GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שלמה מולה: לא נלך להמלצות, אני מציע שאתה תציג לנו את הבעיה.
שלמה מולה: אני רוצה שגם האנשים האחרים יגידו את מה שיש להם לומר.
שלמה מולה: הזמנו גם את אנשי משרד הפנים, אני רואה גם את ד"ר שם-טוב ממשרד הבריאות.
שלמה מולה: בשלב זה אני מציע להציג את הדברים כפי שהם.
משה באטה: כבוד היושב ראש, אני רוצה לתת לך דוגמה קלאסי.
משה באטה: שי הגיע בצעירותו ברגל, ארבעת האחים שלו נמצאים בארץ, שי הגיע בשנת 1982.
משה באטה: אביו רצה להגיע, לא התאפשר לו, עינו אותו והוא נפטר בדרך.
משה באטה: ארבעת האחים שלו סובלים, אחד מהם במצב קשה גוסס באדיס במשך שנים, גם אם שי לא היה מגיע ברגל כנער הוא לא היה גם היום מגיע.
משה באטה: אולי הרבה אנשים שנמצאים פה לא היו מגיעים בצורה כזאת או אחרת אם לא היו מעזים לבוא ברגל לא היה מתאפשר להם לעלות.
משה באטה: אני קורא ליושב ראש, אני מבקש בדחיפות רבה לאחד את המשפחות מיידית לפני שיהיה מאוחר.
משה באטה: אני לא רוצה מחר לבכות בבית קברות אלא רוצה שהתאחדו אלה אחים, הקייסים וזקני העדה יהיו מעורבים בנושא שלא ייכנס איש כזה או אחר על פי אישורם, על פי המלצתם, אותם אנשים צריכים להתאחד, ממחר הם צריכים להיות פה בארץ.
שלמה מולה: ברשותכם, אם יש משפחות שיכולים לדבר או ילדים או הורים או אח ואחות אני רוצה שידברו בבקשה.
סולומון לג'אלם: הגעתי לארץ בשנת 1982 דרך סודאן, הדודים שלי נשארו עד היום בוכים.
סולומון לג'אלם: יש לי שני אחיות בתיגריי, בגלל שאנחנו מדברים תיגרית דרכו עלינו.
סולומון לג'אלם: הכל בגלל שאנחנו שקטים, לא עושים הפגנה, לא עושים כלום.
סולומון לג'אלם: מה שהממשלה אומרת אנחנו עושים, באתי לארץ ואני מקיים כל מה שהמדינה דורשת ממני.
סולומון לג'אלם: אף פעם לא תקפתי את ישראל, אני משבח את ישראל שבאתי לארץ, המשפחה שלנו באתיופיה.
סולומון לג'אלם: אומר לך בגלוי, בגלל שאנחנו מדברים תיגריי אנחנו סובלים, וההורים סובלים עד עכשיו.
תפרה חגוס: (מתרגם משה באטה) את הסיפור שלו אני אספר, במקרה אני מכיר אותו.
תפרה חגוס: הוא נמנע לעלות לארץ שנים רבות, הבן שלו עלה בשנת 1981, כנער או שלח אותו לארץ.
תפרה חגוס: שנים הוא המתין באדיס, עכשיו הביאו אותו נכד ליהודי בדקה התשעים כי הוא היה גוסס וחולה, יש לו סכרת, לחץ דם.
תפרה חגוס: ברוך דדון אישר אותו והוא עלה אמרנו לו לא יכול להיות, הוא לא רצה לעלות שנים רבות, אני יהודי, הוריי יהודים, מאיפה זה בא.
תפרה חגוס: מחוסר ברירה כדי להציל אותו לפני חודש הוא הגיע והילדים שלו סובלים שם, הוא השאיר את כל הילדים שלו שם.
תפרה חגוס: אשתי לא רואה, הילדים שלי 11 שנים ממתינים באדיס לעלות.
יונס שמואל: הגעתי בשנות השבעים, המשפחות של האמא שלי והדודים שלה נמצאים שם, אף אחד לא רוצה לעזור.
יונס שמואל: קיבלנו מכות בכנסת מול ראש הממשלה, אנחנו פעלנו, עד שפתחנו את הדרך מדרך סודאן.
יונס שמואל: אותי אישית הזמינו ממשרד החוץ, משם נתתי להם שיעברו לסודאן ברגל.
יונס שמואל: הבאנו אותו דרך סודאן, ובסוף נפתחה הדרך.
יונס שמואל: כל המשפחה שסובלת זאת המשפחה של אמא שלי, אתם יכולים לשאול אותה.
אליאס גנות: אני הגעתי בשנות השבעים, סבלנו במשך שלוש שנים בשביל לחיות, 14 שעות עברנו תלאות.
אליאס גנות: עזבתי, ואחרי שלוש שנים אשתי ושתי הילדים הגיעו.
אליאס גנות: בשנת 1984 אני רואה את המשפחה שלנו, אין להם שום דבר אפילו מים לא שותים.
שלמה מולה: מה נשאר לך באתיופיה?
אליאס גנות: נשארו בני דודים.
שלמה מולה: באיזה מקום הם נמצאים?
אליאס גנות: בשירה, גם באדיס אבבה.
שלמה מולה: אני רוצה לשאול שאלה כדי שלאנשי משרד הפנים תהיה יכולת התייחסות.
שלמה מולה: אני רוצה לדעת אם האנשים הגישו בקשות עלייה או לא הגישו בקשות עלייה.
שלמה מולה: אם יש מישהו שקיבל בקשות עלייה, קיבל סירוב.
שלמה מולה: שני דברים שונים, בצד אחד בלי שום קשר למה שאנחנו מדברים להמשך העלייה מאתיופיה דווקא רוצה להגיד גם לפרוטוקול, ראש הממשלה מקיים דיון לגבי האוכלוסייה שנמצאת כרגע באדיס, אני מקווה שהתשובה של ראש הממשלה תהיה חיובית.
שלמה מולה: אני יודע שגם הרב אמר וגם השר אלי ישי אמר שצריך לצאת ולעסוק בעניין.
שלמה מולה: אנחנו לא עוסקים באוכלוסייה הזאת, אם כי אני באמת מקווה שגם הבעיה הזאת תיפתר איכשהו.
שלמה מולה: כרגע אנחנו עוסקים בעולים מאותם אזורים שמשה דיבר עליהם, מאזור טלמת טיגראי ווולקאיט.
שלמה מולה: השאלה היא האם הבקשות הוגשו במינהל האוכלוסין על פי הנדרש גם מי שלא נמצא ברשומות, אם קיבלתם תשובות או לא, אשמח בהמשך לקבל התייחסות.
משה באטה: כולם הוגשו.
אליאס גנות: בשנת 1984 הלכתי לסוכנות כדי לבקש שיעלו את המשפחה שלי ראשונים לפני 16 שנים.
אליאס גנות: אומרים לי אחרי שנתיים זה לא אנחנו, לאן אני אלך.
אליאס גנות: עד היום לא קיבלתי תשובה, עושים אפלייה ואנחנו שותקים.
אברהם מיכאלי: אמרו לך גם למה לא.
אליאס גנות: אמרו לי אנחנו לא מטפלים בעניין.
אברהם מיכאלי: אז מי מטפל עד עכשיו בבקשות שהגשת.
אליאס גנות: אמרו לי חכו.
אברהם מיכאלי: במשך כמה שנים אתה מבקש?
אליאס גנות: לפי 16 שנים.
יאסו ברוך: במשך הרבה זמן פנינו למשרד הפנים, לסוכנות היהודית, אפילו עשינו הפגנה מול הכנסת וזה בכלל לא עזר.
יאסו ברוך: לפני שנה וחצי באנו למר ברוך דדון, הגענו למשרד התבקשנו עשר משפחות להגיש לו כדי לבדוק, הגשנו ועד היום אין תשובה.
יאסו ברוך: אני מבקש מאוד להתייחס לעדה הזאת, לאזור תיגריי.
יאסו ברוך: אם אחד מאיתנו יראה את האנשים שנמצאים שם הוא התבייש.
יאסו ברוך: אנחנו מבקשים מהכנסת ומכל האנשים שיכולים לעזור לאנשים שמתים.
יאסו ברוך: תודה רבה.
נגסתי ברהה: אני הנכדה של הרב יאסו, לפי 25 שנה עליתי לישראל.
נגסתי ברהה: האבא שלי נפטר, המשפחות שלי נפטרו.
נגסתי ברהה: שלחתי ארבעה פאקסים ולא קיבלתי שום תשובה.
נגסתי ברהה: הדודים שלי נשארו, האחים של אבא שלי האמא והאבא שלהם יהודים והם נשארו.
נגסתי ברהה: לפני חודשיים ביקרתי באתיופיה, חולים ואין להם מה לאכול.
נגסתי ברהה: הלכו לגונדר, זרקו את החפצים שלהם והלכו.
נגסתי ברהה: אמרו להם תחכו, תחכו.
נגסתי ברהה: לפני שמכרו את הדברים שלהם אחר כך חזרו, אין להם מה לאכול וגם לילדים.
נגסתי ברהה: כל אחד מכיר אותי המצב קשה, 25 שנים אני בוכה, אבא שלי נפטר, אומרים לי מחר מחרתיים.
נגסתי ברהה: אנחנו יהודים, למה.
נגסתי ברהה: אני מקבלת מביטוח לאומי, חלק מהכסף אני שולחת למשפחה.
נגסתי ברהה: אין לי כלום, אין לי בית, החיים שלי בזבל בגללם אין לי חיים, אני לא יכולה לאכול ולשתות.
נגסתי ברהה: קשה לי, הדור שלי הולך ונעלם.
נגסתי ברהה: אני מתקשרת בטלפון לגונדר, אומרים לי אחר כך תתקשרי.
נגסתי ברהה: אני מתקשרת לאדיס עונים לי אותה תשובה.
נגסתי ברהה: מתקשרת למשרד הפנים, לא מקבלים אותי.
נגסתי ברהה: יוצאים החוצה ושולחים אותי הביתה.
נגסתי ברהה: אין לי מה לאכול, קשה לי.
נגסתי ברהה: הם יהודים, האבא והאמא שלהם.
נגסתי ברהה: כולם המשפחה שלי.
נגסתי ברהה: תודה רבה.
נגסתי ברהה: דניאל חגיס: עליתי ארצה משנת 1983, באתי רגלית, סבלתי בדרכים, השארתי את הדודים שם.
נגסתי ברהה: כפי שאמרה נגסתי אפילו שאתה הולך לסוכנות, לא מקבלים אותך.
נגסתי ברהה: אתה מתקשר בטלפון לא עונים לך.
נגסתי ברהה: עד היום אנחנו סובלים.
נגסתי ברהה: הדודה שלי עם שני ילדים במקום שיעלו אותה היא מחכה לעלות לישראל, אפילו לקבור אותה לא היה מקום כי היא יהודייה לא היה אפשר לקבור אותה שם.
נגסתי ברהה: סבלו הרבה, בכינו כאן בארץ, שלחנו קצת כסף לכל האנשים שמכירים אותם, וכך היא נקברה.
נגסתי ברהה: הילד נמצא עם האבא שלו והם סובלים, גם הדודים שלי סובלים.
נגסתי ברהה: הם חיים שם בזבל, אין איפה לקבור אותם.
נגסתי ברהה: הם באו מתגריי לאדיס אבבא ושם אין מה לאכול, אני מבקש שתעזרו.
נגסתי ברהה: בגלל השפה שלנו שאנחנו מדברים תיגרית לא עוזרים, מה קרה, כולם יהודים.
שלמה מולה: האמת היא שמאוד קשה לי לשמוע את התחושות שלכם, שבגלל שאתם דוברי תיגרית ולא מקבלים מענה, זאת תחושה לא נעימה ומאוד קשה.
שלמה מולה: אני מבקש באופן יזום משמעון שהיה תקופה מסוימת באתיופיה, במקרה הוא דובר תיגרית אולי לא, אשמח לשמוע מספר מלים.
שלמה מולה: אני מציע אחרי שמעון לבקש מאנשי משרד הפנים ונציגי המשרדים להתייחס.
שלמה מולה: כמובן חברי הכנסת תרצו להתערב, לשאול, אתם מוזמנים.
23633: תודה על הדיון, עליתי בשנת 1980, אני לא נציג של אף נציג של עצמי וכאחד ששומע בקהילה בכל בית ובכל אסיפה קטנה, אם זה בשכונה, זה לא היום זה לא משנה שנתיים, אלא כל הזמן מדברים על זה.
23633: אלה קרובי משפחה שמכירים היטב את המשפחות.
23633: עליתי כקטן בסביבות גיל 9, לא יודע כמה, יש בעיות בגילאים אבל תמיד מדברים על זה.
23633: בכל בית מדברים כי זה אותם כפרים.
23633: אני יודע שבחדרי חדרים כולם מדברים ובוכים, אחים, אחיות, דודים, דודות שנשארו שם.
23633: הבעיה המרכזית בעניין של אלה שאנחנו מדברים עליהם שהם ברובם לא באו, הם לא נרשמו לא באדיס ולא בגונדר.
23633: הרבה מהם נשארו, לפעמים אני אומר אולי טוב שכך כי כשבאים לאדיס ולגונדר הבעיות הן הרבה יותר חמורות כי עוקרים מולדתם והופכים לפליטים במדינתם, וזו בעיה חמורה מאוד.
23633: אני אגיד את מה שאמרתי ב-1996 אז התקיים דיון.
23633: אמרתי לפעמים שווה לבדוק בכפר, אולי לבקש ולהתחנן אליהם לא לבוא לערים הגדולות, כי הופכת להיות בעיה גדולה מאוד וראיתי את זה.
23633: לכן היום לא מאוחר לבדוק ולראות לעומק, והבעיה המרכזית היא כמו שאמרתי קודם, אני גם עברתי משם, יש רשימות.
שלמה מולה: אתה יכול להעריך סדר גודל של בתי אב לפי הערכה גסה, ככל שאפשר לתת רשימות באתיופיה, אבל הערכה.
23633: בכוונה לא רוצה לתת הערכה, הקייסים מכירים יותר לעומק, אבל אפילו אני לא רוצה לתת הערכה כי אני לא יודע בדיוק כמה.
23633: אני מציע שאחר כך כבוד הקייסים יתנו הערכה כמה בערך, אבל מה שחשוב לדעת שהאוכלוסייה שאנחנו מדברים עליה הם לא נרשמו.
23633: וכפי שאתם יודעים הרי רשימת אפרתי מורכבת משלוש ארבע רשימות.
23633: היתה החלטה נכונה כמה שיותר לסיים ולגמור.
23633: חוץ מהרשימה אי אפשר היה לעבוד, זאת אומרת אני הלכתי לא כנציג תיגריי כמו שאתם יודעים, למרות שהייתי בין הפטיש לסדן וניסתי לעזור ככל שאני יכול וכמה שאפשר.
23633: הרי ברור לי גם כשמישהו היה מחוק השבות, או מישהו שהיה שאני יודע ומכיר שהוא מזרע ישראל, אם הוא מחוץ לרשימה ידיי כבולות כי אני עובד מדינה, עובד לפי נהלים וכו'.
שלמה מולה: זאת אומרת מה שאתה אומר שמאחר שהמדיניות של משרד הפנים היתה שקודם כל לסגור את הרשומות, גם כשהיה אדם זכאי חוק השבות בעל דין, זאת אומרת לא קיבל עדיפות לטיפול זה מה שאתה אומר.
שמעון סלומון: אנשים שאנחנו מדברים עליהם אם הם היו מחוץ לרשימה, גם כשידוע לי שהם זכאים מחוץ לרשימה זאת היתה ההנחייה.
שמעון סלומון: לכן גם כשאני מכיר את האנשים, לא הייתי יכול לחרוג מהנוהל.
שמעון סלומון: עבדתי בדיוק כפי שכתוב, כך זה טוב.
שמעון סלומון: מה שאני מצפה היום לראות במי מדובר, ואני מציע בלי להיכנס לפרטים הקייסים יודעים בדיוק על מי מדובר וכמה נשארו, אבל הם עדיין נשארו - -
משה באטה: כמה נשארו לא יודעים הקייסים שלנו.
קייס פקדו מלכיצדק: מברך על המפגש של היום, מברך את מדינת ישראל.
קייס פקדו מלכיצדק: ממשלת ישראל יש לה זרוע חזקה לא לא מאתיופיה, ממדינות וממקומות הכי קשים מביאה את אנשיה, לפעמים מחליפה שמות עושה טריקים ומביאה, אבל כשמדובר ביוצאי אתיופיה אחד המכשולים שיש לנו זה בינינו לבין עצמו.
קייס פקדו מלכיצדק: לכן היום באנו לזעוק, הושפלנו ובאנו להשמיע את קולנו.
קייס פקדו מלכיצדק: מספרים לנו שאנשים סובלים שם, מתים שם, מתקשים שם, ואנחנו נושאים תפילה לבורא עולם שבשנה יגיעו, כך בעצם אנחנו ישבנו בחיבוק ידיים.
קייס פקדו מלכיצדק: בפעם הקודמת זעקנו והיתה לנו הבטחה שיעלו.
קייס פקדו מלכיצדק: באתיופיה היינו כיהודים, לא משנה איפה גונדר או בתיגריי.
קייס פקדו מלכיצדק: חיינו באתיופיה כיהודים לא משנה איפה היינו, אם זה בגונדר, אם זה תיגריי או במקומות אחרים.
קייס פקדו מלכיצדק: כאן בארץ האפליות האלה צצו.
קייס פקדו מלכיצדק: אנחנו מאותה אוכלוסייה מאותם בתי ישראל אז למה בעצם העובדים עושים אפלייה בעשייה.
קייס פקדו מלכיצדק: אני רוצה לציין דוגמה קלאסית, קודם כל אני מבקש, אנחנו ערומים ורוצים שהוועדה הזאת תלביש אותנו בגדים.
קייס פקדו מלכיצדק: רוצה לציין את תפר נגוסה שהגיע לפני כחודש, פגשתי אותו בשליחות שלי קודם.
קייס פקדו מלכיצדק: האיש הזה שנים המתין באדיס בתור מסורב עלייה.
קייס פקדו מלכיצדק: האבא שלו יהודי, אמא שלו יהודייה, אני מכיר אותו איך נמנע ממנו, אבל הביאו אותו כנכד ליהודי.
קייס פקדו מלכיצדק: לזכותו של ברוך דדון ייאמר שניסה לתקן את המעוות, אבל עזב את המקום שלו.
קייס פקדו מלכיצדק: הוא היחיד שהתייחס, בהזדמנות זאת אני רוצה להודות לו.
קייס פקדו מלכיצדק: הוא התחיל להתייחס, לפני כן לא היתה התייחסות.
קייס פקדו מלכיצדק: ההוכחה לכך שגם הרב מכיר אותו ובמשך שנים נמנע ממנו והילדים סובלים.
קייס פקדו מלכיצדק: בראשותו של הרב ולדמן ונפגשנו עם עוד קייסים שהיו, אמרנו לתת קודם כל סדר עדיפות לבתי ישראל, אחר כך לזרע בתי ישראל, אבל הדבר לא נעשה.
ראובן יאסו: אני נמצא פה כחלק מבני הקהילה.
ראובן יאסו: יותר מאשר הבעיה אני רוצה לציין פה שמאז שאני מכיר את הנושא הזה, בשנת 1988-1989 זו פחות או יותר התקופה שסיימתי את התיכון, וגם הייתי באמצע הצבא, הצעות היו לכל מיני נציגים, חוות דעת של קייסים ושל רבנים, אחר כך במשך השנים בשנים 1996-1997 גם לא מאנשי הרוח, אנשים שמכירים, גם מנהיגי הקהילה.
ראובן יאסו: נעשה רשימה והדרישה היתה להתאגד, כל עוד שלא תגישו את הרשימות בצורה של עמותה, של ארגון בצורה כזאת אין מה להתייחס.
ראובן יאסו: מבחינת הרשימות אני עליתי בגיל שתים עשרה וחצי, 1981 הגעתי לארץ.
ראובן יאסו: מבחינת הפתרון שזה בידיים שלי או שלי החברים שלי, של הרבנים ושל הקייסים, שיש את היתרון גם מבחינת החוק וגם מבחינת ההלכה, גם אם הרבנות לא תקבל כל מה שאנחנו אומרים, אבל פחות או יותר אנחנו משחקים במגרש הזה, יכולים לנהל משא ומתן מתוך הבנה משפטית הילכתית.
ראובן יאסו: אני מציע לוועדה, אם הוועדה מוכנה לקבל, לארגן קבוצה של רבנים שהם מיוצאי תיגריי מהקייסים, אני לא מדבר פה על חוק הכניסה, אני כאדם יהודי וכרב בישראל חוק הכניסה שהממשלה כריבון תטפל בזה.
ראובן יאסו: אני כאדם יהודי מעניין אותי חוק השבות.
ראובן יאסו: בעלייה הזאת מדובר באנשים שהם זכאים על פי חוק השבות.
ראובן יאסו: לגבי הנושא הזה, אתם רוצים תרימו את הכפפה, ואנחנו נעזור בעניין.
שלמה מולה: תודה רבה כבוד הרב.
שרה מרום שלו: כבוד היושב ראש, חברי הכנסת.
שרה מרום שלו: מובן שאותי באופן אישי הסיפור מזעזע.
שרה מרום שלו: גם אני הייתי עולה חדשה ואני יודעת מה זו עלייה.
שרה מרום שלו: כשהגעתי ארצה בשנת 1946 עוד לא היתה בכלל מדינה, גם כן היה קשה מאוד.
שרה מרום שלו: יחד עם זאת, הגיע הזמן שנתייחס לעולים החדשים שלנו קצת אחרת.
שרה מרום שלו: יש כאן מוסדות, יש כל מיני אגודות וכו'.
שרה מרום שלו: לפי דעתי הבעיה של העלייה האתיופית שהם לא יודעים כל כך להתארגן.
שרה מרום שלו: מה שצריך לעשות זה להקים דווקא בארץ ועדה של הקייסים שמכירים את כל הקהל שלהם, את הקייסים, חלק של משרד הפנים וחלק של הסוכנות ושהם גם יעשו את הרשימות.
שרה מרום שלו: הרי אנחנו יודעים בינינו שלא כולם יודעים לעשות רשימות.
שרה מרום שלו: תיקחו את החברים הוותיקים, תפנו לאינטלקטואלים שלנו, ושהם יעשו את זה, וכשיגיעו לפה מובן שיהיה הרבה יותר ברור, וגם יהיה יותר אמין כי אלה אנשים שמכירים, כדי להקל על האנשים האלה את העלייה, אנחנו באמת יודעים מה שהולך שם, המוות שם הם יהודים חברים, הכרנו בהם וצריך לפעול למען המטרה הזאת, עובדה שהם מאוד מבקשים את המשפחות שלהם.
שלמה מולה: תודה רבה לחברת הכנסת שרה מרום.
שלמה מולה: אני מוכרח לומר שחברת הכנסת שרה מרום וחבר הכנסת אברהם מיכאלי הם חברי כנסת שמאוד מתמידים כאשר מדובר בנושא של עלייה, והעלייה מאתיופיה בפרט.
אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, אני עדיין רוצה להיות ממוקד בבעיות בירוקרטיות ואיפה אנחנו עומדים.
אברהם מיכאלי: אין לנו שום סוגייה משפטית פה.
אברהם מיכאלי: חוק השבות חל המשפחות האלה- -
שלמה מולה: נברר עם משרד הפנים.
אברהם מיכאלי: זה מה שלא הבנתי, איפה הבעיה שלנו פה.
אברהם מיכאלי: בעצם אנחנו מדברים על 20, 15 שנה, שמגישים בקשות ומסרבים, מאיזו סיבה אני לא יודע למה.
אברהם מיכאלי: רשימת אפרתי לא זה, הרי היא לא קובעת שום דבר.
אברהם מיכאלי: רשימת אפרתי זה לא החוק, לכן אני באמת לא מבין מה הבעיה פה.
אברהם מיכאלי: הישיבה הזאת זה כביכול לבוא ולהגיד למה היום זה יום.
אברהם מיכאלי: כנראה שמסתתר פה משהו, אני לא יודע אם המשרדים יגידו את זה על השולחן, אם לא, תפקידנו היום לברר את הסיבה האמיתית.
אברהם מיכאלי: אותן משפחות שזכאיות על פי חוק השבות לא צריכות טובות של אף אחד.
שלמה מולה: חבר הכנסת מיכאלי בפתיחת הדברים הגעת באיחור הנושא הוצג, אנשים מאיזורים מסוימים דוברי השפה טיגרית מאזור טלמת טיגראי ושירה, חלק נמצאים עדיין בכפרים שלהם, חלק נמצאים נמצאים בגונדר ובאדיס.
שלמה מולה: מבקשים לעלות לארץ, כמובן מדברים על זכאי חוק השבות, לפי טענתם לפחות.
שלמה מולה: הם נדחו או שלא קיבלו תשובות בטענה בגלל בעיה בירוקרטית או שאין שום סיבה.
שלמה מולה: בשורה התחתונה חלק מהמשפחות כאן חלק שם, אנחנו שמענו גם את העדות של הקייס.
שלמה מולה: אני חושב שמי ששומע את העדות של הקייס אי אפשר אפילו להתיר עליה שום סימן שאלה כזו או אחרת.
שלמה מולה: אני רוצה לבקש גם מאנשי משרד הפנים, ומאנשי משרד החוץ להתייחס לנושא.
שלמה מולה: אבקש את אנשי משרד הפנים.
שלמה מולה: בבקשה.
ברוך דדון: אנחנו עוסקים במקרים מאוד קשים, סוגייה מאוד קשה.
ברוך דדון: לפני שאכנס לשאלות שנשאלו כאן, אני די נרגש לראות את האדון שם, עלינו ביחד באותו מטוס מאתיופיה, נפגשתי איתו באדיס, באמת המצב שלו היה מאוד קשה.
ברוך דדון: אני שמח לראות אותו כאן.
ברוך דדון: לגבי חוק השבות, חבר הכנסת מיכאלי אנחנו לא עוסקים בשום רשימה בחוק השבות.
ברוך דדון: חוק השבות חל על כל יהודי באשר הוא יהודי ולא משנה אם הוא מרוקאי אתיופי רוסי אמריקאי, בכל פינה בעולם.
שלמה מולה: שר הפנים לי באופן אישי אמר, זה לא משנה מה, גם מי שנולד ליהודי גם אם הוא זכאי חוק השבות הוא רואה אותו כמי שהמיר את דתו.
ברוך דדון: מבחינת חוק השבות, אין מכסה אין מגבלה ואין עצירה של בדיקת בקשה של אדם שמגיש אותה כבקשה להכיר בו כיהודי.
ברוך דדון: היתה תקופה קצרה מאוד של חודש או חודשיים שאמרנו שבתקופה הזאת מקבלים את הבקשות מטפלים בהן אחר כך.
ברוך דדון: זו התקופה היחידה שהיתה בשלהי שנה שעברה, אבל היתה תקופה קצרה.
ברוך דדון: לעצם העניין, כל אדם שהגיש בקשה לחוק השבות בקשתו נבדקה.
ברוך דדון: זה שאדם כותב שהוא יהודי את זה אנחנו בודקים.
ברוך דדון: האם אמיתות הנתונים שנכתבו בבקשה הם נכונים על פי הכללים שהיו נהוגים משך שנים במשרד הפנים.
ברוך דדון: סך הכל במשך שנתיים עסקתי בתחום הזה, אני לא איש משרד הפנים.
ברוך דדון: ב-2006 עד סוף שנה שחלפה עסקתי בתחום של עלייה מאתיופיה, עד כמה שאני מכיר את המערכת גם בשנים קודמות כי חקרתי את הנושא הזה, זה נושא מאוד מרתק ומעניין.
ברוך דדון: אנשים עלו על פי חוק השבות כל השנים.
ברוך דדון: אפשר לתת נתונים, אין לנו כאן לפנינו, גם בימים אלה, גם לפני שבוע.
שלמה מולה: בשנתיים האחרונות אני יכול לומר לך, לא עלו יותר מ-200 אולי אפילו 100 איש ואפילו לא 100 איש זכאי חוק השבות.
ברוך דדון: לא היתה מגבלה.
ברוך דדון: אין מי שהנחה לא לאשר חוק השבות.
שלמה מולה: ברוך, אם אומרים לכם אנשים שזכאי חוק השבות, זאת אומרת עצם העובדה שאתם לא בודקים אותם, זאת אומרת שהם לא מקבלים תשובות חיוביות.
משה באטה: מי בודק אותם ברוך?
ברוך דדון: כל בקשה שמגיעה למשרד חייבת על פי דין להיבדק ושאדם יקבל תשובה.
ברוך דדון: יש בקשות חוזרות ונשנות של האנשים משך כל השנים.
ברוך דדון: הוא הגיש לפני 16 שנה, קיבל תשובה שלילית, אחרי שנה הוא הגיש עוד פעם.
אברהם מיכאלי: מה הנימוקים לסיבה?
ברוך דדון: לא יהודי, לא זכאי.
משה באטה: מי שבנערותו הגיע בשנות השמונים, אז תחזיר אותו.
ברוך דדון: חברים, אני מדבר באופן כללי.
ברוך דדון: אני מכיר את רוב האנשים שיושבים כאן, נפגשתי ודיברתי איתם, ולא ניכנס למשפחה משפחה.
ברוך דדון: סיבה של סירוב לבקשת חוק השבות זה רק שלא הוכחת יהדותו של האדם.
אברהם מיכאלי: מאיפה אתם במשרד הפנים אם הוא יהודי או לא.
ברוך דדון: יש אנשים שם שעובדים, אנשים בני העדה.
משה באטה: מי מאזור טיגריי, תביא לי איש אחד שעבד באזור טיגריי.
משה באטה: ברוך, לא יכול להיות.
משה באטה: מי יש שיודע.
משה באטה: מי בדק אני רוצה לדעת.
משה באטה: נמאס לי, אנחנו נקיים הפגנה, לא אעזוב עכשיו.
משה באטה: מי בדק אותו.
סלומון לידג'לם: זו תורה מסיני, אתה מפקיר אותנו פה.
סלומון לידג'לם: הדודים שלי הם יהודים.
שלמה מולה: חבר'ה, אם אתם רוצים שאני אוציא אנשים מהישיבה, אני אוציא.
שלמה מולה: אני רוצה שהדיון יהיה תרבותי.
שלמה מולה: אתם רוצים שהדיון יהיה ענייני, הוא יתן תשובות, בבקשה.
שלמה מולה: שום בעיה לא פותרים בהתפרצויות, אני מצטער להגיד לכם.
משה באטה: אני מתנצל על ההתפרצות שלי.
שלמה מולה: לא מקובל עליי שכל אחד יתפרץ, שום דבר.
שלמה מולה: אנחנו ננהל את הישיבה בצורה מסודרת, אתן לכל מי שרוצה לדבר, להגיד את כל מה שיש לו.
שלמה מולה: גם להם יש סיבה, יש להם מה לומר, גם אם לא נעים לך, לא נעים לנו, להקשיב.
שלמה מולה: לא הגענו לחלק הסיכום.
ברוך דדון: כפי שאמרתי, אין מגבלה, אין מכסות.
ברוך דדון: כל מי שמגיש בקשה ותוכח יהדותו יקבל את האישור.
ברוך דדון: מי שעל פי החומרים שמציגים וכל דפי הפעולה שאותה פעולה נעשית לגבי כל יהודי ויהודי, לא יוכח שהוא יהודי הוא לא יקבל את האישור.
ברוך דדון: אני לא אומר כרגע חברים אם משפחה זו או משפחה אחרת, אני מדבר באופן כללי.
ברוך דדון: אנשים האלה הם עובדי משרד הפנים.
ברוך דדון: הם אתיופים, בני העדה, יש שם מכל הסוגים.
ברוך דדון: כשאני הגעתי ושמעתי את הטענה הזאת שיש שם טיגרים, גייסתי שני עובדים שהם דוברי טיגרית על מנת ליצור איזה איזון.
ברוך דדון: כרגע אני לא רוצה להיכנס לפרטים של הדברים האלה.
ברוך דדון: מה שעשינו עוד השנה הזאת מה-1 בינואר על פי בקשתי, ובקשתו של ראש מינהל האוכלוסין, שר הפנים נענה לבקשתנו והצבנו ברוב הלשכות בישראל בני העדה האתיופית.
ברוך דדון: זאת אומרת, בנינו משרות שרק בן העדה האתיופית יכול לאייש אותה, בחלק מהלשכות כבר יש עובדים ואנחנו מחפשים עוד אנשים לעוד לשכות נוספות שיתנו את המענה.
שלמה מולה: ברוך, אתה יכול להגיד לי אם יש בבאר שבע.
שלמה מולה: האם יש לך דובר אותה שפה כפי שאתה אומר שיושב בלשכה בבאר שבע.
שלמה מולה: כמו שחבר הכנסת מיכאלי הצביע, הבעיה היא הרבה יותר ביורוקרטית, אני לא חושב שמישהו מתווכח איתך לגופה של תשובה שאתה נותן, תשובה שלילית או חיובית.
שלמה מולה: אף אחד לא מתווכח איתך על זה, אני חושב שהבעיה של משרד הפנים, אתם צריכים להודות גם על האמת, התהליכים שלכם הם תהליכים מסורבלים, אני יכול להאמין.
שלמה מולה: אתם יכולים להגיד שאין לכם כוח אדם, שאין תקציבים, זה כבר עניין אחר.
שלמה מולה: אבל הבעיה היא מנהלי אוכלוסין שלכם באזורים, השאלה היא אם הם מתפקדים או לא מתפקדים זאת השאלה המרכזית.
ברוך דדון: בתחילת ינואר התחלנו להציב את העובדים.
ברוך דדון: בבאר שבע אני לא יודע אם יש שם עובד או לא, אני מוכן לבדוק.
שלמה מולה: אנחנו נשמח לדעת תשובה לוועדה.
ברוך דדון: יש לו תקן בבאר שבע לעובד אתיופי, אני יודע שהוא ראיין כמה אנשים, אני לא יודע אם קלט או לא קלט.
ברוך דדון: אם הוא לא קלט, ננחה אותו שיקלוט עובד גם בבאר שבע.
ברוך דדון: אני יודע שבחיפה יש, בנתניה יש, בפתח תקווה, באשדוד ועוד מקומות שאני לא זוכר, בירושלים.
ברוך דדון: מה שיצרנו עם הפקידות זו הנגישות על מנת שאנשים יפסיקו לעלות לירושלים בשביל כל פנייה ופנייה.
ברוך דדון: אלא שהאדם יהיה בלשכה באזור המגורים, והוא אמור לטפל בכל.
ברוך דדון: גם בעתיד אותם פקידים, בעזרת השם כאשר יסתיים הנושא של העלייה מכל הסוגים, הם יהיו פקידים שיקלטו ויטפלו גם טיפול שוטף בכל הצרכים של העדה, זה מבחינת ההיערכות.
ברוך דדון: יש לנו נקודה נוספת שעוד לא סגרנו את זה עם משרד החוץ, נצטרך לשבת ביחד.
ברוך דדון: סמנכ"ל משרד החוץ לאפריקה נמצא כאן, והיא הסוגיה של אתיופיה.
ברוך דדון: כלומר, צריכים ליצור אפיק של אנשים שיוכלו ושהם זכאי שבות שיהיה להם מקום, שאלה לא הגישו או אלה שהגישו בעבר ולא נענו, שיוכלו להגיע בהסדרים כלשהם שנקבע אותם יחד עם משרד החוץ.
שלמה מולה: אני מציע גם כסוכנות יתנו לנו תשובות מאוד ברורות מתי יישלח שליח לאתיופיה, אם תהיה לך תשובה תלך לביילסקי תחזיר לנו תשובה.
ברוך דדון: אם נסכם את הנושא הזה יחד עם הסוכנות ויחד עם משרד החוץ, אנחנו ניתן לזה אפיק ונבדוק.
ברוך דדון: הבקשות צריכות להיות בקשות פרטניות לא רשימות.
ברוך דדון: אנחנו לא עוסקים ברשימה במיוחד בחוק השבות, אין דבר כזה רשימה.
ברוך דדון: כל משפחה ומשפחה היא בפני עצמה.
ברוך דדון: אדם מגיש את הבקשה, בבקשה הוא ממלא שם את מירב הפרטים שצריכים להיות, אלה בקשות מובנות.
ברוך דדון: אין לכם מה להאשים אותנו, אנחנו כעובדי משרד הפנים.
ברוך דדון: אנחנו בעד עלייה וכל יהודי באשר הוא יהודי נשמח להביא אותו לכאן לארץ.
30095: הביורוקרטיה - -
ברוך דדון: אל תאשים אותי, אני לא עובד אצלך מר נגוסה.
ברוך דדון: תפסיק להאשים אותי כל פעם שאני פוגש אותך.
ברוך דדון: אני לא עובד אצלך.
30095: אתם אשמים.
ברוך דדון: אם אנחנו אשמים תבוא תחליף אותנו, תעבוד במקומנו.
ברוך דדון: אני עובד מדינה לא עובד שלך.
30095: תעבוד כפי שצריך.
30095: אתה עובד ציבור.
ברוך דדון: אל תאשים אותי מר נגוסה, אני לא עובד אצלך, אני עובד ציבור, אני נמדד על פי אנשים שטיפלתי בהם.
ברוך דדון: אני לא מספק את הצרכים שלך.
ברוך דדון: בושה וחרפה.
שלמה מולה: שום האשמות הדדיות לא מקובל עליי ולא הטפות מוסר אחד לשני.
שלמה מולה: אני מבקש ממזל אם יש לך עוד דברים להוסיף בחלק של מינהל אוכלוסין ובמתן תשובות זמינות לחלק הזה.
שלמה מולה: אחר כך אבקש התייחסות של אנשי משרד החוץ בנושא חוק השבות.
מזל כהן: אני רוצה לחזק את דבריו של מר ברוך דדון.
מזל כהן: אנחנו פועלים לפי חוק השבות, כל אדם שמצליח להוכיח שהוא אכן זכאי שבות מקבל מייד מעמד עולה בישראל.
מזל כהן: נכון שדברים לעתים מתעכבים בגלל הבדיקה של הבקשות האלה.
מזל כהן: הליך הבדיקה הוא לא קל, אתם יודעים היטב שתהליך תהליך הבדיקה אצל העדה האתיופית לא פשוט, אין להם תיעוד שמוכיח יהדות, הדרכים הן הרבה יותר קשות.
מזל כהן: עם זאת גייסנו לאחרונה בין שמונה לעשרה דוברי אמהרית וטיגרית, פיזרנו אותם בלשכות שלנו.
משה באטה: את יכולה להצביע על אחד.
ברוך דדון: פה בישראל לא צריך שפה.
מזל כהן: על מנת להקל על האוכלוסייה פיזרנו בכל הלשכות ברחבי הארץ דוברי האמהרית כדי שהאוכלוסייה האתיופית תוכל לקבל שירות כמו כל אוכלוסייה אחרת.
מזל כהן: אין לי מה להוסיף בנדון, אני לא מרגישה שאנחנו מפלים בין אוכלוסיה לאוכלוסיה, ברגע שמוכיחים שמישהו זכאי שבות הוא מקבל מייד את המעמד.
מזל כהן: אני יודעת שאני מקבלת מקרים חריגים ביותר שמגיעים אליי שהזכאות שלהם לא ברורה, אנחנו יושבים על כל מקרה, בודקים אותו ונותנים תשובות כפי שצריך.
ג'ק רווח: בנושא הנקודתי של חוק השבות אין לנו הרבה להוסיף מעבר למה שמשרד הפנים הציג.
ג'ק רווח: משרד החוץ ונציגויותיו מסייעים בכל מקום בעולם וגם באתיופיה כאשר יוחלט לעבור ליישום חוק השבות ולא חוק הכניסה שלפיו ולפי החלטת הממשלה מתבצע שלב עלייה מאורגנת ולא אישית על פי חוק השבות כפי שאמור להיות אחרי שנגמר מבצע העלייה.
ג'ק רווח: כלומר, בשלב הזה בנקודת חוק השבות אין לנו הרבה מה להוסיף.
ג'ק רווח: על פי החלטת הממשלה היתה אמורה להסתיים וגם על פי ההבנות וההסכם עם ממשלת אתיופיה על בסיס החלטת הממשלה אמור להסתיים עכשיו, וכל פתיחה מחדש תעורר שוב את האמינות של ממשלת ישראל מול ממשלת אתיופיה.
שלמה מולה: אני רוצה לשאול את אנשי משרד הפנים, אני יודע שהנציג שלכם חזר.
שלמה מולה: הוא אמנם נוסע פעם בכמה זמן, אני לא יודע מי, כרגע אני לא נכנס לדמויות של הנציג.
שלמה מולה: אני חושב שבלי נציג גבוה שלכם באתיופיה, לא משנה אם מימוש החלטת הממשלה במסגרת חוק השבות, או חוק הכניסה, אתם לא תוכלו לתפקד.
שלמה מולה: זאת אומרת, אנחנו עוד פעם נכנסים לרוטינה של עוד פעם למשוך את האנשים וגם לא לממש את החלטות הממשלה, לא נכנס לזה.
שלמה מולה: למה אתם נתתם יד שנציג משרד הפנים יחזור לארץ, למה.
שלמה מולה: החזרתם אותו, לא משנה גם אם עכשיו פה יש שלושה אנשים שהם זכאי חוק השבות, אין מי שיבדוק לכם באתיופיה.
שלמה מולה: זאת אומרת צריכים להמתין עוד חודש או חודש וחצי.
שלמה מולה: אם זה היה ברוסיה או בארצות הברית בניו-יורק היה הולך לשליח הסוכנות היהודית היה מקבל את התיק שלו, בודק, יש לך תשובה אין לך תשובה.
שלמה מולה: זאת הבעיה שלכם.