GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסי ביילין: זו שאלה גדולה אם נתיב שהוא בעצם מעין מוסד או כך הוא נולד יכול גם במאה ה-21 להישאר רק בגלל העובדה הלא מבוטלת של המקצועיות שלו, או שאנחנו צריכים לחשוב על מבנה שיהיה שונה.
יוסי ביילין: כי אם מדובר בחינוך יהודי אין היגיון אמיתי ארגוני בכך שארגון מסוים יתעסק בחינוך יהודי במקום מסוים וארגונים אחרים עוסקים בחינוך יהודי בכל העולם.
יוסי ביילין: לכאורה אם אנחנו רואים את הסוכנות היהודית שאני לא מתפעל ממנה בכלל, או הקונגרס הציוני, התנועה הציונית שהיא אנכרוניסטית מאוד אבל לכאורה זה היה צריך להיות הגורם העולמי שמטפל בזה ונתיב היה צריך להיבלע לתוך המערכות הקיימות.
יוסי ביילין: מה שאני חושב שזה שאנחנו צריכים לשבת כאן בהמשך למה שאביגדור אומר עם הגורמים האחרים לשמוע כאן את הסוכנות, לשמוע את משרד החוץ, לשמוע את משרד החינוך, ואת נתיב.
יוסי ביילין: ולהבין על מה מדובר כאן, כי נתיב הוא דבר יוצא דופן.
יוסי ביילין: הוא מין הריון מחוץ לרחם.
יוסי ביילין: לא פשוט להסביר לקולגות שלנו מה זה נתיב.
יוסי ביילין: כולל העובדה שפתאום נתיב קם בגרמניה.
יוסי ביילין: לא פשוט.
יוסי ביילין: עכשיו אני לא רוצה להגיד שאני בטוח נגד זה.
יוסי ביילין: יכול להיות בגלל היעילות של נתיב גם לא הייתי נגד אולי הקמה של נתיב בגרמניה.
יוסי ביילין: אבל זה מאוד מאוד בעייתי קונספטואלית.
יוסי ביילין: איך אנחנו כמדינה יהודית עוסקים בתפוצות שונות, מטפלים בברית המועצות לשעבר, וגם אני לא יודע כמה אני איתך לגבי המחויבות שלנו להכריע בסכסוכים בין קהילות יהודיות בתפוצות.
יוסי ביילין: אני נתקלתי לא פעם בבעיה.
יוסי ביילין: באו אליי יהודי גרמניה בזמנו לגבי בית כנסת בברלין המזרחית.
יוסי ביילין: לא היתה לי סמכות כשר, כסגן שר להגיד להם ככה.
יוסי ביילין: בתור מה?
יוסי ביילין: זה לא פשוט.
יוסי ביילין: אולי סמכות רוחנית יש למישהו מאיתנו שיכול להמליץ בפניהם אבל זה נעצר שם.
אלכס מילר: אולי הבעיה שלא היתה לך סמכות.
יוסי ביילין: לא.
יוסי ביילין: לא יכולה להיות סמכות במדינה ריבונית אחרת.
יוסי ביילין: זו מדינה ריבונית אחרת.
יוסי ביילין: ברוסיה הם אומרים זה היהודים שלנו, מה אתם רוצים מהם?
יוסי ביילין: והם צודקים לשיטתם.
יוסי ביילין: לכן שאלה נפרדת אבל לא לגמרי נפרדת זה איפה נעצרת הסמכות שלנו להכריע בסכסוכים של קהילות.
יוסי ביילין: כי הרי אחת הדילמות הכי חשובות זה האם בגלל הרצון שלנו להבטחת המשכיות יהודית אנחנו תומכים ביוזמות של העם היהודי להקים את העולם הפדרלי היהודי בברית המועצות לשעבר שידמה לעולם הפדרלי היהודי בארצות הברית.
יוסי ביילין: כלומר להקים פדרציות, JCC ודברים כאלה כדי שיבטיחו שם חינוך יהודי, ובתי כנסת, וזרמים יהודים, או שאנחנו אומרים, לא, אל תתחילו את זה.
יוסי ביילין: תבואו לכאן.
יוסי ביילין: שזו באמת דילמה מאוד מאוד מרכזית.
יוסי ביילין: היא כרוכה גם בשאלה של הסיוע שלנו למערכת החינוך היהודי שם.
יוסי ביילין: מה אנחנו באמת רוצים מהם.
מיכאל נודלמן: בינתיים עושים אקספרימנטים.
מיכאל נודלמן: עושים פדרציה.
אביגדור ליברמן: למדינת ישראל יש שני תפקידים בלי קשר לשום דבר.
אביגדור ליברמן: אחד, לפעול לשמר את העם היהודי בכל מקום בעולם.
אביגדור ליברמן: זה מושכל ראשון.
אביגדור ליברמן: ודבר שני למנוע כמה שיותר את מלחמות היהודים.
אביגדור ליברמן: זה לא מופיע במגילת העצמאות אבל זה מתבקש.
יוסי ביילין: השני זה עלייה.
אביגדור ליברמן: עלייה כמובן.
אביגדור ליברמן: אבל מעבר לזה.
אביגדור ליברמן: צריכים לראות את המחזות האלו שיהודים נלחמים ביהודים במדינת ישראל.
יוסי ביילין: איך אתה יכול למנוע?
אביגדור ליברמן: אני לא יכול למנוע אבל אני צריך לפעול.
יוסי ביילין: אתה הולך להונגריה, אתה רואה את המלחמות של בני ברית.
יוסי ביילין: אתה לא יכול.
יוסי ביילין: אין גבול.
אברהם מיכאלי: אני חושב אדוני היושב ראש שתפקודו של נתיב באמת חבר הכנסת ביילין אמר, יש הבדל באיזו תקופה ההצלחות שלהם היו הרבה יותר גדולות במובן של קהילות שונות בברית המועצות מאשר היום.
אברהם מיכאלי: ואנחנו באמת רואים בסקלה שקיבלנו היום מגברת בן עמי פה על הנפקת אשרות.
אברהם מיכאלי: זה אחד מקני המידה של היענות של אנשים לשתף פעולה היום, לבוא היום ולהנפיק אשרות לישראל.
אברהם מיכאלי: אני חושב לגבי מה שחבר הכנסת אביגדור ליברמן לגבי שיתוף הקהילות.
אברהם מיכאלי: לצערי היום התחושה שלי שהקהילות לא תמיד רוצות את השליטה של נציגים ישראלים רשמיים בחיים שלהם.
אברהם מיכאלי: לפחות אני יודע את זה מחלק מהקהילות שאני שותף איתם.
אברהם מיכאלי: הם אומרים, אל תמררו לנו את החיים, טוב לנו היום.
אברהם מיכאלי: המצב השתנה היום בברית המועצות ובכל המדינות כמעט.
אברהם מיכאלי: שהיה לחץ מסוים לעלות לארץ בשנות התשעים אנשים הרגישו שיוצאים לארץ בגלל שיקולים אפשר לומר, לא תמיד ציונים, בעיקר כלכליים.
אברהם מיכאלי: ואז באותה תקופה יהודים נהרו לפה.
אברהם מיכאלי: באותה תקופה נתיב שימש גורם מרכזי לנתב אותם, לעזור להם איך להגיע לפה, ואז מילאו את התפקיד שלהם בצורה הכי מוצלחת.
אברהם מיכאלי: במשך הזמן הקשר שלהם עם הקהילות מתרופף בגלל שהיהודים אומרים, טוב לנו פה עכשיו.
אברהם מיכאלי: קשה לי היום לשכנע יהודי במוסקבה.
אברהם מיכאלי: היינו לפני שבוע בסיור של ועדת עלייה וקליטה ב"נפש בנפש" שהם גם מעלים היום יהודים מצפון אמריקה.
אברהם מיכאלי: ושאלתי אותם את אותה שאלה.
אברהם מיכאלי: את הלוקסוס שיש לכם להעלות יהודים אם היינו משתמשים בזה במוסקבה, בלנינגרד, אולי גם היינו משכנעים שמה כל מיני יהודים טובים בתנאים שנותנים להם מראש לפני שהם עולים לארץ, אולי היו עולים פה לארץ ולנתיב ולחבר'ה האחרים שפועלים שמה, היה להם הרבה יותר קל.
אברהם מיכאלי: זה נכון שאנחנו היום לצערנו עושים איפה ואיפה בעידוד עלייה במדינות שונות.
אברהם מיכאלי: השאלה אם זה תפקידו של נתיב לעשות היום את אותו עידוד עלייה אבל אני כן מסכים עם חבר הכנסת ליברמן בנושא הזה שחייבים היום מצד אחד לשמר את הזהות היהודית בקהילות האלה כי בסוף לא יישאר את מי להעלות.
אברהם מיכאלי: אם לא נשמור היום על איזושהי זהות יהודית של אותם אנשים שבינתיים שם לא יהיה לנו את מי להעלות מחר.
אברהם מיכאלי: אבל מצד שני, אם נקבל את המצב שלהם יהיה שם כל כך טוב, אז למה שיעלו.
אברהם מיכאלי: עכשיו, היום יש לנו ויכוח לא רק עם ג'וינט, גם עם כל מיני בתי ספר ואתה מכיר את כל החברים שלנו שפתחו רשת בתי ספר, לביוב וכל אלה, שכל אחד מציל דור שלם שם של ילדים שאף פעם לא למדו בבית ספר יהודי והיום הם באים ולומדים בבתי ספר יהודים.
אברהם מיכאלי: אבל מצד שני אותם יהודים שהיום משמרים את המצב היהודי שלהם הם מחר מרגישים כבר טוב שמה, אז העידוד שלהם לעלות לארץ פוחת.
אביגדור ליברמן: המצב יותר חמור.
אביגדור ליברמן: שתבין אנחנו חיים בעולם החופשי והתחרות על היהודים מחבר העמים היא לא רק לצד אוסטרליה, וקנדה ואמריקה וגרמניה, ויש שיחה לא פשוטה במשרד החוץ בנושא של נתיב אבל אמרו הגרמנים, אנחנו מאוד רוצים יהודים אצלנו.
אביגדור ליברמן: מה פתאום?
אביגדור ליברמן: אנחנו לא רוצים שתתעסקו בעלייה.
אביגדור ליברמן: אנחנו עוסקים בשימור הזהות היהודית.
אביגדור ליברמן: כי אם תתעסקו בעלייה זה נגד האינטרס שלנו.
אביגדור ליברמן: אנחנו גם רוצים את יהודי חבר העמים אצלנו.
אביגדור ליברמן: ולכן אנחנו כמדינה שחפצה חיים אסור לנו לוותר על אותם יהודים.
אביגדור ליברמן: כמו שאמרת.
אביגדור ליברמן: דבר יותר חמור, חלק ניכר מהאנשים הצעירים בגילאי ביניים שרואים הזדמנויות עסקיות שם, חוזרים מפה לשם.
אביגדור ליברמן: באלפים.
יוסי ביילין: אנחנו לקחנו להם את המעמד פליט.
יוסי ביילין: זה הדבר הכי נורא שעשינו.
יוסי ביילין: ומי עשה את זה?
יוסי ביילין: אני עשיתי את זה.
יוסי ביילין: אנשים כמוני עשו את זה.
יוסי ביילין: היה כעס נורא כי זו היתה תחרות על העולם החופשי.
יוסי ביילין: הם רצו מעמד פליט כדי שיקלטו בגרמניה ובאמריקה.
יוסי ביילין: אנחנו אמרנו להם אין לכם מעמד פליט.
אברהם מיכאלי: ולכן בסוף אם אנחנו באמת רוצים מצד אחד לא לשמר משהו מבלי לתת להם את התחושה שאתם כגוף חשובים מאוד.
אברהם מיכאלי: איווט אמר את זה בצורה הכי נכונה.
אברהם מיכאלי: זה הגוף המרכזי היחיד היום שפועל מטעם מדינת ישראל בברית המועצות לשעבר.
אברהם מיכאלי: הגופים האחרים עם כל הכבוד עדיין לא גופים ממלכתיים.
אברהם מיכאלי: אבל יחד עם זאת השאלה היא החולשות שחבר כנסת ביילין הזכיר פה, השאלה היא איך אתם בתוך עצמכם.
אברהם מיכאלי: איווט כשר לענייני אסטרטגיה הוא באמת מדבר על אסטרטגיה שצריך מטעם המדינה לקבוע את זה מה עושים.
אברהם מיכאלי: כי אתם בעצם מקבלים את ההנחיות מהמדינה מה לעשות שם.
אברהם מיכאלי: אבל השאלה איך אתם כגוף שמים את זה על השולחן ומנתחים את המצב ואומרים , רבותיי, יש לנו היום בעיות שנוצרו ואנחנו רוצים שתעזרו לנו כמדינה ואנחנו כוועדת עלייה יושבים פה גם כן כגוף שאמור להשפיע על המדינה לקבל את ההחלטות הנכונות, איך תתפקדו בנתונים החדשים שנוצרו בברית המועצות לשעבר.
אברהם מיכאלי: זה לא אותה ברית המועצות מלפני עשר וחמש עשרה שנה.
אברהם מיכאלי: יחד עם זאת אני כן חושב שחייב להיות גוף כמוכם שם כי אחרת כל אחד שמושך לאינטרסים שלו עדיין זה לא אינטרסים של מדינת ישראל.
אברהם מיכאלי: עדיין זה אינטרס של אותם גופים.
אביגדור ליברמן: עזרה ראשונה, בלי קמח אין תורה.
אברהם מיכאלי: לכן אנחנו פה יושבים היום.
אברהם מיכאלי: יושבים פה היום כדי לקבל מאיתנו את העזרה שניתן לקבל.
רונן רפאל: אדוני היושב ראש אם אפשר, פשוט הייתי באמצע כשזה נפתח לדיון קצר ועוד לא הגעתי לאותו פרט שחבר כנסת ביילין ציין.
רונן רפאל: אני חושב שהשאלה הבסיסית לפני נתיב היא האם מדינת ישראל צריכה להיות שם ואני חושב שמדינת ישראל צריכה להיות שם בדרך כלשהי ואני חושב שנתיב מייצגת את זה וכאן בזמן הזה, הרבה יותר אפילו מקודם, ומתקופות לאחרונה.
מיכאל נודלמן: פה החברים אומרים, אין ספק שצריך להיות שם אבל באיזו צורה.
מיכאל נודלמן: בצורה שהיה בשנת תשעים או שמשהו השתנה.
מיכאל נודלמן: אתם גם צריכים להשתנות.
רונן רפאל: אנחנו משתנים.
רונן רפאל: וציינתי קודם בשנה וחצי האחרונות אנחנו בתהליך שבוחן יותר ומתקשר יותר לקהל היעד.
רונן רפאל: זה אתגרים אחרים.
רונן רפאל: להתקשר לסטודנט יהודי במוסקבה ולעניין אותו לעשות עלייה זה לא מספיק להגיד לו, הנה המטוס פה ובוא תעשה עלייה.
רונן רפאל: צריך להגיע אליו בדרכים אחרות.
רונן רפאל: היום מושגים כמו הגירה הרבה יותר מעניינים שם.
רונן רפאל: וגרמניה היא אטרקציה וגם ארצות הברית וקנדה.
רונן רפאל: יש כל מיני דרכים.
רונן רפאל: קהלי היעד הבסיסיים שלנו זה הנוער, זה הסטודנטים וזה המשפחות הצעירות.
רונן רפאל: שני התחומים המרכזיים זה על בסיס קבוצות תגלית שזה על מימון שגם ממשלת ישראל מעורבת בו ועל בסיסן אנחנו מעבים וממשיכים את ההתקשרות איתם, ומשפחות צעירות שאותם אנחנו מעודדים לקשר הזה, והתכלית היא ליצור קהילות קטנות שאיתם אנחנו רצים וממשיכים קדימה.
רונן רפאל: את הנושא של "נפש בנפש" אנחנו גם מכירים.
רונן רפאל: היינו, ביקרנו, אנחנו מכירים את הקונספט.
רונן רפאל: הצגנו בישיבת הממשלה לפני שבועיים את הנושא שגם נידון פה בפגישה הבאה של המצב שם.
רונן רפאל: בראייה שלנו ככל שאנחנו מעמיקים ומבינים את קהל היעד אנחנו מבינים עוד יותר את הצורך של דלת לדלת.
רונן רפאל: מדלת שם בחבר העמים לדלת כאן בבית במדינת ישראל.
רונן רפאל: על זה צריך לקחת יותר אחריות.
רונן רפאל: זה לא במנדט שלנו כל התהליך הזה.
רונן רפאל: ובעיקר מתואם על ידי ארגונים אחרים וגופים אחרים אבל שם טמון הרבה מהמפתח וציינת את זה בעצמך כקונספט שהולך במקום אחר.
רונן רפאל: האם זה יכול ללכת במוסקבה?
רונן רפאל: ברוסיה?
רונן רפאל: אישית אני חושב שכן.
רונן רפאל: אבל אנחנו עוד לא שם בגלל המנדט המוגבל שלנו לעשות את זה.
רונן רפאל: תודה.
נעמי בן עמי: רק לחדד דבר אחד.
נעמי בן עמי: קודם כל אתה צודק מאוד.
נעמי בן עמי: כשמדובר על הלשמר את הקהילות, לא מדובר על לבנות קהילות שם.
נעמי בן עמי: פה שמנו דגש על הנושא של התכנים הציונים.
נעמי בן עמי: בעצם אנחנו מדברים על הידוק הזיקה למדינת ישראל בלבד.
נעמי בן עמי: אנחנו לא מדברים על בנית קהילות במקום.
יוסי ביילין: אבל מישהו אחר עושה את זה.
יוסי ביילין: זה לא שאנחנו עושים.
נעמי בן עמי: זה ברור.
נעמי בן עמי: זאת אומרת שלא ישמע לרגע שאנחנו מצטרפים פה למאמץ ומפסיקים לטפל ביעוד המרכזי שהוא עליה.
נעמי בן עמי: זה דבר אחד.
נעמי בן עמי: ודבר שני, במסגרת הרה ארגון שאנחנו עשינו למדנו הרבה דברים ובעצם גילינו גם במסגרת הוועדה הבין-משרדית שהיתה שנה שעברה שעם כל המאמצים המשותפים של כל הגופים שפועלים בשטח בין 25% ל-30% בעצם הגופים היהודים לא הציונים מצליחים לגעת באוכלוסיית היעד שאנחנו מדברים עליה, אם זה חב"ד או ג'וינט, זה הרבה יותר פשוט משום שמדובר על חגים, מדובר על מצות, מדובר על דברים כאלה.
נעמי בן עמי: כאשר מדובר על נגיעה ישראלית ציונית אנחנו מדברים על כ-15% אולי 20% זה הכול.
אברהם מיכאלי: יש בעצם רתיעה.
נעמי בן עמי: לא הצלחנו עד כה להגיע אליהם וזה מה שהביא אותנו עכשיו לחשיבה חדשה בעצם.
נעמי בן עמי: אני מתייחסת ספציפית לשאלה שלך מה השתנה.
נעמי בן עמי: בהחלט השתנה.
אברהם מיכאלי: יוסי אני חושב גם, יש איזה עצמאות היום בברית המועצות לשעבר.
אברהם מיכאלי: פעם בתקופה הקומוניסטית הם ראו את הזיקה כמדינה לישראל כקשר של שאיפה, היום הם מרגישים כבר כל כך עצמאים הם לא רוצים שמדינת ישראל תתערב ותאמר להם איך לחיות שם.
אברהם מיכאלי: טוב להם שם.
אברהם מיכאלי: לפחות לחלק גדול מהקהילות.
אברהם מיכאלי: מי שרוצה לעלות עולה מסיבות כאלה ואחרות, אבל מי שנשאר שם אומר, תן לנו לחיות את חיי הקהילה כפי שאנחנו מכירים אותם.
נעמי בן עמי: לכן אנחנו צריכים לאתגר אותם.
דוד שורק: אני מיוצאי אגוד ברית המועצות, באר שבע והנגב.
דוד שורק: לשעבר הייתי שליח מטעם נתיב בברית המועצות 8 פעמים.
דוד שורק: אני רוצה להפנות תשומת לב של נתיב לנושא שהולך וגובר של ירידה של אינטליגנציה מישראל לברית המועצות.
דוד שורק: אני לא מחדש.
דוד שורק: הירידה הזאת קשורה בפעילות ישירה של גופים רשמיים של ברית המועצות בישראל.
חנן אחיטוב: של רוסיה אתה מתכוון.
דוד שורק: אני אתן דוגמה אישית.
דוד שורק: לפני 27 שנים מטעם נתיב ניהלתי ביתן ישראלי ביריד ספרים במוסקבה.
דוד שורק: זה היה בשנת 81.
דוד שורק: השומר ראש שלי האישי היה קצין בכיר בק.ג.ב שידע עברית יותר טוב מאיתנו והוא כיום עומד בראש מערכת הסברתית וחינוכית פה במדינת ישראל כאשר התפקיד העיקרי שלו להשפיע על האינטליגנציה מרוסיה לחזור לרוסיה.
מיכאל נודלמן: יש אצלנו גם מרכזי תרבות באוקראינה, ברוסיה.
מיכאל נודלמן: עושים אותה עבודה.
דוד שורק: זה סימטריה.
דוד שורק: אני חושב שנתיב בנוסף לפעילות הברוכה שנעשית שמה צריכה להוסיף פן נוסף של מניעת ירידה של אנשים שרוצים לחזור לשם.
דוד שורק: רשמית הסוכנות צריכה לעשות את זה ואני בדעה שנתיב צריך לעשות את זה.
דוד שורק: זה כיוון נוסף שאולי חשבו על כך אולי לא, אני מעלה את זה כמחשבה.
דוד שורק: וממך מר נודלמן הייתי מבקש אם אפשר, רוב האנשים שיושבים פה הם לא חברי הוועדה.
דוד שורק: אנחנו לא מכירים את כולם.
דוד שורק: אולי אתה תציג כל אחד מאיתנו, את מי אנחנו מייצגים.
אלכס מילר: תודה אדוני היושב ראש, רק להתייחס לכמה דברים.
אלכס מילר: אם אנחנו מסתכלים על התמונה הכללית ומה שמתרחש בשנים האחרונות והירידה של יוצאי ברית המועצות חזרה למדינות ברית המועצות אני לא חושב שזה עניין של נתיב.
אלכס מילר: זה יותר עניין שלנו של מדינת ישראל.
אלכס מילר: כמובן, כשמסתכלים על מדינות כמו רוסיה, אוקראינה, מה שמתרחש שם, וההזדמנויות הכלכליות האדירות שמקבלים שם האנשים עם הרעיונות שמביאים לשם הישראלים המצליחים, זה יותר עניין שלנו בעצם איך אנחנו מסתכלים על האנשים שיורדים מפה ולמה הם יורדים מפה.
אלכס מילר: האם יש לנו בעיה של יזמות, יש לנו בעיות כאלה ואחרות.
אלכס מילר: וזה התפקיד של משרדים אחרים לזהות את הבעיות האלו ולראות איך מטפלים בהם.
אלכס מילר: כשדובר מקודם על הנושא של החינוך והשקעה בלימודים מטעם ישראל ולימודים ישראלים בכובע שלנו, זה חשוב.
אלכס מילר: היום אני מסתכל על משרד הקליטה שבונה תוכניות נגיד לרופאים.
אלכס מילר: רוצים להביא לארץ רופאים כי בעוד כמה שנים האנשים שהגיעו בעלייה מזדקנים יוצאים לפנסיה, בתי ספר של רפואה בארץ לא מצליחים להוציא כמות מספקת של רופאים ואז אנחנו בבעיה מאוד רצינית בנושא של הרפואה.
אלכס מילר: ואז בונים תוכניות, משרד הקליטה, תגיעו לארץ, יש לנו אפשרויות לקלוט אתכם בתנאים הרבה יותר טובים מאשר שאר העולים.
אלכס מילר: אם המדינה היתה בונה חינוך שמחדיר לאותם ילדים את הנושא של ישראליות אולי בסופו של דבר כן היינו מגיעים אחרי שהם מסיימים את הלימודים האקדמיים שלהם שהם היו מכירים את ישראל הרבה יותר מקרוב והם היו מגיעים לכאן בצורה הרבה יותר קלה.
אלכס מילר: הרופאים והמהנדסים נמצאים במעמד הרבה יותר גבוה מאשר פעם וקשה מאוד להביא אותם לארץ.
אלכס מילר: אם יש אפשרות להשקיע בחינוך ויותר להדגיש את הנושא של ישראל מאשר שמירת אותן קהילות במדינות האלו, זה חיוני וזו הדרך.
אלכס מילר: כי צריך להסתכל לטווח ארוך.
אלכס מילר: צריך לבנות תוכניות חדשות.
אלכס מילר: קשה מאוד להתנהל בצורה שבה התנהלו בשנות התשעים.
אלכס מילר: זה כבר לא אותה עלייה.
אלכס מילר: רוב האנשים שנמצאים שם נמצאים במעמד שונה לחלוטין וכמובן כשהם מגיעים לבתי ספר רוצים שהם יישארו שם באותן מדינות, ומשכנעים אותם, קשה מאוד לגוף ממשלתי כמו נתיב לשכנע אותם לעלות כשהוא בתחרות עם אותם גופים בתוך המדינות.
אלכס מילר: צריך לשנות את האסטרטגיה.
אלכס מילר: לנתיב יש מספיק כוח ורצון לעשות את זה.
אלכס מילר: העבודה שהם עושים במדינות השונות היא מדהימה.
אלכס מילר: וכמובן ברכות על מה שבניתם בשנים האחרונות.
אלכס מילר: ממשלת ישראל חייבת לחשוב איך היא נותנת את הגב לגוף הזה.
אלכס מילר: בסופו של דבר הכל מתקזז לכסף.
אלכס מילר: אם יש כסף אז הפעילות היא הרבה יותר רחבה והרבה יותר יעילה.
אלכס מילר: אני לא חושב שדווקא הגוף הזה צריך להתקיים בצורה של לשרוד.
אלכס מילר: צריך להשקיע.
אלכס מילר: בשבוע שעבר הייתי במוסקבה.
אלכס מילר: ישבתי שם עם החברים שלי.
אלכס מילר: מדברים שם על סכומים שבשנתיים לא מקבלים כאן מה שמקבלים שם בחודש.
יוסי ביילין: באיזה תחומים?
אלכס מילר: נדל"ן.
אלכס מילר: עסקים.
אלכס מילר: היי טק.
אלכס מילר: מהנדסים.
אלכס מילר: כשאתה מגיע למהנדס תוכנה או אלקטרוניקה שיושב בחברה ומקבל משכורת גבוהה, תבוא תשכנע אותו לבוא לפה ויגיש קורות חיים למשרה שיש בה עוד 1500 מועמדים.
אלכס מילר: איך תתמודד עם הדבר הזה.
אלכס מילר: מי שרוצה לחזור יחזור.
אלכס מילר: זה שאנחנו שומעים שאמריקאי שמע על התוכנית של משרד הקליטה לחזור לארץ והוא פתאום קופץ על העגלה הזאת וחוזר לארץ, הכל טוב ויפה אבל מדובר על התוכניות ועל התקציבים.
יוסי ביילין: איזה שר קליטה אתה מתכוון הקודם או החדש?
אלכס מילר: התקציב הוא שנתי אז בסופו של דבר גם אם שר הקליטה הוא חדש הוא עדיין צריך להתמודד עם הדברים שנקבעו לשר הקודם.
אלכס כץ: אנחנו באמת קיבלנו תמונה וסקירה גם בעבר תחילת שנות התשעים והיום המצב בחבר העמים, ואני מבקש להתקדם ולתת המלצות ופתרונות נקודתיים.
אלכס כץ: הנחת יסוד ראשונה, ישנם שני ארגונים יהודים ציונים ישראלים בלבד במדינות חבר העמים.
אלכס כץ: יכולים להתווכח אבל עובדתית זה נתיב והסוכנות היהודית.
אלכס כץ: האתגרים הם יותר קשים מהאתגרים של שנות התשעים והסיבות לכך הציגו אותם חברי הכנסת והאנשים שהיו בשטח.
אלכס כץ: אנחנו מתמודדים לא בתחרות בין הארגונים, זה לא קיים, אנחנו בשלים יותר ואני אפרט.
אלכס כץ: בשטח כל הנתונים והסקירות שנתנו, קרי, גם הקהילות היהודיות, גם המצב הכלכלי, הם בעצם הבעיה הקיומית לעלייה ויתרה מזאת, ההתבוללות.
אלכס כץ: לכך יש לנו למדינת ישראל ולסוכנות שהיא חלק בלתי נפרד, שלושה אתגרים קיומיים ואסטרטגים.
אלכס כץ: (1) עלייה למדינת ישראל (2) חינוך יהודי ציוני והעמקת הזיקה למדינת ישראל (3) הטמעת זהות יהודית.
אלכס כץ: אני חושב שאין פה אחד שלא מסכים עם הנחות היסוד האלה.
יוסי ביילין: אבל לא עם סדר הקדימויות.
אלכס כץ: אני לא נכנס לסדר הקדימויות אבל שלושת העקרונות יש הסכמה פה.
אלכס כץ: אני מוכן להתחיל עם הטמעת זהות יהודית.
אלכס כץ: ואני מסכים עם כבודו מסיבה אחת פשוטה.
אלכס כץ: אוכלוסייה ששבעים שנה לא נחשפה היא לא יודעת מה זה יום כיפור.
אלכס כץ: אז התהליך אני מסכים, הטמעת זהות יהודית, חינוך יהודי ציוני והתחנה הסופית.
אלכס כץ: הגופים של נתיב והסוכנות היהודית בלעדיים שיש להם פלטפורמה ופרישה בכל האזור הזה.
אלכס כץ: אין אף ישות ישראלית, גם לא משרד החוץ, שיושבת במזרח בחברוס ובצפון בקרינגראד.
קולט אביטל: אתה מרשה לי להפסיק אותך בשאלה.
קולט אביטל: יכול מאוד להיות שאתם שני הגופים הישראלים הציונים היחידים שפרושים.
קולט אביטל: הבעיה היא גם תחרות עם גופים כמו לובביץ, כמו בתי ספר.
קולט אביטל: השאלה היא איך אנחנו, כיוון שאין לנו בלעדיות, וכיוון שבסך הכול הכסף הגדול הוא שם, והנהירה של הילדים היא לכספים האלה איך אנחנו ברמה הלאומית מתמודדים עם זה.
קולט אביטל: תתייחס.
אלכס כץ: אני אתייחס בד' אמותיי.
אלכס כץ: אני לא יכול לתת תשובה כללית.
אלכס כץ: ולראייה בשנה האחרונה שיתוף הפעולה בין שני הגופים האלה כפי שאמרתי הוא לא קיומי, הוא חיוני רק בשתי רמות.
אלכס כץ: (1) קמח.
אלכס כץ: כבוד חבר הכנסת איווט ליברמן דיבר על הקמח.
אלכס כץ: משאבים מבחינת תקציבים משני הארגונים היום לא גדולים הם בעצם יכולים להיות בשלב ראשון על מנת לחסוך ולהתייעל.
אלכס כץ: הצגנו את זה בישי בת ממשלה.
אלכס כץ: (2) מסר משותף לקהילה.
אלכס כץ: כבוד חבר הכנסת ליברמן אמר שאנחנו בשוליים לפחות במוסקבה וברוסיה.
אלכס כץ: אני לא יודע מה זה שוליים.
אלכס כץ: מעמדנו הוא לא מוביל.
אלכס כץ: שני הארגונים האלה מסוגלים לעשות את זה כי בכול אופן הפרישה על הגלובוס עם הקהילות היהודיות וחבר הכנסת ביילין מכיר את זה לא פחות טוב ממני ואולי יותר, ניתן לעגן משאבים בין יצירת מסר אחד בין היהודי שיושב בלונדון, פריס וניו יורק, ובין אותו אוליגרך שיושב ברוסיה.
אלכס כץ: זה עניין של עבודה וגם להשכיל לעשות את זה ביחד.
אלכס כץ: (3) לבוא ולדבר בקול אחד.
אלכס כץ: לעניינך גברתי.
אלכס כץ: אנחנו מדברים בקול אחד היום.
אלכס כץ: אני בא ואומר שעדיין יש כברת דרך מבחינת שיתוף הפעולה.
אלכס כץ: בכל אופן אחד זה גוף ממלכתי ואחד זה גוף יהודי.
אלכס כץ: עושים פה אבחנה.
אלכס כץ: אנחנו עדיין לא שמה, אנחנו בתחילת הדרך.
אלכס כץ: לגבי החינוך היהודי ובתי הספר, יש לנו תחרות שלא קל לנו להתמודד איתה.
אלכס כץ: פרויקט חפציבה שדובר עליו אנחנו היום מעלים את השאלה מחדש אם הפרויקט הזה הוא המענה הנכון לאותם משימות אסטרטגיות.
יוסי ביילין: אתה יכול להגיד מילה על חפציבה.
יוסי ביילין: אולי כולם יודעים ואני לא.
אלכס כץ: פרויקט חפציבה בעצם התחיל משיתוף פעולה של משרד החינוך עם נתיב ואנחנו המשכנו אותו.
יוסי ביילין: מתי?
אלכס כץ: בתחילת שנות התשעים.
אלכס כץ: ובאמת נתיב שמה את אבן הפינה ואת התשתית הראשונה.
אלכס כץ: בגלל בעיות תקציב הסוכנות היהודית לקחה את זה יותר מאוחר.
אלכס כץ: מדובר בעצם בבתי ספר יהודים שחלקם מאוישים על ידי מורים מהארץ ישראלים שמקנים מורשת יהודית וישראל.
נעמי בן עמי: קודם כל לא רק בתי ספר יהודים.
נעמי בן עמי: מדובר לפעמים על בתי ספר לא יהודיים שבונים שם חטיבה עם תכנים יהודים.
אלכס כץ: ומשרד החינוך בישיבת הממשלה העלה את השאלה של בעיות תקציב וכולי.
אברהם מיכאלי: יוסי רוצים כל הזמן לקצץ בזה גם.
אברהם מיכאלי: לצערנו.
אברהם מיכאלי: ניסו לקצץ שנה שעברה.
אברהם מיכאלי: נלחמנו פה בשביל לשנות את זה.
אלכס כץ: ומילה אחרונה ואני מסיים.
אלכס כץ: הרלוונטיות של נתיב היא לא השאלה.
אלכס כץ: היא קיומית.
אלכס כץ: כי באותם נושאים שהעליתי אותם, אני לא פורש פה את החלוקה, היא לא רלוונטית, של הזיקה, חינוך ועלייה, אנחנו, אני מדבר בתור סוכנות, לא יכולים לעשות את זה לבד.
אלכס כץ: ולכן אני בא ואומר, כן, לא יכולים לעשות את זה לבד.
אלכס כץ: ולא רוצים וזה לא נכון.
אלכס כץ: אבל שני הגופים קשורים כמו עקב ואגודל, ועדיין יש מה לעשות בתחום הזה.
מיכאל נודלמן: אנחנו כל הזמן ממשיכים לדבר על נושאים אידיאולוגיים.
מיכאל נודלמן: זה היה בסדר בשנת 90, 91, 92.
מיכאל נודלמן: עכשיו כשהחנויות שופעות שם האידיאולוגיה לא כל כך עובדת.
מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים קצת לשנות את התפישה.
מיכאל נודלמן: מה שאמר פה איווט ליברמן.
מיכאל נודלמן: הוא דיבר על בתי ספר יוקרתיים כי יש הרבה אוליגרכים באוקראינה, ברוסיה והם רוצים חינוך טוב לילדים שלהם.
מיכאל נודלמן: יש לו רעיון.
מיכאל נודלמן: זה רעיון טוב אולי.
מיכאל נודלמן: הביצוע זה הבעיה.
מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים להזיז את האוליגרכים לפה.
מיכאל נודלמן: לא רק אוליגרכים, אנשים מבוססים.
מיכאל נודלמן: זה אומר שאנחנו לא עובדים אחד עם השני.
מיכאל נודלמן: בוועדת עלייה וקליטה יש חוק, אנחנו צריכים לדון על החוק.
מיכאל נודלמן: זה חוק לא כל כך פשוט, חוק שכל בן אדם שיש לו עסק בחו"ל, באוקראינה, ברוסיה, בארצות הברית, הוא מגיע לישראל, קונה בית ועשר שנים הוא לא משלם מיסים לא שם ולא פה.
דנה גורדון: זה תיקון לפקודת מס הכנסה.
קולט אביטל: מי יסכים לזה?
דנה גורדון: זו יוזמה ממשלתית.
מיכאל נודלמן: זו יוזמה ממשלתית.
מיכאל נודלמן: זה לא חוק פרטי.
קולט אביטל: אתה מדבר נניח שאדם פתח עסק פה.
מיכאל נודלמן: שום עסק.
מיכאל נודלמן: קנה בית והמשפחה פה, העסק שם.
מיכאל נודלמן: יש אמנות בין פה לשם.
יוסי ביילין: זה כפל מיסים.
יוסי ביילין: הוא אזרח ישראל, הוא אמור לשלם מיסים בישראל והוא אכן לא משלם מיסים באמריקה אבל כאן הוא לא משלם עשר שנים, זה עניין שלנו.
מיכאל נודלמן: למה אני מזכיר את זה?
מיכאל נודלמן: היו הרבה שאלות והרבה עניינים אבל היה לחץ להעביר את החוק מהר כי עומד שם תור של אנשים שרוצים לעלות לארץ ובתנאים כאלה.
מיכאל נודלמן: וזה לא הכול.
מיכאל נודלמן: בן אדם יושב פה או שם, הוא יכול לקנות עסק חדש שם ולא משלם מיסים.
יוסי ביילין: אם זה יביא יהודים אני בעד.
מיכאל נודלמן: אנחנו מבקשים מנתיב, מהסוכנות שיביאו לפה אנשים אבל אין להם יכולת.
מיכאל נודלמן: פה צריך שהכלכלה תעבוד כראוי.
מיכאל נודלמן: אם הכלכלה תעבוד כפי שצריך תהיה עוד תוספת.
מיכאל נודלמן: כי המצב הכלכלי ברוסיה ובאוקראינה טוב עכשיו וקשה לעבוד.
מיכאל נודלמן: מרכזי התרבות שם, אני לא בטוח שהם יכולים לייצר אותה פונקציה שהיתה בשנת 89 ו-90.
מיכאל נודלמן: אבל אנחנו צריכים להגיע דרך בתי הספר.
מיכאל נודלמן: ואיווט ליברמן שרוסים יכולים לממן בתי ספר יוקרתיים.
מיכאל נודלמן: אפשר להשפיע ולעשות עבודה טובה.
מיכאל נודלמן: זה אני אומר כי כל פעם אנחנו אומרים אותו דבר.
מיכאל נודלמן: אנחנו מדברים על החשיבות של התעמולה, על חינוך, חוץ מחינוך יש גם כלכלה והמצב הסוציו-כלכלי משופר במדינות האלה.
מיכאל נודלמן: צריכים לחשוב מחדש איזה פעולות לפתח כדי שהעבודה שלנו תהיה יותר אפקטיבית.
מיכאל נודלמן: ופה היו כמה רעיונות.
מיכאל נודלמן: אני לא יודע מה אתם חושבים על הרעיונות האלה.
מיכאל נודלמן: הצורה של עבודה שהיתה קודם ב-90 וב-91 לא תתפוס עכשיו.
מיכאל נודלמן: כי אלה אנשים אחרים, אנשים חופשיים, אנשים שחיים במדינה ליברלית.
מיכאל נודלמן: בכלים ישנים אי אפשר להשיג מאומה.
מיכאל נודלמן: מה שראיתי ב"נפש בנפש" ראיתי אנשים שעובדים בצורה חדשה.
מיכאל נודלמן: שם יש תור של 4000 משפחות.
מיכאל נודלמן: מעניינים אנשים, יש שאלות, מתכתבים.
אריק קפלן: שתי הערות.
אריק קפלן: אנחנו עובדים עם נתיב במיוחד עם ד"ר מלה תבורי בנושא אנטישמיות.
אריק קפלן: לדוגמה עכשיו היה לנו ביקור ממולדובה שנתיב הביאו ובפעילות משותפת נכשיר מורים לא יהודים שילמדו אוכלוסייה מקומית במולדובה על נושא היהדות, מניעת אנטישמיות וכדומה.
יוסי ביילין: למה?
יוסי ביילין: כי יש מחסור במורים יהודים או כי זה חלק חינוכי?
אריק קפלן: חלק חינוכי.
אריק קפלן: מורים מקומיים מולדובים ישתלמו ב"יד ושם" כדי לחזור ללמד מקומיים במולדובה.
אריק קפלן: וזו פעילות משותפת שלנו עם נתיב.
אריק קפלן: דבר נוסף לגבי "תגלית" שהוזכרה קודם, כולם מסכימים שזה אולי פרויקט הדגל של מדינת ישראל היום להביא צעירים לארץ ולהכיר את מדינת ישראל.
אריק קפלן: עד סוף המחזור של 2008 יהיו משהו כמו 20 אלף בוגרי "תגלית" ממדינות חבר העמים לשעבר.
אריק קפלן: בניגוד לכול מדינות העולם שיש השתתפות מקומית של הקהילות היהודיות בחבר העמים אין כמעט השתתפות מקומית.
יוסי ביילין: ההשתתפות היא מינימלית של הפדרציות.
יוסי ביילין: זו בושה וחרפה.
אריק קפלן: אבל עדיין לחבר העמים יש החלטה שמהקהילות היהודיות כמעט לא נלקחת שום השתתפות ולמרות זאת עד סוף השנה יהיו 20 אלף בוגרי "תגלית".