GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גדי ברקן: אם מורה בבית ספר ברחובות מוציא ילד מהכיתה, מוציא את כל הילדים מהכיתה ושם אותם בשורה כי מישהו זרק כדור מעבר לכביש, כאשר כל החברים שלהם צוחקים עליהם בפומבי, אני לא יודע מה זה.
גדי ברקן: אז אם מנהל בית ספר באשדוד מכה ילדים, וזה פורסם בעיתונות, ומשרד החינוך לא נוקט נגד זה שום פעולה ואף מעשה כנגד המנהלים והמחנכים, אז אני לא יודע אם מדינת ישראל בכלל יכולה לבוא ולטעון מול ילדים שהמעשה הוא איום ונורא.
גדי ברקן: איפה אנחנו באים?
גדי ברקן: אני לא ראיתי את חברי הכנסת יוצאים מגדרם כאשר קרה המקרה בפתח תקווה, שבית ספר שלם, ארבעה בתי ספר מפתח תקווה השביתו בית ספר לשבוע ימים---
קולט אביטל: לא נכון, היו ישיבות, פעלנו, הלכנו לראש העיר, מה איתך?
גדי ברקן: אני הייתי פה, אני לא מדבר על הוועדה.
קולט אביטל: אתה תמיד בא, מטיח ביקורת בלי שום ביסוס.
קולט אביטל: סליחה, גדי.
גדי ברקן: אם היית שומעת מה יש לי להגיד בסוף, אז גם את זה לא היית אומרת.
קולט אביטל: אתה לא ראית פה כשהיו ארבעה בתי ספר בפתח תקווה, שמעתי אותך.
קולט אביטל: נא לדייק.
גדי ברקן: אני הייתי פה, אני מכיר את הפעולות של חברת הכנסת קולט אביטל באופן אישי--
קולט אביטל: לא שלי, של כל הוועדה.
גדי ברקן: בסדר, אבל אם אני אומר את העניין הזה, כנראה שבאמת לא דובר ולא עלה הנושא הזה---
גדי ברקן: הנושא שבכלל בסדר יום, של בית ספר.
גדי ברקן: עיר שלמה שבתה כי הורים לא רצו שילמדו יותר ילדים אתיופים בבתי הספר.
מיכאל נודלמן: מה צריך היה לעשות?
מיכאל נודלמן: לקחת עוזי אוטומט ולעשות משהו?
מיכאל נודלמן: היתה ישיבה, היה פה ראש העיר ואנחנו דיברנו איתו ואחרי זה---
גדי ברקן: היינו פה, אבל אני חושב שאחרי מעשה כזה, זה לא מספיק.
גדי ברקן: אם צריך לפטר מנהל בית ספר כזה, או לא יודע מה, לשים את כובד המשקל.
גדי ברקן: אין לי את הפתרון.
מיכאל נודלמן: מה לעשות עם התלמידים?
מיכאל נודלמן: אפשר לפטר, זה קל לדבר, אבל אתה לא צודק כשאתה אומר שלאף אחד זה לא אכפת.
גדי ברקן: אני לא אמרתי אף אחד, אני לא אמרתי.
גדי ברקן: בשורה התחתונה, כל אותם המנהלים ממשיכים בתפקידם ואפילו קודמו.
גדי ברקן: זו השורה התחתונה.
גדי ברקן: וזהו, זה מה שהיה לי להגיד, שאם היום אנשים לא יתעוררו ולא יעשו לזה סוף, זה לא רק יהיו 30 או 40 שיצרחו או יציירו צלבי קרס.
גדי ברקן: אני חושב שצריך לעשות לזה משהו חריף ולהעביר את החוק הזה כמה שיותר מהר---
מיכאל נודלמן: אם אנחנו נדבר ככה, זה יהיה ככה.
מיכאל נודלמן: בכל הקושי שיש אצלנו, יש בילדים, אנחנו לא יכולים לתמוך לתופעות כאלה.
מיכאל נודלמן: מה שאתה אומר זה כמעט תמיכה, קשה להם, הם מתנהגים ככה.
מיכאל נודלמן: אי אפשר ככה.
גדי ברקן: אני חושב שאם בכלל זה אמור להדליק נורה אדומה---
מיכאל נודלמן: במקום לעמוד מול תופעות כאלה, אנחנו אומרים 'קשה להם', הם יכולים לעשות מה שהם רוצים.
גדי ברקן: אדוני היושב ראש, אם מנהלי בית הספר עושים מעשה כזה ועדיין ממשיכים בתפקידם, אז אי אפשר לצפות מתלמידים שיעשו אחרת.
מיכאל נודלמן: אז בשביל מה אנחנו קוראים?
מיכאל נודלמן: בשביל מה אנחנו פה יהודים?
מיכאל נודלמן: כדי להגיד שקשה?
מיכאל נודלמן: אני אמרתי שקשה, הקליטה של ילדים היא אולי יותר קשה מאשר מבוגרים, אבל זה לא אומר שאני מאשר לבן שלי ולחברים שלי שילכו לסמלים ניאו נאציים.
גדי ברקן: אתה צודק, כמי שעלה בגיל 9 וכילד שנקלט פה בישראל, יותר קשה מההורים שלי ומכל אחד להיות שונה וזר, ובטח שאתה, כפי שאמרת---
מיכאל נודלמן: אבל בשביל זה יש הורים, יש בית ספר, יש משטרה.
גדי ברקן: זו ההערה שהיתה לי להגיד.
משה גפני: אדוני היושב ראש, יש לי שאלה, היות וכבר הדיון הזה מתקיים ונמצאת פה נציגת המשטרה, מאוד מעניין אותי לדעת, היתה במוצאי שבת האחרונה, יש אנשים שזיהו אותם כאנשים עולים מברית המועצות לשעבר, שזרקו אבנים על בית הכנסת במוצאי שבת, בית הכנסת של חב"ד בשכונת הדר והוגשה תלונה במשטרה והמשטרה היתה, האם המשטרה יכולה להגיד משהו בעניין?
אורית חייני: אין לי פרטים כרגע, מעבר לזה שזה נבדק.
משה גפני: זה לא נתפס כמשהו---
אורית חייני: כרגע אין לי פרטים על זה, אני מוכנה לבדוק.
משה גפני: מאוד חשוב לדעת, זה גם אקטואלי, זה כבר היה הרבה פעמים באזור ההוא.
אברהם מיכאלי: דיברנו על זה, הרב גפני, קודם, שהרבה פעמים מסבירים את זה כוונדליזם, כאלימות.
אברהם מיכאלי: אמרתי דווקא נגד בית כנסת?
אברהם מיכאלי: לא זרקו את זה על איזה קולנוע, על בית ספר.
אברהם מיכאלי: לא, זרקו את זה על בית כנסת, אז זה לא ונדליזם, זה הרבה מעבר.
משה גפני: לא, אבל כשאנחנו עוסקים בגילויי אנטישמיות.
משה גפני: ..
מיכאל נודלמן: חברים, אתם מסכימים שזה חוסר חינוך לילדים?
מיכאל נודלמן: הם לא מבינים מה---
אברהם מיכאלי: לא, אדוני היושב ראש, זה לא חוסר חינוך, הם יודעים נגד מה לכוון את האלימות שלהם.
מיכאל נודלמן: בסדר, זה חוסר חינוך.
משה גפני: יש בקרב האזרחים הישראלים והילדים הישראלים, מה שהורגלנו בשנים עברו, אני לא מדבר על התקופה הזו, שהיה ונדליזם, היו ילדים לא מחונכים, זה לא היה מכוון כלפי סמלים יהודיים, זה היה מכוון אחד נגד השני וסתם נגד עוברי אורח וכדומה.
משה גפני: בשנים האחרונות זה מכוון נגד סמלים יהודיים ולכן המושג של גילויי אנטישמיות מקבל פה העצמה מאוד גדולה.
מיכאל נודלמן: הרב גפני, אתה יודע שיש יהודים חרדים ששורפים דגלים ישראלים.
מיכאל נודלמן: אתה לא יודע?
משה גפני: אם אתה שואל אותי באמת, היות ואני---
משה גפני: לא, אני יודע בגלל שאני קורא את ידיעות ומעריב.
משה גפני: אבל מכיוון שאני חרדי, זאת אומרת, אני מתנצל על זה, אבל אני חרדי, אני מעולם, אני כבר די הרבה שנים, הייתי גם נער חרדי, לא השתתפתי ולא ראיתי---
מיכאל נודלמן: אבל אם איזה חרדי עושה את זה, אתה לא אומר שהוא אנטישמי.
משה גפני: לא, לא השתתפתי ולא ראיתי שריפת דגל ישראל.
קולט אביטל: אני ראיתי.
משה גפני: יפה, אבל את גדלת יותר בציבור החרדי ממני.
משה גפני: אני לא ראיתי.
קולט אביטל: לא, במקרה הסתובבתי שם.
משה גפני: אני ראיתי איך שצלמים מחפשים את זה, והיו גם כאלה חרדים שנסעו לאחמדיניג'אד, הם גם נראים כמו חרדים.
משה גפני: דרך אגב, אני לעולם לא אומר, אם אני תופס איזה גנב או איזה עבריין, או מישהו שמרגל למען אירן והוא נראה חילוני, להגיד שהחילוניים מרגלים למען אירן.
משה גפני: אם הייתי אומר דבר כזה, היו שולחים אותי לאשפוז.
אורית חייני: אני רוצה רק לסכם באיזה שניים-שלושה משפטים.
אורית חייני: אז ראשית, ואני מקווה שהצלחתי להעביר את המסר, בעקבות החשיבות הרבה שהמשטרה מייחסת לנושא, צר לי, אבל איננו מתמזמזים, כפי שנאמר כאן, אלא אנחנו בודקים בקפידה כל אירוע ואירוע והמשטרה פועלת במספר מישורים.
אורית חייני: ראשית, על פי תלונה שמוגשת.
אורית חייני: מישור שני זה על פי מידע.
אורית חייני: אני חושבת שמר גילצ'ינסקי יכול להעיד כאן שאני עצמי הפניתי אליו גם את אנשי החקירה של פתח תקווה והם חברו אליו בעקבות הקשר שנוצר דרכי, גם את אנשי באר שבע והוא באמת תורם לנו, ולמיטב ידיעתי, מה שנמסר על ידו, נבדק כהלכה וכל מידע נוסף שיימסר על ידו, ייבדק הן על ידי והן על ידי היחידה החוקרת בהתאם.
אורית חייני: לעניין שאתה ציינת, על אותם ילדים.
אורית חייני: כידוע לכולם, למעט לדובב ילד, אתה לא יכול להכריח קטינים, לבוא ולחקור ילד, אם הוא לא עשה מעשה, אלא יש לו איזה חבר שהוא יודע עליו.
אורית חייני: זאת אומרת, יש את המישור של לדובב ילד, לבוא ולמסור מידע, אבל זה לא כל כך פשוט לבוא ולחקור בכח, כי זאת לא הדרך.
אברהם מיכאלי: זה כמו חקירת ילדים בכל תיק פלילי, מה זאת אומרת?
אורית חייני: לא, זה אם הוא הואשם במשהו.
אורית חייני: כאן הוא דיבר על ילדים שמכירים חברים.
אורית חייני: זה לא שכל ילד יבוא וייגש וייתן מרצונו החופשי מידע.
אברהם מיכאלי: אבל יש תיקים שחוקרים ילדים במסגרת החוק, מה שניתן לקבל, עדויות.
אורית חייני: הילדים נחקרים אם הם מואשמים.
אורית חייני: כאן הוא לא דיבר על ילדים שמואשמים במשהו.
אברהם מיכאלי: לא מואשמים, אבל עדויות לא לוקחים מילדים בתיקים פליליים?
אורית חייני: אתה מדבר על תיק פלילי, פה הוא לא דיבר על תיק פלילי.
אברהם מיכאלי: בסדר, חשד לתיק פלילי.
אברהם מיכאלי: אנחנו מדברים כרגע על מקרים---
אורית חייני: הוא דיבר על ילדים שיודעים על כל מיני ילדים אחרים.
אורית חייני: אז מול נוער, קודם כל, כידוע לכם, העבודה היא אחרת ויש את חוקרי הנוער ויש את שירות מבחן ויש כל מיני.
אברהם מיכאלי: אנחנו יודעים הכל, לכן אנחנו רוצים שתפעלו במסגרת הכלים הקיימים.
אורית חייני: אני אומרת, המידע של מר גילצ'ינסקי נבדקו ונבדקים וייבדקו.
משה גפני: לגבי חיפה?
אורית חייני: בשמחה, אבל אם יש עוד פרטים---
משה גפני: מה זה אם יש עוד פרטים?
משה גפני: אני מקווה שתתפסו אותם, זה התפקיד שלכם.
אורית חייני: בסדר, כל עוד זה נמצא במהלך חקירה, אז אני---
אברהם מיכאלי: הרב גפני, אתה שולח אותם עכשיו לתיקים אחרים.
אברהם מיכאלי: אז תקצה את השוטרים מפה לשם, ימצאו אותם.
אורית חייני: אני מקווה שיתפסו ועוד יותר, הרי כל כך הרבה דברים פתוחים, הנושא של הקבר, הניתוץ של הקבר של האתיופי כל כך חרה שהצוות עצמו, זה הפך להיות משהו שאתה מרגיש כאילו משימה לאומית.
אורית חייני: ולצערי, אנחנו עדיין לא שם.
אורית חייני: עדיין לא שם מבחינת חשוד שאפשר להעמיד לדין, אבל התיק פעיל.
משה גפני: מה שעומד לנו, לדיון הזה, שהמידע שלך לגבי היקף הבעיה לא אומר לנו שום דבר.
משה גפני: זאת אומרת, אתם עושים את מלאכתכם נאמנה, אתם מגיעים למה שאתם יכולים להגיע, אנחנו יודעים, יודעים שהיתה בעיה כזאת והיתה בעיה כזאת והיתה בעיה כזאת.
משה גפני: את יודעת מה, משל למה הדבר דומה?
משה גפני: אם יבואו וישאלו את האזרחים, האם ראשי ממשלה בישראל חשודים בפלילים?
משה גפני: אז אם נלך לפי המידע של המשטרה האם הוגשו כתבי אישום, התשובה לא, כולם ישרים.
משה גפני: אבל אם תשאלי את האזרחים האם יש חשדות עליהם, התשובה תהיה כן.
אורית חייני: לכן אמרתי שהפעילות היא בשני מישורים.
אורית חייני: אחד זה על פי תלונה, אחד זה סיור, סייר שנפגש עם צלב קרס, כל צלב קרס שסייר רואה, הוא מדווח ונפתח על זה תיק.
אורית חייני: לצערי תיק שאי אפשר יהיה הרבה לעשות איתו, אבל תיק נפתח.
אורית חייני: ועל פי מידע.
אורית חייני: על כך אתה מדבר, על נושא המידע.
אורית חייני: לעניין שאתה הזכרת, בחטיבת החקירות מתנהלים פרויקטים, וזה מתחבר גם לדבריה של חברת הכנסת אביטל, לנושא של פרויקטים משותפים והיכרות עם אותו נוער, אתיופי או חבר העמים וכו'.
אורית חייני: יש פרויקטים משותפים, משטרתיים ועם הרבה שיתוף של הרשויות המקומיות.
אורית חייני: מה שכן, אני מקבלת את ההערה, לחדד, במידה ועולה איזה שהוא מידע באמת ספציפי לדיון שלנו.
אורית חייני: את זה אני מקבלת, אבל קיים קשר כזה במסגרת פרויקטים לנוער עולה.
מיכאל נודלמן: אני רוצה להגיד כמה מלים ולסכם.
מיכאל נודלמן: אנחנו שמענו דיווח של המשטרה, אנחנו רואים שעכשיו יש אגף שעובד, קיבלנו מספרים ואנחנו מבקשים לבקר כל מקרה ובעוד חצי שנה אנחנו רוצים עוד פעם להיפגש ולשמוע איך זה מתקדם, כל התיקים, כל הדברים שיש אצלכם.
מיכאל נודלמן: אני חושב שהוועדה פונה לוועדת חוקה, שחוקים שיש שם, שהם נגד אנטישמיות, נגד סמלים ניאו נאציים, יילכו שם בעדיפות מלאה, שלא יהיו שם באיזה שולחן וחברי כנסת והעם צריכים לחכות חצי שנה.
מיכאל נודלמן: אנחנו נפנה ואני אדבר עם יושב ראש ועדת חוקה, כי כל החוקים שקשורים לנושאים האלה עוברים דרך ועדת החוקה.
מיכאל נודלמן: אני חושב שאנחנו נפנה למשרד החינוך כי הרוב הם תלמידים ומשרד החינוך לעשות כל עבודה כדי שהתופעות האלה לא יהיו.
מיכאל נודלמן: בשביל זה צריך לספר וללמד ילדים מה זה העם היהודי, מה זה אנטישמיות, מה זה צלבי קרס.
מיכאל נודלמן: אני בטוח שיש אנשים, אפילו בגיל 30, שלא יודעים מה זה.
מיכאל נודלמן: אני חושב שצריכה להיות תכנית במשרד החינוך---
אברהם מיכאלי: זה קשור לאותה זהות יהודית שאנחנו דנים בזה הרבה מאוד חודשים פה בוועדה.
אברהם מיכאלי: זהות יהודית שאנחנו מנסים איכשהו לתגבר את זה, גם במשרד החינוך ובמשרד הקליטה.
מיכאל נודלמן: אתם מדברים בתת ועדה?
מיכאל נודלמן: אני גם חושבת שאנחנו נפנה לסוכנות, שבאולפנים שיש שם, צריך... שם גם מדברים על זהות יהודית, אבל אני חושב שצריך לשים דגש על סימנים כאלה, על אנטישמיות, שזה לא מקובל במדינת ישראל.
מיכאל נודלמן: זה לא מקובל בכל מדינה, אבל במדינת ישראל זה כמעט בלתי אפשרי.
מיכאל נודלמן: אבל יש תופעות כאלה.
מיכאל נודלמן: אנחנו פונים גם לליגה נגד השמצה שאתם גם תבדקו כל הזמן, וכל זמן שיש פה ישיבות בנושאים האלה, אתם תשתתפו ותתנו לנו מידע.
מיכאל נודלמן: גם בלי ישיבות, אם יש מקרים שאתם רואים שזה נתונים חמורים, אנחנו מבקשים לקבל את זה ולדעת.
זלמן גילצ'ינסקי: יש לנו מצגת על אנטישמיות גלובלית, עכשווית, שאנחנו, ביחד עם משרד החינוך, מציעים בתוך בתי הספר.
מיכאל נודלמן: היתה אצלנו בוועדה מצגת על אנטישמיות, זה לא זה.
מיכאל נודלמן: אני מדבר על ילדים שבאים מרוסיה, מכל המדינות, שם הם לא דיברו על זה.
מיכאל נודלמן: ואני חושב שזו משימה חשובה מאוד למשרד החינוך, בסוכנות, במשרד הקליטה.
מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים משימות כאלה נגד דברים שהם אנטישמיים ונאציים.
מיכאל נודלמן: תודה לחברי הכנסת על ההצעות הטובות.
זאב אלקין: למעשה, ישיבה ראשונה של ועדת המשנה במושב הכנסת הנוכחי, ורצינו לקיים דיון בנושא הזה בהקדם האפשרי, לקח לנו קצת זמן לתאם את מועד הדיון, כי כמו שאמרנו את זה כבר מספר פעמים במהלך השנתיים מאז שוועדת המשנה פועלת, שדיון בנושא הזה בלי רחלה הוא לא דיון, לכן אנחנו מגיעים לדיון בהרכב מלא, למרות שזה קצת עלה לנו בעיכובים.
זאב אלקין: למעשה, אני מודע לכך שאנחנו נמצאים ממש – לא יודע אם להגיד אם בעיצומן של בחינות הבגרות - - -
אלי זרחין: כן, כבר התחילו.
זאב אלקין: אני יודע שהתחילו, אני מתלבט אם לא להגיד כבר לקראת סיום.
אלי זרחין: לא, לא.
זאב אלקין: מבחינה מספרית ברור שרוב בחינות הבגרות לפנינו, אבל מבחינת ההיערכות ברור שרוב תקופת ההיערכות מאחורינו.
זאב אלקין: לכן אני לא יודע עד כמה הדיון כאן יוכל להועיל כבר לסיבוב הזה של מערך הבגרויות.
זאב אלקין: אם כן, אז מה טוב, אבל גם אם לא – אני חושב שחשוב לקיים אותו בדיוק בתקופה הזאת, כשהשאלות עוד טריות וחמות, וללמוד מהניסיון שנצבר השנה גם לקראת העתיד, כמו שעשינו גם בשנה שעברה, כשעלו כל מיני שאלות, וקיימנו כאן בחודש מאי את הדיון.
זאב אלקין: אני תכף אתן, כפתיח, לרחלה להציג את הדברים – איך היא רואה את ההיערכות השנה לעומת שנה שעברה, ובהתאם לאותו חוזר מנכ"ל שהיא גיבשה בשנה שעברה, ואני מזכיר לכולנו שאם בשנה שעברה הגדרנו את השנה כשנת מעבר והיו כל מיני דברים שהופיעו בחוזר אבל לא בוצעו בפועל בגלל לחצי הזמן, סיכמנו באופן חד משמעי בדיונים שקיימנו כאן כהפקת לקחים מהשנה שעברה, שהשנה החוזר ייושם במלואו, בהתאם לכתבו, לשונו ורוחו, כי יש מספיק זמן לכל הגורמים להיערך.
זאב אלקין: אז אני אפתח את הדיון, אעביר את הדיון לרחלה – אני מניח שאת תדברי בשם המשרד, נכון?
זאב אלקין: את הדוברת הראשית כאן בנושא הזה – ותני לנו סקירה מה קורה, איך היתה ההיערכות השנה, האם כל הדברים שמופיעים בחוזה אכן הולכים להתקיים במהלך השנה הזאת, ואיפה נתקלתם בקשיים שמעוררים בכם, אולי, מחשבות מה עוד ניתן לשפר.
רחלה שיפר: אישור ההקלות לתלמידים עולים, כפי שנקבעו בחוזר מתשס"ז לקראת מועד קיץ תשס"ח, היה כרוך בתכנון מדוקדק, בתקצוב לא קטן וכמובן, בהיערכות מוקדמת.
רחלה שיפר: יש לי כאן לפני רק מדגם החוזרים והעניינים שהפעלתי בהם את המערכת כולה, למעשה.
רחלה שיפר: העבודה בוצעה במספר ערוצים.
רחלה שיפר: ערוץ אחד, מרכזי, והוא פחות תלוי באנשים ידועים למשרד, זה עצם תרגום השאלונים.
רחלה שיפר: מדובר בשאלוני החובה וארבעה מקצועות בחירה – תרגומם לחמש שפות.
רחלה שיפר: התהליך הזה, כדי שייעשה באופן מדוקדק ביותר – האופן הזה שלא הסכמנו שיימנע בשנה שעברה ולכן לא היו בקיץ תשס"ז שאלונים מתורגמים – אורך הרבה מאד זמן, היה כרוך בלא מעט קשיים בעניינים התקציביים, כי התהליך - - -
זאב אלקין: סליחה שאני מדי פעם אפסיק אותך, רק לצרכי הבנה: למה ארבעה מקצועות בחירה ולא חמישה?
רחלה שיפר: מה שקבענו.
רחלה שיפר: כימיה, פיסיקה, מדעי המחשב, אלקטרוניקה ומחשבים.
זאב אלקין: אז זה חמישה.
רחלה שיפר: זה נחשב מקצוע אחד, אלקטרוניקה ומחשבים.
רחלה שיפר: כך ששם החלה העבודה ברגע שניתן אור ירוק מבחינת ועדות הרכישה למיניהם.
זאב אלקין: כל השפות וכל המקצועות?
רחלה שיפר: אתם רוצים לדעת כמה זה עלה?
זאב אלקין: זה פחות מעניין אותנו כאן בוועדה.
זאב אלקין: השאלה היא: כל המקצועות, לכל השפות?
רחלה שיפר: כל המקצועות האלה - - -
זאב אלקין: לחמש השפות.
רחלה שיפר: כי בשלב הזה, שבו הוקצו צוותים לתרגום, עדיין לא היתה בפנינו תמונת הדרישה או הצרכים מבתי הספר.
רחלה שיפר: לכן אני אומרת שהתכנון של כל המצב חייב עבודה בכמה ערוצים.
זאב אלקין: אז מבחינה תקציבית מציאותית הזמנתם תרגום של כל השאלונים בכל חמשת השפות בכל המקצועות הנ"ל ולמשרד יש את השאלונים האלה, מבחינת התוצאה?
רחלה שיפר: מול בתי הספר, היה צורך לעבוד בצורה מאד מדוקדקת ולהקים גם תכנות מיוחד שיוכל לספק לנו במהירות את תשובות בתי הספר על כמה תלמידים, באיזה שאלון ובאיזו שפה לומדים אצלם.
רחלה שיפר: כלומר: מהי תמונת הביקוש של קבלת שאלונים מתורגמים.
רחלה שיפר: עקבנו אחרי זה כל שבוע, נתנו לכך חודש, ראינו ב-10 במרץ, ב-18 במרץ, ב-24 במרץ – זה היה הסופי – אחרי שנשלחו להם הרבה מאד אימיילים וזירוזים והתמונה היא מלאה – ביקשו עבור 2201 תלמידים עולים חדשים, לקבל שאלונים מתורגמים, למעלה ממחציתם – 1118 – בשפה הרוסית.
רחלה שיפר: כל השאר בהתפלגות של מאות בודדות – 326 או 600-700 בשפות אחרות.
רחלה שיפר: זה מה שבתי הספר ביקשו.
אלי זרחין: היו בקשות באמהרית?
רחלה שיפר: היו.
רחלה שיפר: 281.
זאב אלקין: זה 2201 זה 2201 תלמידים, שחלקם ביקשו אולי שאלונים בכמה מקצועות, נכון?
זאב אלקין: יכול להיות שחלקם נבחנים מספר פעמים במספר מקצועות?
רחלה שיפר: זו התמונה פר-שאלון.
רחלה שיפר: יכול להיות שאותו תלמיד בכמה שאלונים.
זאב אלקין: אז מבחינת מספר האנשים זה פחות.
רחלה שיפר: יכול להיות פחות.
דנה גורדון: אז זה לא תלמידים עולים, אלא שאלונים שהתבקשו.
אלי זרחין: אפשר להפריע לך, אדוני היושב ראש?
אלי זרחין: מה שרחלה עשתה השנה היה מערך מצוין.
אלי זרחין: אני קיבלתי קוד שלי, אישי, נכנסתי למערכת, לא היו לי שום שאלות, היתה שם רשימה של התלמידים שרשאים.
אלי זרחין: ואני שאלתי כל תלמיד: האם אתה רוצה שאלון מתורגם, והאם אתה רוצה תשובות בשפת האם.
אלי זרחין: היו תלמידים שבמקצוע אחד ביקשו שאלון מתורגם, ובמקצוע אחר לא.
אלי זרחין: היו תלמידים שבמקצוע אחד ביקשו לענות ברוסית, במקצוע אחר לא.
אלי זרחין: לכן יכול להיות שאותו תלמיד במקצוע אחד ביקש, במקצוע שני לא.
זאב אלקין: אז זה לא 2201 תלמידים.
זאב אלקין: תלמידים זה מן הסתם פחות.
רחלה שיפר: זו לא בעיה לקבל ממצבת משרד החינוך את מספר התלמידים.
זאב אלקין: אני אסביר למה שאלתי.
זאב אלקין: כי חשוב לנו לדעת איזה אחוז מכלל התלמידים שזכאים לזכות הזאת השתמשו בה אפילו במבחן אחד.
אלי זרחין: לא כולם.
זאב אלקין: זה ברור שלא כולם.
זאב אלקין: ידענו שלא כולם, כי זה ויתור על נקודות בונוס והכל.
זאב אלקין: אבל השאלה היא איזה אחוז בכל זאת השתמשו בזה היא שאלה מעניינת.
זאב אלקין: אני מניח שאתם יודעים כמה תלמידים שנכנסים להגדרת עולים יש בסך הכל, כי אתם אלה שבניתם את מצבת התלמידים מתוך מחשב ואתם יודעים כמה שמות רשומים שם עם כמה תעודות זהות, ומעניין איזה אחוז מתוכם ניצלו.
זאב אלקין: אני אשמח אם תוכלו להעביר את זה לוועדה.
רחלה שיפר: בפעם הראשונה נדע באוקטובר בדיוק, משום שחייבנו את בתי הספר שהתלמידים שבהם ביקשו שאלון מתורגם, לשים מדבקה בצבע שונה לשפה שונה, ואנחנו נדע בדיוק.
רחלה שיפר: אפשר יהיה על בסיס זה גם לקבל החלטות, כי התמונה תהיה ברזולוציה מאד גבוהה.
רחלה שיפר: מי השתמש, באיזו שפה, לאיזה שאלון - -
זאב אלקין: אז את אומרת שזה יהיה באוקטובר.
רחלה שיפר: שזה עוד היערכות של יחידה באגף שלי, מול הבניה של הבולים האלה, המדבקות האלה.
זאב אלקין: אז המידע הזה יהיה רק באוקטובר.
זאב אלקין: טוב.
זאב אלקין: אבל כן נציין לפרוטוקול – ונחזור לזה אולי גם בסוף הדיון, אבל כבר עכשיו נגיד שנרצה, כמובן, עם חזרת הכנסת מפגרה בסוף חודש אוקטובר, לקיים דיון על העניין הזה ולשמוע מכם את הסטטיסטיקות ואת ההערכות.
זאב אלקין: אבל הנתון הבסיסי יותר, יכול להיות שיש לכם אותו כבר קודם – איזה אחוז מכלל התלמידים ביקשו שאלון.
רחלה שיפר: אז ביקשו – אפשר יהיה להשוות את זה מול ביצוע.
רחלה שיפר: זה צפי עדיין.
רחלה שיפר: בסופו של דבר חלק מוותר, לא משתמש, כדרכם של הישראלים אם מציעים אז הם אומרים: תביאו, תנו, במיוחד אם זה לא עולה כסף.
רחלה שיפר: אז מניסיון שלי זה לא משקף.
רעיה ריגר: אתם יודעים כמה תלמידים ביקשו את השאלונים המתורגמים - כמה אקסטרנים, אתם יודעים?
זאב אלקין: אני מציע שלנושא של אקסטרנים נגיע יותר מאוחר.
רחלה שיפר: ואז צריך היה לבקש את זה מראש, אין לי את הנתונים האלה.
רחלה שיפר: העדכון העיקרי הוא לתלמידי בתי הספר.
זאב אלקין: עוד שאלה לגבי הנתון הזה.
זאב אלקין: אמר כאן אלי זרחין ובצדק, שיש שני שלבים שלא בהכרח הולכים ביחד.
זאב אלקין: יש שאלון מתורגם ויש אפשרות לענות לבחינה בשפת האם.
אלי זרחין: שזה בתוכנה של רחלה.
אלי זרחין: החתמנו כל תלמיד.
זאב אלקין: ברור, ברור.
זאב אלקין: לכן אני שואל – 2201 זה אנשים ש - ?
רחלה שיפר: מיד אני אגיע לזה.
רחלה שיפר: בדוח מרוכז נפרד, שהעלינו לאתר וביקשנו מבתי הספר למלא, תלמידים המעוניינים להשיב בשפתם.
רחלה שיפר: שם קיבלנו תמונה של 1452, מפולגת על פי שפות.
רחלה שיפר: 1452 תלמידים ביקשו – או אם ניתן היה, אז בתי הספר ביקשו עבורם – שהם ישיבו בשפתם.
רחלה שיפר: גם כאן ברוסית 933 – הרבה הרבה מעבר למחצית.
זאב אלקין: וזה שוב, לא מספר תלמידים אלא מקרי היבחנות, המספר הזה.
רחלה שיפר: זה היה בשלב – הנה הדוח הסופי שכתבתי כאן.
רחלה שיפר: נשלח ב- 24 במרץ וב-25 במרץ הזדרזנו להודיע לבתי הספר, גם באימייל וגם במכתב.
רחלה שיפר: מתוך הנתונים שקיבלנו מבתי הספר והתשובות, המכתבים שהשיבו המפקחים המרכזים במקצועות האלה לגבי השאלה באילו מקצועות ניתן יהיה להשיב – כי שאלון מתורגם אם הוא לאדם אחד או ל-100,000, עלותו היא זהה.
רחלה שיפר: יש לנו נתון טרי טרי: במדעי המחשב בספרדית נבחן תלמיד אחד בשפה הזאת.
רחלה שיפר: כלומר, הוא סופג את עלות התרגום של כל השאלון.
רחלה שיפר: בכימיה, שהיה בשבוע שעבר, בכל השפות יחד – 17 תלמידים.
רחלה שיפר: זאת התמונה שמתחילה כבר להתממש ולקרום נתונים, וצריך להביא את זה בחשבון, לשמור את זה במערכת המידע שלנו.
זאב אלקין: זאת אומרת, שאם גם אם תלמיד הוא לבדו בבית הספר, ויכול להיות שלא ניתן להבטיח לו היבחנות בשפתו, כן ניתן להבטיח לו שהשאלון יגיע, כי הוא כבר קיים, וזה לא משנה אם הוא אחד.
רחלה שיפר: בעניין של קבלת שאלונים מתורגמים כולם מקבלים, ואפילו קיבלו אישור לצלם אם יהיה צורך ביותר, והם מוכנסים אוטומטית למעטפת הבחינות של כל בית ספר, והדבר הזה מחייב, באמת, עבודה מאד עדינה, שכל השפות יהיו כלולות ושהכל יהיה תקין, אבל זה נעשה.
רחלה שיפר: כלומר: מחצית ההקלה הושלמה.
רחלה שיפר: כאשר הגיעו התשובות מהמפקחים המקצועיים, הייתי צריכה לשקול ולראות האם מתאפשרת הערכה בסטנדרט המקובל של בחינות הבגרות, בשאלונים המסוימים.
זאב אלקין: כפי שמוצהר בחוזר.
זאב אלקין: אני זוכר שבחוזר, מלכתחילה, שמתם התניה שהיכולת לענות בשפת האם מותנית במעריכים.
רחלה שיפר: ויותר מזה.
רחלה שיפר: גם באימייל שיצא לבתי הספר נאמר במפורש: לאחר שתתקבל התמונה הכללית מכל בתי הספר באשר לסך מספר המבקשים לענות בשפתם, נודיע לבתי הספר באילו שאלונים יוכלו התלמידים לענות בשפתם.
רחלה שיפר: ראוי להדגיש כי במילוי הבקשה אין משום התחייבות של המשרד להעריך תשובות נבחנים שנכתבו בשפות זרות, כולן או מקצתן, אלא אם אושר הדבר.
רחלה שיפר: עכשיו, כיוון שאנחנו אלה שמפרסמים את הקריטריונים בחוזרי מנכ"ל, שמעריכי הבגרות צריכים לעמוד בהם, אנחנו שולטים בזה היטב – אני רק אקרא בקצרה: בעלי תעודת הוראה במקצוע, בעלי תואר אקדמי במקצוע, הגישו לבחינות בגרות במקצוע המבוקש לפחות ארבע פעמים במרוצת חמש השנים האחרונות, בעלי אישור השתלמות מהמפקח המרכז בתחום המקצוע – אלה ארבעה תנאים בסיסיים – חוץ מאשר ראיון קבלה ועוד דברים אחרים – שבהם מעריך בחינות בגרות צריך לעמוד.
רחלה שיפר: מתשובות המפמ"רים – מפקחים מרכזים על המקצועות – הוכנה גם טבלה מרוכזת שנתנה לנו תמונה.
רחלה שיפר: קיבלנו תשובות שבחלקן למעשה ביטלו את האופציה של להשיב בשפת אם.
רחלה שיפר: לדוגמה, בהיסטוריה בממלכתי-דתי, אם יש בשפות הרוסית, אנגלית וספרדית, בכל אחת מהן רק מעריך אחד, אנחנו לא יכולים לאפשר את זה.
רחלה שיפר: כי עליכם לדעת - - -
זאב אלקין: עשיתם גיוס מיוחד לעניין הזה?
רחלה שיפר: יש לי כאן העתקים ממה שהם שלחו לאינטרנט, מהמכתבים ששלחתי אליהם – שלחתי למפמ"רים באחד בנובמבר וב-30 בדצמבר מכתבים לעסוק בגיוס מעריכים.
רחלה שיפר: לכל אחד מהם יש אתר, הם פנו וביקשו להגיב, והם העבירו אלי את התשובות.
זאב אלקין: השאלה אם כבר יש לכם נתונים שמאפשרים לעשות הצלבה.
זאב אלקין: אני תכף אסביר מה מעניין אותי.
זאב אלקין: יש מקצועות ותחומים – יש גם חלק ממקצועות היהדות שמתחלקים בין הממלכתי-דתי לממלכתי הרגיל - - -
רחלה שיפר: חוץ מאזרחות בהכל.
רחלה שיפר: גם בספרות.
זאב אלקין: במקצועות היהדות.
זאב אלקין: זה לא כולל מתמטיקה.
רחלה שיפר: לא, ספרות זה לא יהדות.
רחלה שיפר: לזה התכוונתי.
אלי זרחין: רבי מלל זה נקרא.
אלי זרחין: מקצועות רבי מלל.
קריאה: עתירי מלל, זה נקרא.
זאב אלקין: אז השאלה היא האם אתם יכולים לזהות שיש מקצועות ושפות שמצד אחד קיים ביקוש, במספרים שהם מעבר למספרים של בודדים, ומצד שני אין מעריך, שלא הצלחתם.
זאב אלקין: את יכולה לציין את כל התחומים האלה?
רחלה שיפר: יש לי שני דפים שבהם מתקבלת כל התמונה.
זאב אלקין: אז אל"ף, אני אשמח אם תגידי, בי"ת, אני אשמח אם תשאירי לנו את הנתונים.
רחלה שיפר: אז הנה, כמו שאמרתי, למשל היסטוריה.
רחלה שיפר: אם יש לי באנגלית מעריך אחד, בספרדית מעריך אחד וברוסית מעריך אחד – בממלכתי-דתי – אז לא ניתן לעשות זאת במקצוע הזה.
זאב אלקין: השאלה היא כמה תלמידים ביקשו, במקצועות האלה.
רחלה שיפר: תכף אני אגיד לך.
רחלה שיפר: ביקשו להשיב בשפתם בהיסטוריה בממלכתי-דתי – רק שנייה.
אלי זרחין: זה נקרא היסטוריה לבתי ספר דתיים.
רחלה שיפר: כך הגענו למספרים כאלה.
רחלה שיפר: 11 רצו באנגלית, בספרדית רצה אחד, וברוסית – 83.
זאב אלקין: אז כן הרבה תלמידים בבתי ספר ממלכתיים-דתיים.
רחלה שיפר: רצו.
רחלה שיפר: ברוסית, באנגלית ובספרדית.
רחלה שיפר: זה מה שקראתי קודם.
רחלה שיפר: והיה רק מעריך אחד.
זאב אלקין: יש עוד דוגמאות לפערים כאלה של רצון מול יכולת לספק מעריכים?
רחלה שיפר: כן, אני אסתכל.
רחלה שיפר: תנ"ך ממלכתי-דתי ביקשו באמהרית 11 – ועוד 9 – על שתי היחידות.
רחלה שיפר: למעשה, 20 – אם אני לוקחת את כל השאלונים בתנ"ך בממלכתי-דתי – 20 באמהרית, 3 בספרדית, 32 בצרפתית ו-140 ברוסית, והיו לנו רק שלושה מעריכים, באנגלית.
זאב אלקין: ובשפות אחרות לא היו מעריכים.
רחלה שיפר: זו עוד דוגמה, של תנ"ך ממלכתי-דתי, בשאלונים הרלוונטיים.
רחלה שיפר: האחד פלוס שתיים, כי תנ"ך בממלכתי-דתי זה שלוש יחידות.
אלי זרחין: אבל רחל, כשאת אומרת שלא היו – אם אפשר לדייק לפרוטוקול – זה אומר שמפקחים ראשיים לא דיווחו לך שיש להם.
זאב אלקין: לא, הם דיווחו שאין.
רחלה שיפר: דיווחו שאין.
אלי זרחין: דיווחו שאין, אנחנו נוכיח היום שזה שקר בכמה מקצועות.
אלי זרחין: יש לי נתונים להוכיח את זה.
אלי זרחין: לכן אני אומר – זה לא טענות לרחלה, כי העבודה המקצועית של רחלה היא על בסיס מה שהיא מקבלת.
אלי זרחין: היא לא יכולה לבדוק בעצמה.
זאב אלקין: תכף.
זאב אלקין: אנחנו נשאל את השאלות.
זאב אלקין: היא בטח תדע לשאול את המפמ"רים במידה שיש שאלות.
רחלה שיפר: לא, אני, כשאני צריכה לטפל ב-300,000 נבחנים ובתלמידים ממפוני גוש קטיף בנפרד, ותלמידים משדרות ועוטף עזה בנפרד, ובתלמידים עולים בנפרד, אז העומק של השאלות שלי והעמידה על הדברים, כיוון שהמועד הזה במיוחד פרטני כל כך, מלא מלא קבוצות – ולא שכחתי גם את ישיבת מרכז הרב, שהיה להם האסון, והם גם אמרו שהילדים מתקשים לחזור לסדר היום שלהם – אז זה לא פשוט, וכשהכל מתנקז בעצם ברגע האמת, בקצה הקרחון של בחינות הבגרות, אז מידת העומק של המעורבות שלי קשורה גם בזה.
רחלה שיפר: לכן תשובה של המפמ"רים – למי פנית ומה הוא אמר ומה הוא עשה עם המכתבים – אני לא עשיתי.
זאב אלקין: לא, אני אגיד לך מה מעניין אותנו כאן.
זאב אלקין: שוב, אני מניח שהיכולת שלנו במצבים כאלה לתקן היא כמעט אפסית.
זאב אלקין: כרגע.