GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי אריאל: גם אין עלייה וגם אין מקום.
צבי קצובר: וגם אין בנייה.
צבי קצובר: אין עלייה ואין בנייה ואין פתרונות.
מיכאל נודלמן: מה שמוזר בעיניי שהם לא לומדים את השפה.
מיכאל נודלמן: כל אחד שבא לישראל בחצי שנה הראשונה הוא צריך ללמוד את השפה.
מיכאל נודלמן: בעדה האתיופית הם לומדים את השפה בתוך שנתיים.
מיכאל נודלמן: אם לא מספיק הם צריכים ללכת למרכזי קליטה.
מיכאל נודלמן: ככה אנחנו עושים עוול לאנשים.
מיכאל נודלמן: אולי הם לא יכולים ללמוד בחצי שנה את השפה.
מיכאל נודלמן: בלי שפה זה לא אזרח.
צבי קצובר: המדינה נותנת להם את האפשרות ללמוד במרכז קליטה אבל בגלל שהם רעבים ללחם הם הולכים לעבוד.
מיכאל נודלמן: הם לא מקבלים מה שמקבלים על העולים החדשים במשך חצי שנה?
צבי קצובר: הם הולכים לעבוד.
מיכאל נודלמן: אם הם הולכים לעבוד ולא רוצים ללמוד את השפה, למה אני צריך להתעסק עם זה?
שלמה מולה: למה הם חייבים להיות בקריית ארבע?
שלמה מולה: למה הם לא יכולים להיות במקומות אחרים?
צבי קצובר: הם בוחרים להגיע לקריית ארבע.
צבי קצובר: עוצרים אותם מלהגיע לקריית ארבע כי אין לנו איפה לקלוט אותם.
צבי קצובר: הם באים בלילות עם משאית, נכנסים לדירה.
שלמה מולה: כי אתה אומר שבקריית ארבע יש הקפאת בנייה.
שלמה מולה: אם יש הקפאת בנייה למה הם הולכים לקריית ארבע?
מיכאל נודלמן: בסדר שהם מגיעים לקריית ארבע אבל לא בסדר שהם לא לומדים את השפה.
מיכאל נודלמן: כל עולה חדש שמגיע ארצה צריך ללמוד את השפה.
מיכאל נודלמן: חצי שנה מוקדשת לזה.
מיכאל נודלמן: הוא מקבל כסף לחיות, הוא מקבל כסף על שכר דירה.
אליהו בירנבויים: אליהו בירנבויים, רב אגודת "שערי ישראל" שעוסקת בעלייתם וקליטתם של בני מנשה בארץ גם.
אליהו בירנבויים: אני מבקש להתייחס בעיקר לנושא של השפה אבל השפה הייתי אומר כמשל לצורך העניין כדי להבין את הקושי שהזכיר ראש המועצה.
מיכאל נודלמן: לא הסוכנות הביאה אותם למדינת ישראל?
אליהו בירנבויים: זו בדיוק הנקודה שאני מבקש להבהיר.
אליהו בירנבויים: צריך לחלק את עליית בני מנשה לשלב א' ושלב ב'.
אליהו בירנבויים: היו שנים שבני מנשה לא הגיעו לארץ כעולים חדשים ובאותם שנים שלא הגיעו כעולים חדשים, והסוכנות ומשרד הקליטה לא טיפלו בהם לצערנו הם לא יכלו ללמוד את השפה בגלל שכמעט מרגע שהם נחתו בארץ הם היו צריכים להתפרנס.
אליהו בירנבויים: בשנתיים, שלוש האחרונות של בני מנשה הגיעו כעולים חדשים בתאום עם הסוכנות היהודית ועם משרד הקליטה וגם חנוך צמיר יכול לתת סקירה לגבי אותם הדברים שהם קיבלו.
אליהו בירנבויים: חלקם היו גם במרכזי קליטה ולמדו את השפה.
אליהו בירנבויים: ולכן מה שראש המועצה הזכיר מתייחס לעליות הוותיקות שגוררות בעיה של לימוד שפה.
אליהו בירנבויים: החדשים לומדים שפה ואנחנו מקווים שלהבא המסגרת הזאת של לימוד שפה ואחר כך תעסוקה יוכל להימשך.
מיכאל נודלמן: אבל כאשר הבאתם אותם אתם לא חשבתם שהם צריכים ללמוד את השפה.
חנוך צמיר: כבוד היושב ראש, הם לומדים.
חנוך צמיר: כל מי שהגיע בשנים האחרונות.
חנוך צמיר: אלה שעלו ראשונים ודאי שהם צריכים את השפה.
חנוך צמיר: אבל הם מזמן כבר לא באחריות ובטיפול משרד הקליטה.
מיכאל נודלמן: זה אני מבין אבל אני שואל אותו כאשר הם הביאו את הוותיקים.
אליהו בירנבויים: אנחנו לא טיפלנו בוותיקים.
אליהו בירנבויים: בחמשת השנים האחרונות שאנחנו מטפלים בעליית בני מנשה, לימוד השפה העברית מתחיל בהודו.
אליהו בירנבויים: יש מרכזי לימוד, גם יהדות וגם שפה עברית וגם שירי ארץ ישראל בהודו, והעולים שמגיעים בשלוש שנים האחרונות מגיעים עם שפה בסיסית.
אליהו בירנבויים: גם הילדים וגם המבוגרים.
אליהו בירנבויים: המגמה היא שבארץ הם ימשיכו.
מיכאל נודלמן: אבל אני שומע שהם לא יודעים את השפה העברית.
מיכאל נודלמן: החדשים לא יודעים שום דבר.
צבי קצובר: הם ברחו מפרדס חנה- כרכור, הם ברחו מכרמיאל , הגיעו לקריית ארבע, עזבו את האולפנים באמצע.
צבי קצובר: עשרות.
צבי קצובר: רק אני רוצה לציין שהם רוצים ללמוד.
צבי קצובר: ביום הם לא יכולים ללמוד בגלל שהם עובדים.
אורי אריאל: למה לא תפתח אולפן אחר הצהריים או בערב?
צבי קצובר: זה מה שאנחנו מבקשים שיפתחו אולפן ערב.
צבי קצובר: אבל זה צריך מישהו להחליט.
חנוך צמיר: אפשר אולי להתייחס, לתת רקע.
חנוך צמיר: כפי שאמר הרב בירנבויים עליית בני המנשה מתחלקת לשניים, לוותיקים ולעלייה החדשה שהגיעה בשנתיים שלוש אחרונות ויש שוני מהותי בקליטה של שני הסוגים האלה.
חנוך צמיר: בלי לחזור הרבה על דבריו של הרב בירנבויים האנשים שהגיעו לפני 10 שנים ו-15 שנה הגיעו בצורה יזמית שלהם.
חנוך צמיר: לא ברור לי אפילו בדיוק איך.
חנוך צמיר: גם העמותה לא עסקה בזה אז.
חנוך צמיר: וכל אחד פילס את דרכו הקשה אמנם במדינת ישראל אבל לא תחת אחריות משרד הקליטה, אלא כשהוא התגייר, אם הוא התגייר בכוחות עצמו, ואז הוא קיבל את הסיוע ככל עולה חדש אחר רגיל.
מיכאל נודלמן: הם גם צריכים להתגייר כמו הפלשמורה?
חנוך צמיר: אני לא יודע כמו מה, אבל הרב בירנבויים יוכל להסביר את זה הרבה יותר טוב ממני.
חנוך צמיר: בואו נדבר על ההגעות של השנתיים, שלוש אחרונות שמאחוריהן כן עמדה העמותה וממשלת ישראל קבעה כלל שכל מי שמגיע על פי תיאום והסדר, וזה מה שקרה עם כל העליות האחרונות, להוציא אולי את ההגעה האחרונה שגם היא בסוף נכנסה למסלול של תיאום והסדר, יהיה זכאי לטיפול משרד הקליטה בדיוק כמו כל עולה חדש אחר וזה מה שמתבצע בפועל.
חנוך צמיר: במילים אחרות, הם מקבלים סל קליטה, והם מקבלים זכאות לאולפן, והם מקבלים אם זה באמצעות משרד החינוך מה שמקבלים ילדי עולים, וכך הלאה וכך הלאה.
חנוך צמיר: ולכן אני בעצם לא מבין על מה הדיון האמיתי.
חנוך צמיר: כפי שאני הבנתי יש כרגע בקריית ארבע כ-15 משפחות מהעלייה החדשה שעל פי החלטתם הם שלא באמצעות עידוד לא של משרד הקליטה ולא של העמותה החליטו להגיע לקריית ארבע, בלי שהם בדקו אם יש שם באמת את הנתונים שמאפשרים להם להיקלט במקום.
חנוך צמיר: חבריהם שהגיעו באותן קבוצות והחליטו למשל להיות בכרמיאל ולמשל להיות במעלות, על פי מיטב שיפוטי ומיטב הדיווחים שאני מקבל, מאוד שבעי רצון שם.
חנוך צמיר: חלקם היה במרכז הקליטה בכרמיאל, חלקם היה במרכז הקליטה שהעמותה ארגנה בפרדס חנה.
חנוך צמיר: ולמעשה אלה שהגיעו לקריית ארבע לא הגיעו בהכוונה של אף אחד, ובאיזשהו מקום לקחו את האחריות על עצמם כי אני מניח שהם ידעו ואם הם לא ידעו אז חבל שלא אמרו להם, שאין דיור ציבורי פנוי בקריית ארבע.
חנוך צמיר: כל אלה שנקלטו בכרמיאל וכל אלה שנקלטו במעלות נקלטו באמצעות דירות בשכירות בשוק החופשי.
חנוך צמיר: ההנחה היא שאחרי תקופת האולפן, והם כבר נמצאים אחרי האולפן, אנשים יצאו לעבוד והם יוכלו לממן את שכר הדירה כמו כל עולה חדש אחר.
מיכאל נודלמן: הבנתי ככה.
מיכאל נודלמן: כמו שאתה סיפרת כל עולה חדש לפי החוקים שיש במדינה יכול לא לחיות איפה שאתם קובעים והוא לוקח את הגורל שלו בידיים שלו.
מיכאל נודלמן: אם הוא גר עכשיו שם.
חנוך צמיר: בסיוע של העמותה.
חנוך צמיר: המשרד גם מטפל בהם.
מיכאל נודלמן: 15 המשפחות שיש שם הם היו צריכים להיות בפיקוח שלכם.
חנוך צמיר: הם מתוך אותן קבוצות.
חנוך צמיר: הם קמו על דעת עצמם ועשו החלטה.
מיכאל נודלמן: ואתם עכשיו לא אחראים עליהם?
חנוך צמיר: לא.
חנוך צמיר: לא שלא אחראים.
מיכאל נודלמן: אתם יכולים להגיד להם שיש דירות במעלות או באיזה מקום.
חנוך צמיר: אנחנו לא אומרים שום דבר.
חנוך צמיר: שוק הדירות בשכירות הוא לא שוק של משרד הקליטה.
חנוך צמיר: עד כמה שאני יודע בקריית ארבע הוא כמעט ולא קיים.
חנוך צמיר: אם היו דירות בשכירות בקריית ארבע אני מניח שהם היו מוצאים את מקומם שם.
חנוך צמיר: מאחר והשוק כנראה סגור ולא קיים אז יש בעיה שהיא מקומית לקריית ארבע ואם אותה משפחה תמצא דירה בירושלים למשל תקבל טיפול כמו כל משפחת עולים אחרת.
מיכאל נודלמן: אתם מוכנים לתת להם כסף לשכר דירה אבל אין דירות.
חנוך צמיר: אנחנו נותנים להם מה שנותנים לכולם, סל קליטה.
חנוך צמיר: אני מניח שאלה מקריית ארבע כבר קיבלו את סל הקליטה.
חנוך צמיר: ההנחה אומרת שהם יצאו לעבוד.
חנוך צמיר: אם הם לא יצאו לעבוד יצאו להכשרה מקצועית כזאת או אחרת.
זאב אלקין: שתי הערות אדוני היושב ראש.
זאב אלקין: הדיון הזה נולד בעקבות הסיור שקיימנו כוועדה בקריית ארבע.
זאב אלקין: יש כאן שתי רמות להמשך הדיון ולטיפול בסוגיה.
זאב אלקין: יש סוגיה פרטנית של הקבוצה שיושבת בקריית ארבע.
זאב אלקין: אומר חנוך בצדק הם בחרו ללכת לשם וברגע שמדובר לא בבודדים, הרי זו לא משפחה אחת או שתיים.
חנוך צמיר: 14 יחידות משפחתיות.
חנוך צמיר: אני מדבר על החדשים.
זאב אלקין: 14 משפחות.
זאב אלקין: אז דברים מסוג של אולפן זה משרד הקליטה כן יכול לעשות.
מיכאל נודלמן: אבל לבנות דירות משרד הקליטה לא יכול.
חנוך צמיר: בשיתוף עם משרד החינוך אם יש בעיות של עברית נטפל בזה נקודתית.
חנוך צמיר: ברמה של הקונספט אתה צודק.
חנוך צמיר: הם זכאים לעברית, החדשים.
חנוך צמיר: צריכים למצוא את הדרך לתת להם.
זאב אלקין: וזה ששרת החינוך היום פועלת לצמצום מספר האולפנים אם לא לסגירתם אז זאת לא הסיבה שלא יהיה אולפן לעברית בקריית ארבע.
זאב אלקין: בזה באופן נקודתי צריך לטפל ואם משרד החינוך מתרשל כאן...
חנוך צמיר: למרות שאני חושב שאלה שהגיעו לקריית ארבע נהנו כבר מהאולפן בכרמיאל.
חנוך צמיר: אני צודק?
זאב אלקין: מה זה נהנו?
זאב אלקין: צריכים לבדוק.
זאב אלקין: אם הם לא סיימו את הזכאות אז מגיע להם.
זאב אלקין: ופעם היו גם אולפני המשך.
זאב אלקין: אני יודע ששרת החינוך החליטה שאין לזה מקום עכשיו בסדר עדיפויות של המשרד אבל גם דבר כזה פעם הופעל על ידי משרד החינוך.
זאב אלקין: זאת רמה אחת.
זאב אלקין: אבל אני זוכר אדוני היושב ראש שאנחנו ביקשנו לקיים את הדיון הנפרד הזה גם ברמה אחרת לחלוטין.
זאב אלקין: יש את הסוגיה של הקבוצות מהסוג של בני מנשה.
זאב אלקין: איזה סוג זכויות עולה הם מקבלים?
זאב אלקין: הם מקבלים זכויות עולה רגילות כמו כל העולים האחרים או שצריכים לראות בהם קבוצה מיוחדת כמו הסוג של העולים מאתיופיה והם זכאים לכל העזרה המוגדלת.
זאב אלקין: כי סך הכול גם הם מגיעים עם פער מאוד גדול, גם מנטלי, גם חברתי, גם כלכלי, ועד כמה שאני מבין נכון לעכשיו מבחינת משרד הקליטה הם כמו עולה לכל דבר והסוגיה הגדולה שאני מציע שתיפתח סביב השולחן הזה, האם זה נכון?
זאב אלקין: האם העולים האלה לא נכנסים לקטגוריות דומות וחבר כנסת מולה יוכל להבין את זה שקטגוריות שהמדינה החליטה לתת להם טיפול ממוקד ומיוחד, וטוב שכך.
זאב אלקין: אנחנו גם לא מדברים על מספרים גדולים.
זאב אלקין: אלה לא דברים שימוטטו את תקציב המדינה לפי קצב העלייה שיש עכשיו של בני מנשה שאגב מי שיושב על השאלטר זו אותה מדינת ישראל כי הרי היא לא מעלה אותם לפני השלמה של הליכים כאלה או אחרים.
זאב אלקין: וכאן אני חושב שראוי שמשרד הקליטה ייתן על זה את הדעת, ישאל את עצמו האם אין כאן אותן נסיבות שהצדיקו בזמנו החלטות מיוחדות על העזרה שמקבלים העולים מאתיופיה.
זאב אלקין: זה אגב לא רק בני מנשה.
זאב אלקין: יש עוד כמה קבוצות ייחודיות כאלה שעולות ארצה במסגרת הזאת או במסגרת אחרת.
זאב אלקין: זה נושא שהוא בהחלט נושא מעבר לממדים של קריית ארבע ספציפית והוא ראוי לדיון בשולחן הזה.
שלמה מולה: אדוני היושב ראש.
שלמה מולה: קודם כל תודה רבה.
שלמה מולה: צריך לחלק את הדיון לשני חלקים.
שלמה מולה: על זה שמעודדים את בני מנשה להתיישב בקריית ארבע, אמנם חבר הכנסת אורי אריאל לא יסכים איתי, אני חושב שזה לא נכון לעודד אותם להגיע לקריית ארבע.
שלמה מולה: צריך לאפשר להם להיקלט בתוך הקו הירוק.
שלמה מולה: לא מעבר לקו הירוק.
שלמה מולה: אני חושב שזה לא נכון.
שלמה מולה: אם אנחנו עסקינן בנושא עולי אתיופיה דרך אגב חבר הכנסת אלקין, אין אף אתיופי אחד שגר מעבר לקו הירוק.
שלמה מולה: לא בקליטה ראשונית.
שלמה מולה: כולם נקלטים במרכזי הקליטה ואם אחרי מרכזי הקליטה אדם בוחר ללכת לגור מעבר לקו הירוק אז זו זכותו.
שלמה מולה: אני לא רואה שיש מיוצאי אתיופיה אחד שמקבל משכנתא מועדפת ומקבל דירה מעבר לקו הירוק.
שלמה מולה: אני לא מכיר אחד כזה.
שלמה מולה: ברמה העקרונית אין לי התנגדות לכל אוכלוסייה מסוג זה שבאמת המדינה תיתן להם יותר סיוע שיוכלו לקבל גם משכנתאות מועדפות, גם חינוך וכן הלאה.
שלמה מולה: אבל אני לא אתמוך שהמדיניות הזאת תהיה מעבר לקו הירוק.
שלמה מולה: כמו שהמדינה הקפיאה את הבנייה בקריית ארבע ובצדק, מדינה שמנהלת משא ומתן לשלום לא יכולה גם לבנות בנייה.
שלמה מולה: אי אפשר לדרוש מהמדינה כרגע להפשיר קרקעות לבנייה וכן הלאה.
שלמה מולה: לא נעבוד על עצמנו.
שלמה מולה: אנחנו צריכים להיות מאוד הגונים, ומי שרוצה לקבל עזרה, משכנתא, סיוע כזה או אחר, צריך כן לעודד אותו לקבל את זה בתוך מדינת ישראל, לא מעבר לקו הירוק.
שלמה מולה: אני מתנגד למדיניות של משרד הפנים שעושה מכסות של העלייה גם בבני מנשה.
שלמה מולה: אם יש שם אנשים שראויים, יכולים, רוצים לבוא לכאן הם צריכים לבוא, אם עברו גיור צריך לאפשר להם להגיע לכאן.
שלמה מולה: אני דווקא בעניין הזה אדוני היושב ראש אני רוצה שיהיה דיון כאן.
שלמה מולה: אבל הנושא של ההתיישבות בקריית ארבע בעיניי נראית מאוד בעייתית.
שלמה מולה: זה לא אומר כשיש קבוצה מאורגנת של אנשים שאפשר לתת להם אולפן גם בקריית ארבע צריך לחפש את הפתרון הנקודתי אבל שלא פורץ גבולות ולא פוגע במדיניות של הממשלה.
זאב אלקין: אין החלטה של הממשלה על הקפאת לימוד עברית מעבר לקו הירוק.
זאב אלקין: אני עוד לא שמעתי על דבר כזה.
אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש הישיבה הזאת היא ישיבת המשך לישיבה שקיימנו בקריית ארבע ובאמת נשים את הדברים שעלו שם כבעיות בהמשך לחבר הכנסת אלקין מה שהוא אמר.
אברהם מיכאלי: שמה התרשמנו שיש כמה סוגי בעיות.
אברהם מיכאלי: ראשית במערכת החינוך.
אברהם מיכאלי: הסתובבנו בבית ספר שבעצם המנהלת הציגה לנו את המצב לגבי קליטת ילדים יוצאי בני מנשה.
אברהם מיכאלי: חבר הכנסת מולה מעלייה לעליייה לומדים את הלקחים ולא לומדים לצערנו על העלייה של בני מנשה.
אברהם מיכאלי: אנחנו נותנים מרשמים אחידים לכול העליות.
אברהם מיכאלי: מנסים לפתור את זה באותה צורה ומסתבר שהדוגמה הזאת האחרונה היא בוודאי לא מתאימה לקליטה רגילה של עולים שעלו לארץ.
אברהם מיכאלי: אפילו לא מתאימה לקליטת יהודי אתיופיה.
אברהם מיכאלי: והמנהלת שם הציגה את השוני בין קבוצות בבית הספר.
אברהם מיכאלי: פיתחנו כול מיני פתרונות חיוביים לטפל בעליות שונות.
אברהם מיכאלי: אפילו בעליית יהודי אתיופיה אנחנו דנים פה הרבה בוועדה ואף פעם לא הבאנו לדיון, לפחות בקדנציה שאני נמצא בה, לא הבאנו את קליטת יהודי בני מנשה.
אברהם מיכאלי: ואז התחושה שנוצר אצלי היתה כזאת שבעצם חייבים לבחון את הסוגיה של הקליטה שלהם בכלל.
אברהם מיכאלי: עכשיו מה שאמרת חנוך לגבי הזכאות התחושה שלי שקביעת הזכאות שלהם לא נקבעה בדרך הנכונה.
אברהם מיכאלי: זו אוכלוסייה ייחודית, אוכלוסייה שיש לה צרכים מיוחדים.
אברהם מיכאלי: היום איפה אנחנו רואים את הבעיות בדרכי קליטה לא נכונות, לפי הדיווחים שקיבלנו בקריית ארבע, מה מצב אותם יהודים מבוגרים וילדים שהם חלק ברחובות וחלק מתעסקים בגמילה מאלכוהול.
אברהם מיכאלי: זה מראה על משהו לא בסדר בדרכי הקליטה.
אברהם מיכאלי: עכשיו אם אנחנו את זה לא נבין כוועדה שיש צורך בתוכנית ייחודית של קליטת יהודי בני מנשה ומה שהרב בירנבויים אמר בדרכי בחינה של העלאה שלהם אני כרגע לא נכנס, זה גם נושא שצריך להידון.
אברהם מיכאלי: אבל התחושה שנוצרה אצלי שם שלא מטפלים נכון, לאו דווקא באלה שנמצאים בקריית ארבע אלא גם במקומות אחרים.
אברהם מיכאלי: ולא ביקרנו עדיין בכרמיאל.
אברהם מיכאלי: הבעיה זו לא בקריית ארבע.
אברהם מיכאלי: איך שמחבקים אותם בקריית ארבע ואיך שמקבלים אותם בצורה חמה שהתרשמתי שם אני לא חושב שבמקומות אחרים קולטים אותם כל כך טוב.
צמיר חנוך: אני חושב שאתה טועה.
זאב אלקין: עובדה שהם עברו לשם.
חנוך צמיר: זו לא עובדה בכלל.
חנוך צמיר: זה קשרי משפחה.
אברהם מיכאלי: זה מראה על החום במקום ורבותיי, התחושה שלי שהקיפוח הזה נעשה כלפיהם כחלק מהשיקולים בגלל שזה קריית ארבע.
אברהם מיכאלי: ואמרתי את זה לראש המועצה.
אברהם מיכאלי: הממשלה או הגורמים שמטפלים בכול אלה שנמצאים שם צריכים להתייחס אליהם כאל מחוץ לתחום?
אברהם מיכאלי: אנחנו כוועדה בוודאי לא ניתן לזה יד.
אברהם מיכאלי: אלה שנמצאים כרגע ונתקלנו בבעיה שלהם בהם נטפל.
אברהם מיכאלי: אני חושב שצריך לדון במכלול של קליטת יהודי בני מנשה בכל המקומות האחרים.
אברהם מיכאלי: ואם אנחנו נופתע לטובה כמו שאתה אומר, בכרמיאל או במקומות אחרים הם כן נקלטו טוב, שם הכול מוצלח, נבוא נגיד לראש המועצה אדוני, תתקן אצלך כמה דברים.
אברהם מיכאלי: אבל את מזה לא התרשמתי ולכן בוועדה אנחנו מקיימים את ישיבת ההמשך הזאת.
אברהם מיכאלי: יש בעיה של חינוך ילדים ונוער, ואדוני היושב ראש אתה ביקשת כמה פעמים, רוצה לראות את הילדים האלה שמסתובבים ברחובות, וגם תיארו לנו מצב של הורים שנמצאים שם כבר 10 או 15 שנים בארץ, יש בעיה.
אברהם מיכאלי: הם אנשים חרוצים, הם אנשים עובדים.
אברהם מיכאלי: יוצאים לעבודה ולא מתביישים לעבוד בשום עבודה.
אברהם מיכאלי: אבל יש בעיות משפחתיות בתוך הבתים האלה.
אברהם מיכאלי: משהו לא בסדר קליטה.
אברהם מיכאלי: הם לא הגיעו ככה מהודו.
אברהם מיכאלי: הם בארץ פיתחו בארץ את התכונות האלה וצריך לבדוק איפה טעינו.
אורי אריאל: אני מצטער שחבר הכנסת מולה העביר את זה לפסים פוליטיים.
אורי אריאל: כל כך מיותר.
אורי אריאל: הבעיה היא בעיה אנושית, צריך לטפל בה ולא להפוך את זה לבעיות פוליטיות, פה להתנגח.
אורי אריאל: אני לא אתייחס לזה.
אורי אריאל: למיטב היכרותי ואני מכיר קצת בני המנשה בקריית ארבע נקלטים היטב כמו בכל הארץ בסך הכול ויש גם בעיות.
אורי אריאל: מי שחושב לקחת את בני מנשה ולדמות אותם לעולי אתיופיה אני חושב שזו טעות.
אורי אריאל: זה לא הכול אותו דבר.
אורי אריאל: נכון הוא שלא צריך לקחת את שתי הקצוות אבל בין הקצוות יש כמה מדרגות באמצע.
אורי אריאל: אני מכיר את העולים בארץ.
אורי אריאל: יצא לי גם להכיר את העולים בפוטנציה.
אורי אריאל: דוגמאות, בני מנשה, אני לא מכיר את כולם לא בכול המקומות אבל הייתי איתם גם שם.
אורי אריאל: אני מציע ליושב ראש לשקול אפשרות לבוא בדברים עם משרד הקליטה שיהיו הטבות מסוימות.
אורי אריאל: היו כבר מבצעים לעליות מסוימות.
אורי אריאל: פעם היתה בעיה בארגנטינה שכל השוק הכלכלי שמה צנח, אנשים הגיעו לפת לחם.
אורי אריאל: עשו מבצע מיוחד בזמן מסוים.
אורי אריאל: והיו עוד מדינות כאלה.
אורי אריאל: בדרך כלל זו החלטה שמגיעה לראש הממשלה אבל אם אפשר לעשות את זה יותר פשוט.
אורי אריאל: לכן אני מציע להפסיק את ההשוואה הזאת עם עולי אתיופיה כי בני המנשה הם לא כמו יהודי אתיופיה.
אורי אריאל: זה לא עניין של רע וטוב.
אורי אריאל: כל אחד בא ממקום אחר.
אורי אריאל: חלקם של בני מנשה יודעים אנגלית למשל, יודעים מה זה חיים מודרניים, בסך הכול, בגדול.
אורי אריאל: הם צריכים עזרה.
אורי אריאל: אני לא בוויכוח עם ראש עירית קריית ארבע.
אורי אריאל: להביא אותם להגיד שהם כמו אתיופיה.
אורי אריאל: אני אגיד לך מה עלול לקרות.
אורי אריאל: עלול לקרות שהם לא יקבלו את זה כי זה הרבה כסף.
אורי אריאל: יפגעו בעלייתם.
אורי אריאל: עכשיו יתחיל הסיפור, כמו אתיופיה, אז יש מכסות ויש דברים שתצילנה אוזנינו.
אורי אריאל: אני מציע בזהירות.
מיכאל נודלמן: אתה רוצה שיהיו פה עוד מסכנים.
מיכאל נודלמן: אם הם לא מסוגלים ללמוד את השפה בחצי שנה צריך לתת להם עוד חצי שנה.
אורי אריאל: כבוד היושב ראש אני מצטער שלא הובנתי.
אורי אריאל: אני לא הצעתי את זה.
מיכאל נודלמן: אצלך לא פוליטיקה.
מיכאל נודלמן: אתה פוחד שאם אנחנו משווים אותם עם יוצאי אתיופיה יסגרו את הדלתות ויתייבשו מקורות המימון.
אורי אריאל: הצעתי כן לעזור.
אורי אריאל: הם לא צריכים לקבל את מה שמקבל עולה מאתיופיה כי הם שונים, לא בגלל שלא מגיע להם.
אורי אריאל: מגיע להם.
אורי אריאל: אבל תוכנית אחרת.
אורי אריאל: בארגנטינה לא קיבלו כמו אתיופיה.
אורי אריאל: לא צריך לומר כל מי שלא עולה רגיל עכשיו יקבל כמו יוצא אתיופיה.
אורי אריאל: זה כול מה שרציתי להגיד.
אורי אריאל: אני רוצה חנוך להפנות אליך עוד פעם את השאלה האם יש קושי מיוחד לקיים אולפני אחר הצהריים-ערב כדי לאפשר להם ללכת לעבודה, שזה כמובן דבר מבורך שאדם יש לו עבודה, אם אתה יכול להתייחס לזה ולמצוא לזה פתרון בוודאי שזה יקל על האנשים.
מיכאל נודלמן: האם מספיק להם אולפן בן חצי שנה?
חנוך צמיר: אי אפשר לענות בצורה כוללת.
חנוך צמיר: יש כאלה שתופסים את השפה לאחר חצי שנה.
חנוך צמיר: להצעה של חבר הכנסת אורי אריאל אנחנו נבדוק בצורה רצינית עם משרד החינוך איך אנחנו מייצרים אולפן אחר הצהריים.
חנוך צמיר: הנושא של העברית כרגע בהקשר של קריית ארבע הוא לא הדבר העיקרי.
חנוך צמיר: השאלה היא איך הם ממשיכים להישאר שם.
חנוך צמיר: כפי שאני מבין הם נמצאים בדירות של קרובי משפחה, בצפיפות בלתי אפשרית כשלפחות אני לא רואה את הפתרון הדיורי עבורם כרגע בקריית ארבע.
חנוך צמיר: וזאת השאלה.
חנוך צמיר: אנחנו צריכים לזכור שבעצם הם קבוצה קטנה מתוך קבוצה יותר גדולה ופה אני מתייחס לקביעות של חבר כנסת מיכאלי לגבי האחרים.
חנוך צמיר: הם חלק מתוך קבוצה יותר גדולה שכן קיבלה סיוע ודפוסי טיפול מיוחדים.
חנוך צמיר: הם הופנו למרכזי קליטה בדיוק כמו האתיופים.
חנוך צמיר: עולים אחרים לא מופנים למרכזי קליטה דווקא בגלל שידענו שיש פה צורך מיוחד.
חנוך צמיר: במרכזי הקליטה הם שהו תקופה של שנה ולמעלה מזה ובתוך תקופת השהות קיבלו הכשרות מקצועיות, השלמות בלימודים, וכל מיני פתרונות מקצועיים שהמקצוענים מצאו לנכון חשבו שהם צריכים והם קיבלו.
חנוך צמיר: אף אחד לא חסך בעניינים האלה ואם אותרה קבוצת צעירים שהיתה צריכה להצטרף לפרויקט של השלמת בגרות אז הם קיבלו את זה.
חנוך צמיר: מה שאני מנסה לומר הוא שכן חיפשנו את הצורך האמיתי שלהם, ואף פעם הדברים לא מושלמים אבל אני חושב שידענו לענות בצורה סבירה על הצרכים המיוחדים.
חנוך צמיר: בשלב הזה הקבוצה האחרונה וזו שהגיעה לפניה שהיא כבר פוזרה לפני שנה אנשים סיימו את התקופה כולל אולפני עברית במרכז הקליטה.
חנוך צמיר: מטבע הדברים צריכים להתחיל לחיות בצורה מסודרת.
חנוך צמיר: והם בחרו בסיוע מאוד קרוב של העמותה ובליווי ואני מאוד מעריך את זה, הם בחרו להישאר בצפון הארץ כי הם היו גם במרכז הקליטה בכרמיאל.
חנוך צמיר: חלק מהמשפחות מצא דירות בשכירות במעלות, ומתחיל להתארגן לחיים רגילים.
חנוך צמיר: כ-20 משפחות מצאו את מקומם בכרמיאל.
חנוך צמיר: יעיד הרב בירנבויים, שהוא אולי יותר קרוב ממני, לתחושתי חבר הכנסת מיכאלי הם בהחלט שבעי רצון.
חנוך צמיר: מה לעשות גם זה קורה.
ישראל חג'בי: אני מנהל המחלקה לחינוך קריית ארבע.
ישראל חג'בי: אדוני היושב ראש אני רוצה באמת לרדת ליסודות.
ישראל חג'בי: בקוהלת כתוב "טוב אחרית דבר מראשיתו", האחרית טובה כשהיא טובה כבר מהראשית.
ישראל חג'בי: יש לנו בקריית ארבע מעל מאה תלמידים במוסדות החינוך מגיל 3 ועד כיתה י"ב כאשר בגנים יש 20 ילדים, ביסודי יש 60 ילדים ובעל יסודי יש 25 תלמידים, כאשר בעל יסודי בתיכון שבקריית ארבע יש רק 5 בנים ו-14 בנות באולפנה.
ישראל חג'בי: התלמידים הבוגרים קשה להם מאוד להשתלב בלימודים התיכוניים והם נאלצים ללכת לבתי ספר טכנולוגיים בכל הארץ.
מיכאל נודלמן: איך ילד יכול ללמוד אם שלוש משפחות חיים בדירה אחת של שלושה חדרים?
מיכאל נודלמן: תספר לי.
מיכאל נודלמן: אם כל כך טוב והם הסתדרו, איך ילד יכול להסתדר?
ישראל חג'בי: זה באמת לא פשוט.
ישראל חג'בי: קשה מאוד לילדים.
ישראל חג'בי: הגיל הרך בעצם רובם גרים ברמת ממרא בקריית ארבע ובשלושה גנים מרוכזים 20 ילדים.
ישראל חג'בי: כלומר שליש מכל גן הם ילדי בני מנשה.
ישראל חג'בי: ואין להם תמיכה.
ישראל חג'בי: משרד החינוך נותן 5 שעות עולים אבל אם לא הייתי מגייס עוד שעות פרטניות הילדים האלה לא היו מתקדמים.
ישראל חג'בי: אז יש לנו קושי במתן לימוד פרטני לילדים האלה.
ישראל חג'בי: גם ביסודיים יש לנו סיוע של "שבי ישראל" ושל משרד הקליטה אבל הסיוע הוא רק מעבר לשעות הלימודים.
ישראל חג'בי: בתוך שעות הלימודים אין סיוע.
ישראל חג'בי: חוץ משעות שקיבלנו לאחרונה ממשרד החינוך בסוף שנת הלימודים לילדים שממש ירדו מהמטוס אז קיבלנו 6 שעות ובקיץ תגבור.
ישראל חג'בי: אבל הצורך הגדול הוא לתת שעות פרטניות לתלמידים האלה בחינוך היסודי.
ישראל חג'בי: להשוות אותם לילדי אתיופיה זה רצוי וחשוב כי ילדי אתיופיה מקבלים שעות.
ישראל חג'בי: ילדי מנשה לא מקבלים.
ישראל חג'בי: אין שעות עולים.
ישראל חג'בי: היום שעות עולים משולבות בתוך שעות התקן של משרד החינוך.
ישראל חג'בי: ולכן אם לא יוקצו שעות ספציפיות לילדי בני מנשה התלמידים האלה ימשיכו לגרור את הפער עד התיכון.
מיכאל נודלמן: ביסודו של דבר אני לא מקבל שיכול להיות טוב עם שלוש משפחות גרים בדירה אחת, זה מצב בלתי אפשרי וילד לא יכול ללמוד כמו שצריך.
עמיהוד בהט: אני אומר כמה דברים, גם ברמה העקרונית וגם ברמה הספציפית.
עמיהוד בהט: צריך לעשות חלוקה בין אותם ילדים של אותן משפחות שהגיעו לפני 15 שנה לבין אותן משפחות שהגיעו זה עתה.
עמיהוד בהט: אני אישית ישבתי לילה שלם במרכז הקליטה בכרמיאל עם הגברת אפרת קדם, הכנו להם ממש מסגרות של כיתות קלט גם בנצרת עילית, גם בבית ספר ארבל, גם בכרמיאל, גם בחטיבת הביניים עם כל התוספות שבעולם, עם ייעוץ, עם הדרכה, עם המורות הכי טובות שיש באזור הזה.
עמיהוד בהט: ישבנו שם באמת ערב שלם עם כל אנשי הסוכנות במרכז הקליטה כדי ליצור מציאות חדשה שהתאפשרה לנו בשנים האחרונות.
עמיהוד בהט: מבחינתנו אנחנו פרצנו כמה דרכים ואנחנו יכולים לאפשר היום מסגרות קצת יותר משודרגות.
עמיהוד בהט: גם בקריית ארבע, הזכיר פה מנהל אגף החינוך את השעות האלה, אנחנו משתדלים לתת בשנה הבאה בכל מקום שאנחנו יכולים, בגני ילדים תוכנית להכנה לכיתה א' ממחושבת על ידי חברת וויקפדיה, אנחנו נתנו להם אפשרות לעשות השלמה באולפני קיץ, העברנו 200 שעות בודדות בקיץ.
עמיהוד בהט: במילים אחרות אנחנו כן מסתכלים על האוכלוסייה הזאת כמו שחבר הכנסת אריאל אמר באמצע, אם אפשר למקם פה דברים על הרצף, לא כמו יוצאי אתיופיה מצד אחד, מבחינת הפערים והחסכים אבל כמובן שלא לא יוצאי ארצות המערב.
עמיהוד בהט: יש הרבה ילדים שנקראים ילדי בני מנשה שהם ילידי ישראל.
עמיהוד בהט: תרצה שהיא המפקחת על האזור יכולה לתת את הנתונים המדויקים.
עמיהוד בהט: אנחנו עוסקים במשרד החינוך אך ורק בעולים וגם זה רק תוצאה של השנים האחרונות.
עמיהוד בהט: הרי פעם עסקנו רק בשנה שנתיים האחרונות.
עמיהוד בהט: היום אנחנו מדברים על ילידי חוץ לארץ כעל עולים במובן הרחב.
עמיהוד בהט: זה נכון אין היום הקצאת שעות ייחודיות לחינוך היסודי במדינת ישראל בעקבות דברים שנדונו פה עשרות פעמים, ועדת שושני וכו'.
עמיהוד בהט: היום התקנים הם תקנים גלובליים והסלים הם סלי הרוחב של בית הספר.
עמיהוד בהט: אף על פי כן פרצנו את הגבול הזה בשעות פרטניות לילדים חדשים.
עמיהוד בהט: וכל אימת שיבואו ילדים מבני מנשה בכל מקום במדינת ישראל הם יקבלו את שש השעות האלה לפחות, כל ילד, גם אם הוא ילד אחד בתוך בית ספר, על אחת כמה וכמה אם זו קבוצה יותר גדולה, תקבל אולפן לכל דבר ועניין כשם שקיבלו הכיתות האלה בכרמיאל.
עמיהוד בהט: אנחנו גם משתדלים לראות בשנה הבאה באזור קריית ארבע אפשרויות לתוכניות תוספתיות לימודיות.
עמיהוד בהט: כמו תוכנית מילה, כמו תוכנית פלא, שאפשר להביא אותם להמשך יום הלימודים על מנת לאפשר סיוע ותגבור מעבר למה שנעשה עכשיו.
מיכאל נודלמן: מתי אתם מתחילים עם התוכניות האלה?
עמיהוד בהט: התחלנו.
עמיהוד בהט: השעות האלה הועברו לקריית ארבע.
ישראל חג'בי: השעות האלה אני מבין שרק לשנה הזאת.
ישראל חג'בי: שנה הבאה נקבל אותן?
תרצה יהודה: 6 שעות גם שנה הבאה.
תרצה יהודה: והמנהלים ידעו על כך.
מיכאל נודלמן: יש פה נציגים של משרד הרווחה.
מיכאל נודלמן: אתם ביקרתם בקריית ארבע?
מיכאל נודלמן: אתם ראיתם איך אנשים גרים שם?
מיכאל נודלמן: איך ילדים גרים שם?
דפני מושיוב: אנחנו ביקרנו לפני כשנה.
דפני מושיוב: בדיוק שוחחנו עם ראש המועצה לפני הפגישה.
דפני מושיוב: כמו שצוין כאן האוכלוסייה אינה כמקשה אחת.
דפני מושיוב: יש אנשים שמצליחים להתאקלם ומצליחים להסתדר.
דפני מושיוב: הם באים עם נכסים, עם כוחות ועם השכלה אקדמית.
דפני מושיוב: ויש אנשים שכבר בהודו עצמה היו להם קשיים.
דפני מושיוב: נושא של התמכרויות חלק מהעניין הוא כבעיה שכבר היתה קיימת בארץ המוצא ואולי בתהליך המיון, הגיור, וכל מה שמתלווה אולי אחת הפניות שלנו, ואני אומרת את זה לקבוצות שונות, שאין קשר בין תהליך הגיור לתהליך הסוציאליזציה וההבנה של אורח החיים בחברה שהיא שונה מחברת המקור.
דפני מושיוב: ואני פונה שוב ושוב לאנשים האמונים על הנושא הזה שיש צורך לקיים שיח בין עובדים סוציאלים לבין רבנים כדי לראות איך מגשרים על הפערים האלה ואיך מסייעים לאנשים.
דפני מושיוב: זה מתקבל אחרת כשעוברים את התהליך וזה נשמע אחרת גם בסיוע.