GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יונתן סליבוביץ: אני פוגש אנשים שחושבים שהם יודעים כיצד לגשת לתעשיית היין.
יונתן סליבוביץ: אני למשל לוקח חלק ביריד היין הלונדוני שהוא יריד מוערך כשכל הארצות המייצרות יין נוכחות.
יונתן סליבוביץ: אני יכול להגיד לכם שלא היתה לי השראה מהדוכן הישראלי.
יונתן סליבוביץ: ואני לא מנסה למעט בחשיבות הישראלים.
יונתן סליבוביץ: אני אוהב את הישראלים.
יונתן סליבוביץ: אני מסיים אולפן ב' בסוף החודש הזה.
יונתן סליבוביץ: אני אוהב את השפה העברית.
יונתן סליבוביץ: אלה דברים חשובים שצריך לקחת בחשבון.
יונתן סליבוביץ: תודה לכם.
שרי אלבוכר: אני פרויקטורית עליה קהילתית בעיר מודיעין, גם לדרום אפריקה, גם לצפון אמריקה, גם לאנגליה וגם לאוסטרליה.
שרי אלבוכר: אז אני בעצם רואה את הקליטה של כל ארבע המדינות.
שרי אלבוכר: אני גם הצטרפתי לשליחות שיצאה בסוף מאי לדרום אפריקה.
שרי אלבוכר: זו היתה הפעם הרביעית שנסעתי לשם.
שרי אלבוכר: וחבל שאבי לא פה כי הוא התחיל בזה כשהוא אמר שיש לו הרגשה שאין גיבוש פה בין כל הארגונים שבעצם יושבים פה מסביב לשולחן.
שרי אלבוכר: אני חייבת להגיד שזה לא נכון.
שרי אלבוכר: היום נתמקד בעולי דרום אפריקה.
שרי אלבוכר: אני נולדתי שם, גדלתי שם ולפני 17 שנה עליתי.
שרי אלבוכר: המצב השתנה כל כך הרבה שם, שכל פעם, גם בשנה וחצי האחרונות כשחזרתי ארבע פעמים, כל פעם שאני חוזרת לשם המצב נהיה יותר גרוע.
שרי אלבוכר: ראינו את ההוכחות בערב העלייה האחרון שמי היה מאמין שבבניין אחד ביוהנסבורג יסעו לשם 500 איש לערב עלייה.
שרי אלבוכר: שלא לדבר על הראיונות האישיים, 740 ראיונות אישיים.
שרי אלבוכר: זה כבר מוכיח שאמנם המספרים לא ענקים בדרום אפריקה מבחינת עלייה אבל יש התעניינות מאוד גדולה.
שרי אלבוכר: כפרויקטורית אני רואה מצוקה שם גם כלכלית מאוד גדולה.
שרי אלבוכר: ברגע שהם מחליטים למכור את הדירה ולעבור לפה הכסף הערך שלו כל כך נמוך שהם בעצם שהם מגיעים לפה הם לא מגיעים עם ההון.
שרי אלבוכר: נכון בדרום אפריקה הם חיים חיים עשירים אבל כשהם באים לפה זו לא אותה רמת חיים.
שרי אלבוכר: צריכים להתייחס לזה.
שרי אלבוכר: הם צריכים תמריצים.
שרי אלבוכר: מה שיש להם היום כעלייה קהילתית זה פרויקט שראינו את התוצאות.
שרי אלבוכר: במסגרת הפרויקט הזה, העלייה כן התבגרה.
שרי אלבוכר: אבל העזרה הממשלתית שנתנו לעלייה הקהילתית,לדוגמה שכר דירה, גם זה הורידו ב-28%.
שרי אלבוכר: אז גם הכסף לא שווה הרבה, גם מחירים בארץ עלו.
שרי אלבוכר: יש מצוקה.
שרי אלבוכר: חייבים שכר דירה.
שרי אלבוכר: מיסים זה דבר שיכול לעזור.
שרי אלבוכר: אבל יש כל מיני דברים שצריכים לקחת אותם בחשבון.
שרי אלבוכר: תעסוקה.
שרי אלבוכר: אמנם יש אנשי עסקים, יוזמות זה לא דבר שלא צריכים לחנך וללמד את איש העסקים הדרום אפריקאי, אבל מגיעים לפה וכן לדוגמה, אנשים שיש להם רישיונות שלא מוכרים, מה עושים איתם בארץ.
שרי אלבוכר: אנחנו אומרים לדרום אפריקאים אתם צריכים להיכנס לאולפנים מקצועיים ואולפנים רגילים במשך שנה שלמה.
שרי אלבוכר: לא לעבוד כי אתם צריכים לרכוש שפה.
שרי אלבוכר: אין להם את האמצעים הכספיים לעשות את הדבר הזה.
שרי אלבוכר: בלי הרישיונות האלה הם לא יכולים לעבוד פה בארץ.
שרי אלבוכר: בלי תמיכה של הממשלה, בלי תקציבים נוספים תלפיט לא יכולים לתת את הכסף שלהם שזה כסף שבעצם בא רק מתרומות.
שרי אלבוכר: עיריית מודיעין עם כל מה שראש העיר מנסה לפתח בעיר וקליטת העולים הוכיחה את עצמה, אנחנו לא יכולים להמשיך.
שרי אלבוכר: אנחנו מכשילים את העולים פה.
שרי אלבוכר: אנחנו לא יכולים להשוות אותם למדינות אחרות כרגע.
שרי אלבוכר: כי המצב שם במדינות אחרות הוא לא גרוע.
שרי אלבוכר: אני עובדת עם אנשים יום יום בשטח אז אני רואה את המצוקות שלהם גם לפני שהם מגיעים וגם אחרי שהם מגיעים.
שרי אלבוכר: דיברנו ודיברנו אבל תכלס הנקודה הסופית שצריכים לעזור, להגדיל תקציבים, צריכים להתייחס לזה כפרויקט לפני שזה מגיע למצוקה.
מיכאל נודלמן: יש פה בעיות.
מיכאל נודלמן: יש עליה מרוסיה, יש עליה מצרפת, יש עליה מדרום אפריקה.
מיכאל נודלמן: המדינה לא יכולה לעזור, להעדיף עדיפויות, איזה כסף מיוחד לעליה זו או זו.
מיכאל נודלמן: אני חושב שמה שאמר שלמה לפי המצב בדרום אפריקה אנחנו יכולים לפנות לראש הממשלה.
מיכאל נודלמן: הוא יושב ראש ועדת עליה וקליטה.
מיכאל נודלמן: צריך ועדת שרים ונבקש תוכנית מיוחדת לעליה וקליטת עולים מדרום אפריקה.
מיכאל נודלמן: אנחנו מדינה דמוקרטית.
מיכאל נודלמן: מחר יגיע איזה איש מבוכרה והולך לבית משפט העליון ומבקש את אותם תנאים שקיבלו אחרים, והוא יהיה צודק.
מיכאל נודלמן: הוא גם עולה חדש.
מיכאל נודלמן: אני חושב שפה פתרונות שנתנו אגף מיסים אלה פתרונות לכל אחד.
מיכאל נודלמן: ופה צריכים לחשוב על דיור בשכירות.
מיכאל נודלמן: יש עדיין בעיות.
מיכאל נודלמן: אדוני ראש העיר, אתה עדיין לא אישרת בנייה להשכרה.
משה ספקטור: אנחנו אמרנו ואני אומר עוד פעם.
משה ספקטור: אין לנו התנגדות לבנייה, זה לא רק לעולים אלא לכולם.
מיכאל נודלמן: אני מבין, אתה לא בונה לעולים אלא לכולם.
משה ספקטור: הכל לא יתרכז בשכונה אחת, אלא אנחנו נקבע איפה זה יבנה.
משה ספקטור: הם יביאו את הכסף, יוציאו מכרזים.
משה ספקטור: הכול בסדר.
משה ספקטור: אנחנו נקבע שגם בשכונת בוכמן שהיא יוקרתית גם שם יהיו כאלה.
משה ספקטור: אני רוצה לציפו, אני רוצה לקייזר.
רונן כהן: יש תוכנית, יש המנהל, יש כבר הכול.
רונן כהן: מה שנשאר עכשיו זה להשכיר.
רונן כהן: אומר ראש העיר אני הסכמתי.
רונן כהן: אני אומר אם הסכמת לזה בבקשה אנחנו רוצים להתחיל.
רונן כהן: הרעיון הוא זה יוזיל לכולם.
רונן כהן: ייכנסו דרום אפריקאים ודרום אמריקאים.
רונן כהן: החוק אומר בעניינים של מינימום 16 יחידות דיור, אתה לא בונה במבנה צמוד קרקע.
רונן כהן: הפרוגרמה היא מאה דירות.
מיכאל נודלמן: בעיה של דירות זו בעיה מאוד חשובה.
משה ספקטור: הם בעד לקבוע איפה, אנחנו בעד שיהיו דירות.
משה ספקטור: איפה זה יהיה, יחידות 16, כמה שהוא רוצה.
מיכאל נודלמן: וזה לא יהיה על קרקע פרטית?
משה ספקטור: אין פרטי במודיעין.
משה ספקטור: אני לא בונה וילות, אנחנו בונים תשע, עשר, שתים עשרה יחידות על דונם, ואלה בין השכונות הצפופות במדינה.
שרי אלבוכר: צריך להסתכל על היבט קליטה.
שרי אלבוכר: אנחנו לא רוצים לבנות גטואים של עולים חדשים.
משה ספקטור: משרד השיכון בונה גם תשתיות במודיעין.
משה ספקטור: חמש שנים סגור הכביש ללטרון.
משה ספקטור: לך תקן אותו קודם ואחר כך תלמד אותי איפה לבנות.
משה ספקטור: אתה לא עושה מה שצריך ואתה כל הזמן מדבר כאילו שאתה בונה את מודיעין.
משה ספקטור: מה שאתם צריכים לעשות, משרד השיכון יהיה בירושלים, אנחנו נבנה את מודיעין.
משה ספקטור: שמעת טוב?
משה ספקטור: חברה כלכלית שלנו.
משה ספקטור: זה אנחנו נעשה.
משה ספקטור: תודה רבה.
מיכאל נודלמן: אני מקווה שסוף סוף תגיעו להסכמה.
דניאל מסרי: גם אני גמרתי אולפן א'.
דניאל מסרי: עכשיו אני לומד באולפן ב'.
דניאל מסרי: יש שני סיבות לעלייה.
דניאל מסרי: יש עולים שהם צריכים ללכת מהארץ שבה הם גרים כי יש שם בעיות גדולות.
דניאל מסרי: אבל איפה שאני גרתי לפני כן, בארצות הברית, זה מקום בסדר מאוד.
דניאל מסרי: בקרוב ניכנס לשנתנו השנייה בישראל.
דניאל מסרי: זה נדמה שרק אתמול אני, אשתי המדהימה וששת ילדינו התגוררנו רחוק מאוד בקהילה יהודית, עם בתי ספר יהודיים, אוניברסיטאות, מסעדות כשרות, חנויות מכולת, חנויות קפה, בית בן 450 מטר על דונם אחד, צמוד לבית כנסת של בחירה וחשוב מכל פרנסה.
דניאל מסרי: חיי השתנו לעד.
דניאל מסרי: יום אחד כאשר חזרתי מהעבודה אשתי נגשה אליי עם החיוך הטיפוסי המקסים שלה ואמרה בהדגשה: אנחנו עוברים לישראל.
דניאל מסרי: התגובה שלי היתה, זה נפלא.
דניאל מסרי: מה אנחנו אוכלים בארוחת ערב?
דניאל מסרי: החברה שבה עבדתי שאלה אותי אם אני אוכל לעבוד עד היום האחרון האפשרי.
דניאל מסרי: עבדתי יום מלא ב-11 לאוגוסט.
דניאל מסרי: רק יומיים לאחר מכן היינו ישובים בנוח בטיסה של אל על שוקלים אם לבחור בדג או בעוף מהתפריט שהוגש לנו.
דניאל מסרי: איזו החלטה משמעותית ומאתגרת.
דניאל מסרי: לראשונה למדתי את המושג סבלנות.
דניאל מסרי: כמו רבים מבני עמי פעמים רבות שכחתי מושג זה ופנטזתי ליישב סכסוכים בנוסח אמריקאי.
דניאל מסרי: הדברים הבאים הם דאגותי בקשר לתעסוקה ופרנסה.
דניאל מסרי: אני קבלן בניין מורשה כך שתוכלו להבין את הקושי לקבל הגדרה זו בארץ.
דניאל מסרי: בארצות הברית כדי להיות קבלן מורשה הייתי צריך מינימום של ארבע שנות לימוד במכללה.
דניאל מסרי: חמש שנים ניסיון בשטח, קורס בן שנה אחת ולבסוף מבחן בן 18 שעות במשך יומיים עם שתי הפסקות של חצי שעה.
דניאל מסרי: השקעתי רבות בקבלנות בניין.
דניאל מסרי: אני מתאר את זאת כדי שתוכלו להבין שהתואר המוזהב הזה באמריקה לא שווה את הנייר שעליו הוא כתוב בישראל.
דניאל מסרי: מאחר ויש לי את כל הכישורים המקצועיים והטכניים אבל אינני שולט בשפה העברית אפילו אחרי שנה של לימודים אינטנסיביים באולפן.
דניאל מסרי: מאחר וקבלנות בניין היא סדרה של שרטוטים ומדידות בעיקר אני מבקש שהרישיון שיש לי מאמריקה יתורגם לרישיון בישראל.
דניאל מסרי: צריך לדעת שקשה היה להשיג את הרישיון הזה באמריקה כל חמישים המדינות היו מרשות לי לבנות.
דניאל מסרי: עם הרישיון הזה עתידי היה מובטח מבחינה פיננסית.
דניאל מסרי: אחרי שנים שעבדתי עבור חברה גדולה מצבי היה מובטח לכל החיים באמריקה מה שהיה מוביל אותי בסופו של דבר להיות פנסיונר שחי בנוחיות.
דניאל מסרי: אבל מתוך בחירה, וזו מילת המפתח, פנינו עורף למנעמים של הגלות ובאנו הביתה לחיות בארץ ישראל.
דניאל מסרי: אם תינתן לי האפשרות אני בטוח שאני אוכל להוכיח את עצמי וליישם את הנהלים הקיימים בארצות הברית לגבי בנייה ואוכל להיות גורם מתווך בין ספקים, פועלי בניין, קונים וסוכנויות של הממשלה.
דניאל מסרי: אנחנו יכולים להפוך את התעשייה הזאת דוגמה לצורה שבה אפשר לנהוג באנשים בצורה הוגנת בעוד אנו מספקים אמצעי מחיה לכול.
דניאל מסרי: אחרי הכול מדובר במורשת ונדיבות.
דניאל מסרי: אנחנו רוצים זאת עבור כולם.
דניאל מסרי: אולי יריד של תעסוקה לעולים היכן שמקימים דוכנים נוכל להביע את עצמנו ואת כישורינו מדוכן לדוכן.
דניאל מסרי: אולי מרכז למעסיקים שמעסיק עולים שיצטרכו את המילה הנפוצה סבלנות עד אשר אנחנו נוכל להביע את הרעיונות שלנו, משימות ומטרות עם המעסיקים העתידיים שלנו.
דניאל מסרי: לסיכום אנחנו רוצים להיות חלק מהחברה הישראלית באופן אישי ומקצועי אנחנו זקוקים למקומות עבודה כדי לשלם חשבונות וכדי להתקיים בישראל.
דניאל מסרי: אנחנו רוצים להיות חלק מהמורשת הגדולה של ישראל של המדינה הנפלא עם המנהיג הגדול ואוכלוסיה שתוביל בעולם במתמטיקה, מדעים, ואתיקה.
דניאל מסרי: אני לא הרווחתי את שכרי במשך 330 ימים.
דניאל מסרי: לפני העלייה עבדתי במשרה מלאה בלי הפסקה מאז ה-1 בספטמבר 1983.
דניאל מסרי: פרוש הדבר 25 שנים או 650000 ימים.
דניאל מסרי: אם יציעו לי עבודה אני מוכן להתחיל היום לא מחר.
מיכאל נודלמן: לסיכום, אנחנו שולחים מכתב לראש הממשלה.
מיכאל נודלמן: אבל קודם אני רוצה שאתם יחד עם הפדרציה תתנו לנו את הנקודות הכי הכי חשובות.
מיכאל נודלמן: תודה לכולם שאתם באתם.
מיכאל נודלמן: אני חושב אולי אנחנו לא פתרנו עכשיו בעיות אבל אנחנו מבינים באופן יותר עמוק איזה בעיות יש אצלכם והתפקיד של הוועדה שלנו הוא לעזור.
מיכאל נודלמן: מי שלא עושה צעד, לא הולך.
מיכאל נודלמן: כאלה אנחנו, ואני מקווה שניפגש אתכם שוב.
מיכאל נודלמן: שעבר שלושה שרים.
דני אילון: עבר שלושה שרים אבל ברוך השם יש מנכ"ל אחד ששומר.
דני אילון: אנחנו מרגישים את זה.
דני אילון: אני שמח שדנה מזכירת הוועדה גם רושמת וזה גם מוקלט, שבאמת עם הסיוע שהיינו מקבלים מהממשלה, כשמדברים על סיוע ממשלתי זה לא גוף אמורפי, זה אנשים.
דני אילון: זה אנשים בתפקידי מפתח ומנכ"ל משרד הקליטה ארז חלפון באמת הוכיח לא רק יכולת אדירה אלא גם רצון.
דני אילון: הוא עובד עם כל הנשמה, מפעיל את כל המערכת, ובאמת אני חושב שההצלחה שלנו זה גם הצלחה שלו, והצלחה של כל עם ישראל והצלחה של הממשלה.
דני אילון: אנחנו השבוע אדוני היושב ראש ואדוני המנכ"ל העלינו את העולה החמש עשרה אלף, ובכוונתנו להגיע להרבה יותר.
דני אילון: אני נזהר ואומר, אנשים אומרים אל תתחייב על מספרים, אבל אני חושב שאפשר להגיע למאה אלף עולים מארצות הברית בתקופה יחסית קצרה, עד 2015, זה דבר שהוא יכול להיעשות.
דני אילון: הארגון כמו שאתם יודעים הוקם על ידי עולים אמריקאים בשביל עולים אמריקאים.
דני אילון: ואני חושב שזה המודל לשנים הבאות שבה כל קהילה צריכה לקחת את האחריות על עצמה.
דני אילון: כי הצרכים והציפיות והיכולות של קהילה אחרת אינם כמו של קהילה אחרת.
דני אילון: ולכן האנשים שיכולים בצורה הכי יעיל לעשות את זה, זה אנשים מהקהילה.
דני אילון: כשבאו אלינו עולי צרפת ורצו שנעבוד בצרפת אמרנו להם, תעשו את זה אתם, אנחנו ניתן לכם את כל הידע וה-know how שצברנו כאן והטכנולוגיה, כל המודלים.
דני אילון: באו אלינו מארגנטינה עכשיו.
דני אילון: אנחנו גם ניתן להם את הכול אבל זה צריך להיות ארגנטינאים שמעלים ארגנטינאים.
דני אילון: ואני חושב שההצלחה היא באמת במודל של ההתבססות על הקליטה.
דני אילון: אנחנו כאן מלווים אותם, לא עוזבים אותם לרגע, שאף אחד לא נופל, וההוכחה היא ש-99% מהעולים שלנו נשארים בארץ.
דני אילון: ואני רוצה להודות כמובן ליושב ראש ועדת הקליטה.
מיכאל נודלמן: שום דבר לא עשיתי.
מיכאל נודלמן: אנחנו רק לוחצים.
דני אילון: זה חשוב, כל הסיוע ואני רוצה גם להודיע ליושב ראש קם לובי בכנסת לעידוד העלייה מצפון אמריקה, זה גם כן דבר שבהקמה שלו היה המנכ"ל ארז וכמובן אנחנו נשמח שאתה תצטרף.
מיכאל נודלמן: זו ועדה, אנחנו מכירים אבל לובי זה לובי.
מיכאל נודלמן: לובי צריך להגיע אליכם, להגיע אלינו.
מיכאל נודלמן: מגיעים ניירות לממשלה.
דני אילון: אבל חשוב שאתם תכירו את החשיבות של העלייה הצפון אמריקאית שהיא באמת עם איכויות שלה והיא ממשיכה את הגל שהיה בשנות השמונים של העלייה הרוסית.
דני אילון: אני אומר כאן באופן קטגורי אולי, בלי העלייה הרוסית ישראל לא היתה היום איפה שהיא נמצאת וזה חשוב.
דני אילון: אבל העלייה הרוסית, מה לעשות, נגמרה כמעט.
מיכאל נודלמן: לא נגמרה.
מיכאל נודלמן: אתם יודעים איזה מצב, פה יש מישהו מהסוכנות.
מיכאל נודלמן: אני הצעתי חוק שמי שבא בגיל 45 ומעלה אם הוא עובד 15 שנה ויש לו פנסיה שהיא פחות מ-50% ממשכורת ממוצעת הוא צריך לקבל קצבת זקנה, השלמת הכנסה, וכול הפנסיה.
מיכאל נודלמן: לא צריכים לתת קצת פנסיה מהשלמת הכנסה.
מיכאל נודלמן: כי זה לא מספיק.
מיכאל נודלמן: השלמת הכנסה בישראל היא 23% .
מיכאל נודלמן: אבל אומרים שזה 50%.
מיכאל נודלמן: בכל המדינות, באירופה, בצרפת זה 60% ממשכורת ממוצעת.
מיכאל נודלמן: זה יותר מ-23% וזה סך הכול קצבת זקנה והשלמת הכנסה זה משכורת.
מיכאל נודלמן: לאחד זה 2900 שקל, לשניים 3600 שקל.
מיכאל נודלמן: זה לא משכורת.
מיכאל נודלמן: אבל אנשים מגיעים בגיל 45.
מיכאל נודלמן: מי שבא בגיל 67 הוא יוצא מהמטוס והוא מקבל אותו דבר.
מיכאל נודלמן: אם יתנו לאנשים לקבל פנסיה לפי מה שהם עבדו ולא היו עושים חשבון עם השלמת הכנסה, זה יהיה תמריץ כדי לעבוד פה.
מיכאל נודלמן: עכשיו כל המערכת נותנת תמריץ לא לעבוד.
מיכאל נודלמן: מורים, רופאים ועובדים אחרים עובדים 15 שנה, הם לא יכולים לצבור פנסיה גדולה, והמשכורת לא כל כך גבוהה, ונציג הסוכנות אמר לי, מיכאל, יש רופאים ברוסיה, יש מורים ברוסיה, אבל הם יודעים מה יהיה המצב כאשר הם יצאו לפנסיה ואז הם לא רוצים לחיות פה בעוני.
מיכאל נודלמן: הם נשארים שם.
מיכאל נודלמן: שם מובטחת להם פנסיה, דירה.
מיכאל נודלמן: הילדים שלהם פה והם שם.
מיכאל נודלמן: היום ועדת השרים צריכה לדון על החוק הזה.
מיכאל נודלמן: אני בטוח שהם לא יקבלו אותו.
מיכאל נודלמן: אני צריך לדבר עם ראש הממשלה.
מיכאל נודלמן: למרות כל הבעיות שלו הוא שומע כאשר שמדברים דברים רציניים.
מיכאל נודלמן: הוא בצרפת עכשיו.
מיכאל נודלמן: אתם גם צריכים לדעת שיש בעיה עם אלה שמגיעים אחרי גיל 45.
מיכאל נודלמן: הם לא מספיקים לקבל פנסיה כמו שצריך אבל אפילו אם הם מקבלים פנסיה היא צמוקה, והם צריך ללכת לביטוח לאומי.
דני אילון: אצלנו אין בעיות כאלה כי האנשים שאנחנו מביאים קודם כל הגיל הממוצע שלהם הוא 35.
דני אילון: אנשים צעירים וכולם מקצועיים שיש להם כבר או עבודה או שמשיגים להם עבודה.
דני אילון: ובאמת הם באים לפה לתרום לכלכלה ומהבחינה הזאת זו עלייה מבורכת.
מיכאל נודלמן: כן, אני מסכים איתך שזו עלייה משכילה ואין לה בעיות עם שפה.
מיכאל נודלמן: השפה האנגלית.
מיכאל נודלמן: והעלייה מרוסיה באנגלית יש בעיה, בעברית יש בעיה.
דני אילון: הבעיות שיש להם פה זה בירוקרטיה שאנחנו עוזרים להם איתה.
דני אילון: למצוא עבודה ואנחנו עוזרים להם למצוא עבודה.
דני אילון: שני הדברים האלה הם מאוד חשובים וגם נותנים להם פה רשת תמיכה חברתית.
דני אילון: זאת אומרת שהם לא יהיו לבד.
דני אילון: באים לפה, בכל אופן עוזבים בית, עוזבים עבודה, עוזבים בתי ספר של הילדים, חברים, משפחה.
דני אילון: כמו שטוני אומר הם עוזבים golden medina כן.
דני אילון: צריך לעזור להם.
מיכאל נודלמן: איזו מוטיבציה יש להם כשהם באים מקנדה ומארצות הברית?
מיכאל נודלמן: מפה צעירים נוסעים לשם.
דני אילון: מוטיבציה בעיקר ציונית.
דני אילון: כולם ציונים.
מיכאל נודלמן: אצלנו לא ציונים, שם ציונים.
דני אילון: אני אומר שזה היופי ב"נפש בנפש".
דני אילון: כש"נפש בנפש" הוקמה ב-2002 איפה היה פה החזון?
דני אילון: הם זיהו שלא פסה רוח ציונית, שבאמריקה יש ציונים.
דני אילון: אז זה לא כולם.
דני אילון: יש 7 מיליון יהודים באמריקה, אז לא כולם ציונים, אבל מאה אלף ציונים יש?
דני אילון: מאתיים אלף ציונים יש?
דני אילון: הם באים.
דני אילון: ו"נפש בנפש" רק עוזר להם, כי זה לא מספיק להיות ציוני.
דני אילון: שאתה נמצא שם עם כל הטוב והנוחיות שיש שמה, זה קשה.
דני אילון: אז אפילו שאתה ציוני זה קשה לעזוב.
דני אילון: אז "נפש בנפש" עוזרים להם בדיוק.
דני אילון: אתה יודע זה הגשר.
מיכאל נודלמן: מה עם שירות בצבא?
דני אילון: יש לנו עכשיו 360 חיילים בצבא.
דני אילון: כן.
דני אילון: הם כולם עם מוטיבציה.
דני אילון: יש לנו אחד בסיירת מטכ"ל.
דני אילון: שניים בשייטת.
דני אילון: בדובדבן.
דני אילון: זה חבר'ה באמת שנותנים הכול.
דני אילון: זה משהו מדהים.
מיכאל נודלמן: אני בשבוע שעבר הייתי מוזמן למועצה הציונית במעלה החמישה.
ארז חלפון: משה בן עטר הוא מהמועצה הציונית אבל הם מתעסקים ביהודים לא בעולים.
מיכאל נודלמן: הם לא מתעסקים.
מיכאל נודלמן: הם מדברים.
מיכאל נודלמן: היו שם יורדים.
מיכאל נודלמן: אתם עובדים שם.
מיכאל נודלמן: אני רוצה לשאול אתם יודעים כמה יהודים יש שם?
מיכאל נודלמן: אתם לא עסוקים איתם?
דני אורדמן: לא.
מיכאל נודלמן: ולא רציתם לעסוק?
דני אודרמן: יש רצון ויש עניין של משאבים.
דני אודרמן: הפוקוס של "נפש בנפש" היום הוא עלייה של עולים.
דני אודרמן: אלו שמגיעים לבן גוריון עם ויזת עלייה.
דני אודרמן: הוא בא, הוא הופך להיות אזרח.
דני אודרמן: זה הפוקוס שלנו מצפון אמריקה ואנגליה.
ארז חלפון: אני גם אחדד את העניין ברשותך.
ארז חלפון: בנושא הסוכנות, "נפש בנפש", "עמי", לגבי היורדים מי שמטפל זה באמת המדינה, משרד הקליטה.
ארז חלפון: אבל בהחלט משרד הקליטה משתף ועובד בשיתופי פעולה עם הסוכנות ועם "נפש בנפש", כל נושא הרפורמה שאמורה לעבור אליך מחר בבוקר.
ארז חלפון: "נפש בנפש" ו"עמי" והסוכנות מכירים את הנושא.
ארז חלפון: אם תגיע משפחה מעורבת של קטינים חוזרים וישראלים, "נפש בנפש" לא תגיד לו אתה לא נכנס למשרדים שלנו.
ארז חלפון: הוא יקבל מהם את כל השירות, את כל ההכוונה.
ארז חלפון: יגידו לו איך הוא נכנס לאתר.
ארז חלפון: אגב כמו הסוכנות, שליחי הסוכנות יטפלו, יכוונו ויעשו את הכול וכמובן בשיתוף פעולה מלא.
מיכאל נודלמן: צריכים תקציב.
מיכאל נודלמן: אתם קיבלתם תקציב?
ארז חלפון: כן התקציב אבל ניתן כאן בארץ, מרגע ההגעה לארץ.
ארז חלפון: התקציב שניתן לישראלי זה מרגע שהוא חוזר.
מיכאל נודלמן: אבל שם.
מיכאל נודלמן: אין ארגון שעובד שם?
ארז חלפון: מי שעובד שם זה הקונסוליות הישראליות וכפי שאמרתי אנשי הסוכנות ואנשי "נפש בנפש" , כל אחד באזורים שהוא נמצא.
מיכאל נודלמן: זה אומר שהם עובדים גם.
ארז חלפון: בודאי.
ארז חלפון: מי שבא, באים ילדים והורים "נפש בנפש" גם בהורים מטפלים.
ארז חלפון: אגב זה טיפול שונה כי עולה מתחיל את הטיפול מיד אצלם, ישראלי זה יותר קל, הם פשוט מכוונים אותו, מכניסים אותו לאתר, הוא רושם את הפרטים שלו, ואוטומטית המערכת עובדת כי זה לא עולה.
ארז חלפון: הטיפול הוא יותר פשוט.
מיכאל נודלמן: עוזרים?
דני ארברמן: כן בוודאי.
דני ארברמן: אבל אנחנו עובדים בשיתוף פעולה הדוק עם משרד הקליטה בנושא הזה.
דני ארברמן: אז משפחה ישראלית שפונה אלינו ללא המתנה.
מיכאל נודלמן: אני לא מבין מה צריך לעשות.
מיכאל נודלמן: הם לא ידעו אפילו שאתם עסוקים בזה המועצה הציונית.
מיכאל נודלמן: אני אמרתי חברים, יש ארגון "נפש בנפש", יש סוכנות, יש משרד הקליטה, שעסוקים בארגון דברים כאלה.
מיכאל נודלמן: אתם צריכים לפנות אליהם.
ארז חלפון: המועצה הציונית רוצה שתקום עוד רשות.
מיכאל נודלמן: הבנתי עכשיו.
מיכאל נודלמן: זה מטופל.
דני ארברמן: אם לאדוני יש שאלות נשמח לעשות סיור במקום.
דנה גורדון: אולי נמתין לחבר הכנסת מיכאלי לסיור.
מיכאל נודלמן: איך אתם עובדים שם?
מיכאל נודלמן: יש לשכות או משהו, בקנדה, בארצות הברית?
דני איילון: אין לנו שליחים.
דני ארברמן: המודל שלנו מי שעוסק בעלייה הוא חי פה בארץ, ועובד פה בארץ.
דני ארברמן: אנחנו נוסעים המון.
דני ארברמן: גם דרך המחשב.
דני ארברמן: אמריקאים במיוחד אלה שמתחת לגיל 35 עבודה מול המחשב וקשר מול המחשב זה מאוד נפוץ.
מיכאל נודלמן: בלי שליחים, בלי שום דבר.
מיכאל נודלמן: אנשים עושים עבודה טובה.
דני ארברמן: ואנשים יוצרים איתנו קשר.
דני ארברמן: הרוב המכריע דרך המחשב, דרך האינטרנט ועוד מספר אנשים דרך הטלפון שיש לנו מספרי חינם בארצות הברית ואנחנו מלווים אותם מהשלב שהם שוקלים עלייה, שעלייה זה רק מושג אצלם, עד השלב של בתים פה בארץ אחרי שנים.
דני ארברמן: וההבדל המשמעותי בינינו לבין ההיסטוריה של העלייה מצפון אמריקה היא שיש גוף אחד שמלווה את העולה מהשלב של העלייה שזה רעיון עד השלב שהוא נקלט.
דני ארברמן: ובשבילם רצון, ובעצם אנחנו מדברים פה במושגים של צרכן, הוא צריך לקבל שירות או כתובת אחת שיכולה ללוות אותו.
דני ארברמן: ואנחנו משתפים פעולה גם עם משרד הקליטה וגם עם שליחי העלייה על מנת לתת לעולה מידע והכוונה אבל בכל זאת העולה יודע שיש לו כתובת אחת, ולא חשוב איפה הוא בהליך של העלייה שלו.
מיכאל נודלמן: מה בקשר לכרטיס?
מיכאל נודלמן: מזוודות?
דני ארברמן: אנחנו משלמים את כרטיסי הטיסה של העולים.
דני ארברמן: אנחנו נותנים מענקים כספיים לעולים.
דני ארברמן: אבל לפי מבחן כלכלי.
דני ארברמן: הוא צריך להצהיר על תצהיר כספי שהוא חתום על ידי רואה חשבון בארצות הברית ויש קריטריונים, אבל 30% מהאנשים שפונים אלינו לא מבקשים כספים בכלל.
דני ארברמן: כלומר, רק תלוו אותנו בהליך.
דני ארברמן: הצענו למשרד הקליטה שיש אנשים שתורמים למדינת ישראל ומגיעים למדינה בתור עולים ומשרד הקליטה מציע להם סל קליטה בשדה התעופה.
דני ארברמן: והאנשים האלה אומרים לא, אנחנו רוצים לוותר.
דני ארברמן: הם תרמו הרבה שנים למדינת ישראל אז למה עכשיו שיקבלו כסף?
דני ארברמן: אז הצענו למשרד הקליטה שאולי יבנו מסגרת על מנת לתת לאנשים האלו את האפשרות לתרום את הכספים אולי למטרה אחרת שהיא כן נחוצה, בגלל שבודאי שלא נחוץ להם.
מיכאל נודלמן: איך אתם מקבלים אותם פה?
מיכאל נודלמן: עם דירה?
מיכאל נודלמן: עם עבודה?
דני ארברמן: המסגרת של "נפש בנפש" או במחקר של טוני גלברט והרב יהושע פס עשו בשלבים הראשונים של הקמת הארגון זיהה ארבעה נושאים, אנחנו קוראים להם מחסומים לעלייה של העולים מצפון אמריקה.
דני ארברמן: נושא אחד הוא נושא של תעסוקה.
דני ארברמן: האנשים בארצות הברית לא האמינו שניתן למצוא עבודה פה, או למצוא עבודה שאפשר להתקדם דרכה.
דני ארברמן: אז יש לנו מחלקת תעסוקה פה.
דני ארברמן: הנושא השני זה הבירוקרטיה הישראלית.
דני ארברמן: בשביל אמריקאי זה היה דגל אדום גדול בצדק ושלא בצדק.
דני ארברמן: כלומר אנחנו מצאנו גם, ומשרד הקליטה, ומשרד הפנים, וכל הרשויות, בכל הרמות רצון רב לשתף פעולה ולעזור לעולה.
דני ארברמן: הם לא ידעו בדיוק איך והרבה פעמים היו כבולים מתוך נוהלים שהתאימו לאוכלוסיות אחרות.
דני ארברמן: גם לפעמים כבולים על ידי יועצים משפטיים אבל תמיד היה הרצון לעזור מצד הרשויות בארץ.
דני ארברמן: הנושא השלישי, כפי שהשגריר איילון הזכיר זה נושא הקליטה החברתית של עולה.
דני ארברמן: בשביל עולה מצפון אמריקה החינוך של הילדים שלו זה קריטי.
דני ארברמן: הוא לא ידע תמיד איזה אופציות יש לו, בתי ספר, איך לבחור קהילה, זה היה שונה בשבילו.
דני ארברמן: הליווי אחרי עלייתו היה קריטי.
דני ארברמן: יש לנו לדוגמה במחלקת קליטה שניפגש עם האנשים שלהם יותר מאוחר היום, יש לנו נוהל שבשנה הראשונה של העלייה כל חודש מקבלים מ"נפש בנפש" טלפון.
דני ארברמן: חיילים פעמיים בחודש, אם זה טלפון או SMS.
יהושע פס: גם יש לנו 30 אירועים בכל חודש.
דני ארברמן: יש לנו אירועים חברתיים שאנחנו מארגנים לעולים.
דני ארברמן: בשבת אמור היה קידוש פה בירושלים לכל העולים שהגיעו בשבוע שעבר עד מסיבת חוף שהיתה בשבוע שעבר גם כן בתל אביב.
דני ארברמן: כך שאנחנו מקיימים המון אירועים חברתיים לגבש את האנשים שלא ירגישו שהם לבד.
דני ארברמן: בגלל שעשינו את שיעורי הבית שלנו על הסיבה שאנשים נפלו מהמערכת ועזבו את הארץ, הסתבר שהבעיות שהיו להם היו בעיות פתירות אבל לא היה להם רשת לתמוך בהם.
דני ארברמן: הם לא ידעו לאן לפנות.
דני ארברמן: ואנחנו הופכים להיות הכתובת שלהם כשיש איזושהי בעיה.
דני ארברמן: בפיגוע שהיה לפני שבועיים עם הטרקטור בירושלים אחד מהמשפחות, הרכב שלהם נדרס והם יצאו פחות או יותר בסדר, אבל התקשרו אלינו איך הם מקבלים פיצוי על הרכב שנהרס, וזה אחרי שנתיים בארץ, שעדיין חזרו אלינו עם השאלה.
דני ארברמן: והתמודדנו עם זה ונתנו להם מענה ואנחנו מלווים אותם.
דני ארברמן: אבל התמיכה הזאת היא קריטית.
דני ארברמן: הנושא הרביעי זה נושא של תמיכה כספית.
דני ארברמן: בשביל העולים מצפון אמריקה, אם יש זוג צעיר שחסך 50 אלף דולר הוא רוצה לעלות ארצה, עד שהוא מגיע לפה, משלם דמי שכירות, לומד באולפן, נכנס למעגל העבודה, לוקח מספר חודשים, הוא יוציא מהכיס שלו 15 אלף דולר.
דני ארברמן: ואנחנו מנסים לתת להם את המענה שלא יצטרכו להוציא כסף מהכיס שלהם לעלות ארצה.
דני ארברמן: משרד הקליטה מהר מאוד הבין שבשביל העלייה זה קריטי וב-2003 הרחיב את המעגל של התמיכה הכספית משהיה בזמנו לארצות מוגבלות הרחיב את זה גם לצפון אמריקה, ודרום אפריקה וארצות אחרות.
דני ארברמן: עד אז חשבו שאנשים לא צריכים את זה.
דני ארברמן: הסתבר שהם כן צריכים את זה.
דני ארברמן: כך שתוך כדי שהם נקלטים פה הם לא צריכים להוציא כסף מהכיס שלהם.
דני ארברמן: טוני גלברט מייסד הארגון הוא איש עסקים.
דני ארברמן: הוא גר בפלורידה.
דני ארברמן: לא מעט זמן הוא מבלה פה בארץ גם כן.
דני ארברמן: אבל הוא הגה את הרעיון שזה רעיון עסקי שאומר שהצלחה מולידה הצלחה.
דני ארברמן: המודל שלנו זה להשקיע המון באנשים שהגיעו כדי שהם ידווחו בחזרה לארצות הברית, קנדה ואנגליה שטוב להם פה וכדאי ליצור קשר עם "נפש בנפש" שיתחילו ללוות אותם בהליך.
דני ארברמן: והמודל הזה עובד.
מיכאל נודלמן: זה מודל קליטה טובה ועלייה.
דני ארברמן: אמת.
דני ארברמן: כאשר אנחנו אומרים לעולים לא, אנחנו לא ארגון שדוחף עלייה ואנחנו לא ארגון שמטיף לעלייה אבל יש לנו מודל כדי להגדיל את העלייה וזה המודל שהצלחה מביאה הצלחה, ואנחנו רואים את הפירות בשלוש שנים האחרונות שהרבה מאוד מאלו שעלו הם חברים, שכנים, קרובים של אלו שעלו בשנים הראשונות.
דני ארברמן: המעגל הזה הופך להיות כדור שלג.
מיכאל נודלמן: הם בקשר איתם.
דני ארברמן: הם בקשר איתם רצוף, גם עם אלו שעלו.
מיכאל נודלמן: אתם יכולים לגייס אותם אם אתם צריכים.
דני ארברמן: בהחלט.
דני ארברמן: ולא רק זה, אם רופא או כל בעל מקצוע מתקשר אלינו אנחנו אומרים לו, הנה קח שמות של חמישה אנשים שעלו בשנתיים האחרונות במקצוע שלך, דבר איתם.
דני ארברמן: כלומר אל תקשיב לי.
דני ארברמן: תקשיב למי שעשה את זה בפועל.
דני ארברמן: כך שהתמיכה הזאת היא זאת שמביאה לאחוזי שביעות רצון ואולי הכי חשוב האחוזים שנשארו בארץ הם גבוהים ביותר.
מיכאל נודלמן: יש ירידה?
דני ארברמן: כמעט ולא.
דני ארברמן: קרוב ל-99% נשארו פה.
דני ארברמן: אני חייב לציין שאנחנו לא מקבלים את כולם ל"נפש בנפש", 3% אנחנו לא מקבלים.
דני ארברמן: הסיבה העיקרית אנחנו לא מקבלים מי שלא ביקר בארץ בעבר.