים לנעול את הישיבה.
ליאת ציטרון: אני מנכ"לית מכון שכטר ואני מדברת פה גם על עמותה שאנחנו מטפלים בה, מדרשת ירושלים.
ליאת ציטרון: אני קודם כול רוצה להגיד יישר כוח על כל התוכניות שראינו.
ליאת ציטרון: אני חושבת שההצלחה של המשרד שלכם זו הצלחה של המדינה שלנו והפרצוף של המדינה שלנו.
ליאת ציטרון: אחת הנקודות החשובות שאני רוצה להעלות הוא הנושא של חיזוק זהות יהודית.
ליאת ציטרון: אני חושבת שאחד הדברים המטרידים את העולים ואותנו, כמדינה, זה נושא של זהות יהודית-ישראלית והקשר בין העולים לנושא הזה.
ליאת ציטרון: יש לנו בעיה גם בציבור של המבוגרים, ומאוד שמחתי לראות את במצגת שלכם את המשפט הזה, שתקציבים יוכלו להיות מופנים גם לעולים קשישים מברית המועצות, בעיקר.
ליאת ציטרון: למדרשת ירושלים יש פרישה ארצית וקיטון תקציבי אדיר.
ליאת ציטרון: סגרנו עשרות קבוצות פעילות.
ליאת ציטרון: אם היינו יכולים להרשות לעצמנו מבחינה תקציבית, בשניה היינו מחזירים את אותן קבוצות.
ליאת ציטרון: פונים אלינו המון עולים, בעיקר מברית המועצות, הרבה מאוד מהם קשישים, שמעוניינים בנושא של חיזוק הזהות הישראלית-היהודית שלהם.
ליאת ציטרון: התקציבים לזה הם ממש קטנים.
ליאת ציטרון: עד היום הייתה תמיכה מיהודי ארצות הברית, גם את יהודי ארצות הברית פחות מעניינים היום העולים הוותיקים, וזו מדינת ישראל שצריכה לתת מענה לצרכים המאוד גדולים האלה, למשבר, לחינוך ולחוסר המעורבות ועירוי חברתי של אותם עולים ותיקים.
ליאת ציטרון: בתוך התמיכות – אני מסכימה עם מה ששושנה אמרה – יש לנו בעיה מאוד גדולה.
ליאת ציטרון: אם נצמצם את מספר העמותות, ונתעלם לרגע מתחום הגיור, נראה שבסך הכול יש לא הרבה עמותות.
ליאת ציטרון: עמותות עם פרישה ארצית יש בודדות, פחות ממספר האצבעות בכף יד אחת.
ליאת ציטרון: מאוד הייתי רוצה לראות שמשרד הקליטה נותן דגש לקליטה הזאת.
ליאת ציטרון: הזמנו אתכם לביקור במדרשת ירושלים ונשמח לראות אתכם, שתראו איך זה עובד בשטח, את הקבוצות שיש לנו.
ליאת ציטרון: דרך אגב, משרד הגמלאים, שלא קשור אליכם, פתח קו חם והמון מהפניות של הגמלאים היו של עולים חדשים שביקשו בדיוק את התחום הזה, שחסר להם.
ליאת ציטרון: יש להם הרבה זמן והתחושה שלהם היא תחושה של זרות.
גדי יברקן: אני רוצה להודות למנכ"ל על שיתוף הפעולה ולברך גם לקראת קידום ומימוש תוכנית החומש.
גדי יברקן: עבדנו יפה, ואני מקווה שב-2009 נעשה את אותו דבר.
גדי יברקן: לגבי לימודי העברית – יש בערוץ 9 טריוויה לעולים החדשים שלומדים עברית.
גדי יברקן: יש גם ערוץ אתיופי ואפשר לעשות את הדברים האלה גם שם.
גדי יברקן: זה לא קורה, וצריך לחשוב שוב.
גדי יברקן: לגבי מוקדי הקליטה – מנהלי מוקדי הקליטה של יוצאי אתיופיה – 22 ברחבי הארץ – הם עובדים של חברות כוח אדם ולא של משרד הקליטה ולא של הרשות המקומית.
גדי יברקן: האנשים האלה, אחרי עשר שנים ששירתו את המדינה, אין להם אפילו זכויות סוציאליות.
גדי יברקן: צריך לדאוג לזה.
גדי יברקן: דבר אחרון שרציתי לדבר עליו התקציב.
גדי יברקן: כרגע אנחנו עומדים בפני בג"ץ בנושא מימוש תוכנית החומש, ולהערכתי יהיה דיון בעוד עשרה ימים.
גדי יברקן: אני מבקש שיהיה דיון מקדים לפני כן, לנסות להכניס את זה.
גדי יברקן: תודה רבה.
מיכאל נודלמן: תודה, סיימנו.
מיכאל נודלמן: זו לא הפעם הראשונה שמשרד הקליטה מדווח לוועדה, אבל אני רוצה להדגיש שאף אחד מהשרים הקודמים לא נתן דיווח כל כך מפורט, עם יוזמות ודברים שהם בכיוון הטבות שירות לעולים החדשים.
מיכאל נודלמן: בכל זאת, אני רוצה להגיד שמשרד הקליטה הוא מדינה בתוך מדינה, והוא צריך לא רק לראות את העולים דרך התקציב שלה אלא לראות את דרישות העולים בתקציבים של משרדים אחרים.
מיכאל נודלמן: המצב האקוטי הוא בדיור.
מיכאל נודלמן: זה בלתי אפשרי שלא בונים דיור סוציאלי, אבל את הכסף מבזבזים.
מיכאל נודלמן: אני לא יודע לאן הולך הכסף.
מיכאל נודלמן: מדברים על זה שבכסף ייבנו בנייה חדשה, אבל משנת 97'-98' אף בית אחד לא נבנה.
מיכאל נודלמן: אי-אפשר להמשיך כך.
מיכאל נודלמן: החלטתם שתהיה שכירות לטווח ארוך, אחר כך הייתה רביזיה לגבי ערים, איפה משלמים ואיפה לא, אבל אני לא יודע מה עשו האנשים אחרי שמחירי השכירות עלו פי שניים ופי שלושה.
מיכאל נודלמן: מי שצריך לשלם זה לא אנשים עשירים, אלא אנשים עניים.
מיכאל נודלמן: איך תפתרו את הבעיה הזאת?
מיכאל נודלמן: המדינה לא בונה שום דבר.
מיכאל נודלמן: דיברתי עם השר על כך שצריכה להיות תוכנית בנייה מיוחדת של דיור סוציאלי.
מיכאל נודלמן: זה לא רק לעולים, זה לצעירים, לחיילים אחרי צבא, לסטודנטים, אבל המדינה שלנו בנויה כך שצריך רק לקנות.
מיכאל נודלמן: 80%-90% גרים בבתים שקנו אותם.
מיכאל נודלמן: שוויצריה היא מדינה לא פחות חופשית, ושם רק 60% גרים בבתים משלהם, 40% גרים בשכירות או דיור ציבורי.
מיכאל נודלמן: אצלנו אין אפילו דירות להשכיר.
מיכאל נודלמן: כל הדירות שמשכירים זה בשוק הפרטי ואנשים מבקשים מה שהם רוצים.
מיכאל נודלמן: בערב הסעודית, באנגליה, בכל מדינות המערב יש חוקים שמגבילים את האחוז שאפשר להעלות שכר דירה כל שנה.
מיכאל נודלמן: לקראת הפגרה רציתי להעביר חוק, אבל יש פגרה.
מיכאל נודלמן: פניתי לכמה שרים, הם אומרים שיש חוק חופש עיסוק.
מיכאל נודלמן: אבל זה לא שייך לדיור, מדינה יכולה להגביל.
מיכאל נודלמן: אם ערב הסעודית עשתה את זה, אז למה אנחנו לא יכולים להגדיר מחירים של שכר דירה?
מיכאל נודלמן: אין דיור, ואם לא יהיה דיור אני לא יודע עם איזה מצפון אנחנו מזמינים אנשים להגיע למדינה ולהיות פה אזרחים.
מיכאל נודלמן: דבר נוסף, 50% מהעולים מברית המועצות ומאתיופיה בגיל הפנסיה חיים מתחת לקו העוני.
מיכאל נודלמן: קצבת זקנה והשלמת הכנסה לא מספיקים כדי שאדם יחיה בכבוד, במינימום הכנסות.
מיכאל נודלמן: אצלנו זה 23% מהשכר הממוצע, בכל המדינות זה 60% מהשכר הממוצע.
מיכאל נודלמן: אבל זה לא סתם 60%, יש ניסיון, בכל מדינה יש סל צריכה לפנסיונרים, לאנשים עם ילדים, ליחידים, ובכל חודש עושים תיקון לפי סל הצריכה.
מיכאל נודלמן: בסל הצריכה נכנסים כל מיני דברים שיש בהם צורך כדי שבן-אדם יוכל לחיות.
מיכאל נודלמן: אצלנו זה 23%, בגלל זה אצלנו יש יותר ממיליון עניים.
מיכאל נודלמן: אני חושב שרובם זה עולים חדשים.
מיכאל נודלמן: משרד הקליטה לא צריך לפתור את הבעיה, הוא צריך ללחוץ, כמו שוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות לוחצת.
מיכאל נודלמן: אתם צריכים להיות פרטנרים שלנו ולדעת באיזה מצב האנשים.
מיכאל נודלמן: אלה קליינטים שלכם.
מיכאל נודלמן: יש עוד בעיה, כל שנה מקצצים את התקציב שלכם.
מיכאל נודלמן: למה מקצצים?
מיכאל נודלמן: חושבים שאם באים 20,000 עולים בשנה לא צריך יותר.
מיכאל נודלמן: אבל יש עולים ותיקים, שהם עדיין עולים, והם במצב גרוע.
מיכאל נודלמן: אתם צריכים להילחם על העולים האלה.
מיכאל נודלמן: יש עולים מבוגרים שנמצאים פה משנת 90', אין להם דירה, אין להם שום דבר והם חיים על קצבת זקנה והשלמת הכנסה.
מיכאל נודלמן: זה חיים, חברים?
מיכאל נודלמן: זה לא חיים.
מיכאל נודלמן: הצעירים מסתדרים, אבל הנוער והאנשים המבוגרים לא יכולים להסתדר.
מיכאל נודלמן: בעם היהודי תמיד היה כבוד לאנשים מבוגרים, ופתאום במדינה שלנו – אני לא רוצה לדבר פילוסופיה, אבל זאת בעיה.
מיכאל נודלמן: עשינו פה הרבה ישיבות והעברנו קצת חוקים בנושא הזה, עכשיו אדם מגיל 80 מקבל 500 שקלים יותר השלמת הכנסה.
מיכאל נודלמן: בשנת 2009 זה צריך היה לחול מגיל 70, עכשיו הממשלה אומרת שזה יהיה בשנת 2010.
מיכאל נודלמן: זו לא רק הבעיה שלנו, זו גם בעיה שלכם.
מיכאל נודלמן: חבל שעכשיו יש בחירות, חבל שעכשיו יש פגרה, אבל אני מקווה שזה ייפתר.
מיכאל נודלמן: מי שלא יהיה פה, אני מבקש לחשוב על הדברים האלה.
מיכאל נודלמן: זה חשוב מה שהעלו פה, אבל יסכימו אתי שיותר חשוב זה מצב האנשים.
שושנה רון: בהחלט.
מיכאל נודלמן: דבר אחרון, אנחנו - יחד אתכם ויחד עם הקהל - לא עמדנו מול מבחן לימודי השפה.
מיכאל נודלמן: משרד הקליטה ואנחנו אמרנו שצריך לשנות את המתודיקה של לימודי השפה כי אנשים יוצאים מהאולפנים ולא יודעים לדבר, לא מבינים.
מיכאל נודלמן: שר הקליטה הראשון שהיה, זאב בוים, אמר שהוא היה בפגישות ואנשים צעירים, בגיל 30-32, שסיימו לימודים באולפן, ביקשו מתורגמן בשיחה אתו.
מיכאל נודלמן: אני מסכים אתו שזה לא בסדר.
מיכאל נודלמן: מתי התחלנו לדבר על זה?
מיכאל נודלמן: הייתה הפגנה מול משרד החינוך שמקצצים את כל האולפנים, אתם לא יכולתם לעמוד מול זה כי דיברו על שוק חופשי.
מיכאל נודלמן: אבל הכול נשאר כמו שהיה, ויותר גרוע, כי יש קיצוצים במורים.
מיכאל נודלמן: אולי גם אנחנו אשמים שקרה כך, צריכים היינו לעמוד על כך שמשרד החינוך ישנה את צורת ההוראה של השפה ולא ללכת אחרי שרת החינוך.
מיכאל נודלמן: לבסוף, אני רוצה להגיד שאני מרוצה מהקשרים שלנו עם משרד הקליטה.
מיכאל נודלמן: כשהיו בעיות תמיד קיבלנו תגובות, תגובות חיוביות.
מיכאל נודלמן: היה טוב לעבוד אתכם.
מיכאל נודלמן: תודה רבה לך, אדוני המנכ"ל, ששמעת את הפניות שלנו.
מיכאל נודלמן: אני מאחל למשרד הקליטה הצלחות.
מיכאל נודלמן: בכל זאת, אתם צריכים להרגיש שאתם מגנים על העולים.
מיכאל נודלמן: אני בטוח שהארגונים הציבוריים זה הדבר הכי חשוב.
מיכאל נודלמן: במדינה דמוקרטית הם ממלאים את כל החורים שיש, הבעיות שיש אצל העולים, שמשרד הקליטה לא יכול לפתור.
מיכאל נודלמן: בגלל זה אתם צריכים להיות מעוניינים שהם לא יתפרקו, ואתם גם צריכים לתת להם מימון יותר גדול.
מיכאל נודלמן: אני זוכר זמנים שבתקציב היו 12 מיליון שקלים לארגונים ציבוריים.
מיכאל נודלמן: אם התקציב ירד לשני מיליון או לא יהיה תקציב אתם הראשונים שתרגישו מה זה כשאין ארגונים כאלה, כי כל הבעיות הקטנות שהם פותרים יגיעו אליכם, אבל אתם לא מסוגלים לפתור בעיות כאלה.
מיכאל נודלמן: הארכתי בדברים משום שאולי לא ניפגש פה יותר, ניפגש במקומות אחרים, אבל היה תענוג לעבוד אתכם.
מיכאל נודלמן: תודה רבה לכולם, אני נועל את הישיבה.
מיכאל נודלמן: אני רוצה לומר לחברי הוועדה שהישיבה שעשינו לגבי דרום אפריקה נתנה פירות, נכון?
זאב ביילסקי: אדוני היושב ראש, ללא ספק.
זאב ביילסקי: לכן אמרתי שזה הבית שלנו, כי פה אנחנו זוכים לאוזן קשבת.
זאב ביילסקי: לא אומרים שבחו של אדם בפניו אבל אני רוצה לומר לך, אדוני היושב ראש, שאתה באמת לוקח את תפקידך ברצינות וכל פעם שאנחנו מסכמים פה, אחרי יומיים אני מקבל טלפון ממנכ"ל משרד ראש הממשלה בטון מאוד פייסני.
מיכאל נודלמן: זה גם חברי הכנסת.
זאב ביילסקי: לכן אנחנו בהחלט מצליחים ואני מקווה שהפירות של עבודתנו בנושא עלייה תישאנה פרי.
זאב ביילסקי: אני רוצה לומר עוד מילה לגבי המשבר הכלכלי.
זאב ביילסקי: משבר כלכלי זה לא טוב ואף פעם אנחנו לא רוצים שהעלייה לישראל תהיה מתוך הכרח.
זאב ביילסקי: אבל, יכול להיות שזה גם יעודד עלייה למדינת ישראל.
זאב ביילסקי: זה יכול לעודד גם חזרת ישראלים.
זאב ביילסקי: יש היום מאות אלפי ישראלים שנמצאים בארצות הברית.
זאב ביילסקי: לצערנו, בחודשים הקרובים הרבה מאוד מהם יהיו מחוץ למעגל העבודה.
זאב ביילסקי: ההערכה שלנו היא שבשנה הבאה נצליח בעלייה מארצות המערב בצורה מתוגברת.
זאב נודלמן: גם החוק שקיבלנו פה - - -
זאב ביילסקי: יוצא מן הכלל.
זאב ביילסקי: זה חוק חשוב, זה חוק חכם.
זאב ביילסקי: יש לו גם השפעה פסיכולוגית גדולה מאוד.
זאב ביילסקי: אנחנו משתדלים להביא את דבר החוק לידיעתם של כולם.
זאב ביילסקי: אפילו אם אנשים לא מתעמקים, הם יודעים שיש מדינה שמאפשרת לבוא ולא צריכים לשלם מיסים על הכנסה שלא נוצרה פה.
זאב ביילסקי: השנה הגענו להסכם מחודש עם ארגון "נפש בנפש".
זאב ביילסקי: אני באמת מאמין שיכולת של הארגון הזה, יחד עם התמיכה המאסיבית שלנו בכל עולה שיבוא לפה מארצות הברית, תביא לכך שנצליח להעלות את מספר העולים וזה שכרינו.
זאב ביילסקי: אי אפשר לעמוד מנגד כאשר רואים שגוף הוא יעיל, מביא עולים.
זאב ביילסקי: אין צורך להיחשף לכל מיני מריבות ועניינים שלא מן העניין.
זאב ביילסקי: פה מדובר על עלייה.
זאב ביילסקי: על המלחמה בגיאורגיה כבר סיפרנו לכם.
זאב ביילסקי: בישיבה האחרונה שאז הבאנו לפה עולה שהגיע בלילה ונרדם בישיבה.
זאב ביילסקי: יש לנו עוד שתי מחלקות בסוכנות היהודית, המחלקה לישראל והמחלקה לחינוך.
זאב ביילסקי: המחלקה לישראל ממשיכה בפרויקט הדגל שלנו, "שותפות 2000".
זאב ביילסקי: יש לנו 45 שותפויות ממוסדות ב-74 ערים במדינת ישראל.
זאב ביילסקי: זה פרויקט נפלא.
זאב ביילסקי: אנחנו קוראים לו People to People" ", אנשים מתחברים עם אנשים.
זאב ביילסקי: יושב לו יהודי בסן דיאגו ויודע שהחבר'ה בשדרות ובאיבים הם החברים שלו.
זאב ביילסקי: כשהוא בא לבקר הוא קודם כל בא לבקר אותם.
זאב ביילסקי: למשל, הקהילה בסן דיאגו תומכת בכפר הסטודנטים שלנו איבים.
זאב ביילסקי: זה כפר סטודנטים ליד שדרות שמותקף כל הזמן בקסאמים.
זאב ביילסקי: בתכנית "סלע" אנחנו מביאים סטודנטים אמיצים, שיבואו ויגורו שם בשדרות.
זאב ביילסקי: ההורים שלהם גרים בברית המועצות לשעבר.
זאב ביילסקי: קהילת סן דיאגו אימצה אותם.
זאב ביילסקי: במשך 10 שנים, שנה שנה, הם תומכים בצורה משמעותית מאוד בקיום של כפר הנוער באיבים.
זאב ביילסקי: אנחנו מטפחים מאוד את הנושא של כפרי סטודנטים.
זאב ביילסקי: המחלקה לישראל פעילה מאוד בקבוצות סטודנטים שמתיישבות בנגב ובגליל.
זאב ביילסקי: לצערי הרב, כל ממשלות ישראל לדורותיהן נכשלו בנושא של ישוב הנגב והגליל.
זאב ביילסקי: לא בגלל רצון רע אלא בגלל חוסר חזון או חוסר מעש או שניהם יחד.
זאב ביילסקי: חבל שלא הבינו לפני 30-40 שנה שצריך קו רכבת מהיר מקרית שמונה עד ירוחם ולא עשו את זה.
זאב ביילסקי: במקום זה השקיעו כל הזמן בעיירות פיתוח, כסף שירד הרבה פעמים לטמיון.
זאב ביילסקי: אם היו לומדים איך התפתחה ארצות הברית, היו מבינים שבכל מקום שבו היתה רכבת התפתחה עיר.
זאב ביילסקי: פה בנק, פה מסעדה קטנה, עוד כמה דברים, וכך התפתחה ארצות הברית.
מיכאל נודלמן: בגלל זה יש לנו בעיות עם ערים בצפון.
מיכאל נודלמן: בנוסף, סגרו שדה תעופה בקרית שמונה.
זאב ביילסקי: היכולת של ראשי ערים בצפון להביא הייטק ותנופה היא מוגבלת.
זאב ביילסקי: אם היו מחברים את קרית שמונה בקו רכבת אז בנסיעה של שעה ורבע אתה במרכז הייטק ברעננה.
זאב ביילסקי: זוג צעיר היה קונה בית גדול בקרית שמונה במקום בית קטן ברעננה, דואג לחינוך של הילדים שלו ומפתח את המקום.
זאב ביילסקי: אנחנו עושים את זה בכפרי סטודנטים.
זאב ביילסקי: אנחנו תומכים בכפרי סטודנטים, אני תומכים בקיבוצים חינוכיים כמו אשבל, כמו רביד, איילים.
זאב ביילסקי: קבוצת סטודנטים שמונה כ-1,000 התיישבו בנגב ובגליל והמחלקה לישראל עוזרת להם בכך שאנחנו נותנים להם מלגות.
זאב ביילסקי: במחלקה לישראל יש לנו פרויקט דגל שנקרא "פותחים עתיד".
זאב ביילסקי: זאת תוכנית שלוקחת 6,000 ילדים בנגב ובגליל.
זאב ביילסקי: מדובר בילדים בסיכון ובילדים שנמצאים בסכנת נשירה ממערכת החינוך.
זאב ביילסקי: יש לנו קרוב ל-400 נאמנים ,ברובם סטודנטים מבני המקום.
זאב ביילסקי: אנחנו נותנים לסטודנט מילגה ללימודים ובתמורה הוא לוקח חבורה של 13 ילדים והוא האח הגדול שלהם.
זאב ביילסקי: זה פרויקט יוצא מן הכלל.
זאב ביילסקי: יש לנו הוכחות לגבי ההתקדמות של הילדים.
זאב ביילסקי: כל אחד פה מבין שהחינוך הוא עתידה של מדינת ישראל.
זאב ביילסקי: שמעתי שבמערכות בחירות כל אחד רוצה להיות ראש ממשלה ושר חינוך, אז זכינו.
זאב ביילסקי: עכשיו צריך שהוא ירצה להיות גם ראש ממשלה וגם שר קליטה.
זאב ביילסקי: לגבי המחלקה לחינוך.
זאב ביילסקי: קשה מאוד היום לראות מאות אלפי צעירים שנמצאים בכל העולם ומתרחקים מאיתנו.
זאב ביילסקי: אנחנו לא מגיעים אליהם.
זאב ביילסקי: נמצא פה עמוס חרמון שהוא יושב ראש הוועדה לחינוך.
זאב ביילסקי: זאת מחלקה שמנסה לחבר אלינו את הדור הצעיר.
זאב ביילסקי: עמוס הוא גם יושב ראש החוויה הישראלית.
זאב ביילסקי: זאת חברה סוכנותית שמביאה 35,000 צעירים מחו"ל למסגרות שונות בארץ.
זאב ביילסקי: עיקר הבעיה היום היא לקרב את האנשים.
זאב ביילסקי: ניקח לדוגמה את גרמניה.
זאב ביילסקי: בגרמניה גרים היום 200,000 יהודים.
זאב ביילסקי: כל ה-200,000 יהודים האלה הגיעו מברית המועצות לשעבר.
זאב ביילסקי: הם דוברי רוסית, הם חיים בגרמניה ב-92 מקומות שונים.
זאב ביילסקי: הם מפוזרים לגמרי.
זאב ביילסקי: אנחנו מדברים איתם על ישראל, הם עדיין חולמים על ברית המועצות לשעבר.
זאב ביילסקי: הגרמנים משתדלים לתת להם פנסיה.
זאב ביילסקי: זה דבר מאוד קשה.
זאב ביילסקי: אנחנו נכנסנו, ובתרומות - - -
מרינה סולודקין: צריך להדגיש שיש גם את חב"ד שעושה עבודה.
זאב ביילסקי: נכון, עבודה יוצאת מן הכלל.
זאב ביילסקי: אנחנו מנסים לקרב את ה-2000,000 איש.
זאב ביילסקי: אני אומר לכם שאנחנו, כעם היהודי, הולכים ומפסידים אותם.
זאב ביילסקי: כיתתי את רגליי בכל העולם.
זאב ביילסקי: אנשים נפלאים כמו לב לבייב, כמו זאב וולפסון ואילי הון אחרים עזרו לנו ובכסף הזה אנחנו מקרבים.