GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דפני מושיוב: החיבור הזה הוא מאוד משמעותי ויקל עליהם בעתיד וכמו שציין ראש המועצה זה עוד יותר בחברה דתית וקשה לאנשים האלה.
דפני מושיוב: יש כאן שני תהליכי גיור.
דפני מושיוב: אחד על ידי זרם ספרדי ואחד על ידי זרם אשכנזי.
דפני מושיוב: זה יוצר קושי עצום בקהילה.
דפני מושיוב: אנחנו ביקשנו למפות והקצנו לזה משאבים כדי למפות גם את הצרכים, גם את הכוחות והאשה שאמונה על תהליך המיפוי פשוט סירבה.
דפני מושיוב: זה נתקע.
דפני מושיוב: ולא התקדמנו בנושא הזה כי אין שיח בין המנהיגות הרבנית וצריך להעביר מסר אחר.
דפני מושיוב: שם היתה חתונה שהתבטלה.
דפני מושיוב: כל אחד מבני הזוג היה מזרם שגוייר בצורה אחרת.
אליהו בירנבויים: זה לא קשור לגיור.
אליהו בירנבויים: זה קשור למה שקורה אחרי זה, מה הם בוחרים.
דפני מושיוב: אנחנו אל אמונים על הנושא הזה אבל אנחנו לא יכולים להמשיך ולטפל באנשים כאשר אותו מטפל נחשב שהוא מזרם אחר.
דפני מושיוב: זה קושי עצום.
דפני מושיוב: המסר הוא לא מסר שלנו.
דפני מושיוב: הוא מסר של המנהיגות הדתית שצריכה להעביר אותו באמת, כי אחר כך משפיע במערכות גני הילדים וכיוצא בזה.
דפני מושיוב: וזו בעיה מאוד גדולה.
דפני מושיוב: אנחנו תגברנו כתוצאה ממה שאתה מציין, שהצפיפות בבתים היא גדולה, יחד עם מערכת הרווחה העבירה תקציבים ויש לנו מפקח מחוזי כמו במשרד החינוך שהם מאוד נחושים ומנסים לסייע בכל דרך ליצור מועדוניות שמאפשרות גם משחק, גם לימוד ובילוי שעות אחר הצהריים עבור אותם ילדים כתוצאה מהצפיפות הקיימת.
דפני מושיוב: אז כל מה שניתן מחוץ לבית ומקל על הילדים זה נעשה.
דפני מושיוב: לגבי הבעיות.
דפני מושיוב: יש גם בעיות של אלימות.
דפני מושיוב: אני פונה אל המערכת שתעזרו לנו כדי שנעבוד יד ויד וננסה למצוא דרכים להקל על אנשים כי זה לא התחיל פה בארץ כי בעיות מהסוג הזה התחילו כבר בארץ המוצא.
דפני מושיוב: פרופ' שוהמי שמומחית בתחום הלשון הביאה דוגמאות ממחקרים מכל העולם שלימוד השפה העברית לוקח בממוצע למהגרים עד 11 שנים.
דפני מושיוב: חצי שנה זה לא מספיק.
דפני מושיוב: בדרך כלל זה לוקח יותר זמן.
דפני מושיוב: צריך לחשוב איך לומדים את השפה לא רק במסגרת אולפנים אלא גם במסגרות אחרות אבל זו הערה צדדית.
מיכאל נודלמן: אבל בארץ מקובל שלומדים באולפן חצי שנה.
דפני מושיוב: לא רק אולפן.
דפני מושיוב: יש עוד דרכים ללמוד.
מיכאל נודלמן: אם בן אדם לא למד את שפת אמו, קשה לו ללמוד שפה זרה.
מיכאל נודלמן: אני רק מבקש מהוועדה, יש נציג שלהם שם, צריך לעזור לאנשים האלה.
מיכאל נודלמן: אני מקווה שהמצב שם ישתנה אבל עכשיו המצב קשה מאוד.
מיכאל נודלמן: אתם פתחתם שם מועדון שילדים יכולים להתעסק שם, להכין שיעורי בית.
מיכאל נודלמן: אני מבקש שלא תסגרו אותו.
מזור בהיינה: אדוני היושב ראש, אין לי הרבה מושג בעלייה הזאת אבל מתוך השיחות פה מבינים במה מדובר.
מזור בהיינה: העלו פה נקודות מאוד חשובות.
מזור בהיינה: גם היושב ראש העלה פה את השאלה שלוש משפחות בדירה אחת.
מזור בהיינה: אם אני מבין את הדברים כפשוטם נראה לי שזה ליקוי בדברים מאוד אלמנטריים.
מיכאל נודלמן: אבל זה קרה לא בגלל שאין ברירה.
מיכאל נודלמן: יש ברירה.
מזור בהיינה: חשוב לתת את הדעת על זה.
מזור בהיינה: זה דבר מאוד בסיסי.
מזור בהיינה: משרד הקליטה והסוכנות צריכים לקחת את העניינים בידיים.
מזור בהיינה: הראשית מוכיח על האחרית.
מזור בהיינה: הגברת מהרווחה הדגישה את העניין של הגיור.
מזור בהיינה: מי שאמון בענייני הגיור זה בית הדין הרבני בלבד.
מזור בהיינה: הוא אמור לתת את האישור.
מזור בהיינה: ברגע שהדבר הזה יהיה בידי כל מיני זרמים זו תהיה בעיה מאוד קשה.
מזור בהיינה: אסור שהדבר הזה יפריע.
מזור בהיינה: בית הדין הרבני יש רק אחד.
מזור בהיינה: אני לא חושב שאתם צריכים לערב את המשרד שלכם בענייני הגיור.
מזור בהיינה: לדעתי תעשו הפרדה בעניין הזה, עניינים סוציאלים והרווחה, וענייני דת, צריך לטפל בהם באופן נפרד.
מזור בהיינה: תודה.
מיכאל נודלמן: חברים, יש 15 משפחות שלא עברו אולפן.
מיכאל נודלמן: אתם יכולים להקים אולפן שם?
חנוך צמיר: לפי דעתי הם כן עברו אולפן.
חנוך צמיר: אולי הם צריכים תוספת.
חנוך צמיר: הם עברו אולפן במקום שהם היו קודם לכן והבקשה לארגן אולפן נוסף אנחנו נבדוק את זה עם משרד החינוך במטרה לעשות את זה.
אברהם מיכאלי: אני הבנתי שהיום המועצה מממנת.
חנוך צמיר: צריכים למצוא פתרון לשאלת העברית אבל אמרתי לדעתי זו לא השאלה העיקרית כרגע בקריית ארבע.
מיכאל נודלמן: אני מבין שזו לא השאלה העיקרית אבל בינתיים צריך לעזור להם.
צבי קצובר: אני רוצה לחדד.
צבי קצובר: אולפן בבוקר אף אחד לא נרשם.
צבי קצובר: משרד החינוך הציע אולפן בוקר אף אחד לא הגיע.
צבי קצובר: לערב נרשמו מאה בני מנשה.
חנוך צמיר: אנחנו נפנה לאגף להשכלת מבוגרים, משרד החינוך, ננסה למצוא דרך לזה.
ישראל חג'בי: לגבי מה שמשרד החינוך נותן.
ישראל חג'בי: באמת היתה פריצת דרך אבל זה בהחלט לא מספיק.
ישראל חג'בי: 5 שעות לגנים זה לא מספיק ו-6 שעות לבתי הספר זה גם לא מספיק.
ישראל חג'בי: אז צריך להגדיל את מספר השעות.
מיכאל נודלמן: אנחנו בעד.
מיכאל נודלמן: עדייה היתה אצלכם.
מיכאל נודלמן: היא ענתה לכם שאין אפשרות.
מיכאל נודלמן: הם מאפשרים כל מיני תוכניות חדשות.
מיכאל נודלמן: הכשרות אין.
מיכאל נודלמן: חברי הכנסת בעד אבל יש הגבלה בתקציב.
חנוך אביצדק: אני מנהל מחלקת הודו וקליטת עלייה ב"שבי ישראל".
חנוך אביצדק: חשוב לעשות סדר בדברים.
חנוך אביצדק: הנושא של העליות הוותיקות ברור.
חנוך אביצדק: היו למעשה שתי עליות בשנים האחרונות.
חנוך אביצדק: עלייה אחת ממיזורם ואחת ממניפור.
חנוך אביצדק: העלייה ממיזורם מתוכה הגיעה קבוצה גדולה של 15 משפחות לקריית ארבע.
חנוך אביצדק: הנקודה הזו חייבת להיות ברורה דווקא בגלל דבריו של חבר הכנסת מולה שללא שום קשר לתפיסה פוליטית כל היושבים כאן חושבים שזה לא טוב לבני מנשה להגיע לקריית ארבע או לישובים ביש"ע, ללא שום קשר לעניין פוליטי וכל היושבים כאן סביב השולחן עושים כל מה שביכולתם לשנות את המגמה הזאת.
חנוך אביצדק: בני מנשה הגיעו לקריית ארבע משתי סיבות.
חנוך אביצדק: ראשית, שזה על יד מערת המכפלה, ושנית כי קריית ארבע פתחה את שעריה ברוחב לב והיא עושה את זה עד היום.
חנוך אביצדק: אבל מבחינת מגמות כולנו מבינים כולל בני מנשה שקצת יותר רואים את התמונה לעומק שהמגמה הזאת לא טובה ולא חיובית.
חנוך אביצדק: מתוך הקבוצה שהגיעה ממיזורם בסוף 2006 מתוך כ-50 משפחות רק כ-15 משפחות הגיעו לקריית ארבע.
חנוך אביצדק: זה לא במקרה.
חנוך אביצדק: זה בגלל עבודת הסברה מאוד אינטנסיבית.
חנוך אביצדק: מהקבוצה האחרונה שנקלטה בפרדס חנה וכיום כמו שחנוך הסביר בכרמיאל ומעלות 3 משפחות בלבד הגיעו לקריית ארבע שהן ברובן אלמנות וחד הוריות.
חנוך אביצדק: התאחדו משפחות ותיקות שלהן.
חנוך אביצדק: זאת אומרת המגמה הזאת החיובית היא נושאת פירות אבל זו ריצה למרחקים ארוכים.
חנוך אביצדק: יש צורך באמת לטפל בצורה מאוד אינטנסיבית עם הקצבות חדשות ומיוחדות וממוקדות בקהילה הוותיקה הזו.
חנוך אביצדק: ואין לנו ספק שבטיפול הנכון עם המשאבים הנכונים יהיה אפשר לפתור את הבעיות האלה.
חנוך אביצדק: לגבי המשפחות האלה שגרות 3 משפחות בדירה, אני משער שחלק מהן חד הוריות.
חנוך אביצדק: זה לא משנה.
חנוך אביצדק: זו תמונה עגומה.
חנוך אביצדק: זה מצב חמור אם זה כך.
חנוך אביצדק: צריך לראות איך לעזור לאלה שכבר בקרייה לפתור את הבעיה הזאת.
חנוך אביצדק: זה גם עניין תרבותי.
חנוך אביצדק: אבל אנחנו מקווים שבעבודה נכונה נצליח תוך שנה או שנתיים על ידי הצלחה בכרמיאל ומעלות לגרום להגירה מהקרייה לכרמיאל ומעלות.
חנוך אביצדק: שם נעשה תהליך של בניית קהילות חדשות, עם כל הגורמים יחד, עם משרד הקליטה, עם הרשות המקומית, עם כל מי שאפשר, עם הקהילה המקומית שמאמצת אותם, בכל האופנים.
חנוך אביצדק: מעבר למשאבים שצבי קצובר מדבר עליהם והם הכרחיים, קריטיים מאוד, באמת צריך לקחת בחשבון את ההתייחסות המיוחדת לכל הקהילה כדי שבסופו של דבר נצליח לממש בצורה האופטימלית גם את מה שקורה כיום בכרמיאל ומעלות.
חנוך אביצדק: ובכרמיאל ומעלות שתי ההתחלות האלה נפלאות.
אורי אריאל: מה ההתייחסות המיוחדת?
חנוך אביצדק: אם דיברנו על השוואת תנאים לעלייה מאתיופיה, משכנתאות, וכן הלאה.
חנוך אביצדק: כרגע הם בשלב ראשוני של חודשים ראשונים.
חנוך אביצדק: כולם שכרו דירות, כולם במוסדות חינוך.
חנוך אביצדק: אבל הם בסופו של דבר יצטרכו לעמוד בפני אותן הכרעות של רכישת דירה והתבססות גם בכרמיאל ומעלות, ואז תהיה משמעות רבה לנושא הזה שאתה העלית.
חנוך אביצדק: אני חושב שמבחינת מגמה המגמה היא חיובית.
חנוך אביצדק: זה תהליך ארוך אבל יש צורך גדול מאוד לשים דגש ולתקן את שגיאות העבר שנעשו בלי כוונת מכוון.
חנוך אביצדק: אבל היו פה שגיאות שצריך לתקן אותן.
מיכאל נודלמן: שגיאות נעשו לא רק בקשר לבני מנשה.
מיכאל נודלמן: שגיאות נעשו בקשר לקהילות מרוסיה, מאוקראינה, מכל המקומות.
מיכאל נודלמן: לא קל היה להיקלט.
מיכאל נודלמן: אני עברתי גם קליטה.
מיכאל נודלמן: אבל באמת צריך להיות שוני בין קליטת אנשים יוצאי אתיופה, יוצאי הודו.
מיכאל נודלמן: צריך לחשוב איך לבצע את הקליטה.
מיכאל נודלמן: אולי שנה או שנתיים יספיקו במרכזי קליטה.
מיכאל נודלמן: אולי לא צריך מרכזי קליטה.
חנוך צמיר: צריך.
חנוך צמיר: אנחנו הגענו למסקנה שצריך.
חנוך צמיר: אין ויכוח על זה.
מיכאל נודלמן: אבל לקלוט בקליטה חופשית כמו ליהודי רוסיה אני לא חושב שזה אפשרי.
אליהו בירנבויים: אני מבקש אחרי סיעור מוחות הכללי הזה בנושא בני מנשה לחזור לנושא קריית ארבע עוד פעם.
אליהו בירנבויים: למרות כל מה שנאמר בסופו של דבר אחריות הכבדה נופלת על יושב ראש המועצה ועל אנשים שנמצאים בשטח.
אליהו בירנבויים: אני רוצה להציע משהו מעשי.
אליהו בירנבויים: למרות כל ההסברים שנתנו הבעיות האלה קיימות בשטח וצריך לפתור אותן.
אליהו בירנבויים: הייתי מבקש מכבוד יושב ראש הוועדה שתי הצעות מעשיות אם ניתן לקדם אותן.
אליהו בירנבויים: לגבי הנושא הספציפי של קריית ארבע לקבוע כבר בהקדם האפשרי ישיבה של הגורמים השונים.
אליהו בירנבויים: יש כאן משרד הרווחה, משרד החינוך, משרד הקליטה, הסוכנות, משרד השיכון, אגודת "שבי ישראל" והוועדה כמובן, לקבוע ישיבת עבודה במקרה הזה בקריית ארבע סביב כל הנושאים השונים.
אליהו בירנבויים: יש מספר דברים שהועלו כאן כמו תמיכה, עברית, דיור, הכשרה מקצועית, מרכזים לימודיים לשעות אחר הצהריים עקב הצפיפות בבתים.
אליהו בירנבויים: לקבוע ולנסות למצוא פתרונות מעשיים וכך להקל גם על יהודי בני מנשה וגם על יושב ראש המועצה כמובן.
אליהו בירנבויים: ההצעה השנייה סביב הדברים של חבר הכנסת אורי אריאל אולי להקים מיני ועדה של הגורמים השונים שלטווח ארוך תחשוב מה הן אותן הטבות שכדאי לפי הנתונים של בני מנשה לעתיד לבוא לחשוב עליהם.
רונן כהן: אני ממשרד השיכון.
רונן כהן: המשאב הזה של דירות לשיכון ציבורי יש מחסור אדיר אבל בקריית ארבע המשאב הוא יותר זמין.
רונן כהן: אנחנו מוכנים להעמיד את המשאב הזה לטובת משרד הקליטה בהקשר הזה כמובן בתאום עם הרשות המקומית כי יש גם צרכים של הישוב עצמו, אבל בסך הכול אנחנו נהיה מוכנים להירתם בעניין הזה, אם תהיה תוכנית מסודרת יחד עם ראש המועצה ונפנה את זה לטובתם.
אברהם מיכאלי: איפה יש לך מאגר כזה של דירות?
רונן כהן: המשאב הזה הוא משאב מתפנה.
אברהם מיכאלי: אני הבנתי מראש המועצה שדירה אחת התפנתה כבר היו 4 קופצים.
רונן כהן: בסך הכול אם בירושלים אנשים מחכים 7 או 8 שנים שם מחכים הרבה פחות.
רונן כהן: המשאב הזה הוא יותר זמין.
רונן כהן: אם תתקבל החלטה ומשרד הקליטה מרים את הכפפה ורוצה ללכת על המהלך הזה אנחנו נהיה מוכנים להעמיד את המשאב הזה.
רונן כהן: כמובן המבחנים הוא יצטרך לעשות.
רונן כהן: לא תהיה בעיה.
מיכאל נודלמן: חנוך תגיד אתה איך לפתור את הבעיה של הדיור.
מיכאל נודלמן: אפשר או אי אפשר?
חנוך צמיר: אני חושב שההצעה הראשונה של הרב בירנבויים היא נכונה.
חנוך צמיר: צוות אנשי מקצוע מכל המשרדים חייב לרדת למקום ולטפל.
מיכאל נודלמן: אתם יכולים לקחת את זה על עצמכם?
חנוך צמיר: בהנחה שהם עדיין בטיפול של משרד הקליטה.
חנוך צמיר: זה בכלל לא בטוח.
חנוך צמיר: אבל כול מי שבטיפול משרד הקליטה בהחלט.
חנוך צמיר: אני מדבר על הוותיקים.
אליהו בירנבויים: אם לא הוועדה מבקשת לפנים משורת הדין.
אברהם מיכאלי: קודם כל שיש ישיבה מקצועית אז שם רואים את הנתונים ולפי זה מבחינים.
אברהם מיכאלי: יש חלק שהם עולים חדשים בוודאות.
מיכאל נודלמן: אני מבקש.
מיכאל נודלמן: משרד הקליטה קיים ישיבה שם.
חנוך צימר: אנחנו נעשה משהו בתיאום עם ראש המועצה.
חנוך צימר: אני רק מקווה שהמסר יעבור גם למשרדים האחרים כי אין ספק שצריכים פה לפעול.
רונן כהן: אתה מוביל.
חנוך צימר: זה לא אני.
חנוך צימר: מי שיוביל את זה זה מחוז ירושלים.
רונן כהן: אני מדבר משרד הקליטה.
רונן כהן: אתם תקבלו את האנשים.
חנוך צימר: בסדר, אנחנו ניקח אחריות על המפגש הזה.
מיכאל נודלמן: אם יהיה צורך אנחנו נקבל החלטה עכשיו שאנחנו מבקשים מכל המשרדים לפעול ואתם משרד מוביל ואנחנו נשלח לכל משרד בקשה שהם ישתתפו.
אברהם מיכאלי: אנחנו רוצים דיווח.
צבי קצובר: מה שהוא אמר שאתם מרכזים את הנושא הזה.
מיכאל נודלמן: אני לא נתתי לכם מה שאתם רציתם אבל אין לי כתובת אחרת.
מיכאל נודלמן: זו ועדת קליטה.
מיכאל נודלמן: אלה עולים חדשים.
מיכאל נודלמן: אתם משרד הקליטה.
מיכאל נודלמן: אני חושב שאתם לא תעשו שם מהפכה אבל לעזור במשהו אתם יכולים.
צבי קצובר: אני מודה לכל מי שהשתתף, בעיקר לחבר הכנסת פרופסור נודלמן שלקח את הנושא ברצינות ויישר כוח לכל אלה שהגיעו ותודה רבה.
מיכאל נודלמן: תודה על השתתפותכם.
מיכאל נודלמן: אני מתכבד לפתוח ישיבת ועדת עלייה, קליטה ותפוצות.
מיכאל נודלמן: נעשה היום הצעת חוק, זיכרון השואה והגבורה – יד ושם (תיקון – תהלוכת ניצחון) התשס"ח - 2008 של חבר הכנסת זאב אלקין וחבר הכנסת מיכאל נודלמן(פ/3482) בבקשה, חבר הכנסת אלקין.
זאב אלקין: קודם כל אני אסביר למרות שאין פה הרבה מה להסביר.
זאב אלקין: מה אנחנו מבקשים בחוק והדבר היחיד שאולי דורש הסבר, זו הסיבה למה אנחנו מדברים בכותרת על תיקון בחוק יד ושם.
זאב אלקין: למעשה המטרה המקורית והעיקרית של היוזמים היתה להכניס תיקון לחוק ותיקי מלחמת העולם השנייה, חוק הווטראנים, משנת 2000.
זאב אלקין: החוק של ותיקי מלחמת העולם השנייה הוא החוק שקבע את המעמד הממלכתי ל-9 במאי וכל מה שאנחנו מבקשים, ותיכף אני אסביר למה, זה להוסיף תוספת קטנה שבה מוגדר בחוק ותיקי מלחמת העולם השנייה, את הדרך שבה נקבע הציון של יום 9 במאי.
זאב אלקין: ואנחנו מבקשים להכניס בחוק את קיום תהלוכת הניצחון, את קיום המצעד בירושלים.
זאב אלקין: היות והסעיף בתוך חוק ותיקי מלחמת העולם השנייה שכולו עוסק ב-9 במאי הוא בפועל תיקון לחוק יד ושם.
זאב אלקין: כך בזמנו החליט המחוקק.
זאב אלקין: למעשה נאמר לנו על ידי הלשכה המשפטית שבמקום לעשות תיקון משתרש, לתקן את חוק ותיקי מלחמת העולם השנייה שבפועל מתקן את חוק יד ושם, עלינו באופן ישיר לציין כבר את התיקון בחוק יד ושם.
זאב אלקין: אבל זה הקשר היחידי למעשה בין התוספת לבין הציון של המוסד.
זאב אלקין: כי בפועל כמובן מדובר מבחינה מהותית בתוספת לחוק ותיקי מלחמת העולם השנייה.
זאב אלקין: לעצם העניין.
זאב אלקין: כל מי שמכיר את העולם הזה של ארגוני ותיקי מלחמת העולם השנייה יודע שמבחינתם, גם נציגים שלהם יושבים כאן איתנו, יודע שמבחינתם קיום המצעד ב-9 במאי זו הדרך המרכזית לציון היום הזה.
זאב אלקין: מבחינתם אין 9 במאי בלי המצעד.
זאב אלקין: זה הדבר המרכזי.
זאב אלקין: כל השאר אירועים כאלה או אחרים הם תוספת, תוספת חשובה וראויה, אבל בלי מצעד שאורגן כראוי היום הזה הוא למעשה- - -
מיכאל נודלמן: זה לא רק אצלם.
מיכאל נודלמן: הייתי באוסטרליה במלבורן, גם היה מצעד.
זאב אלקין: זה כל ותיקי מלחמת העולם השנייה.
זאב אלקין: אני לא מדבר רק על אלה שעלו מברית המועצות.
זאב אלקין: בכל העולם.
זאב אלקין: זאת הדרך של ותיקי מלחמת העולם השנייה לציין את היום הזה.
זאב אלקין: ועד היום העניין של המצעד היה בגדר עניין וולונטרי.
זאב אלקין: ארגוני הווטראנים ניסו לארגן אותו בעזרתם של הרשויות.
זאב אלקין: לפעמים זה הלך טוב, לפעמים כמו שקרה בשנה שעברה זה הלך מאוד לא טוב.
זאב אלקין: בשנה שעברה, כולנו זוכרים, היה כאן דיון בוועדה הזו.
זאב אלקין: הווטראנים נפלו בין הכיסאות.
זאב אלקין: בין המחלקות הפוליטיות שהיו אז.
זאב אלקין: בין ראש העיר לבין ארקדי גאידמק.
זאב אלקין: והמצעד למעשה טורפד.
זאב אלקין: הווטראנים היו צריכים לעבור ברחוב שלא נסגר על ידי משטרה והיו הרבה מאוד אי סדרים וליקויים בתיאום המצעד מה שגרם לעוגמת נפש רבה מאוד לאנשים האלה.
זאב אלקין: ואז הכנסת הזדעקה.
זאב אלקין: קיימנו כאן דיון מהיר בזמנו והחלטנו שהדרך הראויה לפחות במקום כמו ירושלים, במקומות אחרים בארץ זה עניין וולונטרי של הרשויות.
זאב אלקין: אבל במקום כמו ירושלים צריכים לקיים מצעד ברמה ממלכתית, שהמדינה היא זאת שתארגן אותו כדי שהווטראנים לא יהיו בני ערובה של מחלקות פוליטיות כאלה או אחרות, בין ראש העיר לבין נדבן, וכו'.
זאב אלקין: ואכן השנה במסגרת הזאת אנחנו פנינו כוועדה למשרד הקליטה ולוועדת השרים לענייני טקסים וסמלים, והממשלה נענתה לבקשתנו, ומי שהשנה הוביל את ארגון המצעד זה היה משרד הקליטה.
זאב אלקין: כמובן כולם היו שותפים, כמובן גם העירייה היתה שותפה, אבל היוזמה וההובלה היתה של משרד הקליטה.
מיכאל נודלמן: זו שנת בחירות.
זאב אלקין: יכול להיות, אבל אני לא רוצה לחשוד בכשרים אז אני לא אתייחס לזה שזו שנת בחירות מוניציפאליות.
זאב אלקין: על כל פנים המצעד השנה התקיים לפחות בעינינו באופן ראוי ומכובד ועל זה ברכה לכול המעורבים, כמובן למשרד הקליטה וכמובן גם לעירייה שלקחה חלק פעיל.
זאב אלקין: אבל על סמך הניסיון הזה, ההשוואה בשנה שלפני זה ובין השנה, אנחנו החלטנו יחד עם חבר הכנסת נודלמן לא להשאיר את זה ליד המקרה וכל פעם להחלטה שיצטרך להחליט שר כזה או אחר, פתאום כן יהיו משאבים, לא יהיו משאבים.
זאב אלקין: אמנם המשאבים הם קטנים אבל אתם יודעים בתקופת הקיצוצים גם משאבים קטנים לפעמים יכולים להוות בעיה.
זאב אלקין: והחלטנו לעגן את זה בחקיקה.
זאב אלקין: אנחנו תיאמנו את זה עם שר הקליטה.
זאב אלקין: פנינו אליו.
זאב אלקין: הוא הבטיח לנו את תמיכתו.
זאב אלקין: והובלנו את זה להוסיף משפט פשוט מאוד, לחוק שמגדיר את ההגדרה של 9 במאי, שיחייב מראש את הממשלה במסגרת אותם האירועים שהיא צריכה לקבוע , איך היא מציינת את 9 במאי, מראש לכלול את המצעד הממלכתי בעיר הבירה ירושלים.
זאב אלקין: ועדת השרים תמכה בחוק, גם הכנסת תמכה בו בקריאה טרומית, ואנחנו מקווים שנוכל להביא אותו כמה שיותר מהר לקריאה ראשונה ולהמשך החקיקה כי סך הכול נראה לי שהחוק הוא פשוט מאוד ולא דורש דיונים ארוכים.
זאב אלקין: והחוק כמובן הוא לא תקציבי.
זאב אלקין: הוא פחות מ-5 מיליון, אבל היות וועדת השרים תומכת אז זה בכלל גם לא רלוונטי.
זאב אלקין: לפחות על פי ההחלטה.
מיכאל נודלמן: נציגת יד ושם ביקשה.
רחל ברקאי: בוקר טוב לכולם.
רחל ברקאי: אני מנהלת אגף הנצחה והסברה ביד ושם ואחראית על הפקת כל האירועים והטקסים ביד ושם.
רחל ברקאי: יד ושם מקיים עשרות שנים את יום הניצחון על גרמניה הנאצית, שנים רבות לפני שהוא עוגן בחוק יד ושם בשנת 2000 במסגרת חוק הווטראנים, כשבשנת 85 גם נחנכה האנדרטה המרכזית לגבורתם של היהודים.
רחל ברקאי: חוק יד ושם הבסיסי מטיל על יד ושם, על ראשות הזיכרון, לעוז רוחם של יהודים שמסרו את נפשם, לגבורתם של חיילים יהודים בצבאות.
רחל ברקאי: אנחנו בעד המצעד, אנחנו בעד כל אירוע שמכבד ומוקיר את הווטארנים ואת הלוחמים.
רחל ברקאי: אנחנו חושבים שאין סיבה להרחבת חוק יד ושם.
רחל ברקאי: אין סיבה לתיקון החוק.
רחל ברקאי: החוק קיים ויד ושם מקיים אותו.
רחל ברקאי: תיקון לחוק מיותר.
רחל ברקאי: זאב אלקין: אבל תסבירי למה.
רחל ברקאי: ממה שאמרת כרגע אני לא הבנתי.
רחל ברקאי: משום שיד ושם ממילא מקיימת את החוק.
זאב אלקין: יד ושם מקיים את החוק הקיים.
זאב אלקין: אנחנו רוצים להכניס את המצעד בחוק.
זאב אלקין: יד ושם לא מארגן מצעד ואני חושב שזה גם נכון.
זאב אלקין: אגב על פי התיקון בחוק מי שצריך להיות אחראי על המצעד זה משרד הקליטה ושר הקליטה.
זאב אלקין: ככה זה גם רשום.
רחל ברקאי: אני חושבת שהמצעד הזה הוא נהדר.
רחל ברקאי: הוא ססגוני, הוא מצוין.
רחל ברקאי: הבעיה היא שאני לא חושבת שכל דבר צריך להיות מעוגן בחוק.
רחל ברקאי: בעוד עשר שנים המצעד הזה לא יוכל להתקיים.
רחל ברקאי: מי יקיים אותו כי יש חוק?
מרינה סולודקין: מי מקיים את הזיכרון של שואה וגבורה?
מרינה סולודקין: דור שני, אחר כך דור שלישי.
מרינה סולודקין: אנחנו נגיע גם אם מדליות.
מיכאל נודלמן: באוסטרליה בצעדה הלכו צעירים עם תמונות של קרובים שלהם.
זאב אלקין: גם השנה אני ראיתי הרבה מאוד צעירים.
זאב אלקין: אם חס וחלילה את תהיי צודקת אז יעברו 10 שנים או 20 שנה ותיזמו תיקון.
זאב אלקין: אבל נכון לעכשיו המצעד שנפל, הוא לא נפל לפני 10 שנים, הוא נפל רק בשנה שעברה.
רחל ברקאי: הוא נפל בגלל עסקנות.
זאב אלקין: אבל זה יכול לקרות גם מחר.
זאב אלקין: האם יד ושם יכול לקחת על עצמו אחריות על זה שלא יקרה גם בעוד שנה או בעוד שנתיים.
מיכאל נודלמן: אני רוצה להגיד.
מיכאל נודלמן: יש אצלנו הרבה מכתבים מכל מיני משרדים וכולם תומכים.
מיכאל נודלמן: כולם לא נגד.
מיכאל נודלמן: כולם תומכים.
מיכאל נודלמן: אבל אחראי, אין אחראי.
מיכאל נודלמן: בשנה זו רק משרד הקליטה בצורה וולונטארית אמר אנחנו נהיה אחראים.
מיכאל נודלמן: אבל אנחנו רוצים שזה יהיה בחוק.
מיכאל נודלמן: וזו זכות שלנו.
מרינה סולודקין: אני חושבת שזה רעיון של זאב אלקין ומיכאל נודלמן זה רעיון מצוין.
מרינה סולודקין: זה פילוסופי.
מרינה סולודקין: מצעד בירושלים, ניצחון על גרמניה הנאצית, זה ניצחון טוטאלי של העם היהודי וזה מאזן את כל המצעדים, שיש מצעד מילטריסטי במוסקבה, שזה לא זיכרון של המלחמה, זו הפחדה של כל העולם מה שאנחנו רואים במצעד במוסקבה.
מרינה סולודקין: מצעד בירושלים זה יהיה זיכרון של מלחמת העולם השנייה כולה, של רצח עם והשואה של העם היהודי ושל גבורה של בעלי הברית שהם גם בעלי ברית שלנו, ארצות הברית, אנגליה, רוסיה ומשתתפים האחרים.
מרינה סולודקין: זה גם גבורה של העם היהודי שבלי מדינה השתתף בצבאות של בעלות הברית וניצח.
מרינה סולודקין: אני חושבת שזה רעיון מאה אחוז.
מרינה סולודקין: כל הכבוד למציעים של החוק שהם עשו את זה.
מרינה סולודקין: וגם חבר הכנסת נודלמן אני מאוד מבקשת היום להכין את החוק לקריאה ראשונה.
מרינה סולודקין: בגלל שאנחנו לא יודעים מה יהיה מבחינה פוליטית.
מרינה סולודקין: אנחנו צריכים לזרז את הדברים.
מרינה סולודקין: מה שאני אומרת זה שיש התיישנות למלחמת העולם השנייה.
מרינה סולודקין: אף פעם לא תהיה התיישנות.
מרינה סולודקין: יש נטייה בחברה הישראלית להתעלם מהניצחון, להתעלם מפליטי השואה, ואתם יודעים שאני כתבתי מכתב ליושב ראש ועדת בקורת המדינה זבולון אורלב, שהשופטת דורנר התעלמה מכל העניין של ווטראנים, דור המלחמה, ופליטי מלחמה.
מרינה סולודקין: אני ביקשתי ישיבה והיום אמרו לי שב-21 ביולי תהיה ישיבה בנושא של דוח ועדת החקירה של דורנר, שלקחו בחשבון עוד פעם, זה טוב מאוד שלקחו בחשבון.
מרינה סולודקין: אלה שהגיעו לארץ לפני 53 ואלה שהגיעו אחר כך בשנות ה-70 ובשנות ה-90 ויש להם קשר מובהק.
מרינה סולודקין: אני לא יכולה לשבת מול הווטראנים כששוכחים אותם, שהם פתחו את הדלתות של אושוויץ.
מרינה סולודקין: זה בושה וחרפה שכל הזמן שוכחים מי שחרר את אושוויץ.
מרינה סולודקין: מי ניצח?
מרינה סולודקין: זה ארצות הברית בראשות רוזבלט, זה אנגליה בראשות צ'רצ'יל, וזה הצבא האדום בראשות סטלין.
אברהם גרינוייד: קשה לי לדבר אבל אני אדבר בעברית קלה.
אברהם גרינוייד: יום הניצחון בשבילי זה סוף החיים.
אברהם גרינוייד: תאמינו לנו.
אברהם גרינוייד: ואנחנו לא רוצים שאם זה זה ייגמר.
אברהם גרינוייד: השנה במצעד היו ותיקי מלחמת העולם השנייה, ילדינו ונכדינו.
אברהם גרינוייד: איתי היה גם הנכד.
אברהם גרינוייד: הוא סרן בצבא בצה"ל.
אברהם גרינוייד: וגם נכדתי.
אברהם גרינוייד: וכולם הגיעו.
אברהם גרינוייד: תאמינו באו למצעד מאה איש מאילת.
אברהם גרינוייד: מאה איש מחיפה, מרחובות, מבת ים, מתל אביב.
אברהם גרינוייד: מה המצעד?
אברהם גרינוייד: אני מכבד מאוד את רחל ברקאי.
אברהם גרינוייד: באמת מכבד.
אברהם גרינוייד: אני אוהב אותה.
אברהם גרינוייד: זה לא סוד.
רחל ברקאי: אני בעד המצעד, אני רק נגד החוק.
אברהם גרינוייד: תאמינו לי, היא עושה בשבילנו ניסים ונפלאות.
אברהם גרינוייד: באמת.
אברהם גרינוייד: אנחנו ביחסים טובים.
אברהם גרינוייד: מה קורה?
אברהם גרינוייד: ביום הניצחון 90% מהאנשים שאנחנו מביאים זה ותיקי מלחמת העולם השנייה ובני משפחותיהם.
אברהם גרינוייד: שיסלחו לי, ארגונים אחרים לא באים אנשים.
אברהם גרינוייד: קשה להם.
אברהם גרינוייד: ובשנה שעברה אנחנו יודעים מה שקרה.
אברהם גרינוייד: אני לא שכחתי.
אברהם גרינוייד: עכשיו בשנה הזאת, תודה, אני מודה עוד פעם, ואני רוצה בקול רם להגיד, שמשרד הקליטה בשנים האחרונות עושה ניסים ונפלאות בשבילנו.
אברהם גרינוייד: יושב כאן פיני.
אברהם גרינוייד: גם הוא בחור נחמד וטוב.
אברהם גרינוייד: הם עשו מה שהם יכלו לעשות.
אברהם גרינוייד: והמצעד היה ברמה הכי גבוהה.
אברהם גרינוייד: (א) מה שאנחנו עושים ביד ושם זה זיכרון.
אברהם גרינוייד: מה שאנחנו עושים במצעד זה ניצחון.
אברהם גרינוייד: אני עוד פעם אומר מה שאמרתי במצעד.
אברהם גרינוייד: אנו לא ניצולי שואה.
אברהם גרינוייד: אנו לא לא מהבלוקדה בלנינגרד.
אברהם גרינוייד: אנחנו גיבורי מלחמת העולם השנייה.
אברהם גרינוייד: ומספיק להסתכל עלינו כסוג ב'.
אברהם גרינוייד: המצעד הזה הוא לא בשבילנו היום.
אברהם גרינוייד: המצעד הוא בשביל הילדים שלנו, הנכדים שלנו.
אברהם גרינוייד: תאמינו.
אברהם גרינוייד: אנחנו אומרים מיליון וחצי יהודים בכל אלפיים השנים עד הקמת מדינת ישראל לא היו במלחמה כל כך הרבה יהודים כמו במלחמת העולם השנייה.
אברהם גרינוייד: אנחנו איבדנו 200 אלף איש.
אברהם גרינוייד: מדוע אנחנו צריכים לסבול?
אברהם גרינוייד: מדוע אנחנו צריכים לבוא לראש העיר, מחליף ראש העיר, בא אחר, לעמוד על הברכיים ולבקש ממנו שיעשה לנו טובה לעשות את המצעד בעיר.
אברהם גרינוייד: מדוע?
אברהם גרינוייד: לפני כמה שבועות היתה ישיבה שצריכים להביא את הילדים שלנו לסטלינגרד.
אברהם גרינוייד: אני אמרתי, לא את הילדים שלנו.
אברהם גרינוייד: את חברי הכנסת וראשי העיר.
אברהם גרינוייד: הם יודעים את ההיסטוריה היהודית.
אברהם גרינוייד: ואני חושב שהחוק הזה הוא במקום.
אברהם גרינוייד: אני מודה לך כבוד יושב ראש הוועדה.
אברהם גרינוייד: אני בעד שהחוק יעבור.
אברהם גרינוייד: דבר אחר, אני לא רוצה להיכנס לעניינים עם יד ושם.
אברהם גרינוייד: אני לא יודע איך לעשות כך שזה יהיה יפה וטוב.
אברהם גרינוייד: תודה.
מיכאל נודלמן: אני לא חושב שההצעה הזו פוגעת בחוק יד ושם.
מיכאל נודלמן: זה תוספת.
מיכאל נודלמן: אני ראיתי בצעדה הנוכחית שהיתה בשנה הזו איך אזרחים תושבי ירושלים היו מהחלונות.
אברהם גרינוייד: אני אמרתי לרחל, אנחנו בכינו.
אברהם גרינוייד: אנחנו בכינו.
אברהם גרינוייד: תיירים היו.
אברהם גרינוייד: אזרחים היו.
אברהם גרינוייד: מרינה סולודקין: זו גולת הכותרת של ירושלים.
אברהם גרינוייד: ניצחון.
אברהם גרינוייד: אני רוצה לברך את האיש ממרחב ירושלים סלומונוב שהם התחילו את זה.
אברהם גרינוייד: ולנו חשוב שיהיה בירושלים.
מיכאל נודלמן: אני מבקש מכם להיות רציניים.
מיכאל נודלמן: חברי כנסת יש לכם זכות לשמוע מה שאתם אומרים ולהצביע.
אבישי פדהצור: אני אעשה את זה בקצרה.
אבישי פדהצור: קודם כל למיטב ידיעתי החלטת ועדת השרים היתה לתמוך בקריאה טרומית כאשר לפני קריאה ראשונה זה ישוב לוועדת השרים.
זאב אלקין: לא לפני קריאה ראשונה.
זאב אלקין: לפחות לפי מה שנאמר לנו ועדת השרים שומרת לעצמה זכות לדיון מחודש לקראת סיום תהליכי החקיקה.
זאב אלקין: זה התנאי שנאמר לנו.
מיכאל נודלמן: תסביר לנו מה ועדת שרים קיבלה.
מיכאל נודלמן: תסביר לנו סיבה למה יש בעיה כל גדולה.
מיכאל נודלמן: ב-41 וב-45 לא היו סיבות.
מיכאל נודלמן: עכשיו יש סיבה פתאום.
אבישי פדהצור: אולי בדברים שאתה אומר מצויה התשובה לשאלה.
אבישי פדהצור: אנחנו מדברים פה בסופו של יום על הצעת חוק.
אבישי פדהצור: עכשיו כתפיסה משפטית בלי להתייחס לשאלה של המצעד הזה באופן ספציפי, כעניין משפטי, כעניין של מדיניות משפטית, לא כול פעולה חברתית מעגנים בחקיקה.
אבישי פדהצור: זה לא עניין של עמדה של יד ושם או של כול גורם אחר כנגד המצעד.
אבישי פדהצור: אין מילים שמישהו פה יכול להוסיף על התרומה והגדולה של המצעד הזה.
אבישי פדהצור: אני חושב בהינתן ההיסטוריה של העם היהודי לדורותיו, אבל שוב.
אבישי פדהצור: זה מצד אחד, ערכים, תרבות וחינוך, ומצד שני יש לנו את החוק.