GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רונן כהן: משרד השיכון בא ואומר כזה דבר, נכון שאנחנו לא רואים את האנשים ברחובות, למה הם לא ברחובות?
רונן כהן: כי הם גרים ארבע משפחות אצל ההורים בתנאי צפיפות.
רונן כהן: אבל אילו היה איזה מאבק ציבורי שהוא בא מהרחובות, אני מניח שאז סדרי העדיפויות של הממשלה היו משתנים.
רונן כהן: אנחנו מנסים להתמודד עם המשאבים הקיימים ולומר רבותיי יש צורך, אני אומר לך שאנחנו נופלים, לדעתי, האוריינטציה בכלל לא בכיוון הזה, אנחנו לא מצליחים לשכנע שיש בעיית דיור.
מיכאל נודלמן: אני שמעתי מחביב קצב שיהיה איזה שהוא סימפוזיון, ושאתם צריכים לדבר ולקבל החלטות.
רונן כהן: זה מה שהוא מציע.
מיכאל נודלמן: ברוב המדינות בונים את הדירות האלה יזמים.
מיכאל נודלמן: אולי כדאי לבנות דירות ששם גרים גם וותיקים וגם עולים?
רונן כהן: זהו סימפוזיון שאינו קשור רק לבעיית הדיור, לא קשור רק לעולים.
מיכאל נודלמן: אני גרתי בדיור ממשלתי.
מיכאל נודלמן: אני צריך דירת שלושה חדשים ואני רוצה לשלם עד סוף החיים שלי במשך כל חודש.
חביב קצב: אבל אדוני היושב ראש, אתה הגעת למדינה שהמדיניות של אזרחיה זה להיות בעלי דירות.
מיכאל נודלמן: שוויץ היא מדינה לא פחות עשירה ולא פחות רע שם ממדינת ישראל.
מיכאל נודלמן: בשוויץ 35% הם בעלי דירות והשאר גרים בדיור אחר.
חביב קצב: זה חל על העולים, זה חל התפיסה המנטלית של כלל האוכלוסיה.
מיכאל נודלמן: אני רואה שבונים בתל אביב בכל מקום ולא חשבו על זה שאי אפשר לחיות.
מיכאל נודלמן: אי אפשר לחיות במגדל בקומה הארבעים, בונים כי אין מקום ואין דירות, אבל אני לא מדבר על זה, אני מדבר על בניית בתים ביוזמה, והמדינה צריכה לחשוב על מה היא צריכה להשקיע.
מיכאל נודלמן: צריכים דיור ציבורי.
קריאה: אם אדוני היושב ראש ישאל את משרד האוצר מה הוא חושב על משרד השיכון, הוא יגיד שאין צורך בו, לא בגלל שהוא לא מתפקד, אני חושב שהוא מתפקד טוב, הנקודה היא שהם לא חושבים, המדינה אומרת שלא צריך כי אין בעיית דיור במדינה.
מרינה חוטובלי: אני מעיריית בת ים, הדירות עלו ב- 30-40% בשנה האחרונה.
מרינה חוטובלי: בכל הארץ ובבת ים יש עליה דרסטית יותר מאלפים שרשומים בתור לדיור.
מרינה חוטובלי: העירייה עצמה מקבלת עשרות מכתבים וזו בעיה מאוד רצינית, האנשים פונים אלינו ושואלים, יש קושי כלכלי גם בשכירות, כולם והעולים במיוחד הם קשישים וכשהם פונים למשרד הקליטה אומרים להם שמשנת1991 אנחנו מכניסים ומי שעלה משנת 1992 שיעמוד בתור, וגם אלה שעלו ב- 1991 עומדים בתור.
מיכאל נודלמן: מדובר בחמישים אלף משפחות שלא קיבלו.
רונן כהן: ישנם סקרים לכאן ולכאן.
רונן כהן: יש מחקרים שאומרים שהדירות לא עלו והדולר ירד, חוץ מזה הריביות למשכנתאות ירדו כך שכוח הקניה עלה.
מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים לסכם את הישיבה.
מיכאל נודלמן: יש ציפייה לעליה גדולה, וזה לא משהו ששרון ביקש עכשיו.
מיכאל נודלמן: יש נתונים שזה הולך להיות, כעת יש שקט תעשייתי כפי שאומרים, אתם צריכים להכין איזה שהיא תכנית, לעלות רעיונות שמתאימים לבנייה כדי לקבל עולים, ולא רק עולים.
מיכאל נודלמן: יש סטודנטים, יש חיילים שמשתחררים מהצבא, יש גם הרבה אנשים שצריכים את הבניה הזאת, וכמובן שעכשיו זה לא כמו שהיה בשנות התשעים.
מיכאל נודלמן: אם הם יגיעו ואם יהיו אולפנים טובים כמו שאנחנו אמרנו קודם, יש סיכוי שהעליה תהיה מוצלחת.
מיכאל נודלמן: אני חושב שהמדינה צריכה להיות מוכנה לגל עליה דומה למה שהיה, אני מבקש שתקיימו סימפוזיון.
מיכאל נודלמן: המומחים אמרו שאנחנו לקראת גל עליה, וזו אחריות שלכם לעשות כל מה שניתן כדי שהדיור יהיה לא פחות מ- 70%.
מיכאל נודלמן: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העלייה, קליטה והתפוצות.
מיכאל נודלמן: הנושא – תופעות של גילוי אנטישמיות בקרב עולים חדשים.
מיכאל נודלמן: אנחנו יודעים היום לפי מסקנות הוועדה מ-11 במרס 2007 ובמסקנות היה כתוב שהמשטרה והגורמים הרלוונטיים דיווחו לנו, חצי שנה אחרי שהיו מוכנים, איזה מצב, מה המצב באתרי האינטרנט, איזה התקדמות יש במלחמה נגד אנטישמיות בישראל.
מיכאל נודלמן: אני מבקש מנציגי המשטרה לדווח לנו איפה אתם הגעתם, מה עשיתם ומה המצב עכשיו, יותר טוב או פחות טוב.
אורית חייני: בוקר טוב לכולם.
אורית חייני: אני רב פקד, אני ראש חוליית פשיעה מאורגנת בחטיבת המודיעין במטה הארצי במשטרת ישראל.
אורית חייני: מאז הוועדה האחרונה נעשה הרבה מבחינה משטרתית.
אורית חייני: ישנו מעקב שוטף ברמה של כל אירוע בודד שנבדק בקפידה מול התחנה הרלוונטית ומול החוקר האמון על החקירה.
אורית חייני: ישנו מעקב אחרי אתרי אינטרנט שנחשדים ברמה זו או אחרת באיזה שהיא שהסתה, בסיועם האדיב של אדון גילצ'ינסקי וגם של עמותות חוץ אחרות.
אורית חייני: במרס 2008 הופצה סקירה שריכזה את החומרים שהצטברו שעד כה, חומרים גלויים וחומרים מודיעיניים, בנושא, והוצא לה סטטוס לאחרונה, גם לקראת הישיבה הזאת.
אורית חייני: אנחנו נדרשים לדווח למפקח הכללי על כל התפתחות.
אורית חייני: החוליה שלי עוקבת, שוב, גם אחרי האירועים וגם אחרי מידע מודיעיני שמתקבל ברמה השבועית, ממש ברמה שבועית, אחרי אירועי ריסוס צלבי קרס ו/או תופעות אחרות של גילויי אנטישמיות בכל רחבי מדינת ישראל.
אורית חייני: המסקנות שהגענו אליהן עד כה, לאור החומר שהצטבר, הן כדלהלן: ראשית, כרגע אנחנו לא מאתרים ארגון או התארגנויות, קבוצות נוספות, כדוגמת קבוצת פטרול 36 שנחקרה בימ"ר מרכז, קבוצת פתח תקווה, המוכרת לכולנו, ולצערי באמת הביטויים שבאו שם, זה היה איום ונורא, לדעת כולנו.
מיכאל נודלמן: אתם חקרתם אותם?
אורית חייני: התנהלה חקירה הן במישור הסמוי, כולל נושא מחשוב וכולי, שזה לא המקום לפרט.
אורית חייני: התנהלה חקירה במישור הסמוי ובמישור הגלוי במשך זמן מאוד ארוך וכידוע, לאחרונה הוגש כתב אישום, ב-11.9 הוגש כתב אישום כנגד החשודים בפרשה, ממניע של עוינות, פרסום הסתה לגזענות, החזקת אמצעי לחימה וכו', כאשר הענישה היתה מארבע שנים עד שבע שנים בערך.
אורית חייני: הייתי רוצה שהענישה תחמיר, אבל אנחנו פועלים בהתאם לסעיפי החוק הקיימים.
אורית חייני: ידוע לי על החוק שהעביר לאחרונה חבר הכנסת גפני, אבל אל נשכח שדובר שם בארגון, השתייכות לארגון ניאו-נאצי.
אורית חייני: אנחנו, לרוב, מהאירועים שדווחו עד כה, אם אני מדברת על עד ה-15.5 אנחנו לא מדברים על ארגונים.
אורית חייני: זאת אומרת אי אפשר ללכת על סעיף החוק הזה כרגע.
אורית חייני: כרגע יש שימוש באלימות, נגיד ממניע גזעני, או החזקת פרסום גזעני, או הסתה.
אורית חייני: זאת אומרת, לוקחים את הסעיפים הרלוונטיים היום, על מנת להשתמש בהם כנגד אותם חשודים.
אורית חייני: מבחינת התיקים, אני רציתי לציין וזה מאוד מעניין לראות, כיצד ההד התקשורתי שזכתה לו אותה פרשייה של קבוצת פתח תקווה, והשביתה בבתי הספר שהיתה מה-7 לאוקטובר עד ה-13 לדצמבר, זה ממש מדהים הפיקים.
אורית חייני: אנחנו ספרנו מינואר 07', ואני מדברת על קריאת כל התיקים, כולל העדויות בתיקים, אנוכי.
אורית חייני: בחודשים אוקטובר – דצמבר יש פיק שהוא מאוד בולט מבחינת האירועים.
אורית חייני: מבחינת ריסוס צלבי קרס ושימוש ב'הייל היטלר' וכל מיני כאלה.
אורית חייני: לדעתי חלק מהפיק הזה הוא לא מבטא שיש איזה שהיא התארגנות שאנחנו לא יודעים עליה, אלא באמת התקשורת והנושא של השביתה, שהיוותה מאיץ לפעילות ונדליסטית, ואנחנו שמענו על זה לא אחת, לאו דווקא מוצא את ביטויו בריסוס צלבי קרס, זאת אומרת גם פעילות ונדליסטית אחרת, ומספרית, שאי אפשר להתווכח על זה, בשלושת החודשים האלה אוקטובר – דצמבר, זה ממש מצא את ביטויו.
אורית חייני: אני לא מדברת על מספרים ענקיים, אבל הפיק קיים.
אורית חייני: אחר כך אנחנו יורדים לאיזה שהוא משהו שהיה לפני כן.
אורית חייני: המשטרה, לפחות גם מבחינתי כמחקר, אנחנו מתייחסים מאוד מאוד בחומרה לכל אירוע שנקרא, או גם סיור, זאת אומרת גם ללא מתלונן, זו יכולה להיות פעילות יזומה, זו יכולה להיות פעילות במהלך סיור שמסתובב ורואה פתאום צלב קרס, זה מדווח, נפתח תיק.
אורית חייני: צר לי לומר שכל התיקים הם תיקי 'עבריין לא נודע', תיקי על"ן, לצערי.
אורית חייני: מהתיקים הספורים, כ-10% מהתיקים שכן היה בהם עבריין, אנחנו מדברים על תיקים שברובם מדובר על קטינים יוצאי חבר העמים.
אורית חייני: לא כולם, אנחנו חייבים להגיד פה בסוגריים שיש שימוש גם על ידי המגזר הערבי, המגזר החרדי.
אורית חייני: זאת אומרת, הנושא הזה של ריסוס צלבי קרס לאו דווקא נעשה על ידי יוצאי חבר העמים, אבל ב-10% התיקים האלה בערך דובר על קטינים יוצאי חבר העמים.
אורית חייני: חלקם בחקירתם דיברו על מעשי חיקוי של אותה קבוצה, חלקם צורכים סמים, אבל למרות זאת אנחנו לא מקלים.
אורית חייני: זאת אומרת, אי אפשר להקל ראש בתופעה כזאת.
אורית חייני: אני רוצה לציין את הפרשה של באר שבע, שמבחינתי באמת, לא כשוטרת, אלא כאזרחית מדינת ישראל, היתה מעשה מאוד חמור, ההשחתה של הקברים בבאר שבע, של האתיופי שהובאה גופתו אחרי שלוש שנים מלבנון וזה מה שקרה.
אורית חייני: אותי זה זעזע מאוד.
אורית חייני: אנחנו לא יכולים עדיין לומר שהחקירה הזאת לקחה כיוון ניאונאצי, למרות שהכתובות שם הן כתובות ניאו נאציות.
אורית חייני: נחקרו מספר חשודים, החקירה בשלב זה עברה למישור המודיעיני, כי עד כה לא נעצר מישהו שסופית אפשר להגיד שהוא האדם שביצע את המעשה.
אורית חייני: אבל יש צוות חקירה מיוחד רק לפרשה הזו.
אורית חייני: על פניו אני יודעת שניתן לומר שכביכול מדובר בתופעה ארצית, כי הפריסה שלה היא בכל הארץ, אם כי יש דגש על הצפון, אפשר לראות בולטות של הצפון, כרמל חיפה, וירושלים ותל אביב, אבל אנחנו רואים אירועים בפריסה ארצית.
אורית חייני: למרות שהאירועים הם בפריסה ארצית,אני נזהרת ואני אומרת שאנחנו לא מדברים בתופעה ארצית מאורגנת, כיוון שכשאתה קורא את האירועים, עדיין אנחנו לא רואים את החיבורים.
מיכאל נודלמן: אבל אם לא יעצרו את זה, זה---
אורית חייני: לא, אף אחד לא מקל ראש, אני אומרת.
אורית חייני: ניתנת חשיבות לכל אירוע, אבל אני אומרת שלא איתרנו גם לא ארגונים ברמה של אלה של פתח תקווה וגם לא אותר ארגון גג.
אורית חייני: ארגון גג לא אותר, שמרכז את זה ברמה הארצית.
אורית חייני: מה שכן, הקבוצה של פתח תקווה חיקו את פורמט---
מיכאל נודלמן: אולי הוא לא בירושלים, אולי הוא לא בארץ.
אורית חייני: לכך אני עכשיו בדיוק מתייחסת.
אורית חייני: אמנם הקבוצה של פתח תקווה חיקו למעשה את פורמט 18 שמוכרת מאוד בקרב המשטרה הרוסית, אבל יצרנו קשר עם העמיתים שלנו ברוסיה, באמצעות נציג משטרת ישראל בחוץ לארץ.
אורית חייני: עד כה, גם מהם לא באו איזה שהם תימוכין לכך שקיים קשר הפוך גם.
אורית חייני: זאת אומרת, בינתיים אנחנו לא רואים ארגון גג ובינתיים, למעט זה שאנחנו יודעים שהיה חיקוי של פורמט 18, לא ראינו שיש גם כיוון הפוך.
אורית חייני: זאת אומרת, שהם מופעלים על ידי אותו ארגון מרוסיה, או באיזה שהיא דרך, וכידוע לכולכם, הרוסים נוקטים יד קשה מאוד כנגד הארגון הזה של פורמט 18.
אורית חייני: שוב, לא ראינו במקרים שהיו בהם חשודים, לרוב לא ראינו איזה שהוא מניע אידיאולוגי.
אורית חייני: אני לא אגיד שבחקירה זו או אחרת לא עלה הקטע האידיאולוגי, אבל ברמה של קבוצה, ברמה של התארגנות, טרם אותרה כזו כדוגמת זו של פתח תקווה.
אורית חייני: ושוב, אנחנו עוקבים ברמה שבועית מבחינת מידע מודיעיני ומבחינת אירועים, ממש יום יום.
מיכאל נודלמן: אתם בודקים רק תופעות פשיסטיות, כן?
אורית חייני: כן.
מיכאל נודלמן: אבל אנחנו דיברנו שיש באתרים שיש שם אנטישמיות, לא פשיסטים, יש אתרים שבהם יש אנטישמיות ויש בולטות של לאומים רוסים שהם כותבים דברים שאי אפשר לקרוא אפילו.
אורית חייני: נכון, האתרים האלה נסרקו, סוכם המידע שיש בתוכם, במודיעין, כולל העשרה מודיעינית, והם הועברו לחטיבת החקירות לבדיקה, אם יש סעיף הסתה.
אורית חייני: זה הועבר, המפקח הכללי יודע מזה.
יולי יואל אדלשטיין: גברתי, תודה על הסקירה.
יולי יואל אדלשטיין: בהמשך למה ששאל היושב ראש, את אמרת שברמה אפילו שבועית אתם מדווחים למפקח הכללי.
אורית חייני: לא, ברמה שבועית אנחנו בודקים, ברמת סטטוס---
יולי יואל אדלשטיין: מדווחים למפקח הכללי, מה ההגדרה, על מה שקשור לפעילות אנטישמית, או ניאו נאצית?
יולי יואל אדלשטיין: מה ההגדרה של הדיווח?
אורית חייני: אנחנו מדווחים על פעילות ניאו נאצית ושימוש בסמלים נאציים בישראל.
אורית חייני: זאת אומרת, סמלים נאציים – גם אם זה היה אירוע באיזה כפר לא יודעת איפה---
יולי יואל אדלשטיין: הבנתי, זאת ההגדרה – סמלים נאציים ופעילות ניאו נאצית.
אורית חייני: וגם דיווח מודיעיני.
אורית חייני: למפקח הכללי זה לא ברמה יומית.
אורית חייני: אני עוקבת ברמה היומית.
אורית חייני: הוא לא יכול כל יום להתעדכן ברמת אירוע בודד.
יולי יואל אדלשטיין: ברור, רק רציתי להבין מה ההגדרה של הדיווח.
30095: אני הייתי רוצה לשאול, כמה אירועים מ-1 לינואר, בוא נגיד, עד עכשיו ואם את יכולה גם לדרג לנו את מה שנקרא סוג ההאשמות, אם יש כאלה שגם תומכים בהם.
30095: הבנתי שברמה הארגונית אין מי שתומך בהם, ארגון גג או משהו כזה, אבל ברמת התארגנות וכמה הם מספרית, כמותית ומה, לפי דעתכם, אם בכלל, הגיע למצב שבו נגזרו גזרי דין לאנשים מסוג זה.
30095: ומה פרק הזמן מפתיחת התיק עד גזר הדין.
אורית חייני: זה לא תלוי רק בנו.
30095: ברור לי, אבל בכל זאת.
30095: אם אנחנו מדברים על אלמנט ההרתעה.
אורית חייני: מראשית 2007 ועד ל-15 במאי, נרשמו 150 אירועי ריסוס צלבי קרס.
אורית חייני: עיקרם במחוז הצפוני.
אורית חייני: אני יודעת שזה מספר שהוא מבהיל.
אורית חייני: היתר בתל אביב וירושלים.
אורית חייני: שוב, אני מדגישה שרוב האירועים נרשמו בין החודשים ספטמבר לדצמבר, שזה חשוב, הנתון הזה, וחשוב, כיוון שבאירועים האלה, אנחנו מדברים על מעל 60% שנרשמו בתקופה הזאת, ואנחנו באמת חושבים שיש משמעות לפרסום התקשורתי של אותה חשיפת קבוצת פתח תקווה וגם לשביתה בבתי הספר.
אורית חייני: להערכתנו הדי מוצקה.
אורית חייני: לאחר קריאת עדויות וחומר.
אורית חייני: אני מציינת שוב שהשביתה בבתי הספר היתה בין ה-7.10 ל-13.12.
אורית חייני: אלה החודשים ספטמבר עד דצמבר.
מרינה סולודקין: בתי ספר, בתי קברות.
אורית חייני: אין לפניי את הציטוט מאחת העדויות שעולה לי כרגע, של אחד הקטינים שדיברו על זה, 'כן, ראיתי בטלוויזיה את הקבוצה של פתח תקווה ואמרתי אני אחקה', משהו כזה.
אורית חייני: זאת אומרת, אני לא אומרת שכולם כאלה, אבל אני אומרת שבאמת נתקלנו, במהלך קריאת העדויות, בחיקוי.
אורית חייני: יש פה הרבה חיקוי, גם לי להקל ראש.
מיכאל נודלמן: אבל אנחנו באופן חריף נגד תופעות כאלה.
מיכאל נודלמן: אנחנו לא אומרים שכולם, כמוך, אבל אנחנו רוצים שתהיה מלחמה בחומרה.
אורית חייני: אני אומרת במפורש, שאני גם, כשוטרת, כקצינת משטרה וגם כאזרחית, אני חושבת שיש זילות בשימוש בכלל במינוחים ובסמלים.
אורית חייני: יש זילות איומה.
אורית חייני: פעם לא היינו מעיזים להגיד נאצי ולצייר צלב קרס.
אורית חייני: זה דבר שהוא מבחינתי מאוד קשה.
אורית חייני: לשאלתך, הגילים נעו בערך על 11, שחלקם אינם ברי עונשין אפילו.
אורית חייני: תחשבו שזה ממש קטינים.
אורית חייני: בין 11 ל-15, זה הגילים, ושוב, להדגיש, שאנחנו מדברים על תיקים שרובם תיקי עבריין לא נודע.
אורית חייני: זאת אומרת, אנחנו מתבססים בקריאת העדויות על רק כ-10% מהתיקים.
אורית חייני: חלקם מרגישים מופלים בבית ספר, חלקם 'הוא קרא לי רוסי, אז אני...'.
אורית חייני: עכשיו התחילו איזה שהיא פעילות של התקוטטות ומכאן... צר לי, צר לי, ממש צר לי שזה מגיע בכלל לריסוס צלבי קרס.
אורית חייני: צר לי שמשרטטים.
אורית חייני: .. כן, לשרטט על שולחן צלב קרס בכיתה, מבחינתי זה חמור.
אורית חייני: ברמה של המדינה שלנו, של הסמלים.
מיכאל נודלמן: הקטנים אולי גם לא מבינים את החומרה של זה.
אורית חייני: יש כאלה שבאמת לא מבינים מספיק את המשמעות האיומה של הדבר הזה.
אורית חייני: ישנם כאלה שלא מבינים את המשמעות.
אורית חייני: מבחינת סעיפי האשמה ששאלת עליהם.
אורית חייני: חלק מהתיקים נפתחו על השחתת מקרקעין.
אורית חייני: מה לעשות, זה אמנם סעיף שלא מבטא את החומרה של המעשה מבחינת ציור צלב קרס, אבל במידה ואין איזה שהוא ביסוס ראייתי שעומד מאחורי הסיפור הזה איזה רעיון של הסתה, או רעיון אידיאולוגי, אז הוא יכול להסתכם בהשחתת פני מקרקעין.
אורית חייני: כמובן שזה לא מספק אותנו ברמה הרעיונית והאידיאולוגית, אבל חלקם הסתכמו בסעיף ההאשמה הזה.
אורית חייני: הקבוצות שמדובר עליהן בביצוע הפעילות, שני ילדים, ארבעה, גג.
אורית חייני: זאת אומרת שניים עד ארבעה שמסתובבים ומשוטטים באיזה גן ציבורי ומבצעים, ככה משרטטים, אחד אחר ממשיך.
אורית חייני: אלה הקבוצות – שניים עד ארבעה ילדים שביחד חוברים, ילדים, קטינים.
אורית חייני: אנחנו לא מדברים כמעט על בגירים.
אורית חייני: חלקם קטינים שאינם ברי עונשין אפילו.
מרינה סולודקין: כמו שאת אמרת, גיל 11.
אורית חייני: אז לא כולם כאלה, אבל עדיין אני---
מיכאל נודלמן: אבל להם יש הורים.
אורית חייני: מזמנים את ההורה עם הילד.
אורית חייני: רק אני רוצה לומר עוד שמעבר לסקירה שהופצה, אנחנו הוצאנו---
מרינה סולודקין: מה את חושבת על קנס להורים של הילדים שהם בגילים האלה.
אורית חייני: קנס על חינוך לא נכון?
אורית חייני: אני לא חושבת שזה נכון, כי אני חושבת שלאור האלימות שמופעלת כלפי ילדים, אני חושבת שיש הרבה קנסות שצריכים להיקנס הורים.
אורית חייני: אני חושבת שצריך לשקול את זה---
אברהם מיכאלי: צריך לפתוח קורס להורים, אוניברסיטה להורים, להכשיר אותם.
אורית חייני: רק עוד שני דברים.
אורית חייני: הואיל ומדובר באירועים שמגיעים ממש עד לרמת התחנה, זה שאני רואה ברמה ארצית את הכל וכבר מכירה את האתרים והכל, זה לא מספיק.
אורית חייני: אז מה שעשינו, מעבר לסקירה הבאמת גדולה, הפצנו קודם כל צי"ח (ציון ידיעות חשובות) עד לרמת החוקר ואיש המודיעין בתחנה, על מנת שיתמקדו, שיידעו לאתר לנו, אם יש קבוצות, שלא נפספס במקרה קבוצות שאנחנו לא יודעים עליהם.
אורית חייני: דבר שני, הפצנו גם נספח שמפרט את כל הסמלים שאנחנו מכירים עד היום, עם הפירושים שלהם.
אורית חייני: בא הסייר שמתעסק עכשיו עם גניבות תיקים והוא לא מכיר, לא כולם מכירים עד לרמה הזאת את התופעה כמונו ברמת המטה, לכן הפירוט הוא עם פירוש, מה זה פטרול 36, מה זה זה, נספח שישמש את השטח, שזה לא יהיה רק אקדמי.
אורית חייני: חשוב מאוד שזה יגיע עד לאחרון השוטרים.
אורית חייני: אפרופו, הצוות בבאר שבע, אני התלוויתי לצח"ם שלהם, על מנת שיהיו מרושתים בכלל התמונה הארצית, כי אם יש איזה שהן חברות ארציות בין המרכז לדרום, שנהיה מרושתים.
מיכאל נודלמן: אולי יהיו עוד שאלות.
אורית חייני: בשמחה רבה.
מיכאל נודלמן: אני רוצה שיושב ראש הליגה נגד השמצה, מר אריה אוסוליבן.
מיכאל נודלמן: זה שם מאוד מפורסם אצלנו.
אריה אוסוליבן: יש לנו דווקא מאגר של סמלים נאציים, שאפשר לספק למשטרה.
אורית חייני: אני אשמח.
אריה אוסוליבן: רציתי לשתף אתכם בסקר שהוצאנו לפני כמה שבועות, לקראת יום השואה, על המודעות לאנטישמיות אצל הנער הישראלי.
אריה אוסוליבן: כשאת מדברת על הד תקשורתי, שאלנו אותם לגבי המודעות של אנטישמיות ובכלל, אבל גם כמה שאלות היו על מקרים פה בישראל.
אריה אוסוליבן: ולהפתעתי, 30% מהנוער הישראלי לא שמעו בכלל על המקרים האלה.
אריה אוסוליבן: כשאת מדברת על הד תקשורתי.
אריה אוסוליבן: 70% ענו שהם כן שמעו על המקרים האלה, אבל 30% לא שמעו.
אריה אוסוליבן: בין אלה שהתלוננו וגם שמעו על זה, אלה שנוסעים לפולין, הנערים היותר מבוגרים, בני 17-16, יש להם יותר מודעות לדברים האלה, ודווקא הם רואים את זה לא כמעשה אנטישמי, אלא כמעשה ונדליזם, מעשה של קשיי קליטה, משיכת תשומת לב.
אריה אוסוליבן: אז התדמית הזאת שיש אנטישמיות בישראל, אנחנו בליגה נגד השמצה אומרים שאין אנטישמיות בישראל.
אריה אוסוליבן: אי אפשר להגיד 'יש אנטישמיות בישראל', זה לא נראה טוב גם.
אריה אוסוליבן: אבל אנחנו אומרים שיש מקרים כאלה.
אברהם מיכאלי: זה לא נראה טוב.
אריה אוסוליבן: כי זה לא, כמו שהמשטרה אומרת.
אורית חייני: זה ממש תומך במה שאנחנו אומרים.
אריה אוסוליבן: כמו שהמשטרה אומרת, זה לא אנטישמיות, זה תשומת לב, ונדליזם.
אורית חייני: לא.
אריה אוסוליבן: כשצובעים צלב קרס בבית כנסת, זה נראה רע, זה נראה כמו אנטישמיות, אבל האם זה המעשה, או האם זה המניע?
אריה אוסוליבן: אין לנו תשובה לזה.
אריה אוסוליבן: אין לנו תשובה.
אריה אוסוליבן: יכול להיות שזה אנטישמיות עמוק עמוק, אני לא יודע, אבל האידיאולוגיה, כמו שאתם אומרים, אנחנו לא גילינו את זה.
אברהם מיכאלי: זה שהגיעו לבית הכנסת ויעשו את זה בבית הכנסת, זה כן מעורר, כי לא חסר מבנים באזור שלא פגעו שם.
אריה אוסוליבן: אמרתי שאין לנו תשובה על זה.
אורית חייני: סליחה על ההערה, אבל השער של העבודה שלנו היה דווקא אותו בית כנסת עם צלב הקרס כי זה החמור ואותו אנחנו צריכים לראות בראש.
אריה אוסוליבן: אלה שיותר מבוגרים, אלה שנוסעים לפולין, הם שראו את התעשייה האנטישמית האמיתית, חוזרים לישראל ורואים את הדברים האלה לא בתור אנטישמי, אלא משהו אחר.
אריה אוסוליבן: אלה שלא נסעו, דווקא הם יש להם יותר נטייה להגיד 'אה, כן, זה נראה לי כמו אנטישמיות'.
אריה אוסוליבן: ובכל אופן, 30% מהנוער הישראלי לא ידעו על זה, כששאלנו אותם.
מיכאל נודלמן: אבל האידיאולוגיה של הנאצים היתה אידיאולוגיה אנטישמית, אנטי יהודים.
מיכאל נודלמן: הם לא יודעים, אבל בשבילי, שעברתי מלחמה ועברתי דברים כאלה, וגם ברוסיה ראיתי, זה נאצים ואנטישמים ביחד.
אריה אוסוליבן: עוד נקודה לגבי זילות השואה.
אריה אוסוליבן: אנחנו גם רואים את העלייה של זילות השואה, גם בישראל במשחקי כדורגל ודברים כאלה.
מרינה סולודקין: זה מאוד מסוכן.
אריה אוסוליבן: כמו שהמשטרה אומרת, אנחנו גם גילינו את זה.
אברהם מיכאלי: המקרה הזה של ריסוק קברים של יהודי אתיופיה.
אברהם מיכאלי: הרי זה לא משהו שאפשר להגדיר את זה כ'ונדליזם', הרי שם היו סימנים של אנטי יהודיים.
אורית חייני: זה היה מזעזע.
אורית חייני: היו שם סמלים וכתובות.
אורית חייני: מזעזע.
מיכאל נודלמן: אצלכם אין סטטיסטיקה, כמה מקרים היו?
אריה אוסוליבן: לא, אנחנו לא עוקבים אחרי מקרים פה בישראל.
שלמה מולה: קודם כל, דווקא הניתוח שלך קצת מרגיע אותנו, לפחות אותי, כי בסך הכל מה שהצטייר והתפרסם בכלי התקשורת שזה באמת סטיגמטיזציה אולי מבין הנמוכים ביותר שהיה בכלי התקשורת שכאילו כל נער עולה הוא בגדר חשוד, ואני מאוד שמח לראות את הניתוחים שלכם, כי אני חושב שאתם עושים עבודה טובה, אבל השאלה צריכה להיות מופנית למשרד החינוך.
שלמה מולה: גם מה שאני מסיק מהדברים שלך, בסופו של דבר המסקנות מביאות אותנו למשרד החינוך, לערכים הכי נמוכים שצריך להנחיל בילדים שלנו כדי לצמצם, אני לא יודע אם אפשר להגיד למגר את התופעה, אבל לפחות לצמצם את הבעיה וכן הלאה.
שלמה מולה: אני בכלל חושב שגם אנחנו, אנשים בוגרים יותר, צריכים מאוד להשתמש בשימוש גזענות, אנטישמיות וכל מיני מושגים, נאמר פה על זילות של השואה, אני יכול לומר לכם כמי שעסק בנושא של מלחמה באנטישמיות מטעם ההסתדרות הציונית העולמית, וכשאנחנו רואים הכחשת שואה אצל אחמדיניג'אד, כולל קריקטורות שמתפרסמות היום, ולהשוות את הסיטואציה הזאת למה שקורה לנו בחברה הישראלית, בקרב בני הנוער, לפעמים קשה להם, תהליך הקליטה הוא בין הקשים אולי שכל נער יכול לעבור, ואני באמת חושב שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו איזה כלים אפקטיביים אנחנו יכולים לתת למשרד החינוך כדי שבאמת יוכלו כן להתמודד עם זה.
שלמה מולה: אני יכול להגיד ששרת החינוך במקום שתתעסק בלסגור את האולפנים, לסגור את המכינות הקדם צבאיות ולסגור את השירות הלאומי, תאמין לי, ולהעביר את האגף לחינוך מבוגרים ואולי אפשר גם לסייע להורים הוותיקים יותר ללמוד באולפנים, שהיא באמת תתן כלים, גם תאפשר באמת להתעסק בעניין של בני נוער, וכשיש שביתות, במקום ששרת החינוך תדרוש לצמצם ולסגור, לסיים את תהליך השביתה וזה נמשך חודשים, וזו התוצאה במידה רבה.
מרינה סולודקין: זו ועדה אחרת.
שלמה מולה: נכון, ובכל זאת אני חושב שאתם, כמשטרה, לפחות התופעות שאתם כן חושבים שהם יכולים להביא לאיזה שהוא תהליך של הרתעה, אתם צריכים לנקוט בצעדים הכי הכי מהירים שיכול להיות ולא להתמהמה וליצר באמת איזה שהוא אלמנט הרתעה.
שלמה מולה: אני חושב שזו חובתכם, גם בתי המשפט וגם פקידי הנוער, אם צריך, הם נותנים תסקירים, ולא להתמהמה עם האלמנט הזה.
שלמה מולה: כי זה בני נוער, כשמענישים אותם, הם יודעים, הם נענשים ואחרים נענשו, והם נסוגים אחור.
שלמה מולה: השאלה האחרונה בדברים האלה, שאני הייתי רוצה לדעת.
שלמה מולה: אמרת שיש גם במגזר הערבי, הניתוחים שעשיתם, הנתונים, נניח אם אני לוקח את ה-150 התיקים שנפתחו, כמה מהם עולים מאתיופיה, אם בכלל יש עולים מאתיופיה, ובכל זאת, אני לא יודע, אם יש.
שלמה מולה: הזכרת חרדים, ערבים, ישראלים צברים שאינם שייכים לאחד המגזרים הללו, הייתי רוצה שתפלחי לנו, התופעה הזו היא לא תופעה רק של עולים מחבר העמים, ככה אני לפחות מבין ממך.
אורית חייני: בואו נדייק.
אורית חייני: מהתיקים שנפתחו, אמרנו ככה – רובם הם תיקי עבריין לא נודע, אז אתם מבינים שה-10% זה מעט מאוד תיקים, זה לא משהו שאנחנו יכולים להוציא אמירה ברורה, פיתוח ברור, כי מדובר ב-15, 20 תיקים שעם חשודים.
אורית חייני: זה מעט מאוד ואני ממש רוצה להיזהר מלצאת עם איזה שהיא אמירה, אבל מהתיקים שנבדקו, רובם היו קטינים יוצאי חבר העמים.
אורית חייני: אני אמרתי את זה קודם.
מרינה סולודקין: זו לא סיבה לסלוח.
מיכאל נודלמן: חברת הכנסת סולודקין אומרת שזו קליטה קשה, אבל זה לא מצדיק.
מרינה סולודקין: הקליטה קשה, אבל זו לא סיבה לקבל את התופעות האלה.
אורית חייני: נכון.
אורית חייני: מה שאנחנו זיהינו, בנושא של ריסוס צלבי קרס, אני לא בדקתי אירועים של אמירות גזעניות, 'השוטר נאצי', 'שופט נאצי', זה לא נבדק.
אורית חייני: אני לא בדקתי את כל האירועים.
אורית חייני: אנחנו בדקנו אירועים של ריסוס צלבי קרס, או כתובות וכל מיני כאלה, שנרשמים מדי יום.
אורית חייני: לכן השימוש בקרב המגזר הערבי מעט עלה באירועים האלה.
אורית חייני: אבל אנחנו יודעים שהוא קיים.
אורית חייני: מהתיקים האלה לא עלה לי למשל, כזכור לי, אני לא רוצה להתחייב פה בחתימה, אבל כזכור לי לא עלה למשל העדה האתיופית, אבל חבר'ה, זה מספר תיקים קטן.
אורית חייני: מספר התיקים הגלויים הוא קטן מאוד בשביל שנוציא פה איזה שהיא אמירה שתתייג איזה שהיא קבוצה, אבל מאלה שנבדקו ומהאתרים גם, אתרי האינטרנט שנבדקו והחיקוי הוא של קבוצות מרוסיה.
אורית חייני: זאת אומרת, השימוש הוא כרגע היה יותר על ידי קטינים יוצאי חבר העמים.
אורית חייני: אבל אני אומרת, אל"ף, אני שוב רוצה להדגיש, גם בעקבות מה שהאדון מהליגה נגד השמצה אמר וגם מהדברים שנאמרו, שלא ישתמע, בגלל הפיקים ובגלל שאנחנו כן מייחסים חשיבות להד התקשורתי, שאנחנו לא מייחסים חשיבות לכל אירוע ואירוע.
אורית חייני: זאת אומרת, לא באים ומבטלים את התיקון ואומרים 'אה, בטח הם השתעממו.
אורית חייני: ..', אבל אני אומרת, מהניתוח של הנתונים כן צריך לשים לב, דווקא לאור התקופה של פתח תקווה, שלא תצוץ אצלנו עוד אחת כזאת.
אורית חייני: זה דבר שצריך ממש להיות עם היד על הדופק.
אורית חייני: אני אומרת, עד כה לא הצלחנו לחבר מכל האירועים איזה שהיא קבוצה כדוגמת הקבוצה הזו, עם רקע אידיאולוגי.
מיכאל נודלמן: אני רוצה לשאול את זלמן גילצ'ינסקי, יושב ראש עמותת "דמיר".
מיכאל נודלמן: אתם עסוקים גם בתופעות האלה.
מיכאל נודלמן: מה אתם יכולים להסביר לנו?
זלמן גילצ'ינסקי: לפי דעתי המצב הוא קשה מאוד ולמעשה קיימות שתי מדינות בעולם שבהן פועלות קבוצות שהתגבשו על מנת לפגוע על רקע גזעני, זה רוסיה וישראל.
זלמן גילצ'ינסקי: לא רק שיש גם בישראל אנטישמיות, אלא שיש רק שתי מדינות שיש קבוצות שהוקמו כדי לתקוף יהודים 'נחותים', מבחינתם.
מרינה סולודקין: אבל יש הבדלים עדיין.
מיכאל נודלמן: ובצרפת?
מיכאל נודלמן: באנגליה בשנה הזו יש גידול גדול ב---
זלמן גילצ'ינסקי: לא ידוע.
זלמן גילצ'ינסקי: אנחנו עוקבים אחרי מה שקורה בחוץ לארץ, אין שם---
שלמה מולה: אתה יודע מה קורה בארגנטינה, בצרפת, בוונצואלה, אתה יודע מה קורה בברזיל?
זלמן גילצ'ינסקי: כן, כן, אני---
שלמה מולה: אז יש לי חדשות בשבילך, תאמין לי.
מרינה סולודקין: בשורות לא טובות.
מרינה סולודקין: אחרי רוסיה ורוסים כאן, אז בגלל זה המסקנות האלה---
שלמה מולה: תאמין לי, אני אומר לך בידע מקצועי ביותר שעסקתי עד שבאתי לכנסת ישראל בנושא המלחמה באנטישמיות.
שלמה מולה: תאמין לי, זה לא חכם לעשות את זה.
זלמן גילצ'ינסקי: סליחה, אולי תיתן לי להשיב?
זלמן גילצ'ינסקי: אני נשאלתי.
זלמן גילצ'ינסקי: תן לי להחזיר תשובה.
זלמן גילצ'ינסקי: אולי יש לאדון הנכבד נתונים, אני אשמח לראות, אבל אני רואה את המעקבים שנעשים על ידי ארגונים אחרים; אין קבוצות שהתארגנו על מנת לתקוף יהודים ו'נחותים' אחרים כביכול.
אורית חייני: אני חשה נפגעת, אני חייבת להעיר פה.