GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכאל נודלמן: המדינה עושה הכל כדי---
מזור בהיינה: המדינה לא עושה הכל, אדוני, תראה את הנתונים.
מיכאל נודלמן: לא הכל, אבל עושה הרבה.
מזור בהיינה: אם אתה מעיד שהמדינה עושה את הכל, אז חבל, אני מציע ששום דבר מבני הקהילה לא יבוא לוועדה הזאת וחבל להשלות אותם, אם ההתייחסות שלכם היא בצורה כזאת.
מזור בהיינה: אני מצר מאוד---
מיכאל נודלמן: בסדר, תגיד את זה.
מזור בהיינה: אני מציע שתפנים את הנתונים ותדאג שהדברים האלה יבואו לדרג המתאים, לדרג שצריך לטפל בהם.
מזור בהיינה: חבל, חבל מאוד.
מיכאל נודלמן: אתה סיימת?
מזור בהיינה: אני לא התחלתי בכלל.
מזור בהיינה: חבל מאוד.
מזור בהיינה: מאוד חבל, זה ציני.
מזור בהיינה: אסור לבוא לוועדה הזאת, תסלח לי, אני מצטער.
אבי מספין: קודם כל, האגודה הישראלית למען עולי אתיופיה גם שותפה לתכנית שמפעילה התאחדות התעשיינים, שמוביל תת אלוף (במיל') נסים ברדה ודר' טל לוטן ואני רוצה להתייחס לזה, אבל לפני זה אני רוצה להתייחס לדברים שאמרת.
אבי מספין: אני רק רוצה להגיד לך שליוצאי אתיופיה יש מוסר עבודה מאוד גבוה, לא צריך ללמד אותם מה זה עבודה.
אבי מספין: הם גם עבדו בחקלאות, גם מגיל צעיר מאוד הם עובדים, אז מוסר עבודה יש להם.
אברהם אמיר: אז למה הם לא באים לתעשייה?
אבי מספין: הם באים לתעשייה.
אבי מספין: לפי הנתונים שהציגה התאחדות התעשיינים, רובם עובדים במקצועות הבלתי מקצועיים.
אבי מספין: זה אומר שאנשים כן מגיעים לעבוד גם בניקיון וגם ברצפת ייצור וגם במפעלים.
אבי מספין: זה לא אומר שאם הם לא מגיעים אליך, הם לא נשארים במקום אחר.
אבי מספין: אבל זה לא אומר גם שצריך שייכנסו עוד אנשים.
אבי מספין: אני מבקש ממך אולי שתתקן את זה, שלא צריך ללמד את יוצאי אתיופיה מה זה מוסר עבודה.
אבי מספין: זה מאוד חשוב לי.
אברהם אמיר: אני לא אמרתי מוסר עבודה, אמרתי שתחנכו אותם לעבודה תעשייתית, בתעשייה ולהיות עובד ייצור זה לא בושה, אנשים עובדים כל החיים כעובדי ייצור, זה לא בושה.
אברהם אמיר: בעולם עובדים עובדי ייצור כל החיים, בגרמניה עבדו הורים והביאו את הבנים שלהם והביאו את הבנים שלהם וכולם נשארו בתעשייה.
אברהם אמיר: מה הבושה פה?
אברהם אמיר: לא כולם צריכים להיות מהנדסים ודוקטורים ופרופסורים.
אברהם אמיר: יש לנו כאלה המון במדינה, אפשר להתחיל בלעבוד כעובד ייצור.
אברהם אמיר: מי שמוכשר, יצליח הלאה.
אברהם אמיר: תשלחו אותם לעבוד בייצור, אין לנו עובדי ייצור, אנחנו צריכים עובדי ייצור.
אבי מספין: לפי הנתונים שהציג---
מיכאל נודלמן: הם מסכימים, אבל הם---
אבי מספין: לפי הנתונים שהציגו, רובם הם עובדי ייצור.
אבי מספין: מעטים הם אקדמאים, רבים הם עובדי הייצור.
אברהם אמיר: בבתי מלאכה אני לא רואה עובדים יוצאי אתיופיה, אני מצטער.
אברהם אמיר: יש לנו הרבה בתי מלאכה, אני לא רואה יוצאי אתיופיה שם.
אבי מספין: ברשותך, אדוני היושב ראש, אני רוצה להמשיך.
אבי מספין: בתכנית של התאחדות התעשיינים, לפני כשנה וחצי נשיא התאחדות התעשיינים הבטיח לקלוט 1,000 עובדים יוצאי אתיופיה בתעשייה ובעקבות כך הוקם גם הפורום שמרכז מר נסים ברדה ודר' טל לוטן.
אבי מספין: נסים דיבר בצורה עדינה לדעתי לשותפים ואני יכול להרשות לעצמי לדבר בצורה הרבה יותר קשה.
אבי מספין: בתחילת ההתנעה של התכנית נכחו המון המון גופים, גם משרדי ממשלה וגם גופים גדולים כמו הסוכנות היהודית וגם נציגים וולונטריים של יוצאי אתיופיה.
אבי מספין: עכשיו יש מעטים מאוד, כבר מספר דיונים לא רואים נציגים של משרד הקליטה, לא רואים נציגים של הסוכנות היהודית, גם חלק מהנציגים של יוצאי אתיופיה לא נמצאים.
מאיר לופטינסקי: נציגי הסוכנות היהודית נכחו.
נסים ברדה: לא ניכנס לוויכוח.
נסים ברדה: היו כמה דיונים שלא הייתם, אבל לא ניכנס לוויכוח.
אבי מספין: אני נכחתי בכולם, אז אני יודע בדיוק על מה אני מדבר.
מאיר לופטינסקי: גם אני.
אבי מספין: בכל מקרה, אני מדבר על משרד הקליטה.
אבי מספין: אני גם אזכיר שמות, כי הם היו צריכים להיות נוכחים כאן.
אבי מספין: מי שאחראי על התעסוקה במשרד הקליטה, גב' קלאודיה כץ, לצערי---
דנה גורדון: הם הודיעו שהם לא יגיעו, כי יש להם היום משהו.
גלעד אברהמי: אני המנהל שלה, אני הגעתי.
אבי מספין: אז לידיעתך, מר גלעד אברהמי, קלאודיה כץ ציינה בתחילת הדיונים שהיא לא מאמינה שהתכנית הזו תצא לפועל בכלל ובן אדם שמלכתחילה לא מאמין שזה ייצא לפועל, הוא גם לא יעשה מאמצים לקדם את התכנית.
אבי מספין: אתה דיברת על זה שאתם לא עושים כרגע שום דבר, שום הכשרה כשלא יודעים איפה לקלוט.
גלעד אברהמי: לא.
גלעד אברהמי: סליחה, אני חייב לפרוטוקול להגיד את זה.
גלעד אברהמי: מה שאני אמרתי זה לא שאנחנו לא עושים שום דבר, אנחנו עובדים מאוד ממוקד.
גלעד אברהמי: אנחנו עובדים בצורה כזאת שהעולה לא ייפגע, לא להשלות אותו, לא שיהיה מצב שהמדינה שופכת עליו כסף, אומרת לו 'בוא, נכשיר אותך', היה לנו את זה עם הגן הבוטני, הכשירו אתיופים לנושא של גננות, אבל לא היה אף מעסיק בצד השני שהיה מוכן לקלוט אותם לגננות וכולם היו מאוד מאוד מצוברחים וכועסים על המדינה שאמרה להם 'בואו, נכשיר אתכם לחקלאות' ובסוף אף אחד לא קולט אותם לעבודה.
אבי מספין: עכשיו אנחנו מדברים על מצב של win-win, זאת אומרת יש תעשייה---
גלעד אברהמי: רק משפט אחד ברשותך, בשביל הפרוטוקול.
גלעד אברהמי: גב' קלאודיה כץ עובדת מעל עשר שנים בתחום התעסוקה, היא סייעה להמון אתיופים ובכלל לעדה האתיופים וסייעה לעולים בכלל בכל קשת התרבויות שיש פה בישראל.
גלעד אברהמי: אני בטוח שאם היא אמרה משפט מן הסוג הזה, הכוונה שלה היתה חיובית, כי זה תפקידה, לעזור ולסייע, והתכוונה כנראה בוועדה סגורה לנסות לראות איך אנחנו, כוועדה, מנסים למקד את כל הכוחות על מנת שטוב ייצא מזה ולא רע.
גלעד אברהמי: אז אני פשוט לא רוצה שבפרוטוקול הדברים ייצאו מהקשרם ולקחת אותם ולהכפיש---
אבי מספין: אוקי, אני יודע מה גב' קלאודיה כץ עושה, היא עושה המון גם בשביל יוצאי אתיופיה.
אבי מספין: הפרשנות שלך זה הפרשנות שלך בעניין הזה.
אבי מספין: יש גם פרשנויות אחרות ורואים את זה גם לפי התוצאה, תוצאת הביניים בכל מקרה שאנחנו נמצאים בה עכשיו.
אבי מספין: בכל מקרה, למשרד לקליטת עלייה יש מוקדי קליטה שבאמצעותם גם הם עוסקים בגיוס של עובדים יוצאי אתיופיה.
אבי מספין: בנושא הספציפי הממוקד הזה, כאשר יש מצב שיש תעשייה שמוכנה לקלוט עובדים, יש משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה שמוכן להכשיר במימונו, והמשרד התחייב לגייס עובדים, לרכז קבוצה שתבוא להכשרות מקצועיות, בפועל אני מדבר המון עם מי שנכח גם בפעמים הראשונות בדיונים, מר דוד יאסו, והוא מבטיח.
אבי מספין: בינתיים אנחנו מקבלים רק הבטחות.
אבי מספין: בדיון מלפני שבועיים פה, בוועדה הזאת, עלה הנושא של התאחדות התעשיינים והם אמרו שהם מרכזים אצלם קבוצה מאוד גדולה של מועמדים לקורסים, יוצאי אתיופיה, והם גם התחייבו לוועדה להעביר את זה ישירות להתאחדות התעשיינים, לדר' טל לוטן.
אבי מספין: דר' טל לוטן רודפת אחריהם.
אבי מספין: אנחנו רודפים.
אבי מספין: אני דיברתי רק אתמול עם מר דוד יאסו והוא הבטיח לדבר איתה ולהעביר לה.
אבי מספין: אני לא אומר את זה כביקורת, אלא כמי שאחראי עליהם, באמת להתחיל ולהעביר את זה, כי בסך הכל יש אנשים שמעוניינים לעבוד ואם המשרד טוען שיש אצלו קבוצה של אנשים שהם מועמדים לקורסים, אז בבקשה להעביר אותם להתאחדות ולגבש קבוצה שיעברו הכשרה בקורסים.
אבי מספין: אנחנו, כעמותה, התחלנו לעשות עם הבלתי מקצועיים, אבל זה מאוד מאוד קשה מבחינתנו ולמשרד הקליטה יש תשתית מאוד גדולה.
אבי מספין: אנחנו עושים עם התאחדות התעשיינים בנושא של האקדמאים, יוצאי אתיופיה, וזה בצורה יותר פרטנית.
אבי מספין: העברנו לדר' לוטן רשימה של אקדמאים ספציפיים במקצועות ההנדסה והם עושים את התהליכים עכשיו, אבל המאסה הגדולה זה העובדים הבלתי מקצועיים, ואני מבקש ממך אם תוכל לקדם את זה דרכם.
אבי מספין: תודה רבה.
נסים ברדה: אני מציע שההצעה שהוצעה כאן, תוך שבוע סיכום, אז אולי שבוע זה מהר מדי, שבועיים זה בסדר.
נסים ברדה: אני מוכן לקחת על עצמי את האחריות תוך שבועיים ליזום מפגש ולתת דיווח לוועדה.
נסים ברדה: דבר שני, אני מבקש לחייב גם את הסוכנות, כמה שהוועדה הזו יכולה לחייב את הסוכנות, גם את הג'וינט, גם את משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, להמשיך לשתף פעולה, בזה שיתייצבו למפגשים ויעמידו משאבים.
נסים ברדה: כשאני מדבר על משאבים, היום יש כבר מפעלים שמוכנים לקבל אנשים לתעסוקה.
נסים ברדה: יש לנו מקומות להכשיר אותם, התקדמנו, ואין עכשיו מי שירכז את הנוער הזה ויביא אותו אלינו כדי שאפשר יהיה להכשיר אותו.
נסים ברדה: לכאורה יש המון יוצאי אתיופיה מובטלים, חסרי תעסוקה.
נסים ברדה: כשאני צריך אותם, לא מצליח.
מיכאל נודלמן: אבל אנחנו דיברנו שהם מוכנים לעשות את זה.
נסים ברדה: אבל הוא לא יודע איך להביא לבד, הוא צריך סיוע והסוכנות בזמנו והג'וינט---
אברהם מיכאלי: מר ברדה, אני חושב שמהדיון הזה עולה מסקנה מאוד ברורה, הנתק וחוסר תקשורת שיש פה בין הגופים השונים, שכל אחד מתכוון בכוונות הטובות שלו לסייע, אני עוד מעט אציע פה ליושב ראש שהמסקנה שלנו, של הוועדה הזאת, מהיום הזה, תהיה שאנחנו כוועדה ניקח, אולי כמטלה יותר דחופה ולא ביום תעשייה מיוחד שיש פה, ונוכל לארגן את כל הגופים האלה פה, תחת הוועדה, שיגיעו לפה, ואת הדוחות האלה וההתחמקויות האלה אצלנו לא יהיו.
אברהם מיכאלי: אנחנו נשמע את הדברים הקונקרטיים וגם את ההחלטות האופרטיביות כלפי משרדי הממשלה, אנחנו נוכל לקבל אותם.
מיכאל נודלמן: אני רוצה לשאול, אתם מוכנים לתת רשימות של אנשים שיכולים לעבור קורסים כאלה?
מיכאל נודלמן: דיברנו על זה ואתם אמרתם שאתם מוכנים.
אבי מספין: כן, דיברנו על זה.
אבי מספין: אנחנו אמרנו במפורש שאנחנו מוכנים להעביר רשימה.
אבי מספין: יש לנו רשימה של מאות אקדמאים, אנחנו מוכנים להעביר רשימה של אקדמאים ואנחנו עושים את זה בפועל.
אבי מספין: אנשים שהם בלתי מקצועיים זה אנשים שאין להם הכשרה, בכל רחבי הארץ, ומי שיש להם את התשתית הכי גדולה וגם מי שהתחייב להעביר זה המשרד לקליטת העלייה.
אברהם מיכאלי: אז נביא אותו לפה ונשמע ממנו פה.
אברהם מיכאלי: אחרת הולכים וחוזרים, הולכים וחוזרים.
מיכאל נודלמן: כמו שאמר חבר הכנסת מיכאלי, כל הפרוצדורות יהיו פה.
מיכאל נודלמן: אם אתם לא יכולים להבין אחד את השני בלי תיווך, אז בבקשה.
אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, אני חושב שמצד אחד היום הזה חשוב שמקיימים אותו, אבל מהיום הזה, אנחנו, שעוסקים כל השנה בבעיות של קליטת עולים וקליטת עולים מקבוצות שונות, שלא ישתמע פה שכל הדיון הזה היום באמת התמקדנו ביהודי אתיופיה.
אברהם מיכאלי: יהודי אתיופיה אכן זכאים לתשומת לב מיוחדת, בגלל בעיות מיוחדות שיש בקליטת יהודי אתיופיה.
אברהם מיכאלי: הזכירו פה את יהודי צרפת, הזכירו את יהדות ארצות הברית שהם בדרך.
אברהם מיכאלי: לכולם יש בעיות קליטה ובוודאי יהדות ברית המועצות לשעבר.
אברהם מיכאלי: אנחנו צריכים להבין בסוף שבקליטה הכי חשוב זה התעסוקה.
אברהם מיכאלי: אומרים, התעסוקה זה לפני הבית.
אברהם מיכאלי: אנשים מוכנים לעבוד ואחרי זה לחכות קצת עם הדיור.
אברהם מיכאלי: אז אם אנחנו לא נשים את זה מול עינינו, שהתחום הזה צריך להיכנס לסדר עדיפות עליון מבחינת הגורמים השונים, יש פה באמת גופים שונים שכל אחד רוצה לסייע, כל אחד מוכן להציג תכניות ויש לנו, עם כל הבעיות שיש לנו במדינה, אפשרויות, פתרונות לתעסוקה.
אברהם מיכאלי: אז אנחנו נצטרך ללכד אותם.
מיכאל נודלמן: הבעיה שהוועדה לא בנויה לוועדות כאלה.
מיכאל נודלמן: יש תת ועדה אחת אצלנו בחינוך, אנחנו לא יכולים לעשות עוד תת ועדה ועוד תת ועדה, כי אין אצלנו כח אדם.
מיכאל נודלמן: המשרדים בנויים לזה, יש שם כח אדם.
מיכאל נודלמן: אצלנו, אתה ואני, ואני כל הזמן צריך לעסוק רק בדבר הזה.
מיכאל נודלמן: אתמול היו לי שתי ישיבות שלא ישנתי לילה.
מיכאל נודלמן: אני צריך להיות קשר בינו לביניכם?
מיכאל נודלמן: אתם לא יכולים שניכם לדבר ולהיפגש?
מיכאל נודלמן: אנחנו לא יכולים לקחת על עצמנו ועדות טכניות, ועדות קשר.
מיכאל נודלמן: אתם אנשים עם השכלה גבוהה, אני לא אומר מבוגרים, אבל אנשים בגיל מסוים שיכולים לדבר אחד עם השני והם לא צריכים תיווך מחברי הכנסת בדברים כאלה.
אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, אנחנו נקבע ישיבות דיווח פעם ב, כדי שהדברים האלה יושמו על השולחן שלנו ואנחנו נדע מה עושים מפה ואילך.
מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים לפקח על זה, לעשות פיקוח.
מיכאל נודלמן: כי אנחנו נכנסים למעגל הזה ואנחנו נהיה אשמים אחר כך שלא עשינו קשר ביניכם.
מיכאל נודלמן: הוועדות של הכנסת הן ועדות של פיקוח.
שלמה לוי: דבר ראשון, אני רוצה להגיד משהו בקשר לעולי צרפת.
שלמה לוי: דיברתם פה על החוברות שצריך לשים בכל מיני מקומות.
שלמה לוי: לדעתי כדאי גם לתרגם את האתרים באינטרנט, או לפחות את הדפים הרלוונטיים באינטרנט, כי אנשים שהם מצרפת מסתכלים קודם כל באינטרנט לפני שהם מגיעים לכאן.
שלמה לוי: אנחנו כחברה טכנולוגית מוכנים לתת את זה.
שלמה לוי: אם תבקשו מאיתנו, אנחנו נעשה את הדפים האלה, כדי שיהיה להם יותר נוח ותהיה יותר נגישות.
אברהם מיכאלי: פנית לסוכנות בעניין הזה?
שלמה לוי: לא פניתי.
שלמה לוי: שמעתי את זה פה ועכשיו אני מציע את העזרה שלי.
מאיר לופטינסקי: אחרי הוועדה אני אצור איתו קשר.
אברהם מיכאלי: לידיעתך, יש להם גלובל סנטר שיש להם עם כל העולם, כל היהדות, בכל השפות.
אברהם מיכאלי: אז אם תעביר להם את המידע הזה, הם יכניסו את זה בתוך המאגר.
שלמה לוי: לנושא שהגענו לכאן.
שלמה לוי: בדצמבר האחרון אינפיניטי לקחה על עצמה לפתוח קורס לבודקי תוכנה לעולים מאתיופיה, כשההתחייבות שלנו היתה שכל מי שיעבור את הקורס ייקלט בעבודה.
שלמה לוי: אינפיניטי היא חברה שהקמנו אותה לפני שנתיים.
שלמה לוי: לא יודע אם זה מובן, זו מעמסה גדולה, הקורס הזה עלה לנו מעל מיליון שקל.
שלמה לוי: אנחנו מאוד נדהמנו לגלות את זה בעיתון, לא ציפינו לכזאת תהודה, כי באנו לעשות משהו פשוט, בעיקר בשביל עצמנו ובשביל הקהילה הקרובה אלינו.
שלמה לוי: זה קורס שהיה קורס ערב, מיינו מתוך בערך 180 אנשים, הגיעו לבסוף לקורס 17 אנשים שעברו את כל המיונים.
שלמה לוי: בדקנו דברים בסיסיים מאוד, כמו איכות הבנת הנקרא, שאין רישום פלילי ודברים מאוד מאוד בסיסיים ואת כל השאר לקחנו על עצמנו, כולל הדרכה באנגלית.
שלמה לוי: אנחנו קיבלנו את כל הסיוע שביקשנו, כל מי שפנינו אליו, רץ ועזר לנו, החל מהעמותה לקידום צעירים, העירייה, גם משרד הקליטה, כולם.
שלמה לוי: לא היינו צריכים הרבה סיוע.
שלמה לוי: בסך הכל רצינו כיתה אחת, זה מה שקיבלנו, אבל כל מי שדיברנו איתנו בא ורץ לעזור לנו.
שלמה לוי: אחרי שמונה חודשי קורס שהאנשים למדו בערב ונסעו גם מראשון לציון, וגם אנשים מנתניה ומחדרה הגיעו ולמדו שלוש פעמים בשבוע, ואת יום השישי שלהם הקריבו, בחלקם אנשים דתיים, ואנחנו דאגנו לעשות את זה בשעה אחת שיסיימו, שיספיקו.
שלמה לוי: אני גאה לדווח, יש לנו 12 בודקי תוכנה חדשים שנכנסו, מהקהילה.
שלמה לוי: בחודש האחרון אני מטייל בכל הארץ ופוגש את החברות הכי גדולות בארץ שהם הלקוחות שלנו, וכולם עוזרים לנו ומוכנים לעזור לנו ולתת עבודה, במיוחד כדי שהם יעשו אותה.
שלמה לוי: אצלי במשרד כל מי שנכנס הדבר הראשון שהוא רואה זה משפט מאוד פשוט, שכשאתה נולד אתה מקבל את השם שלך, את כל השאר אתה צריך להשיג לבד.
שלמה לוי: ו-12 האנשים האלה, זה מה שיש להם, הם קיבלו את השם שלהם, הם עובדים קשה ועבדו קשה מאוד כדי להגיע לאן שהם נמצאים היום והיום הם משולבים בהיי טק, הם מרוויחים יותר ממני.
שלמה לוי: האנשים האלה הם כולם אנשים ששירתו בצבא, שירתו את המדינה, לכולם מגיע לקבל בחזרה.
שלמה לוי: אנחנו כחברה פרטית עשינו ונעשה מה שאנחנו יכולים כדי לעשות עוד קורס כזה.
שלמה לוי: יש כוונה לעשות עוד קורס, לא בתקופה הקרובה, כי אנחנו צריכים להתאושש כלכלית בעצמנו, אבל אני מניח שבתחילת השנה הבאה.
אברהם מיכאלי: מה הפוטנציאל של קורסים כאלה בעתיד, מבחינת תעשייה כמוכם?
שלמה לוי: פוטנציאל ענק.
אברהם מיכאלי: האם יש לכם איזה ארגון שמרכז את המאגר של החבר'ה שיוכלו להכשיר אותם?
שלמה לוי: מאז הקורס הקודם, אנחנו מקבלים מאות פניות כל הזמן.
שלמה לוי: גב' מיקי פתאי, שהיא יועצת ארגונית, מרכזת את כל הפניות האלה לחברה שלנו, כחברה פרטית.
שלמה לוי: אין לנו ארגון שעושה את זה בשבילנו, אנחנו עושים את זה לבד, אנחנו כנראה נתחיל בתחילת השנה הבאה עוד קורס.
שלמה לוי: באופן כללי באינפיניטי, אנחנו חברה של 100-105 עובדים, יש לנו 2 עולים מצרפת, 3 עולים מרומניה, שכולם עברו הכשרות אצלנו, אף אחד לא בא מוכשר.
שלמה לוי: עובדים בחברה היום, פעילים, אתמול העליתי משכורת לאחד מהם.
שלמה לוי: כמובן יש די הרבה מברית המועצות לשעבר.
שלמה לוי: החברה שלנו מעודדת עלייה, מעודדת קליטה.
שלמה לוי: מה שיפה לראות באנשים שהם עולים לארץ, שמוסר העבודה שלהם שונה.
שלמה לוי: הם מאוד רוצים לעבוד, מאוד רוצים להוכיח את עצמם והם באמת עובדים כדי לכבד את מקום העבודה שלהם וזה מה שחשוב לנו, שאנשים יילכו ויהיה להם בראש לאן הם שייכים, שהם שייכים לאינפיניטי ומייצגים אותנו בכל מקום שהם הולכים וזה מה שהם עושים.
שלמה לוי: אתיופים, עולים מברית המועצות, הצרפתים, הרומנים, כולם, זה מה שהם עושים, הם מרגישים פטריוטיות לחברה, כי הם מרגישים פטריוטיות למדינה.
שלמה לוי: הם עלו לכאן.
שלמה לוי: בטקס כולם באו והודו לי שעשיתי הרבה עבודה ואמרנו דבר מאוד פשוט, שאנחנו רק הראינו להם את הדרך.
שלמה לוי: אנחנו לא עשינו באמת הרבה, אנחנו נתנו להם קורס וכשכולם עוברים את הקורס, אני צריך אותם, אני מחפש עובדים כל הזמן.
שלמה לוי: ברגע שיש לי אותם מוכשרים, אני מוכן לקלוט אותם.
מזור בהיינה: איך אתה מבטיח לו שמחר הוא נקלט במקום עבודה ולא כמו שאומר משרד הקליטה, ובצדק, שהוא לא מוצא את עצמו בחוץ?
שלמה לוי: אני קלטתי אותו לעבודה.
אברהם מיכאלי: הוא הכשיר אותו והוא קלט אותו.
אברהם מיכאלי: אגב, בוועדת מדע בדיוק בשעה הזאת מתקיימת ישיבה מקבילה של חברות היי טק שיושבות פה, ולכן חשוב לי שבסוף יהיה איזה שהוא גוף שמקשר את כל ה---
שלמה לוי: אנחנו נותנים שירותים שנקראים שירותי מיקור חוץ, אם חברות היי טק יעזרו לנו לקלוט אותם, אנחנו מוכנים להכשיר כמה שצריך כדי שהם ייקלטו.
שלמה לוי: המטרה שלנו הבסיסית היתה שהחבר'ה האלה יבואו בעוד שלושה, ארבעה, חמישה חודשים עם הרכב של החברה, כמו שמקובל בהיי טק, והילדים הצעירים שהם בני 17 יראו אותם ויגידו 'אני הולך ללמוד בהיי טק, כי אני רוצה לחזור יום אחד ככה לשכונה', וזה מה שעובד.
שלמה לוי: זה מה שעובד.
מזור בהיינה: קודם כל, אני מאוד מברך.
מזור בהיינה: אתמול הקדשתי דקה מהנאום שלי לכתבה שלכם ואתה רואה את הפוטנציאל כשיש אנשים וגופים, תעשיות כמו שלכם, שניתן כן לעשות עם הקהילה הזאת כלי יקר ולהוציא מהם את בני הקהילה הצעירים, הכשרוניים שבהם.
מזור בהיינה: אני יכול להגיד לך באחריות מלאה, אם אתם לא הייתם לוקחים את הפרחים האלה ושמים אותם בגינות של היי טק ושותלים אותם, אני כמעט בטוח שהאנשים האלה לא היו מוצאים את עצמם.
מזור בהיינה: לכן דברים כאלה מוכרחים דוגמה חיה, דוגמה אישית שניתן ללמוד.
מזור בהיינה: כל הגופים, כולל מדינת ישראל, צריכים ללמוד מדבר כזה ולא לעשות סחבת ולהשאיר אותם מאחור.
אברהם מיכאלי: אל"ף, צריך לעודד את הפרויקטים האלה ויש פה הרבה גופים שהציעו פרויקטים דומים.
אברהם מיכאלי: בי"ת, אני מבקש ממך דבר אחד, קודם בכעס אמרת משהו כלפי יושב ראש הוועדה.
אברהם מיכאלי: אתה עוד לא יודע מה יושב ראש הוועדה הזאת עושה בשביל יהודי אתיופיה, אז לכן תתקן את המשפט הזה, כי אתה עוד לא מכיר את המאמצים שלו לקליטת יהודי אתיופיה.
מזור בהיינה: אני מאוד מאוכזב מזה, אני מצטער מאוד.
מזור בהיינה: זה רק מוריד לי חשק, שאני לא אבוא לפה.
מזור בהיינה: אני לא חבר, אני בא בשביל לעזור, לתרום לקהילה.
מזור בהיינה: אני לא צריך להיות פה, אני פה שעה וחצי---
מיכאל נודלמן: אתה מתחיל את העבודה שלך פה בסקנדל.
מיכאל נודלמן: זה דבר לא מקובל.
מזור בהיינה: אני מצטער, אמרתי את האמת.
פרנק יוסף אסולין: יש לי מגדניה, מאפה צרפתי, בירושלים.
פרנק יוסף אסולין: יש לי 10 פועלים ואני רוצה לשאול ולבקש משהו.
פרנק יוסף אסולין: שמעתי את כולם כשדיברו.
פרנק יוסף אסולין: אני מצטער בשביל העברית שלי, כבר עשר שנים פה, אבל---
מיכאל נודלמן: אתה מדבר טוב.
מיכאל נודלמן: אנחנו שומעים פה עברית יותר גרועה.
פרנק יוסף אסולין: תודה רבה.
פרנק יוסף אסולין: שני דברים אני רוצה לדבר.
פרנק יוסף אסולין: קודם כל, מי שעושה את העלייה, יש שני דברים, יש או 'אני רוצה להיות פועל', או 'אני רוצה להיות בעל עסק'.
פרנק יוסף אסולין: אם אני רוצה להיות פועל, מה יש?
פרנק יוסף אסולין: מישהו בא ועושה את העלייה לארץ, 6 חודשים בשביל ללמוד ולדבר עברית, אולפן, ובצהריים הוא לא יודע מה לעשות.
פרנק יוסף אסולין: בבוקר הולך לאולפן ומה אתה עושה בצהריים?
פרנק יוסף אסולין: לא יודע, אני מטייל.
פרנק יוסף אסולין: אני מטייל בארץ.
פרנק יוסף אסולין: מה שאני חושב שזה טוב שבבוקר אתה עושה אולפן ובצהריים, מה אתה?
פרנק יוסף אסולין: רופא שיניים?
פרנק יוסף אסולין: אני אקח אותך, אני שם אותך אצל רופא שיניים, אתה עושה סטאג', בשביל ללמוד ולראות איך עובדים בארץ, מה זה רופא שיניים בארץ.
פרנק יוסף אסולין: רופא שיניים בצרפת זה רופא שיניים, רופא שיניים בארץ זה משהו אחר.
פרנק יוסף אסולין: זו דוגמה.
פרנק יוסף אסולין: אני רוצה מישהו שהולך לעבוד אצל מישהו והמדינה עוזרת לבעל הבית לקבל את הסטאג' הזה.
פרנק יוסף אסולין: אני חושב שזה מאוד חשוב.
פרנק יוסף אסולין: ואם אני רוצה להיות בעל עסק, מקבלים את הבן אדם, הוא בא עם כסף בשביל לעשות עסק בארץ.
פרנק יוסף אסולין: להסביר לו קודם כל, 'תשמע, בארץ קודם כל זה הולך, זה לא הולך' ומאוד חשוב לעזור לו בכסף, מה מגיע לו, הבנק נותן לו הלוואה, אתה יכול לקבל הרבה דברים מהעירייה, מכמה מקומות.
פרנק יוסף אסולין: מה שאני חושב שצריך קודם זה עורך דין של המדינה, עורך דין שעוזר לו 'אתה יכול לקבל את זה', מישהו שייקח אותו ויעזור לו.
פרנק יוסף אסולין: אתה בא לארץ, אתה רוצה לפתוח עסק, 'לך שם', 'תשאל שם', ואתה לא יודע, ובסוף אתה מקבל קנסות מכולם.
פרנק יוסף אסולין: זה מה שהיה לי.
פרנק יוסף אסולין: זה מאוד חשוב שיהיה מישהו כמו עורך דין.
פרנק יוסף אסולין: אומרים בארץ שמי שלא נשוי עם עורך דין הוא כבר מת.
פרנק יוסף אסולין: אז אין לנו כסף בשביל לשלם כל יום לעורך דין.
פרנק יוסף אסולין: זה מה שאני חושב.
פרנק יוסף אסולין: דבר שני, אני רוצה לסיים במשהו.
פרנק יוסף אסולין: יש לי קונדיטוריה ואני רואה שאין פועלים בארץ.
פרנק יוסף אסולין: אתה רוצה להיות קונדיטור?
פרנק יוסף אסולין: מה?
פרנק יוסף אסולין: בשביל 4,000 שקל, 5,000 שקל?
פרנק יוסף אסולין: מה זה עוזר לי?
פרנק יוסף אסולין: אף אחד לא רוצה לעבוד בעבודה כזאת, כולם רוצים לעבוד בהיי טק, 9,000 שקל, 10,000 שקל מגיע לך.
פרנק יוסף אסולין: יש לי הרבה חברים שיש להם מסעדות בירושלים, אני עובד איתם, הם מתקשרים כל יום 'אתה מכיר, יש לך טבח?
פרנק יוסף אסולין: יש לך קונדיטור שרוצה לעבוד?' כולם רוצים, אבל יש בעיה של משכורת.
פרנק יוסף אסולין: ומה אני חושב?
פרנק יוסף אסולין: אם אפשר לעזור בתחום הזה, במקצוע שלנו, לעזור במשכורת.
פרנק יוסף אסולין: זה מאוד חשוב בגלל שאף אחד לא רוצה להיות קונדיטור או טבח או משהו אחר.
מיכאל נודלמן: אני לא יודע איך אפשר לעזור עם המשכורת.
מיכאל נודלמן: צריך לחשוב.
מיכאל נודלמן: אני רוצה להגיד שאני שמח מאוד על הדיון שהיה היום.
מיכאל נודלמן: אני הבנתי שיש פה אנשים שרוצים ליזום, להשקיע, לבנות משפחות, לבנות עסק וזה מחמם לי את הלב.
מיכאל נודלמן: יש בעיות עם הקהילה האתיופית והקולגה שלי חדש, הוא רוצה מהפכה, והוא חושב שמחר הכל יהיה טוב.
מיכאל נודלמן: כל חודש, פעמיים, יושבים ורוצים לפתור בעיות של הקהילה האתיופית.
מיכאל נודלמן: קשה להם ואנחנו והם מבינים למה קשה.
מיכאל נודלמן: קשה כי יש שוני מההתחלה בין אנשים מצרפת ובין אנשים מאתיופיה וצריך זמן כדי שהם יעלו קצת ויהיו שווים להתחלה של כולם.
מיכאל נודלמן: ההתחלה שלהם קשה, יותר קשה מאשר כולם, ואני שמח שיש אנשים שעסוקים עם תכניות שרוצים, שמבינים שאנחנו צריכים לעזור לקהילה הזו ויש כמה תכניות שהמטרה שלהן לעזור ולהשתמש בפוטנציאל הטוב שיש בקהילה, כדי שהם יוכלו לעלות.
מיכאל נודלמן: רק צריך סבלנות, צריך הבנה שיש קושי.
מיכאל נודלמן: אצלם הקושי אחר מהצרפתים.
מיכאל נודלמן: אצלכם הקושי שהמדינה משקיעה הרבה כדי לעזור, אבל רק השקעה לא עוזרת, צריכים להיות יזמים, צריכים להיות אנשים וחברות כמוכם.
מיכאל נודלמן: אני אומר תודה רבה לכם שאתם עושים עבודה.
מיכאל נודלמן: אני מבין שזו עבודה לא פשוטה ולא מבקשים תקציבים גדולים מהמדינה.
מיכאל נודלמן: אתם מבינים שכל אזרח שיש בישראל, אם הוא מקבל עזרה, הוא יכול לעבוד ולהביא תועלת גם למשפחה שלו, גם לחברה שלהם וגם למדינה.
מיכאל נודלמן: אני רוצה להגיד לכולם תודה רבה.
מיכאל נודלמן: זו לא הפעם האחרונה שאנחנו מדברים.
מיכאל נודלמן: אני מבקש עוד פעם מנציגי צרפת ומהגברת, תהיה פה ישיבה שקשורה לעולים מדרום אפריקה.
מיכאל נודלמן: הניסיון שלהם יכול להיות מאוד מאוד חשוב, כי ראש העיר של מודיעין אמר לי שיש בעיות אצלנו עם העבודה לעולים חדשים מדרום אפריקה.
מיכאל נודלמן: אני גר במודיעין וכל יום אני מגיע לעבודה והם גם יכולים להקים עסק בירושלים, הם יכולים להקים עסק בפתח תקווה, רק צריך דוגמה איך עושים את זה, איך עוברים את הביורוקרטיה, מה עושים.
מיכאל נודלמן: אני מקווה שלא רק ליוצאי צרפת, גם ליוצאי דרום אפריקה אנחנו נעזור.
מיכאל נודלמן: אם יש בעיות, זו ועדה כדי לעזור לעולים.
מיכאל נודלמן: תפנו אליי ואנחנו שמחים לעזור לכולם, ליוצאי אתיופיה, ליוצאי צרפת.
מיכאל נודלמן: על סדר היום התנהלות ועידת התביעות כלפי יוצאי ברית המועצות לשעבר.
מיכאל נודלמן: ועידת התביעות הוקמה לפני 55 שנים.
מיכאל נודלמן: מטרת הועידה היתה לתווך בין גרמניה וקורבנות השואה וגם עזרה בתחום המשפט.
מיכאל נודלמן: קרה ככה שבמקום לעזור לאנשים את השואה ועידת התביעות עמדה מול האנשים האלה כמו ברזל ואני רוצה לשאול איך זה קרה שאדם שעבר את השואה, לקראת הפנסיה שלו העביר את המסמכים לועידת התביעות והם אמרו שזה מוקדם ולא מגיע לו.
מיכאל נודלמן: האם זה הופך אותו ללא קורבן השואה.
מיכאל נודלמן: במקום לעזור הם עשו לאנשים דין מוות, 10-15 שנה אנשים חיכו לתשובות.
מיכאל נודלמן: עכשיו יש פסק דין אבל גם אחרי פסק הדין מגישים ערעור על פסק הדין.
מיכאל נודלמן: אנחנו לא מבינים את היחס הזה לקורבנות השואה.
מיכאל נודלמן: לפני שנה וחצי דיברנו איתכם על כך שאתם צריכים להיות יותר גמישים, יותר רחמניים לאנשים ואנחנו לא מבינים את התקנות האלה.
מיכאל נודלמן: לא רק מבקר המדינה רוצה לחקור את הענין גם מבקר מגרמניה רוצה לחקור את הפעילות שלכם.
מרינה סולודקין: אני מודה ליושב ראש הוועדה על קיום הישיבה.
מרינה סולודקין: אתמול ישבנו בוועדת ביקורת המדינה ושמענו שם כמה דברים שהיה עצוב לשמוע אותם.
מרינה סולודקין: 2,000 יוצאי ברית המועצות, ילדים של יוצאי שואה, התארגנו לעמותה.
מרינה סולודקין: ב-2002 כשפנו לבית המשפט המחוזי היו יותר מ-11 אלף איש במדינת ישראל שקיבלו תשובות שליליות שהם לא יכולים לקבל את הפיצוי החד פעמי בגלל הטעות הבירוקרטית.
מרינה סולודקין: גם בגרמניה וגם בארצות הברית יש קבוצות שסבלו בגלל אותה שגיאה.
מרינה סולודקין: אני לא יכולה לומר שבחוצפה פנינו לבית המשפט.
מרינה סולודקין: חמש שנים לפני הפניה לבית המשפט אני ניסיתי דרך הדרג הפוליטי במדינת ישראל, היינו יחד עם סימון וירמן אצל הנשיא קצב, פנינו לראשי ממשלות, מביבי ועד ברק, בסופו של דבר אני פניתי למבקר המדינה אליעזר גולדברג שהסביר לי בצורה מאוד מקצועית שהוא רואה את הליקויים, החסרונות והטעויות שעושה ועידת התביעות, אבל בגלל הסטטוס הבינלאומי של ועידת התביעות הוא לא יכול להיכנס לזה, אבל הוא המליץ ואמר שאם תהיה התארגנות של קבוצה שתפנה לבית המשפט הישראלי לגבי עבודת הסניף הישראלי של ועידת התביעות, אז אפשר לפנות לבית המשפט.
מרינה סולודקין: ההתנהלות בבית המשפט ארכה שש שנים כאשר כל שנה החליפו שופט, פעמיים איבדו את 16 הארגזים שבהם היה כל החומר ורק פניות של אנשים שיושבים כאן לשופט ברק גרמו למציאת החומר אבל רק כשפניתי לדורית בייניש ולשר פרידמן, ביחד הם הסדירו את ישיבות בית המשפט ובמחצית שנת 2007 היו ישיבות אינטנסיביות ופסק דין ב-1 ביוני.
מרינה סולודקין: אנחנו מדברים על אנשים שמקבלים קיצבת זיקנה והשלמת הכנסה, הם הלכו לעורכי דין, שילמו עבור כל התהליך ובסופו של דבר הם זכו בבית המשפט, 1,300 איש, אבל 550 בגלל סעיף ההתיישנות, לא התיישנות השואה אלא התיישנות התביעה, שאחרי שבע שנים של סירוב.
מרינה סולודקין: בישיבה הזאת יש לנו שתי מטרות שבהן אנחנו צריכים לדון.