GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, מנכ"ל הסוכנות והאורחים, אני חושב שהסוכנות יכולה מאוד להשתבח בהון האנושי שיש לה בנושא של עלייה ועידוד העלייה.
שלמה מולה: יחד עם זאת הייתי רוצה להעיר כמה הערות ואני דווקא רוצה לדבר על דרום אמריקה.
שלמה מולה: גם בתפקידי הקודם וגם עתה כחבר כנסת הייתי בגווטמאלה, בקוסטה ריקה, במקסיקו ובפנמה ואני מוכרח להודות שלא מצאתי את שליחי הסוכנות שם.
שלמה מולה: זאת אומרת, אני זוכר אפילו שיחה שהייתה לי עם קבוצה של סטודנטים מקוסטה ריקה באחת מהשבתות בתנועות הנוער וצעירים אמרו שהם רוצים לעשות עלייה, אבל הם לא מצליחים לפגוש את השליח ממקסיקו שיבוא לדבר אתם.
שלמה מולה: אני יודע שהמרחקים הם לא קטנים אבל אם אנחנו מדברים על חיבור של פאזלים, עוד אדם ועוד אדם וכן הלאה, אני חושב שצריך להסיר את הקשיים האלה.
שלמה מולה: לא יכול להיות שקשיים מסוג זה יהיו.
שלמה מולה: במקום שנעשה עידוד עלייה, מי שרוצה לעלות לארץ, שיהיה לו איזשהו קושי.
שלמה מולה: כן היה נתיב של חיבור עם תוכנית של מסע ותגלית.
שלמה מולה: אולי התוכניות כמו תגלית ומסע מניבות בסופו של דבר תוצאה של עלייה, והשאלה היא האם נערך מחקר בנושא, האם יש איזשהו מעקב אחרי אותם צעירים שבסופו של דבר אנחנו רוצים לראות אותם כאן.
שלמה מולה: אני חושב שההשקעות שמשקיעים בשתי התוכניות האלה, תוכניות מאוד משמעותיות, אבל אני חושב שאם בסוף לא מגיעים לשלב של עלייה באמת, יכול להיות שצריך אולי לעשות תיקונים בדרך, ואם לא, צריך לחשוב מה עושים.
שלמה מולה: אני הייתי רוצה לקבל תשובה לגבי שתי התוכניות האלה.
שלמה מולה: אני חושב שהסוכנות צריכה לראות במרכזי הקליטה כיעד מרכזי לעידוד עלייה.
שלמה מולה: מרכזי הקליטה לא צריכים להיסגר אלא להפוך להיות מרכזים שבאים משם ואליהם.
שלמה מולה: מגיעים אליהם אנשים כדי שתהיה להם נחיתה רכה ותהליך הסגירה של מרכזי הקליטה בגלל אילוצי התקציב הוא לא טוב.
שלמה מולה: אני זוכר שבשנת 1991-1992 כאשר הסוכנות יצאה מהטיפול בקליטת עולי אתיופיה והעבירה את האחריות למרכזי הקליטה, נוצרו אז שתי תוכניות מאוד משמעותיות של הסוכנות, סלע וחלום.
שלמה מולה: התוכניות האלה היו תוכניות מרכזיות מאוד בעידוד של צעירים להגיע לארץ ואני חושב שאסור לסגור את מרכזי הקליטה אלא צריך לראות איך אותם מרכזים משביחים והופכים אותם למרכזים לעידוד העלייה, כמובן ביחד עם הממשלה, עם משרד הקליטה כציר מרכזי ובשיתוף הפעולה.
שלמה מולה: אני חושב שזה יכול להיות רק טוב.
שלמה מולה: לא שמענו על גרמניה.
שלמה מולה: אנחנו יודעים שיש הגירה גדולה או עזיבה של יהודים מחבר העמים לגרמניה ויש התקהלות גדולה של יהודים בגרמניה.
שלמה מולה: הייתי רוצה לשמוע מה המאמצים שהסוכנות עושה בנושא הזה של עידוד העלייה מגרמניה לכאן.
שלמה מולה: לא צריך להכביר במלים על מה מסמלת גרמניה.
שלמה מולה: אני חושב שהסוכנות צריכה להתלבש על גרמניה כמסגרת עידוד עלייה.
שלמה מולה: לא צריך לגרור רגליים אלא להיות מובילים ולא מובלים.
שלמה מולה: אני חושב שאם יינתן לאותם אנשים תמריצים – אני לא יודע בדיוק מה עושים – יהיו אנשים שיצליחו להגיע לכאן, הקהילה מחבר העמים שנמצאת כאן יכולה לחבק אותם ולראות איזה תשתית בונים במסגרת עידוד העלייה מגרמניה.
שלמה מולה: אני חושב שאסור להשלים עם מצב בו אלפי יהודים יושבים בגרמניה ואנחנו שותקים.
שלמה מולה: לגבי הגיור והקשיים שמייצרים כאן בנושא של הגיור או לפחות המחסום הפסיכולוגי שנוצר לאנשים שרוצים לעלות לישראל.
שלמה מולה: רבותיי, אני חושב שהפלורליזם היהודי הוא יהיה הוויכוח האמיתי שהסוכנות צריכה להוביל אותו.
שלמה מולה: נכון, בבית הזה יש הרבה ויכוחים.
שלמה מולה: יש סיעות לכאן ולכאן אבל הסוכנות כציר המרכזי שמחבקת את העולם היהודי חייבת להוביל את הנושא של הפלורליזם היהודי ואת כל הנושא של הגיור שלא יכול להיות עניין ששייך אך ורק לבית המחוקקים.
שלמה מולה: אני מעריך שעם 60 אחוזי התבוללות בארצות הברית, בעוד 5, 10, 15 או 20 שנים השאלה הזאת תעמוד לפתחנו.
שלמה מולה: אני חושב שהסוכנות צריכה לומר בקול צלול ולשחרר מחסומים פסיכולוגיים.
שלמה מולה: יכול להיות שמה שאני אומר אולי הוא פוליטיקלי לא קורקט, אבל זאת המציאות ועם המציאות הזאת צריך להתמודד אם אנחנו מדברים על תוכניות לטווח הארוך שבסופו של דבר מה שנזרע עכשיו, נוכל לקצור בעוד 15 שנים.
שלמה מולה: צריך לחשוב איך באמת מגיעים לקהילות קטנות שהן באמת במצוקה במסות של לימודי השפה העברית.
שלמה מולה: אני מוכרח לומר לכם שאני באופן אישי מנסה וחושב ליזום הצעת חוק שהממשלה והסוכנות היהודית במשותף יקימו מינהלת ללימודי עברית בקהילות קטנות בהן פחות מ-150 אלף יהודים.
שלמה מולה: אני חושב שהדבר הזה ייתן איזשהו עידוד וזריקה משמעותית מאוד לאנשים ליצור קשר.
שלמה מולה: אני חושב שבקהילות הקטנות המצוקה היא הרבה יותר משמעותית והרבה יותר קשה.
שלמה מולה: אלה הערותיי ואשמח לקבל עליהן תשובות.
מיכאל נודלמן: גם אני רוצה לשאול לגבי המצב בגרמניה.
נעמי בן-עמי: אנחנו עוד לא עובדים בגרמניה ואולי כדאי שמשה ויגדור יתייחס לזה.
נעמי בן-עמי: אני יכולה בינתיים להתייחס רק לחבר המדינות, לברית המועצות לשעבר.
נעמי בן-עמי: גרמניה, אני מקווה שאם אנחנו נצליח לסכם על הפרוייקט המשותף עם הסוכנות היהודית ועם הקהילה בגרמניה, נתחיל לעבוד שם בחודש אוגוסט-ספטמבר לפי החלטת הממשלה משנה שעברה.
מיכאל נודלמן: איך ממשלת גרמניה מקבלת את זה?
משה ויגדור: העניין של גרמניה סומן כבר בסוכנות לפני כארבע שנים.
משה ויגדור: היה כוח משימה שנסע לגרמניה ולמד את הנושאים שם.
משה ויגדור: הייתה פעילות עצומה של יושב-ראש הסוכנות הקודם עם ממשלת גרמניה כדי לעצור את התהליך של הכניסה ושל בניית הקהילה שם, וזה לא היה דבר פשוט.
משה ויגדור: ממשלת גרמניה מאוד עודדה את הכניסה של יהודים מברית המועצות לשעבר – אוקראינה, רוסיה וכולי – לתוכה ופיזרה אותם בלמעלה מ-80 נקודות שונות.
קריאה: 102 נקודות.
משה ויגדור: פיזרה אותם במספר גדול מאוד של מקומות.
משה ויגדור: אגב, זה כר רחב להתפתחות של קהילות ושל בתי כנסת של חב"ד.
מיכאל נודלמן: הם השקיעו כסף רב בזה.
משה ויגדור: הם השקיעו הרבה כסף ונתנו לכל אחד בתוקף מעמד של פליט גם הכנסה קבועה, כך שאנשים בעצם מצאו את עצמם מגיעים למקום חדש עם הכנסה קבועה, אבל כאן נוצר איזשהו שבר בין אלה שבאו לבין הקהילה המסורתית בגרמניה שהייתה קהילה קטנה מאוד.
משה ויגדור: הקהילה שם קיבלה אותם אבל קיבלה רק את אלה שהם יהודים על פי ההלכה.
משה ויגדור: זאת אומרת, כל מי שבעצם הוא מותר לכניסה לישראל על פי חוק השבות בתוקף התיקון של ההתאזרחות, לא נכנס לתוך הקהילה ופתאום נוצר מצב שמתוך כ-200 אלף שנמצאים שם, משהו בסביבות 120 אלף הם חברים בקהילה ו-80 אלף באוויר ולא שייכים לשום מקום וזה אומר שהם ילכו לאיבוד כי הם לא בשום מסגרת.
משה ויגדור: הם מקבלים את התמיכה כפליטים אבל הם לא בשום מסגרת.
משה ויגדור: צריך לציין שהקהילה היהודית בגרמניה אמנם קטנה אבל היא מאוד מאורגנת בשני ארגונים מרכזיים – האחד הוא הארגון הפוליטי היהודי שקוראים לו צנטרל רט, והשני הוא הארגון החברתי הסוציאלי היהודי שבראשו עומד איש מאוד מוכר ושנמצא הרבה מאוד בארץ ועושה הרבה פעילויות, בני בלוך.
משה ויגדור: הארגונים האלה בפעילות שנמצאת בגרמניה מאוד מעורבים וגם הם קלטו והיו מעורבים בקליטה של אותם אנשים שהגיעו מברית המועצות לשעבר וקבעו גם את הקריטריונים מי מצטרף לקהילה לפי חוק השבות ומי לא יכול להצטרף לקהילה.
משה ויגדור: בתוך זה מוכרחים גם לציין שהיו גם קהילות מסוימות כמו קהילות משמעותיות בברלין, בהן יש כ-12 אלף חברים ויכול להיות שהיום קצת יותר, היה שם לאחרונה מאבק על בחירת הנשיא והשאלה הייתה האם ייבחר נשיא מקרב החדשים או מקרב הוותיקים.
משה ויגדור: הוותיקים היו מספר מאוד קטן והחדשים היו יותר, אבל נבחר דווקא מישהו שהוא נציג הוותיקים למרות שהיה שם מאבק לא פשוט.
משה ויגדור: זאת אומרת, יש שם תהליך פנימי שנעשה בתוך הקהילה כאשר הגופים המסורתיים מאוד יושבים על הדופק ושומרים מאוד על התהליכים.
משה ויגדור: הפעילות שלנו בגרמניה בעקבות הצוות שיצא לשם כללה כמה דברים, ואני מדבר עד הרגע שהתחלנו לקיים את הדיאלוג עם נתיב.
משה ויגדור: הפעילות שלנו הייתה בתחום של חינוך משום שאנחנו הגענו למסקנה בניתוחים שלנו שאין הרבה סיכוי להביא את הדור שהגיע לגרמניה ולגרום לו לעלות לארץ כי בדרך כלל מי שעשה תזוזה ממקום מגורים אחד למקום מגורים אחר, בעיקר בתנאים שנותנים שם, יהיה קשה מאוד להביא אותו לכאן.
משה ויגדור: למרות זאת, לפני שנה וחצי היה טקס מאוד חגיגי בסוכנות כאשר הגיעו קרוב ל-30 משפחות ונקלטו – אגב, בסיוע של ארגון נוצרי שסייע להם ונתן להם כסף, ארגון של הכנסייה הבינלאומית מירושלים שמאוד תמך בהם ועזר להם לקבל את ההחלטה – אבל אין גלי עלייה.
משה ויגדור: לא רואים שם תנועה.
משה ויגדור: צעירים זה דבר שהוא מעניין, תגלית הוא פוטנציאל יוצא מהכלל ומסע זה פוטנציאל.
משה ויגדור: זאת אומרת, המאבק שם צריך להיות על הצעירים.
משה ויגדור: הניסיון שאנחנו עושים – וגם אני מאוד מקווה, וכולנו מנסים להתגבר על אותן משוחות שבדרך, על אותן מכשלות קלות – עם נתיב, וזה רעיון של נתיב, להקים בתי תרבות, מרכזי תרבות לשם הצעירים יבואו.
משה ויגדור: הנציגים של הארגונים שהזכרתי לא אהבו את זה מאוד בהתחלה, אם לומר זאת בלשון המעטה.
משה ויגדור: הם מאוד לא אהבו את הכניסה של נתיב לתוך הטריטוריה ואנחנו שם להערכתי עשינו עבודה לא פשוטה כדי לעבוד ולשכנע אותם שהכל ייעשה ביחד אתם וקבענו גם מסגרת משותפת, שזה יהיה של נתיב, סוכנות, הקהילות היהודיות, וגם עכשיו אנחנו נמצאים אתם בדיאלוג על מנת להקים את הבתים.
משה ויגדור: ממשלת גרמניה עצמה לא התערבה.
משה ויגדור: הם ניסו לערב אותה לפי דעתי אבל היא לא התערבה והיא לא רוצה להיות מעורבת בחילוקי הדעות האלה.
משה ויגדור: אני חושב ששיתוף פעולה של הנציגים של הקהילות היהודיות, נתיב והסוכנות ייתן בסך הכל תוצאה טובה.
נוגה מליניק: הזכרת את פרוייקט הרופאים, אמל"ט וחבר העמים.
נוגה מליניק: אני רוצה לומר שיש לנו 18 נרשמים רופאים בגרמניה שרובם יוצאי מדינות חבר העמים שמתעניינים לפחות עכשיו בפרוייקט.
נוגה מליניק: שני שליחי הסוכנות היהודית בגרמניה, גם שליח העלייה וגם שליח החינוך, על פי בחירה, מראש הם אנשים שדוברים גם גרמנית וגם רוסית, כך שבהחלט יש התייחסות ספציפית לקהל הזה.
מיכאל נודלמן: היו רופאים מארגנטינה שלא עברו את הבחינות, כך שחלק מהם עזב את ישראל וחזר לארגנטינה.
מיכאל נודלמן: שנה אנחנו נלחמים עם מנכ"ל משרד הבריאות ועם יושב-ראש ועדת הבחינות והעלינו דרישות להן הם הסכימו, אבל בינתיים חצי שנה עברה ודבר לא נעשה.
מיכאל נודלמן: שלחתי כמה מכתבים חריפים למנכ"ל משרד הבריאות ואני חושב לקיים דיון בנושא הזה כי בעיתונות אני קורא שיש צורך ברופאים וזה כאשר שם אנשים עומדים בתור לעבור את הבחינות.
מיכאל נודלמן: אם רופא לא עובר את הבחינה, הוא לא יודע אפילו למה הוא לא עבר.
מיכאל נודלמן: אנחנו רוצים שהרופאים יגיעו לכאן אבל קודם אנחנו צריכים לעשות כאן בוועדת הבחינות סדר.
מיכאל נודלמן: הרבה עברו את הבחינות אבל הרבה לא עברו וכאמור, חלקם חזר לארצות מוצאם.
מיכאל נודלמן: נעמי, כראש נתיב וכשגרירת ישראל באוקראינה לשעבר, ספרי לנו קצת מה המצב באוקראינה.
מיכאל נודלמן: אני יודע שכאן דיברו על רוסיה אבל הפוטנציאל באוקראינה הוא לא פחות גדול מאשר ברוסיה.
נעמי בן-עמי: אני מברכת על כל הדברים שנאמרו כי אני חושבת שזה דיון מאוד חשוב.
נעמי בן-עמי: אני רוצה להעיר הערה אחת לגבי גרמניה ולחדד את הסוגיה הזאת.
נעמי בן-עמי: אני חושבת שחלון הזדמנויות הוא מאוד מאוד קטן.
נעמי בן-עמי: זאת אומרת, הפתח שלו הוא לשנים מאוד ספורות ובהחלט צריך להתרכז בצעירים, בסטודנטים, בגילאים עבורם אנחנו יכולים להוות איזשהו אתגר משום שאנחנו לא יכולים להוות אתגר עבור האוכלוסיות המבוגרות יותר שמקבלות שם את הרשת הסוציאלית שהיא באמת הרבה יותר טובה מאשר בישראל.
נעמי בן-עמי: שוב, אנחנו צריכים להראות שאנחנו ברי תחרות בכל הסוגיות האלה.
נעמי בן-עמי: לגבי ברית המועצות לשעבר ואוקראינה ספציפית.
נעמי בן-עמי: הלוואי שהייתי יכולה להיות כל כך אופטימית כמו משה לגבי מספרי העלייה השנה הזאת, ואם כך יהיה בהמשך, גם לגבי השנים הבאות.
נעמי בן-עמי: אנחנו כן רואים ירידה באחוזים בשנה הזאת, לפחות בחודשים עד כה.
נעמי בן-עמי: אני מאוד מקווה שבקיץ אנחנו נשלים אבל כרגע יש הרבה מאוד בעיות כאשר חלק מהבעיות הועלו כאן ומדובר במצב הכלכלי, ההיצע שם ללא ספק הוא יותר טוב מאשר כאן, אבל אני חושבת שאחת הבעיות הרציניות היא גם החשיפה – להערכתי, ואני יכולה להרשות לעצמי לומר בהיבט מסוים בכובע הקודם שלי כשגרירה באוקראינה – של מדינת ישראל.
נעמי בן-עמי: אנחנו שוכחים במצבים מסוימים כאשר אנחנו בשוטף שאנחנו צריכים לפעמים להראות גם את ארץ ישראל היפה ולא רק לשים דגש בתחום ההסברתי באותם הנושאים שאנחנו עוסקים בהם ביום יום.
נעמי בן-עמי: כאן יש לנו החלשה מסוימת, אם אפשר לומר כך, בשנים האחרונות.
נעמי בן-עמי: כאשר אנחנו מדברים על אוקראינה יש דמיון יותר גדול לקהילות במערב.
נעמי בן-עמי: כאשר אנחנו מדברים על רוסיה, אין קהילות.
נעמי בן-עמי: אין מושג כזה קהילה יהודית.
נעמי בן-עמי: חבר הכנסת מולה דיבר על קהילות.
נעמי בן-עמי: למעשה אנחנו לא באמת מדברים עם קהילה.
נעמי בן-עמי: זאת אומרת, אנחנו מדברים עם גורמים מסוימים שהם יותר פעילים ורובם לא פעילים, ואלה שלא פעילים בכלל ושאין להם קשר ליהדות, ואין להם שום נגיעה לקהילה כי כזאת לא קיימת, אליהם יותר קשה לנו לפנות, אותם אנחנו צריכים לחפש.
נעמי בן-עמי: אנחנו צריכים להיות הרבה יותר יצירתיים משום שבאמת מספרי העלייה הם לא כאלה שאנחנו יכולים לעמוד בפתח ורק לומר תיכנסו לכאן.
נעמי בן-עמי: זאת אומרת, הפעולות שלנו צריכות להיות הרבה יותר יצירתיות, מודרניות, מותאמות לתקופה, מותאמות לקהלי יעד.
נעמי בן-עמי: אני חושבת שבהיבט הזה אנחנו באמת צריכים להשקיע הרבה יותר מחשבה.
נעמי בן-עמי: זאת אומרת, לא מספיק שישב שליח של הסוכנות או שלנו או של משרד החוץ לצורך העניין במקום זה או אחר אלא הוא צריך להיות הרבה יותר פעיל.
נעמי בן-עמי: זאת פעם ראשונה שאני שומעת על מעמד א/6 ואני לא יודעת על מה מדובר.
נעמי בן-עמי: לדעתי, כל דבר כזה, אם יצליח, אני חושבת שזה ללא ספק חיובי.
נעמי בן-עמי: אני חושבת שיש פה איזושהי סוגיה מסוימת ואני לא יודעת אם זה המקום לפתוח אותה, אבל אותו קהל יעד שאנחנו מדברים עליו, ואני ספציפית מתייחסת לברית המועצות לשעבר, שהוא עדיין מבחינת העלייה בכל זאת מהווה את המאגר הכי גדול, גם בהתייחס לכל המערב, מרגיש מבחינה מסוימת נפגע.
נעמי בן-עמי: אם זה נכון או לא נכון, לא ניכנס כרגע להיבט הזה, אבל במידה מסוימת זה כן מתייחס לאותם המרכיבים שהעליתם לגבי א/6.
נעמי בן-עמי: אני יכולה לקחת את זה גם קצת לכיוון של אותם אנשי עסקים שכן רוצים להשקיע בישראל, אבל לא מרגישים נוח מכל ההיבטים האחרים.
נעמי בן-עמי: דיברתם קודם על צרפת, על העולים שמגיעים לכאן, שיכולים להרשות לעצמם לקנות דירות יקרות או להשקיע בתחומים כאלו ואחרים.
נעמי בן-עמי: אני לא צריכה לספר לכם מה נכתב בעיתונות הישראלית ובכלל כאשר אחד כזה ממקום אחר רוצה לעשות משהו ואנחנו הרי לא בדיוק בודקים – אני לא חושבת שיש לנו גם כלי – האם הכסף שלו לצורך העניין הוא שחור או לבן או אולי אפור.
נעמי בן-עמי: הוא רוצה לבוא למדינת ישראל ויש לו לב חם.
נעמי בן-עמי: על ידי פעולות כאלו ואחרות אנחנו למעשה דוחים אותו.
נעמי בן-עמי: יכול להיות שזה בסדר, אולי זאת המדיניות שלנו, אבל אז אנחנו צריכים להתמודד עם זה בהמשך.
נעמי בן-עמי: אני חושבת שזה דבר מאוד חשוב משום שזה משליך גם על כל האחרים.
מיכאל נודלמן: היינו ביחד בחרקוב ושם הרבה אנשים עשירים פנו אלינו ואמרו שהם רוצים להגיע לארץ ולפתוח עסק, אבל הם לא יכולים להזניח את העסק שיש להם שם.
נעמי בן-עמי: תאר לעצמך שהם עדיין פונים.
נעמי בן-עמי: פגשתי אותם רק לפני מספר שבועות.
מיכאל נודלמן: זאת אכן בעיה.
מיכאל נודלמן: כאן אנחנו נותנים אור ירוק ושם אנחנו עוצרים, דבר שהוא לא בסדר כי אלה יהודים ואלה יהודים.
מיכאל נודלמן: את צודקת שאפשר לבדוק מהיכן הכסף שלהם, אם אנחנו חוששים.
מיכאל נודלמן: אני חושב שאם מגיעים אנשים עם הון לכאן, זה רק מחזק את המדינה שלנו ואם הם יגיעו לכאן, זה יעזור לעלייה.
זלמן פרלמוטר: לגבי מרכזי הקליטה.
זלמן פרלמוטר: היום שבעה מרכזי קליטה, מתוך 16, הם כולם לצעירים ועוד ארבעה באופן חלקי.
זלמן פרלמוטר: זאת אומרת, 11 מרכזי קליטה היום מיועדים רק לצעירים.
זלמן פרלמוטר: יש היום שלושה מרכזים משופצים לגמרי ושני מרכזים שנמצאים בשיפוץ עמוק, כך שאנחנו מנסים להתאים את הפסיליטיס לעידן המודרני על מנת שנוכל לתת מענה.
זלמן פרלמוטר: אני חושב שיחד עם מינהל הסטודנטים אנחנו עסוקים כל הזמן בפיתוח תוכניות חדשות לצעירים.
זלמן פרלמוטר: כפי שאמרה נעמי, היום חלק גדול מהצעירים בברית המועצות, ההתייחסות אליהם היא כמו אל הצעירים במערב.
זלמן פרלמוטר: אנחנו חייבים להיות מספיק אטרקטיביים כי יש באירופה אפשרות לא פחות טובה ללכת ללמוד באוניברסיטאות ולכן אנחנו עוסקים כל הזמן יחד עם מינהל הסטודנטים והאוניברסיטאות בפיתוח מודלים חדשים של קליטת צעירים.
זלמן פרלמוטר: חוץ מהקליטה הקהילתית, עליה דיבר חנוך צמיר, יש לנו תוכנית משותפת עם משרד הקליטה, שם יש שותפות אסטרטגית גם עם משרד התעשייה, התאחדות התעשיינים והמעסיקים, מה שאנחנו קוראים עלייה 2000 שזאת בעצם עלייה ממוקדת שיודעת לתת מענה לצרכים בארץ, למשל בתחום הפלסטיקה, CNC, מלונאות וכמובן הרופאים שהזכירו אותם כאן כמה וכמה פעמים.
זלמן פרלמוטר: דרך אגב, לנו היום יש כ-100 מקומות עבודה וזה לא צורך כללי אלא התחייבויות.
מיכאל נודלמן: אתם צריכים לדבר עם משרד הבריאות ולראות איך הם מתייחסים לזה.
זלמן פרלמוטר: משה ויגדור הזכיר את עבודת המטה שאנחנו עושים יחד עם משרד הקליטה מול משרד הבריאות.
זלמן פרלמוטר: זה עוד נושא בגדר עלייה 2000, עלייה ממוקדת שבסופה יש השמה במקום עבודה של שותפות אסטרטגית מאוד משמעותית את משרד התעשייה והתאחדות התעשיינים, המעסיקים, ושרד הקליטה בכוונה להגיע לאנשים באופן יותר ממוקד ולגרום לכך שפעולת עידוד עלייה שבסופה יש השמה תהיה יותר משמעותית.
מיכאל נודלמן: לגבי הרופאים.
מיכאל נודלמן: הם עוברים השתלמות והכנה לבחינות בבית החולים קפלן ליד רחובות, אבל האנשים צריכים לנסוע לשם מכל רחבי הארץ.
מיכאל נודלמן: משרד הקליטה שכר דירות עבורם.
מיכאל נודלמן: כדי שאותם רופאים יעברו את הבחינות, צריך לעזור להם אבל לצערי העזרה הזאת לא ניתנת להם.
שלמה מולה: יצאתי לכמה דקות להצבעה בוועדת הכנסת.
שלמה מולה: הייתי רוצה לשמוע לגבי תגלית.
נוגה מליניק: לגבי מסע, אנחנו מסיימים את השנה השלישית.
נוגה מליניק: אנחנו בהחלט רואים התעניינות בעלייה בקרב בוגרי מסע ועם איילת שילה-תמיר, מנכ"לית מסע, אנחנו בקטע של פיתוח תוכניות המשך או מה אנחנו מציעים בצורה מאורגנת לבוגרי מסע שמתחילים להתעניין בעלייה.
נוגה מליניק: נעשית עבודה כמו סמינרים או שבתונים בסוף שבוע לחניכי מסע שהם עכשיו בארץ בנושא אפשרויות עלייה.
נוגה מליניק: אנחנו פותחים את זה ואני לא אומר שיש הרשמה של אלפים אבל לאט לאט אנחנו מנסים להיכנס גם לתחום הזה.
נוגה מליניק: מה שכן ברור, שבקרב משתתפי מסע יש אחוז הולך וגדל של כאלה שהגיעו פעם ראשונה לארץ בתגלית.
נוגה מליניק: אין לי כאן את המספרים אבל לדוגמה השנה לעומת שנה שעברה, אחוז הצעירים שהגיעו למסע בגלל התנסות קודמת בתגלית הולך ועולה בצורה מאוד משמעותית.
שלמה מולה: מה בקשר לקיצוצים של שליחים של תנועות הנוער?
שלמה מולה: אני חושב שתנועות הנוער במקומות בהם אחרים לא יכולים לפעול הם סוכני שינוי משמעותיים מאוד.
משה ויגדור: כמו שאמרתי קודם, אנחנו באמת בבעיות תקציביות לא פשוטות, גם בגלל קושי בהשגת עוד כספים וגם בגלל התייקרויות של הפעילויות ומה שקורה לדולר.
משה ויגדור: הדולר הרג אותנו באופן מוחלט וצריך להתמודד עם זה.
משה ויגדור: אתה יודע מצוין שבמחלקה לחינוך יש שומרי חומה ולא נותנים לגעת בתנועות הנוער.
משה ויגדור: תנועות הנוער לא מיועדות לקיצוץ כלשהו או להורדה כלשהי והן אמורות להמשיך כמו שהן למרות שיש גורמים שהיו אומרים שניקח את המשאבים ונפנה אותם למקום אחר.
משה ויגדור: לא נותנים לגעת בתנועות הנוער.
משה ויגדור: דיברת קודם על שליחים נוספים באמריקה לטינית.
משה ויגדור: אני לא יכול להתווכח ואני חושב שזה נחוץ מאוד, זה נכון, אלא שיש כאן את הבעיות התקציביות וכמה אנחנו יכולים לעשות.
משה ויגדור: כאשר שלחנו לשם את רוני שטייניץ ביקשנו ממנו לבדוק מחדש את ההיערכות שלנו ואת הפריסה.
משה ויגדור: הייתה לנו למשל מחשבה לעשות קצת פחות פעילות במקסיקו אבל בגלל ניתוח והסרת תשומת הלב של המנהיגות היהודית במקסיקו, לא נגענו בה אלא ההפך, בכסף מיוחד ייעודי שקרן הייסוד נתנה עיבינו את הפעילות שם.
מיכאל נודלמן: אני חושב שהדיון היה טוב ומעניין.
מיכאל נודלמן: יש בעיות ואכן את חלקן אנחנו מכירים ואת חלקן לא.
מיכאל נודלמן: הוועדה תומכת בעלייה גמישה בשלבים ומבקשת מכל המשרדים לזרז את תהליך ולהגיע להחלטה סופית לגבי עלייה זאת.
מיכאל נודלמן: עלייה כזאת מביאה למספר עולים גבוה יותר.
מיכאל נודלמן: אנחנו חושבים שמשרד הבריאות לא צריך להיות מחוץ לתהליכי קבלת הרופאים כאן וצריך לעזור לרופאים לעבור את הבחינות באופן מוצלח יותר.
מיכאל נודלמן: אנחנו לא מדברים על כך שצריכות להיות הקלות בבחינות, אבל ההכנה לבחינות צריכה להיות יותר טובה ומוצלחת כך שלא נגרום לכך שהרופאים יחזרו לארצות מוצאם.
מיכאל נודלמן: הנושא שהעלתה כאן נעמי בן-עמי הוא בלתי אפשרי, שלעולים ממדינות המערב אנחנו נותנים לבוא לכאן לאנשים עם הון, לקנות דירות ולחיות כאן, אבל למדינות המזרח – אוקראינה ורוסיה – אין זכות כזאת ואם מישהו רוצה להיכנס לכאן, הוא צריך לעבור גיהינום.
מיכאל נודלמן: את המצב הזה צריך לשפר.
מיכאל נודלמן: אני לא יודע למי אנחנו צריכים לפנות בנושא, האם למשרד הפנים, אבל המצב הנוכחי לא יכול להימשך.
נעמי בן-עמי: משרד הפנים הוא מרכיב חשוב בתהליך הזה.
מיכאל נודלמן: אנחנו נפנה למשרד הפנים בנושא הזה כדי לעשות סדר.
מיכאל נודלמן: נכון שחוששים האם הכסף הוא כשר או לא, אבל למדינה יש זכות לברר מהיכן הכסף.
מיכאל נודלמן: לא צריך לחשוד בכל עשיר שמגיע מברית-המועצות ולחשוב שכספו לא כשר.
שלמה מולה: הייתי רוצה לבקש לצרף לסיכום עוד דבר.
שלמה מולה: אני חושב שאנחנו צריכים לבקש מהגורמים הרלוונטיים לעשות עבודה הרבה יותר מעמיקה בנושא גרמניה.
שלמה מולה: הייתי מבקש אפילו שתונח בפנינו איזושהי תוכנית או שיונחו התוכניות הקיימות.
מיכאל נודלמן: לא היית כאן כאשר קיבלנו הסבר לגבי גרמניה.
נעמי בן-עמי: יש תוכנית.
נעמי בן-עמי: אנחנו מגבשים תוכנית ונשמח להעביר אותה אליך.
שלמה מולה: אני רוצה לראות לוח זמנים יותר מציאותי, ואם לקראת השנה הבאה, לקראת הגשת התקציב, האם אפשר לעשות איזשהו מאמץ בתוכניות עידוד עלייה במסגרת הזאת, הייתי חושב שזה דבר שאנחנו צריכים לדעת עליהן.
שלמה מולה: אנחנו שמחים על הודעת מנכ"ל הסוכנות שבכל זאת יעשו מאמץ להגדיל את מספר השליחים בדרום אמריקה.
מיכאל נודלמן: אנחנו תומכים במאמצי הסוכנות ונתיב שעושים להגדלת העלייה לישראל.
מיכאל נודלמן: אנחנו שומעים שאתם חושבים על תוכניות חדשות על מנת לשכנע יהודים להגיע לישראל וזאת משימה מאוד חשובה.
מיכאל נודלמן: אני פותח את הישיבה השנייה של ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.
מיכאל נודלמן: אתם יודעים שבכנסת יש שדולות שונות, ביניהן שדולת העלייה ממדינות המערב.
מיכאל נודלמן: ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות עוסקת בעלייה מכל המדינות והיום אנחנו רוצים לדבר על העלייה ממדינות המערב.
מיכאל נודלמן: יש לנו נייר שקיבלנו ממרכז המידע והמחקר של הכנסת ובו נקוב מספר מאוד מעניין.
מיכאל נודלמן: משנת 1990 ועד היום עלו לארץ 100 אלף עולים ממדינות המערב, מספר שלא היה ידוע לי.
מיכאל נודלמן: זה מספר גבוה וזה אומר שאנחנו צריכים לעבוד במערב כפי שעבדנו במזרח.
מיכאל נודלמן: הסוכנות עושה עבודה גדולה וכן פועל שם ארגון נפש לנפש שעובד בקנדה, בארצות הברית ובאנגליה.
מיכאל נודלמן: היום נרצה לשמוע מה הכיוונים, מה התחזיות, מה חסר ומה צריך לעשות.
מיכאל נודלמן: ברור שלשכנע יהודי לעלות לארץ מהמדינות בשמן נקבתי, יותר קשה מאשר לעשות עבודה בברית המועצות לשעבר כי כאן המצב הכלכלי לא היה כל כך טוב ואנשים גרו תחת שלטון דיקטטורי, פתאום נפל מסך הברזל ואפילו לא צריך היה לשכנע אותם לעלות לישראל.
מיכאל נודלמן: עכשיו המצב קצת השתנה.
מיכאל נודלמן: כל הכבוד לאלה שעובדים גם במדינות המערב כדי לשכנע את היהודים לעלות לישראל.
משה ויגדור: הנושא הזה הוא באמת נושא חשוב.
משה ויגדור: כאשר אנחנו מדברים על עלייה ממדינות המערב משם עלו למעלה מ-100 אלף באותן שנים, אנחנו מדברים על צפון אמריקה ולזה אני תכף אתייחס בנפרד כי ללא ספק הכניסה של "נפש בנפש" נתנה קצת רוח גבית חזקה גם לעלייה מצפון אמריקה.
משה ויגדור: בצרפת יש לנו שיתוף פעולה עם עמי שעושה יופי של עבודה וגם זה מאוד מחזק וזה מאוד טוב, למרות שבצרפת אנחנו מודאגים משום שיש היום קצת ירידה בהתעניינות בעלייה מצרפת כי יש התייצבות במצב הפוליטי והדברים האלה קשורים.
משה ויגדור: סרקוזי נותן לכולם תחושת ביטחון, כך שכרגע מתוך 3,000 שהיו לנו במספרים המקובלים, אנחנו צופים השנה 2,700 ואולי 2,800 אבל זה פחות או יותר מה שיש.
משה ויגדור: בבריטניה המצב די יציב ועל פני השנים האחרונות מדובר ב-500 עולים בשנה, ב-550 בשנה, בשנה שעברה הגיעו 600 עולים.
משה ויגדור: באנגליה יש קהילה מאוד חמה לישראל ואין כמעט צעיר שלא מגיע לכאן לסיור במימון של הקהילה.
מיכאל נודלמן: בשנה שעברה שם היה שיא האנטישמיות.
משה ויגדור: היו הרבה מקרים של אנטישמיות.
משה ויגדור: לצערנו אנטישמיות יש כמעט בכל מקום בעולם, גם בארצות-הברית למרות שלא מדברים על זה הרבה.
משה ויגדור: אנחנו מקבלים פעם בשבוע דוח של חדר המצב שלנו של הביטחון שמפרסם פעם בשבוע ואין שבוע שאין בו לפחות 15-20 אירועים אנטישמיים די בולטים ברחבי העולם במקומות שונים.
משה ויגדור: אכן זה משתנה ממקום למקום לפי מועד, אבל זה לא דווקא במקומות המסורתיים שאנחנו רגילים אלא הרבה פעמים גם במקומות שלא היינו מצפים לראות שם.
משה ויגדור: בכל מקרה, אנחנו מדברים היום על המשך מאמץ במערב כאשר המאמץ שלנו הוא קודם כל באמצעות תוכניות תגלית, מסע וצעירים.
משה ויגדור: הרבה מאוד התמקדות בקהילות של צעירים כדי להביא אותם לארץ, ועבודה משותפת עם הארגונים שנמצאים ועובדים בכל מקום שהוא.
משה ויגדור: כמו שאמרתי בישיבה הקודמת, "נפש בנפש" בצפון אמריקה ככלל, ועם עמי בצרפת, והזכרתי קודם בכמה מלים שלמשל עכשיו בדרום אפריקה יש התעוררות, באוסטרליה יש מאמץ וגם משם יש זרם עלייה, אמנם לא גדול, שזורם כל הזמן.
משה ויגדור: זאת אומרת, יש לנו כל הזמן מאמץ ואתגר להביא עוד תושבים שבאים מהמערב.
משה ויגדור: בדרך כלל מדובר באנשים מבוססים אבל הם צריכים גם עזרה ודחיפה, והסיוע הכספי שניתן על ידי גורמים שונים – אם זה עמי בצרפת או "נפש בנפש" בצפון אמריקה – מאוד עוזר להם לקבל החלטה.
משה ויגדור: יש אנשים שאני יודע שהיו עולים אבל הסיוע הזה עזר להם לקבל החלטה לעלות עכשיו ולא להמתין ולכן הוא חשוב מאוד.
משה ויגדור: אני רוצה לציין שוב שהנושא הזה של העלייה מהמערב, יש לו חשיבות עצומה.
משה ויגדור: אגב, גם הגבולות של מערב-מזרח די מיטשטשים.
משה ויגדור: אוקראינה היום, לא ברור אם זה מזרח או מערב, הארצות הבלטיות הן בטח היום במערב והן גם חלק מהאיחוד האירופי.
משה ויגדור: פולין, בולגריה שיש לנו שם פעילות עצומה, הן כבר לא בדיוק מזרח אלא הן יותר מערב והן כולן חלק מהאיחוד האירופי.
משה ויגדור: זאת אומרת, הגבולות מאוד מיטשטשים לגבי מה זה מזרח ומערב ובעצם היום הכלים המודרניים של עלייה מהמערב צריכים להיות גם מנותבים לכלים של עלייה מהמזרח.
משה ויגדור: מה שמאוד חשוב זאת הטכנולוגיה.
משה ויגדור: הטכנולוגיה מאוד עוזרת לעלייה מהמערב.
משה ויגדור: בדרך כלל המערב מאוד מודע לכלים טכנולוגיים, לאינטרנט, הרבה מאוד פניות דרך האינטרנט, דרך הגלובל, וכאן אין ספק – ודני ידבר על מה שהם עושים – ש"נפש בנפש" עשו כאן פריצת דרך.
משה ויגדור: גם הסוכנות לאחרונה אחרי שהקימה את הגלובל שלה הגיעה למצב בו יש כלים טכנולוגיים לקדם את האפשרויות האלה ואני חושב שצריך להמשיך בכיוון הזה ולחפש כל כלי אפשרי כדי להביא יותר צעירים מהמערב, והדגש הוא ללא ספק על צעירים, ולסייע להם להיקלט בארץ.
דניאל אוברמן: אני רוצה להודות לוועדה על המאמץ שהיא עושה עד היום בטיפול בהרבה מאוד נושאים אבל בעיקר על כך שעכשיו נותנים התייחסות מאוד ממוקדת בנושא של העלייה מהמערב, במיוחד מצפון אמריקה.
דניאל אוברמן: צפון אמריקה היום מכילה את האוכלוסייה הגדולה ביותר של יהודים בעולם, מחוץ למדינת ישראל.
דניאל אוברמן: העתיד שלנו הוא בעליית יהודי צפון אמריקה.