GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מזור בהיינה: דבר תמוהה בעיני, הוא ההתייחסות של המשרדים הרלוונטיים כלפי העולים החדשים.
מזור בהיינה: יש ניתוק גמור בין השובתים למרכז הקליטה והסוכנות.
מזור בהיינה: אף אחד לא בא לשאול אותם מה קורה.
מזור בהיינה: צוות בכיר יכול לבוא ולומר: שמענו, לא מגיע לכם, יש לנו הצעה אחרת.
מזור בהיינה: כל יום התקשרתי ושאלתי האם מישהו בא, ואמרו לי שאף אחד לא בא גם לא להגיד את המילה לא.
מזור בהיינה: צריך לתת את הדעת על כך.
מזור בהיינה: המציאות הזו היא בלתי נסבלת.
מזור בהיינה: אני לא בעד שימוש בילדים.
מזור בהיינה: זה דבר שכולנו צריכים לתת את הדעת עליו, ולהוקיע אותו.
מזור בהיינה: אני לא מסכים שאדם כלשהו יעשה שימוש בילדים.
מזור בהיינה: זה לא מקובל עלינו שילדים זרוקים שם, אישה יולדת שם, אנשים קשישים ומבוגרים נמצאים שם.
מזור בהיינה: צריך לתת את הדעת בעניין הזה, אבל בואו נעשה הפרדה.
מזור בהיינה: הנושא הוא אמיתי, והטענות הן טענות אמיתיות.
מזור בהיינה: צריך לקחת את העולים האלה למרכזי קליטה שאינם מאוכלסים בעולים, ולפתור את הבעיה.
מזור בהיינה: הלוואי שלפני שבועיים העולים היו הולכים למרכז הקליטה, ואת הדיון הזה היינו מקיימים שם.
מזור בהיינה: כנראה שאם הם היו שם, הדיון הזה לא היה מתקיים.
מזור בהיינה: אני חושב, שהרשויות והמשרדים גילו אזלת יד, למעט בנק ישראל שעושה את מיטב יכולתו להעניק לעולים את הדברים הבסיסיים ביותר.
מזור בהיינה: ההתעלמות המוחלטת שהיתה מצד המשרדים, היא לא בסדר.
מזור בהיינה: במדינה דמוקרטית יש לכל אזרח את הזכות המלאה לבוא ולמחות על זכויותיו.
מזור בהיינה: גם כאן צריך לתת את הדעת.
מזור בהיינה: למרות שהמשרדים חושבים שהדבר הזה הוא לא הגון ולא ראוי, עדיין צריכים לגלות רגישות.
מזור בהיינה: אני דנתי אותם כתינוקות, כילדים שדורשים את זכויותיהם.
מזור בהיינה: אנחנו האבות, ואנחנו חייבים לקחת את העניין הזה לידיים.
מזור בהיינה: אני חושב, שצריך להקים גוף או ועדה, שתבדוק את כל הנהלים של כל מרכזי הקליטה.
מזור בהיינה: לעולים אין פה, אין כישורים להביע את כאבם, את סבלם והקשיים.
מזור בהיינה: אני לא יודע מי הגוף המייצג אותם במשך השלושה שבועות האלה.
מזור בהיינה: אני חושב, שצריכים להקים ועדה שתבדוק את מה שמתרחש בכל מרכזי הקליטה.
מזור בהיינה: אני אומר לכם, שאנחנו לא מקבלים נתונים אמיתיים לגבי מצבם של העולים במרכזי הקליטה.
מזור בהיינה: בשביל לקבל נתונים אמיתיים, אובייקטיביים שנטולים מכל מיני נגיעות, חייבים להקים ועדה אובייקטיבית, עניינית ומקצועית, שתבדוק את כל מרכזי הקליטה ותביא דוח למשרדים הרלוונטיים.
מזור בהיינה: אין לי טענה לעובדים בקרב הקהילה, שעושים עבודתם נפלא.
מזור בהיינה: אני לא מצפה שעובדי הקהילה שנמצאים במשרדים בכירים או זוטרים, שיביאו את הבעיות של הקהילה.
מזור בהיינה: אני מבין את זה, ואני דן אותם לכף זכות.
מזור בהיינה: צריך להקים ועדה, שתלמד את הסוגיה הזו.
מזור בהיינה: יש פה דברים שצריך לבדוק ולתקן.
מזור בהיינה: אני מתייחס גם לנושאי הגיור והיהדות.
מזור בהיינה: במשרדי קליטה הנושאים האלה הם שוליים במרכזי הקליטה.
מזור בהיינה: לא פעם המנהל עומד בקשיים לא פשוטים.
מזור בהיינה: היו טענות לגבי בתי כנסת, מקווה וספרי תורה, והמשרדים צריכים לתת את הדעת גם על כך.
מזור בהיינה: אם צריך להשקיע תקציב, אז צריך להשקיע תקציב.
מזור בהיינה: אסור לראות את הדברים האלה כדברים שוליים.
חביב קצב: לפני שהוועדה התחילה את עבודתה, ביקשנו מהעולים להציג את הטענות שלהם.
חביב קצב: אותם נציגי עולים שישבו איתנו ידעו לבטא את עצמם.
חביב קצב: אנחנו ישבנו איתם כ-10 דקות, ושמענו את כל מה שהם אמרו.
חביב קצב: ישבנו איתם כמה שהם רצו.
חביב קצב: לא קיצרנו את הישיבה איתם אפילו בדקה אחת.
חביב קצב: כל העולים שרצו, נפגשנו איתם.
חביב קצב: הם ידעו לבטא את עצמם.
חביב קצב: היה מישהו שתרגם את כל דבריהם ואת כל הדברים שלנו.
חביב קצב: היה דוח שיח ברור בינינו לביניהם.
חביב קצב: כשהיה מתאים להם, הם החליטו לקום ולפרוש מהוועדה.
חביב קצב: אני מאוד מצטער על כך שהם קמו ופרשו מהוועדה.
חביב קצב: גם לאחר שהם פרשו מהוועדה, אנחנו לא התייאשנו.
חביב קצב: אנחנו המשכנו להיפגש עם העולים הנמצאים במקום, אנחנו הזמנו אותם לוועדה, ואנחנו גם עשינו אסיפת עולים.
חביב קצב: שמענו את כל מה שיש להם להגיד, והשמענו להם את כל תהליך עבודת הוועדה.
חביב קצב: חשוב לשמוע את הפתיח הזה, על מנת להבין שעבודת הוועדה התבססה על תלונות של העולים ועל שמיעה מפורטת של כל מה שהם העלו.
חביב קצב: בנוסף, הוועדה באה וראיינה את כל הגורמים הנוגעים לדבר.
חביב קצב: ההמלצות של הוועדה נכתבו לאחר שסוכמו כל השלבים האלה.
אברהם מיכאלי: איך אתה מסביר את זה שאחרי שלוש ישיבות הם פרשו?
אברהם מיכאלי: האם ראית בשטח התפתחויות מסוימות שכתוצאה מכך הם קמו ועזבו?
אברהם מיכאלי: מה ההסבר שלך?
חביב קצב: אני לא רוצה לדבר בשמם.
חביב קצב: לא תפקידי לבוא ולומר למה הם עזבו.
חביב קצב: אני יכול לציין עובדה בסיסית אחת: כאשר אנחנו ביקשנו להיפגש עם העולים, הם לא אפשרו לנו להיפגש עם העולים.
חביב קצב: לאחר שהם עזבו את מרכז הקליטה, באו אלינו העולים במקום ואמרו: בואו אלינו, תפגשנו אותנו, לא רק הם מייצגים אותנו.
חביב קצב: הם לא העבירו את כל מה שקורה בוועדה לעולים.
חביב קצב: הם לא העבירו את כל מה שהיה במשך יומיים וחצי בהם הם ישבו איתנו.
חביב קצב: יתרה מזאת, כאשר באנו להיפגש עם העולים הם איימנו עליהם ולא נתנו להם להיפגש איתנו.
חביב קצב: לאחר שהם עזבו ונסעו לירושלים, שאר העולים שהיו במקום באו אלינו וביקשו להיפגש.
חביב קצב: הם באו אלינו כבודדים ונפגשו איתנו בוועדה.
חביב קצב: הם באו אלינו גם כקבוצה, ונפגשנו איתם גם כקבוצה.
ארז חלפון: נחתם הסכם בערב יום הכיפורים עם העולים.
ארז חלפון: ישבנו איתם עד השעה 15:00, ונחתם הסכם שבו נאמר שהם חוזרים ומקבלים את העיקר.
ארז חלפון: אחרי החג נפגשנו בדיוק על פי ההסכם.
ארז חלפון: הגיעו שני הנציגים, ביקשו לצרף את אברהם נגוסה כמתרגם, וגם לזה הסכמנו.
ארז חלפון: הוועדה התחילה לעבוד, ופתאום הגיעה לירושלים קבוצה והחליטה שהיא ממשיכה להפגין ולא מכבדת את ההסכם.
ארז חלפון: אף אחד לא התקשר לומר לנו זאת, אפילו לא התקשרו לומר: חתמנו בטעות.
ארז חלפון: למרות אי העמידה בהסכם שבא לבדוק את הטענות של העולים, נתנו הוראה לוועדה להמשיך ולשבת עם העולים בבית אלפא על מנת לפתור את הבעיות ולהגיע לפה לשם הצגת המסקנות.
30095: לעניין הדיור, העולים לא חתמו.
30095: זו הבעיה המרכזית.
30095: נציגי העולים לא חתמו על כך.
30095: תרגמו להם שהוועדה תסיים את עבודתה ב-30 באוקטובר.
30095: אני באתי ואמרתי להם: זה המכתב עליו חתמתם.
30095: הם אמרו לי: לא הסכמנו לכך.
30095: אמרו לנו, שהוועדה תקום ותסיים את עבודתה ב-30 באוקטובר.
30095: לכן, זה לא נכון שהם חתמו.
ארז חלפון: כפי שהבהרתי, על ההסכם הזה אנחנו חתמנו בערב יום הכיפורים בשעה 15:00.
30095: עכשיו תקנת את הדברים.
30095: אנחנו חתמנו, אבל הם לא חתמו.
ארז חלפון: היינו שעתיים לפני ערב יום הכיפורים.
ארז חלפון: לא היה ניתן להזניק עובדים על מנת שיפתחו את המשרדים שעתיים לפני הצום.
ארז חלפון: הגיעו נציגי העולים מההפגנה, ישבו איתי מתחת לעץ, לקחו מתרגם, דני אדמסו, שתרגם כל סעיף.
ארז חלפון: לאחר שהגשנו הסכם ראשון, הם ביקשו מדני אדמסו להוסיף את סעיף 6.
ארז חלפון: הוספנו את סעיף 6.
ארז חלפון: דני תרגם באמהרית את ההסכם.
ארז חלפון: עמדתי על כך שהוא יתרגם.
ארז חלפון: הם קיבלו את ההסכם הזה.
30095: אותם נציגים יושבים פה.
ארז חלפון: דני אדמסו תרגם את המסמך הזה כדת וכדין.
אברהם מיכאלי: השאלה שלי לא נשאלה בשביל להפריע לחביב.
אברהם מיכאלי: אני חושב, שזו בדיוק הבעיה של כל הסכסוך הזה.
אברהם מיכאלי: יש פה נתק בין קבוצת העולים - ואני לא ידוע אם זו כל קבוצת העולים או רובם – לבין הממסד.
אברהם מיכאלי: יש פה נתק.
אברהם מיכאלי: יש בעיה בתקשורת.
אברהם מיכאלי: הבעיה בתקשורת נובעת מכך שחלק חושבים א' ומצפים לב', ולבסוף לא יקבלו לא א' ולא ב'.
אברהם מיכאלי: אני רוצה לעלות על עיקר הבעיה.
אברהם מיכאלי: אם לא נעלה על עיקר הבעיה, לא נפתור את הסכסוך הזה.
אברהם מיכאלי: כאשר באנו לתווך, אמרו לי: "אתה נגדנו".
אברהם מיכאלי: כלומר, לי כאיש ציבור יש בעיה בעיניהם.
אברהם מיכאלי: הם כבר לא מאמינים בממסד, בנציגי הממסד.
אברהם מיכאלי: בואו נפתור את בעיה התקשורת הזו.
אברהם מיכאלי: מר נגוסה אומר שהם לא הבינו, ואסור שנגיע למצבים כאלה.
מיכאל נודלמן: יהיו מצבים כאלה, אבל צריכים להיות סבלניים.
מיכאל נודלמן: מדובר בתרבויות שונות, אבל כאשר הם רוצים מהממסד משהו צריך קצת סבלנות.
מיכאל נודלמן: לא צריך לעשות הפגנות עם ילדים.
דני קסהון: אני רוצה לברך את הדברים של חברי הכנסת.
דני קסהון: אני הייתי בהפגנה הראשונה, המחאה הראשונה שהיתה בעשרת ימי התשובה.
דני קסהון: ניסיתי להסביר במשך 4-5 ימים.
דני קסהון: היו 6 משפחות שהיו שם גם ביום הכיפורים.
דני קסהון: דיברתי עם ארז חלפון בכל התהליך.
דני קסהון: חשוב לשאול אותם, למה הם חזרו להפגין במקום שכולנו נתרגם אותם.
דני קסהון: זה אולי מראה עד כמה הם לא מחוברים לדיון.
דני קסהון: אנחנו מדברים עליהם המון, והם כאילו לא מבינים כדי להגיב אחר כך.
חביב קצב: הם מבינים עברית.
דני קסהון: אנחנו מדברים כרגע על ההפגנה הקיימת.
דני קסהון: בערב יום הכיפורים חלק מן העולים קיבלו את ההסכם, וחלק אחר לא קיבל את הדברים ונשאר ביום הכיפורים להפגין.
דני קסהון: חלק לא הסכימו לנייר.
מזור בהיינה: מה זה לא הסכימו?
דני קסהון: צריך לשאול את העולים.
מזור בהיינה: אתה היית המתווך.
דני קסהון: הם לא קיבלו את הסעיפים.
דני קסהון: הטענה שלהם היתה, שהאנשים רוצים לעבור מקום ולא לחזור לבית אלפא.
מזור בהיינה: כלומר, מה שארז אומר לא נכון.
דני קסהון: אני אומר מה אני חושב.
דני קסהון: חלק מהעולים אמרו: "אנחנו לא סומכים עליהם, אנחנו יודעים שנחזור ולא ישתנה כלום".
דני קסהון: אחד מהדברים עליהם סיכמו, היה שכאשר הם יגיעו יהיה צוות חלופי.
דני קסהון: כאשר הם חזרו, אותו צוות חיכה להם.
דני קסהון: באותו ערב יום כיפור ניסיתי ללכת הביתה, אבל אז הגיע שוטר שנתן לי זימון לחקירה.
דני קסהון: הורחקתי ל-15 יום מההפגנה.
דני קסהון: אין לי מושג למה.
דני קסהון: האגודה לזכויות האזרח בודקת את זה.
דני קסהון: לכן, נבצר ממני להיות בהפגנה.
דני קסהון: חלק מהצוות שלי היה שם על מנת לסייע בחלוקת מזון, אבל אני לא נוכחתי.
דני קסהון: אני צריך לבדוק, למה הורחקתי.
דני קסהון: בנוסף, העולים האלה יודעים להגיד מה הבעיה שלהם.
דני קסהון: הניסיון לומר שהם מוסתים, הוא לא נכון.
דני קסהון: אם הם מוסתים, אז גם ניצולי השואה מוסתים.
דני קסהון: אם הם מוסתים, אז גם הנכים מוסתים.
דני קסהון: לא יכול להיות שלא יראו את האנשים החלשים ויגידו שהם מוסתים.
דני קסהון: הדברים כואבים להם.
דני קסהון: איך אדם יכול לשקר בכאב שלו?
דני קסהון: מה זה מוסתים?
דני קסהון: אם יש הסכם צריך לכבד אותו.
דני קסהון: אם האנשים האלה לא מכבדים את ההסכם, יש בדק בית מה גרם לקרע.
דני קסהון: נוצר נתק מאוד עמוק והם לא מוכנים להאמין בכם.
דני קסהון: הזה.
דני קסהון: זו פשלה בפני עצמה, ללא כל קשר לארגון זה או אחר.
דני קסהון: העולים האלה נמצאים שם 15 יום.
דני קסהון: אף אחד לא מדבר איתם מתוך אותה גישה שאומרת: "אתם רוצים להפגין, אנחנו נראה לכם מה זה".
דני קסהון: אפשר לדבר איתם פה ולנסות למצוא את הפתרון, כמו שעשית בפעם הראשונה, ארז.
דני קסהון: העובדה היא שבפעם הראשונה, הם חזרו אחרי 4 ימים.
דני קסהון: כנראה שהיה שיח שהוא אמיתי בגובה העיניים.
דני קסהון: אי אפשר לראות את האנשים האלה כשקופים, כחסרי דעה, כמוסתים.
דני קסהון: כל השבוע הזה יצאו הודעות לעיתונות שהאנשים האלה מוסתים וכי אין להם טענות ממשיות.
דני קסהון: אם כך, איך מוציאים פה מסמך של 13 עמודים של טענות מוצדקות?
דני קסהון: איך מסבירים את הפרדוקס הזה?
דני קסהון: אומרים שהטענות שלהם סרק, ופתאום מופיע מסמך עם 40 טענות שיש לצדן פתרונות.
דני קסהון: לטעמי, מתוך ההיכרות שלי כעולה חדש, כמי שמכיר עולים אחרים, כמי שמכיר את המערכת בעבודה שוטפת מולכם, רוב הדברים כאן אם הם לא התקיימו עד היום זה פשע.
דני קסהון: רוב הדברים המוזכרים פה הם סל קליטה של עולה חדש.
דני קסהון: רוב הדברים הם דברים בסייסים שצריכים להינתן לאדם שהגיע לישראל.
דני קסהון: זה סל קליטה ראשונה, שאמור לחבק אותו.
דני קסהון: עכשיו אומרים שמצאו את כל הבעיות.
דני קסהון: האם אתם מבינים מה אתם אומרים?
דני קסהון: במשך חודש טענתם שהאנשים האלה הם מוסתים.
דני קסהון: למה לאנשים האלה לא יכולה להיות דעה משלהם בכדי להסביר את הבעיה?
דני קסהון: אם אתה חושב שהם מוסתים, אני יכול לומר לך שאני הורחקתי ל-15 יום ואני לא מתקרב לעולים.
מזור בהיינה: זה לא דמוקרטי.
דני קסהון: זה דיון אחר.
דני קסהון: הנושא שלי מטופל במקום אחר.
דני קסהון: אני יודע שאני חי במדינה דמוקרטית.
דני קסהון: זה הבית שלי, זו המדינה שלי, ואף אחד לא יזיז אותי מפה.
דני קסהון: מי שלא טוב לו, יקום וילך.
דני קסהון: אני אלחם פה באמצעות חוקי מדינת ישראל, באמצעות הלגיטימציה שהדמוקרטיה הישראלית מאפשרת לי, על כל זכות של אדם כזה או אחר.
דני קסהון: במקרה הזה, אלה הם העולים.
דני קסהון: מחר בבוקר אלה הם ניצולי השואה, מחרתיים אלה הם הנכים.
דני קסהון: אי אפשר שאדם חלש שאין לו נגישות של שפה, הוא מוסת.
דני קסהון: זו עבירה, זה לא נכון.
דני קסהון: לכן, עכשיו אני לא אתרגם את הדברים ואני לא רוצה שאף אחד מאנשי הצוות שלי יתרגם.
דני קסהון: אני מציע לעולים האלה למצוא מישהו שיתרגם להם את הדברים.
דני קסהון: אי אפשר להבין את העובדה שאין מתרגם לרופא.
דני קסהון: איך אדם יכול להסביר איפה כואב לו?
דני קסהון: האם זה נורמאלי?
דני קסהון: עכשיו באים ומציגים את זה כצ'ופר.
דני קסהון: השאלה היא, למה נמצאים פה עדיין עם ילדים.
דני קסהון: הדיון פה הוא על מצבם של הילדים.
דני קסהון: אני מודאג בדיוק כמוכם לגבי מצבם של הילדים.
מיכאל נודלמן: אנחנו מודאגים.
דני קסהון: הדיון הוא באמת על מצבם של הילדים.
דני קסהון: כמי שהיה שם וראה את הדברים אני יכול לומר לכם שהעולים באו עם שתי טענות מרכזיות: להחליף את אנשי הצוות שמנעו מהם לא מעט פעמים נגישות לרופא.
דני קסהון: טענה נוספת, היא לעבור למרכז קליטה שממנו אפשר יהיה לצאת ולחפש עבודה.
דני קסהון: אחר כך שאלו את האנשים מהן הבעיות הנוספות שלהם.
מזור בהיינה: כלומר, כל הדוח הזה לא עונה על הבעיות המרכזיות.
דני קסהון: אני לא יודע מהן המשמעויות.
דני קסהון: כל אחד יסיק את המסקנות בעצמו.
דני קסהון: אני אומר את מה שאני חושב.
דני קסהון: כאשר שואלים בן אדם מהן הבעיות, הוא יעלה עוד ועוד בעיות.
דני קסהון: אני חושב שאפשר לחלק את הבעיות לשניים: בעיות פרטניות, בין היתר בעיות של חום בלי מזגן בביתנים של הנח"ל והצופים.
דני קסהון: הבעיות הנוספות הן בעיות כלליות, שכלל העולים מעלים.
דני קסהון: אני חושב, שצריך לפתור את הבעיות המרכזיות, כאשר הבעיות הפרטניות יפתרו באמצעות הסיוע.
דני קסהון: האמירה המרכזית שלהם, היא שהמקום מרוחק ממקומות עבודה ומבתי ספר.
דני קסהון: אלה הדברים המרכזיים בהם צריך לטפל.
דני קסהון: מהניסיון שלי אני יכול לומר שיש לא מעט עבודות מצוינות שנעשות.
דני קסהון: יש הרבה אנשי מקצוע.
דני קסהון: במקרה הזה נכשלתם.
דני קסהון: כמנהל ארגון לגיטימי שרשום אצל רשם העמותות, כמי שמתיימר לייצג בעיה, אני חושב שצריכה להיעשות פה בדיקה מעמיקה.
דני קסהון: צריך לעשות הרבה שיעורי בית.
ארז חלפון: אני חייב לענות בנוגע להסתה.
ארז חלפון: אתה לא הסברת, למה העולים הפרו את ההסכם.
דני קסהון: תשאל אותם.
דני קסהון: למה שאני אענה במקומם?
ארז חלפון: אתה מדבר בשמם.
דני קסהון: אני לא מדבר בשמם.
ארז חלפון: דיברת בשמם עכשיו.
דני קסהון: אני דיברתי כדני אדמסו, מנכ"ל האגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה, כמי שחווה וכמי שראה את הבעיות.
דני קסהון: הם ידברו בעד עצמם.
דני קסהון: אני כמי שחווה את הסיפור, מציג את תפיסת עולמי.
דני קסהון: כיוון שהם אנשים מדברים ומבינים, אני מציע לשאול אותם.
ארז חלפון: קבוצת קטנה הפרה את ההסכם, מבלי להסביר לאנשי האגף האתיופי או לאנשי האגף בסוכנות היהודית או לנו, למה הם הפרו.
דני קסהון: איך הם יסבירו אם לא תלך לשמוע למה?
ארז חלפון: העולים עלו עם הילדים, ומבחינתי זו הפרת הסכם.
ארז חלפון: שאלת, למה נסענו לבית אלפא.
דוד רותם: כאשר כואבת הבטן, לא קוראים הסכמים ולא מדברים על הפרות הסכמים.
דוד רותם: יש דברים שהם מעבר להסכמים.
ארז חלפון: אתה נכנסת עכשיו, אבל קודם דיברנו על עיקרי מסקנות הוועדה.
ארז חלפון: אנחנו נסענו אתמול לבית אלפא, כי התחייבנו לכלל עולי בית אלפא שאנחנו נשים את הבעיות על השולחן.
ארז חלפון: לכן, אני לא מבין למה כל אחד זורק פה דברים.
ארז חלפון: הלכנו כדי למצוא בעיות.
ארז חלפון: לשם כך הוקמה הוועדה.
ארז חלפון: אנחנו באים לכאן בשקיפות מלאה כדי להגיד שנמצאו בעיות ואנחנו הולכים לתקן אותן, ואתם באים ושואלים: למה נמצאו הבעיות.
דני קסהון: אני טוען.
דני קסהון: דני טוען.
ארז חלפון: הרי הוועדה הוקמה כדי לראות האם יש בעיות.
ארז חלפון: הוועדה עשתה עבודה, נגעה בכל הבעיות שיש, קבעה סדרי לוח זמנים לביצוע ולתיקון.
ארז חלפון: לכן, כל ההשוואות שלך לניצולי שואה וכו' הן לא קשורות.
דני קסהון: למה?
דני קסהון: האם למישהו אחר כואב יותר?
ארז חלפון: עלתה פה דרישה מצד העולים, הממסד נענה לדרישת העולים, הוקמה ועדה בדיוק כפי ההסכם בערב יום הכיפורים, ובאנו עם ההמלצות לכוונת טיפול.
ארז חלפון: לכן, חבל שקבוצה קטנה מסיתה.
דני קסהון: מי?
דני קסהון: תגיד מי.
ארז חלפון: אני לא יודע.
ארז חלפון: לצערי, מסיתים עולים וילדים.
דני קסהון: אם היית הולך לשם, היית יודע.
מיכאל נודלמן: אני לא רוצה לנהל ישיבה, שמגיעה כמעט למכות.
מיכאל נודלמן: אני אסגור את הישיבה, והוא יישאר עם ההסכם שלו ואתם עם הדרישות שלכם ושום דבר לא יקרה.
מיכאל נודלמן: אני מבקש סדר.
מיכאל נודלמן: רק כאשר אני אתן זכות דיבור, תדברו.
יעל סגל מקלס: אני מתקוממת על הדה-לגיטימציה שנעשית לעולים.
יעל סגל מקלס: אני לא חושבת שמקומנו לבדוק את המסוגלות ההורית שלהם.
יעל סגל מקלס: מגזרים רבים עמדו והפגינו בדיוק במקום הזה, ואף אחד לא בא ושאל שאלות והפנה אצבע מאשימה כלפי משרדי הרווחה.
יעל סגל מקלס: אם לא היתה נעשית המחאה הזו, לא היינו יושבים בפורום הזה כרגע ולא היתה נפתחת ועדת חקירה בשלבים מוקדמים יותר.
יעל סגל מקלס: כל העניין הזה בפרוש מאיץ את התהליך.
יעל סגל מקלס: איפה היינו שהילדים האלה היו בסכנה של נחשים ובכל מיני סכנות אחרות ולא יכלו לראות רופא?
יעל סגל מקלס: האם מישהו קם ואמר משהו?
יעל סגל מקלס: לא.
יעל סגל מקלס: אם כך, כנראה שמחאה זה צעד לגיטימי שהוא טריגר לצעדים במדינה.
יעל סגל מקלס: מאחר ואנחנו מנפנפים בשקיפות, אני אפנה שאלה למר חלפון ואשאל מהו שיקול הדעת שהביא את משרד הקליטה והסוכנות לשכן עולים, שהגיעו זה הרגע מאתיופיה, במקום כל כך לא נגיש למוסדות חינוך, לשירותים קהילתיים או למקומות תעסוקה, במקום שגם המקומות הקרובים ביותר אליו, שאמורים לספק פתרונות תעסוקתיים, גם הם מוכי אבטלה.
יעל סגל מקלס: אני אכנס לגופו של עניין ואשאל, מי החליט שילדים מכיתה א' עד כיתה ג' לא אמורים לנסוע שעה בכל בוקר, אבל מכיתה ד' ישנה אפשרות כזו?
יעל סגל מקלס: כיצד קיימת אפשרות בה בתי ספר מחליטים שלא לקבל תלמידים יוצאי אתיופיה?
יעל סגל מקלס: האם מישהו נתן תשובה לשאלות האלה?
יעל סגל מקלס: כעת יש כוונה להשקיע משאבי עתק בכל השינויים האלה במקום שלא ייתן את הפתרון.
יעל סגל מקלס: עם כל הרצון הטוב, עם כל המתווכים והמגשרים, לא נמצא פתרונות יש מאין של תעסוקה.
יעל סגל מקלס: אי אפשר לשנות את המציאות.
מיכאל נודלמן: זה מקום למבוגרים, שלא צריכים עבודה.
יעל סגל מקלס: אני לא יודעת.
יעל סגל מקלס: זה מקום לפנסיונרים.
יעל סגל מקלס: זה לא מקום לאנשים שמגיעים ורוצים להשתלב בחברה הישראלית, עם כל הקשיים ופערי התרבות הידועים.
יעל סגל מקלס: לפני שמדינת ישראל מתגייסת והולכת להשקיע כספים בעובדים סוציאליים ומעונות יום, אני רוצה לשמוע תשובה לשאלה ששאלתי.
יעל סגל מקלס: מי מרוויח מזה שהעולים נמצאים שם?
קריאה: הקיבוץ.
יעל סגל מקלס: הקיבוץ.
יעל סגל מקלס: למה על גבם של העולים?
יעל סגל מקלס: איזו צורת השתלבות אתה מציע לאנשים האלה?
יעל סגל מקלס: אמהות לא מגיעות לאולפן.
יעל סגל מקלס: אין להן את הדבר הבסיסי ביותר, את השפה העברית.
יעל סגל מקלס: את הילדים לא מקבלים לבתי הספר, ובכל יום הם נוסעים שעה.
יעל סגל מקלס: נשאלת השאלה, למה להשקיע שם כספים ולא לפזר אותם.
ארז חלפון: אני שמח שאת בקיאה בתחום, וכבר ממליצה להחליף את המקום.
יעל סגל מקלס: אני לא העניין פה, דני אדמסו לא העניין פה.
יעל סגל מקלס: אל תתקיפו אותנו באופן אישי.
יעל סגל מקלס: יש פה בעיה מאוד עקרונית.
יעל סגל מקלס: אין פה בעיות מינוריות.
יעל סגל מקלס: יש פה כישלונות, וההמלצות האלה מראות איזה כישלונות ומחדלים היו פה.
יעל סגל מקלס: זה לא ייפתר בעוד כמה תקנים.
דני קסהון: אותו מצב היה באיילת השחר.
דני קסהון: מתחילה להיות פה מגמה שלא מריחה טובה.
יעל סגל מקלס: האם לא עשו את הטעויות האלה בשנות ה-50, כאשר הלכו וזרקו אנשים בדימונה?
יעל סגל מקלס: מה הטעם לעשות את זה?
ארז חלפון: אפשר לעשות דמגוגיה, להתחיל לתקוף וכו'.
מזור בהיינה: השאלות הן ענייניות.
ארז חלפון: הן לא ענייניות.
ארז חלפון: זה לא ענייני להגיד, למה לא מחליפים.
יעל סגל מקלס: למה?
ארז חלפון: אני אענה לשאלה שלך.
ארז חלפון: אנחנו הגענו פה למסקנות כדי לתקן את הדברים ולא להסתכל אחורה.
ארז חלפון: לשאלתך, מדינת ישראל עובדת לפי חוק המכרזים.
ארז חלפון: פורסם מכרז בעיתון להציע הצעות למרכז קליטה למספר איקס של נפשות, ורק קיבוץ בית אלפא הגיש פתרון למקום.
קריאה: גם תללים ושאר האזור.
דוד רותם: כאשר המקום לא מתאים, יש ועדת פטור.
ארז חלפון: מי קבע שהוא לא מתאים?
דוד רותם: מסקנות הוועדה.
ארז חלפון: ממש לא.
ארז חלפון: המסקנות של הוועדה מצאו שיש דברים שצריך לתקן במקום עצמו.
ארז חלפון: המקום הוא ראוי למגורים.
דני קסהון: לי ולך, לנו כישראלים.
דני קסהון: זה מקום פסטורלי, והייתי מת שיתנו לי שם מקום.
דני קסהון: לא כך לגבי עולה חדש.
ארז חלפון: המקום מבחינת תנאים פיזיים, מתאים למגורים.
ארז חלפון: יש בעיות של תעסוקה, ולכן ביחד עם מפעלי האזור הגענו לפתרונות.
ארז חלפון: אני רוצה להזכיר לכולם, שאנחנו מדברים על שנה וחצי של קליטה ראשונית.
ארז חלפון: לאחר מכן כל עולה מאתיופיה מקבל מענק לרכישת דירה בסדר גודל של 700,000 שקל, וזה כדי להתאקלם בעיר שבה הוא קונה את הדירה.
ארז חלפון: אחר כך הוא מקבל תנאים נוספים מהמשרד.
30095: רק ל-200 משפחות בשנה.
ארז חלפון: 200 משפחות מקבלות מענק בסך 700,000 שקלים, אבל כל השאר מקבלות 500,000-600,000 שקלים.
מזור בהיינה: יש כאלה שנשארים 3 שנים במרכז הקליטה.
ארז חלפון: אין כאלה, אלא מספר קשישים בודדים.
יעל סגל מקלס: אבל מדובר בשנה וחצי קריטיות.
ארז חלפון: בשנה וחצי האלה בני הקהילה האתיופית מגיעים למקום מרוכז, כדי ללמוד את השפה העברית, כדי להיכנס להוויה הישראלית, כדי לקבל את כל שיעורי הגיור וגם תעסוקה.
ארז חלפון: את נושא התעסוקה צריך לשפר.
ארז חלפון: לא נתתם לנו עוד להקריא את המסקנות.
ארז חלפון: ישר תוקפים אותנו ושואלים, למה הבאנו דברים לתקן.
ארז חלפון: חבל.
ארז חלפון: תנו לנו להגיד מה אנחנו הולכים לעשות בנושא התעסוקה בתקופה שהם נמצאים שם.
ארז חלפון: אם לא נצליח לפתור את בעיית התעסוקה, אנחנו יכולים להיפגש פה או בכל מקום אחר כדי למצוא פתרון נוסף.
ארז חלפון: אי אפשר לבוא ולהגיד "תחליפו את המקום", מבלי להתייחס לדוח.
מזור בהיינה: יש כאלה שאין להם מה לאכול.
ארז חלפון: אני לא רוצה לענות על האמירה "אין להם מה לאכול".
30095: הטעות המרכזית היא, שאתם החלטתם לשים את העולים בבית אלפא.
30095: ראש עיר בית שאן כתב מכתב שאומר, שאף ילד אתיופי לא ילמד בעיר שלו.
30095: המועצה האזורית גלבוע מתנגדת לשלב ילדים בבתי הספר שלה ובגני הילדים שלה.
30095: למרות כל הדברים האלה, אתם החלטתם שזה מרכז קליטה מתאים.
30095: זה גרם לילדים לנסוע שעתיים ביום לגני הילדים במגדל העמק וביוקנעם.
30095: האם זה ניהול תקין?
30095: זה לא.
30095: אני בטוח שלא היית רוצה שהילדים שלך ייסעו מרחק כזה.
30095: גם אחרי שקבעתם שהמקום הזה יהיה מרכז קליטה היו בעיות ולא נעשה שום דבר.
30095: העולים הפגינו כמה פעמים במקום ודרשו שינויים.
30095: ההפגנה לפני יום כיפור היתה הפגנה חמישית, ואתם לא התייחסתם לדרישות שלהם.
30095: אתם ניסיתם לעשות הפרד ומשול.
30095: אתם חשבתם שתשתיקו אותם בכך שאתם נותנים פתרון לקבוצה קטנה.
30095: פה נכשלתם, וגרמתם להפגנה שנייה.
ארז חלפון: אתה מדבר על ה-7 שחזרו.
30095: כן.
30095: יש מחלוקת לגבי זה שהם לא היו צריכים לצאת עכשיו ולחכות עד אשר הוועדה תסיים את עבודתה.
30095: אני לא הסתרתי את עמדתי.
30095: אני אמרתי לחכות.
30095: הם יצאו בכל אופן.
30095: האם הסוכנות היהודית ומשרד הקליטה צריכים להתעלם במשך שלושה שבועות?
30095: הילדים ישנים בקור בירושלים ולא הולכים לבית הספר.
30095: איזו מן מנהיגות זו?
30095: איזו מן אחריות ממלכתית זו?
30095: זלזול בעולים חדשים.
30095: אני בטוח, שאם העולים האלה היו עולים מרוסיה, אמריקה או ארגנטינה, הם לא היו נשארים פה אפילו לילה אחד.
30095: הייתם רצים ופותרים את הבעיה.
30095: זה זלזול בעלייה ובמשפחות, וגם בקליטה.
30095: אם טעיתם ונכשלתם, תענו על דרישות העולים.
30095: תתקנו את הדברים.
30095: סגרתם מרכז קליטה במרכז העיר לוד.
30095: תעבירו את העולים למקום בו הם יכולים לעבוד, להרוויח, להתפרנס בכבוד ולחסוך כסף למשכנתא.
30095: אתם רוצים להציל את הקיבוצים מקריסה כלכלית, ולכן אתם לוקחים את העולים האלה לתללים, לרתמים ולשאר הקיבוצים.
30095: היום העולים התקשרו אלי מקריית גת, ואמרו לי שאתם הולכים לסגור את מרכז הקליטה בקריית גת ולפזר אותם כמו שעשיתם בלוד.
30095: האם אתם רוצים שהעולים ישתלבו בחברה הישראלית בחינוך, ברווחה ובתעסוקה, או שאתם רוצים לסגור אותם ולהפוך אותם לבלתי עצמאיים?
30095: תחליטו מה שאתם רוצים.
30095: נכשלתם, אל תנסו להצדיק את עצמכם, אל תנסו להאשים את העולים.
30095: העולם האלה הם מסכנים.
30095: צריך לתת להם פתרון מיד.
30095: אני מסכים עם ההצעה של הרב מזור, שצריך להקים ועדה שתבדוק את כל מרכזי הקליטה.
אברהם מיכאלי: אני רוצה לשאול את מר נגוסה שאלה.
אברהם מיכאלי: למה עזבת את הוועדה?
30095: הסוכנות ומשרד הקליטה לא רצו אותי בוועדה.
30095: זו האמת.
30095: העולים ביקשו, אבל היתה התנגדות של המנכ"לים.
30095: בכל זאת יצאתם, התייעצתם והסכמתם לדרישת העולים.
30095: העולים באו ואמרו: אנחנו רוצים אותך שם, אנחנו לא מבינים את השפה, אנחנו סומכים עליך, בוא תעזור לנו ותתרגם לנו.
30095: אני אמרתי שאני בעד פתרון.
30095: הסכמתי, ישבתי בוועדה יומיים ולמדתי את הנושא ביחד עם הוועדה.
30095: ברגע שהעולים אמרו שהם לא שם, גם אני לא הייתי צריך להיות שם.
30095: הרי הם אלה שביקשו שאני אהיה שם.
30095: אם העולים שביקשו זאת לא שם, גם אני לא צריך להיות שם.
30095: אני הייתי שם על תקן מתורגמן, ולכן אם אלה שאני צריך לתרגם להם לא בוועדה, מה אני יכול לעשות שם?
30095: זו הסיבה שאני פרשתי מהוועדה ביחד עם העולים.
מיכאל נודלמן: אני רוצה לשמוע נציג מהמפגינים.
מיכאל נודלמן: מי מתרגם?
מיכאל נודלמן: בלי תרגום אין טעם.
דני קסהון: יש עובדי משרד הקליטה והסוכנות, שהם דוברי אמהרית.
מיכאל נודלמן: האם אתם לא רוצים לעזור לנו?
דני קסהון: אנחנו רוצים לעזור, אבל אחר כך אומרים שאנחנו מסיתים.
קריאה: למה אתמול דיברת עברית בכתבה?
מיכאל נודלמן: האם אתה מדבר עברית?
אלמה ווטטו: לא.
יעקב אלימלך: אני מבנק ישראל.
יעקב אלימלך: אני מלווה אותם יום-יום, ואני יכול לומר שהוא לא יודע לדבר טוב עברית.
יעקב אלימלך: הוא מדבר חלש מאוד.
יעקב אלימלך: אם אתם רוצים להבין אותו, תנו לו לדבר אמהרית.
אלמה ווטטו: אני רוצה להודות לכם שהזמנתם אותנו לוועדה.
אלמה ווטטו: אנחנו באנו בגלל מספר בעיות שהיו לנו במרכז קליטה.
אלמה ווטטו: בבית אלפא היו לנו שלוש הפגנות, וחשבנו שיימצא פתרון.
אלמה ווטטו: לכן, אנחנו נסענו לירושלים ואנחנו נמצאים כאן במצב של תנאים קשים: אין לנו מה לאכול ואיפה לישון.
אלמה ווטטו: אחת הסיבות שגרמה לנו להפגין זה הנושא של חינוך הילדים שלנו, שנוסעים רחוק, מקבלים מכות ובוכים בכי מר.
אלמה ווטטו: בתי הספר שהילדים שלנו לומדים בהם, הם יקנעם וטבריה.
אלמה ווטטו: לכן, אנחנו מנותקים מהעיר, אין חנויות לערוך קניות, אין מקווה טהרה בסביבה, בתי החולים מרוחקים, אנחנו מרוחקים ולא יכולים לקבל את הטיפול שאנחנו רוצים לקבל.
אלמה ווטטו: יש עולים שאחרי שנה וארבעה חודשים רוצים לצאת לעבוד, אבל יושבים בחיבוק ידיים.
אלמה ווטטו: אחת הסיבות שאין מנוחה לילדים שלנו, היא שיש שם נחשים.