GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נחמיה שירין: אפילו שאותם אנשים בעוד חמש או עשר שנים לא יקבלו את אותו כסף בגלל שהמדינות האלה לא רוצות לשלם, זאת הבעיה.
נחמיה שירין: אני מברך על העבודה, מברך על פריצת הדרך ואני מצפה שיהיה המשך ונחישות לבוא ולדרוש גם עבור אותם אנשים שעלו ארצה משנת 1989 וקודם.
נחמיה שירין: תודה לכם.
מיכאל נודלמן: התקיים דיון עם משלחת אוקראינית אנחנו ממשיכים לדבר וללחוץ לחץ לגבי האנשים שבאו לקראת 1992, אי אפשר שהכל יקרה מייד, אי אפשר.
מילה פלייטמן: כבוד יושב ראש הישיבה, חברי הכנסת, אנשים מכובדים.
מילה פלייטמן: יושבים פה נציגי אוקראינה עם יושב ראש הארגון שלנו הארצי דוד לוין.
מילה פלייטמן: שמענו כל אחד ואחד ואני רוצה לומר שאני מסכימה עם נחמיה שירין, תמיד צריך להתחיל ממשהו, יש התחלה לכל דבר.
מילה פלייטמן: אם מתחילים לתת פנסיות לאנשים, אני מדברת על אוקראינים שבאו מאוגוסט 1991.
מילה פלייטמן: אנחנו ממש מעריכים את מה שעשית בשבילנו ומודים לך על כך, ואני מבינה שיש המשך בעזרת השם שהאנשים שבאו מ-1991 יקבלו פנסיה, ויש המשך משא ומתן שהאנשים שהגיעו לפני יקבלו.
מילה פלייטמן: אני מודה לך מכל הלב.
מיכאל נודלמן: אני רוצה להודות ליעקב ששפורטה, הוא היה אמיץ כל הזמן בכל הדרך, הוא דיבר עם המשלחת.
מילה פלייטמן: תודה רבה לך גם כן.
מילה פלייטמן: אנחנו מאמינים שאם להתחיל תהיה איזו תקווה להמשך, זה ממש צריך להיעשות.
יעקב ששפורטה: לקחתי את המשלחת של אוקראינה אחרי השיחות לטיול בטבריה.
יעקב ששפורטה: לקחתי אותם להר תבור, לכנסיות שחשובות להם.
יעקב ששפורטה: תוך כדי שיחות לא פורמליות, חזרתי על הרצון שלנו שלא תהיה הבחנה בין אזרחים לאזרחים מי שעלה לפני גם יש לו ציפיות כאלה.
יעקב ששפורטה: דווקא בשיחות הפחות פורמליות אתה מקבל אינדיקציה מה באמת יכול להיות.
יעקב ששפורטה: התחושה שלי שכן יהיה עוד המשך, אני לא אומר מתי אבל יש תחושה.
אלי ולק: תיקח את המשלחת של בלרוסיה גם לפני כן.
מיכאל נודלמן: בפגישה האחרונה אחרי שהם חתמו, אני הגעתי כיושב ידידות ישראל אוקראינה, הבאתי ספר זיכרון על ישראל.
מיכאל נודלמן: התקרבתי ליושב ראש קרן פנסיוני אוקראינה, אמרתי לו, אתם גמרתם את העבודה תודה רבה, חתמתם, אתה אולי שוב פעם לא תהיה פה, אני רוצה שיהיה לך זיכרון, ספר יפה על ישראל, הוא הסתכל ואמר מי אמר שאני לא אהיה פה, אנחנו צריכים להמשיך את הדיונים שלנו ואני אהיה פה, כך זה היה.
מיכאל נודלמן: זה לא הסוף, כולם רוצים מייד, אני חושב ששלב אחרי שלב נשיג הרבה יותר, אם אנחנו נאמר אנחנו לא חותמים עד שאתם לא נותנים לאלה שהגיעו משנת 1989 וקודם, זה בלתי אפשרי, צריך להבין מה זה כלכלה.
מיכאל נודלמן: אפילו לזה יש קושי לשלם את ה-37 מליון דולאר.
מילה פלייטמן: נכון, זה כואב לאנשים שבאו לפני, אבל צריך להתחיל.
ליאוניד קובסלובסקי: אנחנו רוצים לברך פרופ' חבר הכנסת מיכאל נודלמן, אנחנו עוקבים אחר הנושא, ואת יעקב ששפורטה, ומשרד החוץ כמובן.
ליאוניד קובסלובסקי: אני רוצה לומר, רק לפתוח את הדלת הזאת, כי אנחנו מכירים את אוקראינה, והביורוקרטיה שם היא לא פחות מהביורוקרטיה שלנו פה.
ליאוניד קובסלובסקי: אנחנו מכירים איך קשה ואיך התהליך מאוד לא פשוט.
ליאוניד קובסלובסקי: זה דבר מדאיג שקרה בכלל, ומאוד מוזר שמספר חברי כנסת שהיו פה, אחרי שדיברו כמה מלים, לא יודע מה הכוונה שלהם היתה להיות פה, לטרפד, להגיד, לעשות פוליטיקה.
ליאוניד קובסלובסקי: אני לא מבין מה הם עשו פה עכשיו שאנחנו כבר התחלנו ומדברים על העניין.
ליאוניד קובסלובסקי: כל אחד מהם היה יכול ומסוגל לעשות את הדבר הזה, ולא רצו כנראה, ורק לבוא ולהגיד, אני גם כותב באתר האינטרנט, אין צדק במלה אחת, כי למה.
ליאוניד קובסלובסקי: קודם כל כשהדלת פתוחה אפשר להתקדם.
ליאוניד קובסלובסקי: דבר שני, חבר הכנסת מיכאל נודלמן אמר שהם באמת עוד יבואו והמשא ומתן יימשך.
ליאוניד קובסלובסקי: חוץ מזה אני מאוד מקווה שהראשונים שיקבלו את הפנסיות הם אלה שהגיעו לפני שנת 1991 כנראה יהיו וטראנים של מלחמת העולם השנייה, ובנוסף הליקווידטורים של צ'רנוביל.
מיכאל נודלמן: הליקווידטורים יקבלו רק פנסיות, אבל יש שם בעיה, יש הרבה הטבות שם, וזה לא העניין של הצוות הישראלי והצוות האוקראיני שהיה פה, זה עניין של ראש ממשלה וכמה ראשי המשרדים.
מיכאל נודלמן: דיברתי איתו, איתו אני נסעתי לקייב, אם אני אקיים פגישה עם סגן ראש הממשלה, נהיה שם.
מיכאל נודלמן: אני רוצה להתקדם בעניין שלכם.
ליאוניד קובשלובסקי: זה בטוח שיתקדם, וחוץ מזה אפשר גם לפנות לארגון שקוראים לו אגודה של נשיאים, או ראשי ממשלות של חבר העמים לשעבר, הארגונים האלה קיימים פשוט לפנות אליהם וגם בעזרתם אפשר לקדם את העניין הזה תודה.
אברהם שרנופולסקי: תודה לאנשים שעשו עבודה ולא פוליטיקה, בגלל שפה רואים רק פוליטיקה.
אברהם שרנופולסקי: יש בעיה גדולה בברית המועצות.
אברהם שרנופולסקי: כולם יודעים איך לפתור את הבעיה הגדולה, זה לחלק לחלוקות קטנות, אפשר לפתור ולסדר.
אברהם שרנופולסקי: הצוות הזה עושה את זה, בעיות כאלה אפשר לפתור רק אם אתה בקואליציה, אם אתה בממשלה, אם אתה צוות.
אברהם שרנופולסקי: מי שבחוץ לא יכול לעשות הכל בגלל הסיפורים, חבר'ה אתם לא הולכים נכון.
אברהם שרנופולסקי: אני רוצה לומר שהדרך שלך אדוני היושב ראש נכונה ותודה רבה על העבודה שלך.
אלכסנדר קלטריסקי: אין לי ספק ההסכם הוא פריצת דרך.
אלכסנדר קלטריסקי: ואין לי ספק שאתם, כבוד היושב ראש מיכאל נודלמן ויעקב ששפורטה עשיתם עבודה מצוינת.
אלכסנדר קלטריסקי: כששאלתי לגבי קבלת טקסט לא חשבתי שבשלב הזה אפשר לעשות שינויים בהסכם, אבל זה לא אומר שבשלבים הבאים גם אפשר לעשות שינויים כדי לקדם את ההסכם, לעשות את זה אפשר גם עם תמיכה מהארגונים הציבוריים.
אלכסנדר קלטריסקי: לכן אנחנו מבקשים לתת לנו טקסט על מנת לדעת על מה מדובר ואולי גם לעזור להם, אנחנו לא מתנגדים לזה, אלא אנחנו מתכוונים לתת לכם משהו יותר טוב.
מיכאל נודלמן: אני לא נגד, אבל אני מספיק זמן בכנסת.
מיכאל נודלמן: לא ראיתי הסכם בין ממשלתי אחד שדנו וראו ועשו תיקונים בשולחן הכנסת לכל חבר כנסת, לוקחים את זה אחרי שהכל חתום.
מיכאל נודלמן: יושבת פה נציגה של משרד החוץ אסתר אפרתי שעשתה הרבה הסכמים כאלה, אין פרקטיקה שבאמצע הסכם נותנים לדיון, זה הסכם בין ממשלתי.
מיכאל נודלמן: קראתי את ההסכם אצל יעקב ששפורטה, כתוב שם על הנכים.
מיכאל נודלמן: אנחנו מדברים כל הזמן על פנסיות לאנשים כאלה, היה פה דיון גדול עליהם או על אלה שהגיעו אחרי שנת 1992.
מיכאל נודלמן: החלטנו שהולכים על אלה שבאו אחרי כי הם בקושי קיבלו.
מיכאל נודלמן: בהסכם כתוב מה שאנחנו ביקשנו, לא רק פנסיות לליקווידטורים, הטבות שיש אצלם אין שם כי לא היתה סמכות למשלחת האוקראינית לכתוב דברים כאלה.
מיכאל נודלמן: אין פה משהו שפוגע בתקנון.
מיכאל נודלמן: אני נמצא במשך שתים עשרה שנה בכנסת, אף פעם לא ראיתי הסכם בין ממשלתי באמצע.
מיכאל נודלמן: ראיתי בשולחן הכנסת ואפילו לא הצבעתי.
מיכאל נודלמן: לא שאלו אותי מה אני חושב על זה, אם אני שותק אני חושב שזה טוב, אם אני לא כל כך מסכים לזה, אני צריך לכתוב מכתב למשרד החוץ ואני לא יודע אם התייחסו למכתב הזה.
אלי ולק: יש לעשות צדק גם ליתר האנשים שעמלו כדי להגיע, דיברנו עם המוסד לביטוח לאומי על המאמצים של המחלקה המשפטית והבין לאומית שלו, גם על ועדת העלייה והקליטה של הכנסת.
אלי ולק: אנחנו מדברים על יחסי חוץ, אנחנו מדברים על שליחינו שגרירים שיושבים בין במוסקבה, באוקראינה, בריגה, ובמקומות אחרים.
אלי ולק: לפחות מהדוגמה הקטנה של לטביה ששם יש התקדמות שאולי היא תשמש זרז למדינות אחרות, שם שני השגרירים גם הנוכחיים וגם הקודם השקיעו מאמץ רב, כי בלטביה האנטישמיות לא סמויה אלא גלויה לא בשלטון אבל בציבור.
אלי ולק: בעיתונות להעביר עכשיו התקדמות בחוק זה אני מתאר לעצמי שהשגרירים השקיעו מאמץ רב.
אלי ולק: לכן אני חושב עם כל השבחים ששמענו כאן לשני גורמים אחרים, מגיעה גם טפיחה על השכם למשרד החוץ ולנציגינו שם, וכמובן למחלקה המשפטית שיושבת כאן ומזיזה אותם.
אלכסנדר קלנטירסקי: תודה רבה שיש דיון היום על הפנסיות מאוקראינה.
אלכסנדר קלנטירסקי: כל עולה חדש מאוקראינה אחרי התאריך 24 באוגוסט שנת 1991 יש לו אזרחות אוקראינית.
אלכסנדר קלנטירסקי: אני לא קראתי את ההסכם, אבל רציתי לדעת האם את ההסכם הזה עושים לפי החוקה האוקראינית או לא, זה חשוב מאוד.
מיכאל נודלמן: כתוב לפי החוקים של האוקראינים.
אלכסנדר קלנטירסקי: אם לפי חוקי אוקראינה, אני לא יודע למה אוקראינה לא רוצה לשלם פנסיות רטרו אקטיבי, כך כתוב בסעיף 24 לחוקה האוקראינית.
אלכסנדר קלנטירסקי: ישנו סעיף 9 שיש סיכום בין לאומי מה יש באוקראינה צריך לעשות לפי החוקה הזאת, או תיקונים לחוקה ואחר כך הסיכום.
אלכסנדר קלנטירסקי: רציתי לדעת מי חתם סיכום כזה מצד ישראל, אתה יעקב, רק אתה יעקב.
יעקב ששפורטה: הצוות הישראלי, הצוות של אוקראינה ויושב ראש הצוות הישראלי, זו טיוטה.
יעקב ששפורטה: מי שחותם בסוף זה שר החוץ.
אלכסנדר קלנטירסקי: תודה רבה על העבודה שלכם.
מיכאל נודלמן: ההסכם חתום בראשי תיבות.
מיכאל נודלמן: מר קלטריסקי, אם הכל היה כפי שאתה אומר לא היה הסכם, בשביל מה הסכם.
אלכסנדר קלנטירסקי: גם אני חושב כך.
מיכאל נודלמן: בסדר, אבל מי שיש לו דרכון הוא לא אזרח, אל תספר שהוא אזרח ישראלי.
מיכאל נודלמן: יש לו דרכון הוא יכול לנסוע לאוקראינה בלי ויזה.
מיכאל נודלמן: בחוק אוקראיני הוא גם מקבל שישה פנסיות.
מיכאל נודלמן: היו חכמים שהלכו לבית משפט בשטרסבורג, עד היום הוא הלך לאחראית לזכויות אדם, שום דבר.
מיכאל נודלמן: אלה שעם דרכון זה לא אומר שהם אזרחי אוקראינה, יש להם רק דרכון הם יכולים להשתמש בדרכון, אין להם זכויות קונסטיטוציוניות, הם גרים קבוע בישראל, הם אזרחי ישראל.
אלכסנדר קלנטירסקי: הסכם כזה עבר ארבע שנים, דרך שטרסבורג זה שנה אחת, יש הפרש נכון.
דליה יעקוקוב: אני רוצה לברך על המהלך ועל העשייה של פרופ' נודלמן והעו"ד יעקב ששפורטה.
דליה יעקוקוב: כל עשייה היא בהחלט מבורכת, הבעיה היא כאשר אין עשייה זאת בעיה, כשמתחילים לעשות משהו זה כבר סימן לבאות.
דליה יעקוקוב: עדיפה ציבור אחת ביד מאשר שתיים על העץ, כולם יודעים מה קורה לציפורים שעל העץ, מן הסתם מתעופפות ועפות להן.
דליה יעקוקוב: אני מאוד מקווה שהציפור הזאת תהפוך להיות סנונית והיא תבשר לבאות, ואנחנו נראה בעצם שהמהלך הזה תחילה של איזשהו מהלך מבורך שימשיך והתרחב ויתן מענה למספר רב יותר של אנשים.
דליה יעקוקוב: אני שמחה בשביל אותם אנשים שכן יקבלו, נכון שהשמחה קצת מהולה לגבי אותם אנשים שלא יוכלו לקבל, אבל אני רוצה להאמין ולהיות אופטימית שגם להם יבוא מענה ויקבלו בהמשך.
מיכאל נודלמן: אנחנו רוצים מאוד.
דליה יעקובוב: אני מאמינה שזאת המגמה.
דליה יעקובוב: אני חושבת שעשייה אפילו היא התחלה היא מאוד חשובה, עדיפה מחוסר עשייה בכלל.
דליה יעקובוב: כל הכבוד.
אדוארד בלאו: רק לשאול אם היו מוכנים חברי כנסת לא להתייחס ספציפית לכאלה שבעד או נגד, היו מוכנים חברי כנסת חוץ מאשר לומר לאותם אנשים שכרגע עוד לא כלולים בהסכם, האם הם מוכנים לומר לאלה שכן כלולים אל תקבלו תחכו, תחכו שאחרים יקבלו.
אדוארד בלאו: האם הם מוכנים את זה לומר לציבור, כי אם לא, אז אני לא מבין מה הדיון הזה.
אדוארד בלאו: צריך אומץ לב, ולהגיד אתם לא תקבלו, תחכו אולי כן אולי בעתיד.
מיכאל נודלמן: זה דיון פוליטי שלהם, הם לא עשו דבר, הם רוצים להוריד את המשמעות ממה שקרה, זה לקראת בחירות מוניציפליות, בטלוויזיה אנשים רואים ושומעים, הם חושבים שאנשים לא מבינים שום דבר.
מיכאל נודלמן: אנשים מבינים הכל, כי אף אחד לא מוכן להגיד אני לא רוצה לקבל פנסיה, אני יכול לחכות.
מיכאל נודלמן: הנתונים של אוקראינה הגיעו לישראל 50 אלף אנשים שקיבלו שם פנסיה, ולפי ההסכם מגיע להם פנסיה.
מיכאל נודלמן: אבל עכשיו נשארו רק 32 אלף.
מיכאל נודלמן: אם אנחנו הולכים בדרך שמציעים לנו אולי נשארו חמשת אלפים אנשים, אבל עוד 27 אלף או 28 אלף אנשים לא יקבלו שום דבר.
מיכאל נודלמן: אין לוגיקה פה, אין משמעות פה, רק פוליטיקה.
מיכאל נודלמן: אני שוב אומר, רק פוליטיקה.
אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, מכיוון שלא הייתי מתחילת הדיון, אני רוצה לומר לחברים שלנו פה שאפשר להשלות אנשים ולהשאיר אותם בחלומות עוד עשר שנים, עוד עשרים שנה, ויש כלל יהודי שאומר תפסת מרובה לא תפסת.
אברהם מיכאלי: את זה צריך להגיד לעולים.
אברהם מיכאלי: רבותיי, הזכירו כאן חברי כנסת שהתחילו את המהלך לפני 12 שנה, לפני 15 שנה, כשהתחיל את המהלך אמרו שזה חלום, וכאשר מתחיל להתגשם חלום כנראה הוא מפריע למישהו שהחלום מתחיל להתגשם, אז לפעמים צריך להיות עם היד על הלב וכנה לומר האם מה שמתחילים להשיג זה שום דבר ולחכות עד שכל המדינות, היו 15 מדינות בברית המועצות לשעבר, אם כולם ביחד לא מסכימים, אז אף אחד לא מקבל כלום.
אברהם מיכאלי: שאלתי קודם את עו"ד ששפורטה לגבי ההערה הזאת שהעירו פה שכביכול יש סעיפים בחוקה שלא לקחתם בחשבון בכלל בדיונים, אם כך יש חכמה ששוכבת אצל אנשים ואנחנו לא מנצלים אותה, אני מקווה שזה לא נכון.
אברהם מיכאלי: רבותיי, אצל היהודים כל הזמן יש יהודי אחד שחכם יותר מהשני, כל אחד יכול להחליף אותנו, כל אחד יכול להחליף את ראש הממשלה.
אברהם מיכאלי: כל אחד שיושב בבית ורואה טלוויזיה חושב שהוא יותר חכם מהנשיא, מראש הממשלה ומעורכי הדין שעובדים.
אברהם מיכאלי: רבותיי, טיפת צניעות בדברים האלה.
אברהם מיכאלי: אנשים עובדים משקיעים מאמץ, אפשר לבוא ולתת ביקורת בונה, אפשר לבקש ולהתחשב בדברים, אבל לא יכול להיות שאנשים טורחים ועושים ולהגיד לכולם שום דבר.
אברהם מיכאלי: או אם לא עשינו את המאה אחוז, אם עשינו פחות ממאה אחוז אז זה שום דבר.
אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, אנחנו לא צריכים לחשוש מלהתקדם, אנחנו צריכים לעשות כל מה שאנחנו יכולים, לצערנו אנחנו לא יכולים הכל.
אברהם מיכאלי: בכנסת אנחנו יכולים ליזום הרבה מאוד דברים, הרבה מאוד מאמצים לעשות, משרדי הממשלה גם הם לא יכולים לעשות הכל, ובוא לא נשכח.
אברהם מיכאלי: אנחנו ישראל חזקה, אבל לא כזאת חזקה שיכולים לכופף גם את רוסיה גם את אוקראינה.
אברהם מיכאלי: הם עוד לא עובדים אצלנו עם כל הכבוד, ולכן להשלות אנשים ולהגיד להם אתם יודעים מה אנחנו יכולים יותר והם לא יכולים, אנחנו נשב בכיסא הזה ונעשה יותר טוב.
אברהם מיכאלי: רבותיי, זה סיפורי סבתא, שמעתם על סיפורי סבתא.
אברהם מיכאלי: לכן אנחנו צריכים מישיבות כאלה לקבל עוד עידוד ועוד עידוד, להמשיך כמה שנצליח יותר זה הישג, וצריך להשתדל לעשות עוד יותר.
מיכאל נודלמן: אני רוצה להגיד תודה גדולה לביטוח לאומי ליעקב ששפורטה, לעמיתים שלו, למשרד החוץ.
מיכאל נודלמן: התחלנו בקושי, אבל הגענו להישגים טובים.
מיכאל נודלמן: אני רוצה לומר תודה לאסתר אפרתי, היו כל מיני דיבורים לפעמים לא כל כך נעימים, אבל בסוף הגענו להישגים.
מיכאל נודלמן: מי שרוצה לקטר, אנשים מבינים מה זה ולמה עושים את זה.
מיכאל נודלמן: אני חושב שאנחנו צריכים להמשיך, אני עד שהמשלחת האוקראינית אמרה שהם ימשיכו את הדיונים איתנו על הרחבת ההסכם, על האנשים שהגיעו לארץ לפני שנת 1992.
מיכאל נודלמן: אני חושב שאנחנו בדרך הנכונה ונמשיך גם לעבר מדינות אחרות.
מיכאל נודלמן: תודה רבה לכל מי שטרח.
מיכאל נודלמן: חברים יקרים.
מיכאל נודלמן: אני גאה שהיום אתם מציגים קהילה הכי חזקה, הכי ותיקה, הכי מפורסמת, הכי לוחמת.
מיכאל נודלמן: אתם יושבים פה ואנחנו יחד אתכם מציינים 40 שנה של עלייה.
מיכאל נודלמן: זה לא 40 שנה כמו שאמר עמיתי אברהם מיכאלי, זה יותר, אבל 40 שנה לפני אנחנו זוכרים איך 18 משפחות פתחו דלתות לישראל, לא רק לקהילה הגרוזינית, לכול היהודים מברית המועצות לשעבר.
מיכאל נודלמן: אני אישית ביקרתי לפני הרבה זמן בגרוזיה, בטיביליסי, בקבולטי, בגאגרה, בכל המקומות אבל שם לא יכולתי להבין מי יהודי ומי גרוזיני.
מיכאל נודלמן: כי שם אני ידעתי אין אנטישמיות, לא היו מלחמות בין היהודים והגרוזינים.
מיכאל נודלמן: היה חופש דת בגרוזיה למרות שבכל הרפובליקה הסובייטית לא היתה דת.
מיכאל נודלמן: בגרוזיה היה בית כנסת, בזמנים סובייטים, זמנים קשים ליהודים וגם לדת.
מיכאל נודלמן: כל הכבוד לכם שאתם ממשיכים לחיות כקהילה חזקה, שומרי מסורת יהודית.
מיכאל נודלמן: אני עוד פעם אומר אני גאה שאתם פה ואנחנו יחד איתכם ואני מאחל לקהילה שלכם כל טוב וחיים טובים במדינת ישראל בלי מלחמות עם שלום ושלווה.
יוסף שגל: הייתי רוצה להצטרף לכל מילה שאמר ידידי חבר הכנסת אברהם מיכאלי, לא רק כחבר כנסת גם כשכן, כי נולדתי וגרתי באיזרביג'אן.
יוסף שגל: כל הכבוד לקהילה שלכם.
יוסף שגל: אני חושב שזה לא פשוט.
יוסף שגל: זאת עלייה גדולה, חזקה, מאוד מאוד אינטליגנטית, בשבילי זה הכי חשוב.
יוסף שגל: וכל הכבוד.
יוסף שגל: שלום וביטחון לכולם.
מרינה סולודקין: תודה רבה לאברהם מיכאלי.
מרינה סולודקין: אנחנו מאוד שמחים לראות את כל הנציגים של העדה הגרוזינית.
מרינה סולודקין: אתם חלק מאיתנו ואנחנו חלק מכם בגלל שבאנו משטח של האימפריה הצארית וברית המועצות לשעבר.
מרינה סולודקין: יש לנו הרבה דברים משותפים.
מרינה סולודקין: היינו במאבקים משותפים.
מרינה סולודקין: אני לפני יותר מעשר שנים כתבתי ספר, יהודי ברית המועצות במדינת ישראל, ושם היה פרק על יהדות גרוזיה, על בעיות שהיו, איך הגיעו לארץ, היו ראשונים, ששברו את מסך הברזל בזמן שאף אחד לא הצליח לשבור אותו, הגיעו לארץ ופתאום יש כאן את הבעיות השגרתיות של מדינת ישראל, אשכנזים-מזרחים, מיד צירפו את עולי גרוזיה למזרחים, לא רצו לדעת וכשאמרנו שאנחנו בשטח ברית המועצות לא יודעים את ההבדלים האלה ולא רוצים לדעת את ההבדלים האלה, זה סיפור ישראלי מקומי, אנחנו עם ישראל.
מרינה סולודקין: אז ברוכים הבאים.
יולי יואל אדלשטיין: יישר כוח לחבר הכנסת מיכאלי, גם ליושב ראש הוועדה על זה שיזמו את הישיבה הזו.
יולי יואל אדלשטיין: אני חושב על משהו אחר לגמרי.
יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שיש פרקים בהיסטוריה של עם ישראל ששום הסבר רציונאלי לא יסביר.
יולי יואל אדלשטיין: אם מישהו יכול להסביר בהסבר רציונאלי איך אחרי כמעט אלפיים שנות גלות באותה שנה עולים לארץ הבילויים מאוקראינה ו"עלה ותמר" מתימן אז לא יודע, אז כנראה הרציונאליות שלי לא מגיעה לשם.
יולי יואל אדלשטיין: איך בלי כל קשר בין הקהילות האלה, ותהליכים שונים והיסטוריה שונה, באותה שנה מגיעים.
יולי יואל אדלשטיין: ואני חושב שאנחנו היום מדברים על דוגמה דומה איך בנסיבות אמנם שונות וצודקת מרינה שזה שטח של ברית המועצות לשעבר, מסיבות שונות ומקהילות שונות וממרחק גיאוגרפי של אלפי קילומטרים באותם שנים, אני מדבר על סוף שנות השישים, אחרי מלחמת ששת הימים, מתעוררים אנשים אמיצים, ציינת שלוש משפחות ואחר כך 18 משפחות בגרוזיה, מתעוררים וקמים על הרגליים ומנסים לשבור את מסך הברזל שצריך לזכור טוב טוב שבאותם שנים באמת אף אחד לא היה יכול לדעת אם ההליכה הזאת למה שכינה מיכאל תיגמר בנסיעה בכיוון המזרח התיכון.
יולי יואל אדלשטיין: אף אחד לה היה יכול להיות ערב לזה.
יולי יואל אדלשטיין: ולכן אני אומר הדיון הזה חשוב והוא חשוב מאוד מטעם נוסף.
יולי יואל אדלשטיין: אסור עוד פעם אם מדברים על היסטוריה של עם ישראל, אסור לשכוח אף פרק בהיסטוריה.
יולי יואל אדלשטיין: אני חייב לומר לך ידידי חבר הכנסת מיכאלי שכשהייתי שר הקליטה לפני קצת יותר מעשר שנים כתבתי מאמר שהיה בעיתון הארץ על 18 המשפחות ועל תפקידן ועל השפעתן, ואני חייב לומר שלא רק בדור הצעיר היו אנשים שמאוד הופתעו, אמרו, קראנו מה שכתבת, לא ידענו.
יולי יואל אדלשטיין: לא זכרנו.
יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שחשוב לכם דברים מסוג זה.
יולי יואל אדלשטיין: אמנם זה קצת צרמוניאלי וטקסים וכביכול כולם מדברים פחות או יותר אותו דבר, אבל אני חושב שחשוב שגם יירשם בדברי הכנסת וגם באמת להזכיר לכולם שפרק זה בהיסטוריה כפי שכבר נאמר, אולי בלעדיו לא היינו זוכים לעלייה של כמעט מיליון ורבע יהודים מברית המועצות לשעבר.
אפרים מיכאלי: תודה לך חבר הכנסת יולי אדלשטיין.
אפרים מיכאלי: חבר הכנסת יולי אדלשטיין פשוט מאוד שבוע שעבר במשלחת של חברים שלי פה במוסקבה במסגרת הקונגרס היהודי העולמי של חברי פרלמנט דוברי רוסית.
אפרים מיכאלי: וכמעט כולנו היינו צריכים להיות שם.
אפרים מיכאלי: אני ומיכאל לא יכולנו להיות שם מסיבות שלנו אז בסוף הוא התארח בקהילה ומסר לי דרישת שלום מהקהילה במוסקבה.
אפרים מיכאלי: הוא היה איתם שם.
אפרים מיכאלי: חברת הכנסת שרה מרום שלו.
אפרים מיכאלי: מי שלא מכיר אותה היא חברת הכנסת הכי מכובדת שיש לנו בכנסת מסיעת גיל.
אפרים מיכאלי: בבקשה.
שרה מרום שלו: נעים לי לשבת יחד עם כולכם.
שרה מרום שלו: גם אני בזמנו הייתי עולה חדשה ולכן אני מאוד מקבלת את כל העליות שבאות לארץ וידוע לי היטב, כשהגיעה העלייה הגרוזינית אני הייתי כבר הרבה שנם בארץ, וממש היה גם נעים לשמוע שהקהילה הזאת פרצה את הגבולות של גרוזיה ובאה לפה, והיא התאקלמה די טוב, ולא היו איתה בעיות כמו שבשנים האחרונות שומעים.
שרה מרום שלו: ייתכן שגם המצב היה קצת יותר קל.
שרה מרום שלו: טוב שבאתם ותהיו בתוכנו.
שרה מרום שלו: הלוואי וימשיכו עליות אחרות להגיע אלינו.
אפרים מיכאלי: תודה חברת הכנסת מרום שלו.
אפרים מיכאלי: נמצא איתנו גם נציג העלייה לא החדשה, נציג העלייה הותיקה, חבר הכנסת הרב מזור בהיינה אבל אנחנו היום בוועדת העלייה אני אגיד לכם את האמת, יותר מתמודדים עם בעיות קליטה טריות וחדשות שיש.
אפרים מיכאלי: אנחנו כבר הגרוזינים עלייה ותיקה ואנחנו קולטים את האחרים.
אפרים מיכאלי: אנחנו פה, חברים שיושבים בוועדת העלייה כולנו באנו מרוסיה לשעבר.
אפרים מיכאלי: אנחנו היום מתמודדים חוץ מבעיות קליטה של יהודי רוסיה.
אפרים מיכאלי: אז חבר הכנסת הרב מזור בהיינה בבקשה.
מזור בהיינה: שלום לכולם.
מזור בהיינה: הייתי קורא לחתן של היום חברי וידידי חבר הכנסת אברהם מיכאלי, עורך דין, חברי הכנסת היקרים ואורחים נכבדים, בטח לא אלאה אתכם למרות שיש לי רצון רב לומר תחושות שלי.
מזור בהיינה: אני כבר 26 שנים בארץ אבל התחושה הזאת של עולה היא עדיין בכל מקרה אותי מלווה.
מזור בהיינה: אני גאה בזה.
מזור בהיינה: אני בעד העליות והמשך העליות.
מזור בהיינה: אני מברך את האורחים היקרים והנכבדים, את הקהילה היקרה.
מזור בהיינה: אני אישית מכיר את הקהילה מבית כנסת מול בית הכנסת שלנו בבאר שבע, מי שמכיר "שאול המלך", יש שם קהילה שלכם, אנשים יקרים וחשובים שמנהלים את הקהילה שם בצורה מכובדת, מייצגים את הקהילה בכבוד גדול, ואני שמח מאוד להכיר את הקהילה מקרוב.
מזור בהיינה: זה פשוט מרחיב את הדעת וזה מגביר את האהבה כשכל קהילה היא במרחק, שומעים דרך כל מיני אמצעים, קהילה זאת היא ככה, יש כל מיני דימויים על קהילות, אבל כשאתה רואה פה זה מראה את היופי שבעם ישראל, ברוך השם בקיבוץ הגלויות, ואני מברך אתכם בכנסת ישראל, ברוכים הבאים.
מזור בהיינה: יש לכם ברוך השם חבר כנסת נמרץ וחרוץ שאני אישית נעזר בו בהרבה דברים, גם לפני שהייתי פה חבר כנסת עזר לי פה, ייצג את הקהילה שלי בכבוד, והנה לכם חבר הכנסת מיכאלי, שיהיה בהצלחה גם לך ולכל הקהילה.
אפרים מיכאלי: חברת הכנסת קולט אביטל, מי שלא מכיר זה קצת בעיה בהיסטוריה של עם ישראל.
אפרים מיכאלי: היא היתה נציגה ממלכתית שלנו.
אפרים מיכאלי: היא עוד קלטה אותנו בתקופה שעלינו לארץ דרך משרד החוץ.
אפרים מיכאלי: חברת הכנסת קולט אביטל בבקשה.
קולט אביטל: קודם כל אני באמת רוצה לברך אותך ולהודות לך על ההזדמנות הזו ועל כך שאתה מעלה על נס פה בכנסת ומכבד את הקהילה הזאת ואני חושבת שטוב עשית.
קולט אביטל: אני זוכרת אני לא ילידת גרוזיה, אני ילידת רומניה וכשנכנסתי לכנסת בפעם הראשונה עשיתי פה יום יהדות רומניה.
קולט אביטל: ואתם לא יודעים מה זה עשה לקהילה.
קולט אביטל: איזה תחושה של כבוד עצמי ושל הכרה זה נתן לאנשים.
קולט אביטל: כי אנשים רוצים אחרי כל הבדיחות שעשו על כל אחד מאיתנו, אחרי כל גל של עלייה, אנשים חושבים ובצדק שכל אחד תרם לתקומתה ולעצמאותה ולחיזוקה של המדינה הזאת.
קולט אביטל: חלקה של הקהילה הגרוזינית באמת הוא בלתי רגיל.
קולט אביטל: אנחנו אז דיברנו על זה שגל העלייה הראשון היה ב-1862.
קולט אביטל: ובכן ב-1863 כבר באו יהודים מגרוזיה.
קולט אביטל: מעט מאוד יהודים כמה יהודים מגרוזיה באו אז.
קולט אביטל: גל העלייה הראשון של יהודים מרומניה, יהודים מתימן ויהודים מגרוזיה.
קולט אביטל: דבר שני שרציתי להגיד ופה אני רוצה להצטרף למה שאמר חברי יולי אדלשטיין זה שמעט מאוד אנשים זוכרים היום את חלקם של יהודי גרוזיה במאבק ואיך הם הצליחו לשנות את ההיסטוריה בתוך ברית המועצות.
קולט אביטל: שביתת הרעב הגדולה במוסקבה ב-1971 שזה היה מעשה חסר תקדים עם הרבה אומץ לב, זה הביא לשינוי עמדות ולשינוי תפיסות גם בתוך ברית המועצות, ואני חושבת שבכך מילאתם תפקיד מאוד חשוב.
קולט אביטל: אני גם רוצה להזכיר לכולנו שהיה קונגרס ציוני לא רק בבזל, אלא ב-1867 היה קונגרס ציוני בטיבליסי, אז אנחנו מדברים על משפחה שבעצם הובילה גם את המאבק הציוני.
קולט אביטל: ואחרון אחרון חשוב אני באמת חושבת שכדאי להזכיר כמה בעצם תרמתם כמעט בכל תחום בארץ.
קולט אביטל: ודאי בתחום הכלכלי, בתחום המדעי, בתחום הדיפלומטי, אנחנו יודעים שיש אפילו דיפלומט שהוא ממוצא גרוזיני ואגב אם אנחנו מדברים על התחום הדיפלומטי אז היה לנו שתי נשים שגרירות לנו בגרוזיה שאחת מהן לילי חכם יושבת פה בשקט ובצנעה, ואני רוצה לכבד את החברים ממשרד החוץ שהצטרפו אלינו, ולהזכיר תרומות גם בתחום האמנות, בתחום הקולנוע, מה זה עשה לקולנוע הישראלי.
קולט אביטל: אז אני רוצה להודות לכולכם על התרומה הגדולה למדינה הזאת ולהגיד כמה שאנחנו שמחים על ההזדמנות הזו שניתנה לנו פשוט להגיד לכם שאתם באמת תרמתם המון למדינה.
אפרים מיכאלי: תודה חברת הכנסת אביטל, ואני אומר באמת האפיון של העדה שלנו כך אומרים שהיא עדה צנועה.
אפרים מיכאלי: מצד אחד כמו שאמרת להדביק תוויות, אנחנו היינו הראשונים שעלינו בעלייה של ברית המועצות לשעבר, בעלייה ההיא, וכיכבנו בכותרות כעדה מושמצת.
אפרים מיכאלי: לצערנו לא בצדק וחברים רבים יכולים לדבר על כך ולהעיד כל כך כמה התדמית הזאת בעצם מלווה עד היום את יהדות גרוזיה, כי פה בארץ ליצור כותרות ולהדביק תוויות אפשר, אחר כך להוריד את התוויות זה קשה.
אפרים מיכאלי: ולכן אני חושב שעם הצניעות של העדה הזאת, העדה הזאת יכולה להתגאות באמת במנהיגיה, ברבנים שלה, באנשים המובילים שלה בכל התחומים.
אפרים מיכאלי: יושבים פה פרופסורים מהמובילים שבאמת היום גם מלמדים באוניברסיטאות בארץ.
אפרים מיכאלי: יושב פה איתנו משורר ומרצה בתחום גורמיבטיושווילי מטיבליסי.
אפרים מיכאלי: יושבים איתנו פה אנשים שעוסקים בתחום העשייה היומיומית, בעשייה ציבורית, עשייה כלכלית, השפעה חברתית כזאת או אחרת, וכולם צנועים, ולכן יום ההוקרה הזה זה גם לתת לכל אלה שמגיע להם שמילתם תישמע, בשביל זה אנחנו יושבים פה וגם יותר לשמוע וגם להשמיע, כי יושבים פה נציגי משרדי ממשלה שונים שנמצאים פה איתנו כמקובל בוועדת כנסת שכל אחד בוודאי מותר לו להעיר הערות, מה הוא חש, ונקבל תגובות של משרדי ממשלה, וגם לפעמים אנחנו יוצאים מפה גם עם מסקנות מה אנחנו עושים כהמשך, כי אחד מהדברים שכואב לי באמת זה הנושא של הנצחה יהדות רוסיה.
אפרים מיכאלי: יולי אדלשטיין הזכיר את זה.
אפרים מיכאלי: חלקם של יהודי גרוזיה לא מונצח במערכת החינוך פה בארץ.
אפרים מיכאלי: אותו מכתב של 18 המשפחות אני יודע שבזמנו ידידי רפי ברלשווילי זכרונו לברכה שאלמנתו יושבת פה, היינו נאבקים במסגרת התאחדות שבזמנו היתה, ואחרי זה עוד גוף שהיה כדי להחדיר את זה למערכת.
אפרים מיכאלי: המערכת לא כל כך בשלה כדי לקלוט את הדברים החיוביים האלה.
אפרים מיכאלי: יושב פה בחור צעיר, עורך דין דוד גונן שבזמנו הביא לי חומר של התכתבויות עם שרים שכל אחד כתב, אתה צודק.
אפרים מיכאלי: אנחנו מכירים את זה בכנסת.
אפרים מיכאלי: השר פה לא קובע הרבה.
אפרים מיכאלי: מי שקובע בסוף קובעים כל מיני אנשים שאמורים לטפל בזה במשרד.
אפרים מיכאלי: ולכן נשמע בסוף גם ממשרד החינוך, באמת איפה הנושא הזה, כי הוא כבר מטופל אצל מספר שרים.
דוד גונן: אצל חבר הכנסת יצחק לוי ויוסי שריד.
אפרים מיכאלי: כולם כתבו אתה צודק, בסוף לא נעשה.
אפרים מיכאלי: ולכן חלק מהדברים שנדון בוועדה זה מה עושים עם זה.
אפרים מיכאלי: אני אכבד במספר מילים את נציג הרבנים שלנו הרב אפרים מיכאלי, בבקשה כמה מילים.
קולט אביטל: קרוב משפחה?
אפרים מיכאלי: ממש לא.
אפרים מיכאלי: יש הרבה מיכאלים פה שהם לא קרובי משפחה שלי.
אפרים מיכאלי: יהודי גרוזיה אומרים הייחודיות שלנו זה המשפחתיות.
אפרים מיכאלי: יהודי גרוזיה זה משפחה אחת.
אפרים מיכאלי: יצאה כתבה לא מזמן, מישהו קרא במקור ראשון, הרב אלי בירנבויים כתב כתבה על כל מיני מקומות שהוא ביקר בעולם.
אפרים מיכאלי: הוא עשה ביקור בגרוזיה והוא כותב שמה שמה שהוא התרשם בביקור שלו בגרוזיה זה המשפחתיות.
אפרים מיכאלי: עדיין המשפחתיות זה הדבק שמחזיק.
אפרים מיכאלי: לכן כל יהודי גרוזיה זה משפחה אחת.
אפרים מיכאלי: שלום רב לכולם.