GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מוריס ג'אנשווילי: מקווה שגם לא פעם אחרונה.
מוריס ג'אנשווילי: אני מקווה שכל מה שידובר פה, כל מה שיחושב, כל מה שיוחלט, זה לא יישאר כפרוטוקול ולא יישאר על הנייר.
מוריס ג'אנשווילי: יש לי רק טענה אחת, תרשו לי.
מוריס ג'אנשווילי: המרכיב של הדפים האלה, צריך הרבה יותר אינפורמציה אני חושב.
אפרים מיכאלי: מסכים איתך.
אפרים מיכאלי: מחקר שהכנסת ערכה בהתראה של שבועיים.
אפרים מיכאלי: הם התנצלו מראש, יש לנו פה מכון שנקרא מ.מ.מ מכון מחקר שהוא בעצם עוסק בדברים מאוד חשובים שמציבים להם.
אפרים מיכאלי: הבעיה שבסוף התגלתה למכון המחקר שאין מספיק ספרות.
אפרים מיכאלי: פרופ' לרנר, אין מספיק ספרות.
מוריס ג'אנשווילי: הספר של פרופ' לרנר בדרך.
אפרים מיכאלי: לכן רבותיי זאת המשימה שלנו כעדה.
אפרים מיכאלי: אם אנחנו לא נכתוב מה שצריך לכתוב לא יהיה למישהו מה ללמוד.
אפרים מיכאלי: אז יושבים פה אנשים שכל אחד יכול בתחום שלנו.
אפרים מיכאלי: בתחום התורני יש לנו רבנים, בתחום המדעי יש לנו מדענים, רופאים, מהנדסים, פרופסורים.
מוריס ג'אנשווילי: אני פשוט מאוד ציינתי שצריך פה הרבה תיקון ותודה שאתה מסכים איתי.
מוריס ג'אנשווילי: יש עוד דבר שאני רוצה לציין כאן היום במעמד הזה.
מוריס ג'אנשווילי: ערוץ הטלוויזיה שקם לפני 5 שנים הוא לא נעשה בשביל ההנאה האישית שלי.
מוריס ג'אנשווילי: הערוץ הזה נעשה בשביל העדה.
מוריס ג'אנשווילי: ולהיפך.
מוריס ג'אנשווילי: לחשוף את העדה החוצה יותר.
מוריס ג'אנשווילי: על מה שדובר פה כעת.
מוריס ג'אנשווילי: דובר שאין לנו פרסומת.
מוריס ג'אנשווילי: אני אגיד לכם דבר אחד מאוד פשוט.
מוריס ג'אנשווילי: יש לנו פרסומת.
מוריס ג'אנשווילי: אנחנו לא יודעים להשתמש בה.
מוריס ג'אנשווילי: אנחנו לא יודעים להירתם, אנחנו לא יודעים לעזור, אנחנו לא יודעים לצפות, כדי להוציא את זה החוצה.
מוריס ג'אנשווילי: גם ועדת קליטה, אנחנו מוכנים לקבל ממשרד הקליטה בהחלטת ועדה ובעזרתה כל הפרויקטים שהם אפילו ללמוד שפה, ללמוד אלף בית, ללמוד חוקים, ללמוד עזרה, ללמוד זכויות.
מוריס ג'אנשווילי: יש תוכניות כאלה.
מוריס ג'אנשווילי: תוכניות טלוויזיה שהן במגרה במשרד הקליטה או במשרדים אחרים.
מוריס ג'אנשווילי: אנחנו מוכנים לתת את האון ליין, את זמן האוויר.
מוריס ג'אנשווילי: ברור שלעדה הזכות הראשונה.
מוריס ג'אנשווילי: במשך חמש שנים בני העדה, כמות של 1500 נפשות רואיינו אצלנו בערוץ.
מוריס ג'אנשווילי: אני חושב שבמשך כל ההיסטוריה של יהדות גרוזיה אף אחד לא היה זוכה לחשיפה טלוויזיונית אישית.
מוריס ג'אנשווילי: ברגע שזכינו לקבל את ההיתר לשידורים, ערוץ ישראלי בשפה הגרוזינית.
אפרים מיכאלי: מוריס תודה לך על הערוץ שלך כי אני חושב שהערוץ שלך דינמי.
אפרים מיכאלי: אתה לפי מה שאני יודע ממך אתה לא נעול על שום דבר.
אפרים מיכאלי: אתה מוכן לשמוע עוד עצות טובות, עוד תוכניות, עוד פרויקטים.
מוריס ג'אנשווילי: אנחנו פתוחים לכול ההצעות.
מוריס ג'אנשווילי: אני אהיה שמח מתי שאנחנו נבין מה יש לנו ביד.
מוריס ג'אנשווילי: תודה רבה לכם.
אפרים מיכאלי: נמצאת איתנו כאן גברת בר לביא, מי שזוכר את רפי בר לביא זכרונו לברכה, הוא היה מהפעילים המרכזיים שקלטו את יהדות גרוזיה.
אפרים מיכאלי: רפי הגורז'י ייצג את המשפחתיות שיש בעדה הזאת.
אפרים מיכאלי: רפי קיבל וקלט וליווה והתרוצץ, הכול הוא עשה, באמת זכרונו לברכה.
אפרים מיכאלי: מגיע לו לציין את שמו היום בחלק המכובד שלו בקליטה של 40 שנה של יהודי גרוזיה.
אפרים מיכאלי: גברת רחל בר לביא בבקשה.
רחל בר לביא: תודה רבה.
רחל בר לביא: אני לא גרוזינית.
רחל בר לביא: אני מייצגת את הגרוזינים בזכותו של בעלי רפי משנת 62 נקרא למשרד החוץ בהש הש, להגיד לו יש עלייה מגרוזיה.
רחל בר לביא: יהודים מגרוזיה על ידי חב"ד מגיעים לארץ ואין מי שידבר איתם בשפתם.
רחל בר לביא: הוא היה נוסע פעמיים בשבוע לשדה התעופה ועוזר להם בכל המובנים.
רחל בר לביא: ככה זה נמשך עד לימים שהגיעו המכתבים מ-18 המשפחות והוא עבד ימים כלילות עם כל הגופים שנקרו בדרכו, אם זה הסוכנות, אם זה חברי כנסת, אם זה הממשלה, לכולם הוא פנה כי הוא היה מיודד וידוע בירושלים כאיש ציבור.
רחל בר לביא: בשנות העלייה הראשונות היה מאוד קשה.
רחל בר לביא: המכתב הראשון שהגיע מגרוזיה לא ידענו מה לעשות עם זה.
רחל בר לביא: פשוט מאוד רפי רץ לכל הגופים ודיבר איתם ואמר להם, זה משהו בינלאומי.
רחל בר לביא: כל העולם שם לב לזה.
רחל בר לביא: הוא פנה אפילו לאו"ם שהיה בירושלים.
רחל בר לביא: עשה הפגנה גדולה.
רחל בר לביא: לקח מפה גרוזינים ותיקים והלכו לאו"ם בארמון הנציב ועשו הפגנה, ואפילו קראו ליום צום, וכול מיני דברים כאלה שצריכים לעשות את העלייה כתיקנה.
רחל בר לביא: וברוך השם זה הצליח.
רחל בר לביא: המכתב הגיע סוף סוף לאו"ם אחרי חודשיים ומכתב הגיע גם לגולדה מאיר ולמעשה נפתחה העלייה לא רק מגרוזיה אלא גם מברית המועצות.
רחל בר לביא: ברית המועצות קיבלה כמו שאומרים אומץ גם כן להיאבק על הזכויות שלהם.
רחל בר לביא: רפי, הדבר הראשון שהוא עשה זה לקבל את המשפחות מגרוזיה, שזה היה שבתאי אלאשווילי, שהיה חולה מאוד והוא הגיע לבית חולים הדסה ולצערי אחרי כחודש הוא נפטר.
אפרים מיכאלי: אתם כמשפחה הספקתם להוציא ספר על רפי, על הפעילות שלו?
רחל בר לביא: לא.
אפרים מיכאלי: לדעתי זה אחד מהדברים שאנחנו כעדה חייבים לרפי שהעשייה הנפלאה שלו תעלה על הכתב.
רחל בר לביא: אשמח מאוד אם יהיה דבר כזה.
רחל בר לביא: דבר שני, רפי נאבק במכשלות להקים כיכר על שמו של שבתאי אלאשווילי, ורחוב פתח תקוה ברוממה בירושלים.
רחל בר לביא: והוא הצליח וזה נעשה ב-1973.
רחל בר לביא: רפי עזר לכל הגרוזינים בעבודה, בהכוונה, הוא פנה לעיתונות.
רחל בר לביא: אם היו מקטרגים על הגרוזינים, למשל שהם עבדו בשדה התעופה והתחילו לקטרג עליהם הוא היה פונה לכל העיתונות.
רחל בר לביא: הוא לא שתק, הוא לא ישב בשקט, הוא נאבק.
רחל בר לביא: הוא תרם לחינוך, לימי יהדות גרוזים.
רחל בר לביא: הוא היה עושה כנסים בחגים.
רחל בר לביא: פתח מועדונים בכול הארץ וקידם את כל יוצאי גרוזיה.
רחל בר לביא: הוא אמר להם אתם לא הולכים לשום משרד סוציאלי, אתם רק עובדים.
רחל בר לביא: כל עבודה שניתן לכם אתם תקבלו אותה.
רחל בר לביא: במלחמת ששת הימים פנה אליו פנחס ספיר, שר המסחר והתעשייה ואמר לו, אם לא היו הגרוזינים בארץ היינו מפסידים את המלחמה הזו, בששת הימים.
רחל בר לביא: רפי גם כשהיה ממש חולה מאוד הוא עשה את המשלוח ההומניטרי לגרוזיה.
רחל בר לביא: הוא פנה לכל חברי הכנסת ולכול השרים לתרום תרומות, למשרד הבריאות, לכל משרדי הממשלה, לכל המפעלים, לתנובה, למי הוא לא פנה.
רחל בר לביא: הוא פנה והקים משלוח הומניטרי מביגוד ועד תרופות.
אפרים מיכאלי: אני מתנצל שאני אומר לך שנושא של רפי לדעתי הוא באמת כמה שנים לצערנו עברו ולא יצא לנו לדבר עליו.
אפרים מיכאלי: רפי זה באמת כילד אני הכרתי אותו, אני חושב שהמשפחה וכמה חברים נצטרך לעשות משהו למענו, ואסור לשכוח את הטוב שהוא עשה.
אפרים מיכאלי: שבתאי בירן פה.
אפרים מיכאלי: בזמנו שבתאי צור נידב אותנו לעזור בהתאחדות כי אנחנו היינו סטודנטים.
אפרים מיכאלי: אמרנו אם זה לעדה אדרבא ואדרבא.
אפרים מיכאלי: לרפי מגיעה כל ההוקרה.
שבתאי בירן: אני רוצה רק להוסיף רק משפט אחד ברשותכם.
שבתאי בירן: רפי היה אחד שלא היה צריך הזמנה לא אצל השרים ולא אצל חברי הכנסת.
שבתאי בירן: היה נותן דחיפה בדלת.
שבתאי בירן: היה איש משפיע ועשה רבות למען הקהילה.
אפרים מיכאלי: אני יחד עם המשפחה איזום זאת ולא חלילה מישהו יזום את זה בלעדיכם.
אפרים מיכאלי: יחד איתכם בקטע של ההנצחה של רפי כי מגיע לו את כל ההוקרה.
אפרים מיכאלי: יושבים פה נציגים נכבדים, יושבים פה הנציגים של הרבנים הצעירים, הרב אברהם אזואשווילי, הרב יצחק גואשווילי, אנשים שלכל אחד מגיע את כל הבמה, יושבים פה נציגים של 18 המשפחות, אלי יושב פה, הייתי רוצה לתת לו לדבר פה על המשפחה אבל אלי תסלח לנו בגלל לחץ הזמנים.
אפרים מיכאלי: , אנחנו נקרין קטע מהסרט באודיטוריום.
אפרים מיכאלי: יושב פה אופיר שמי שלא מכיר אותו את העשייה בתחום של תרומה ליהדות גרוזיה, נציג הסוכנות, נציג הג'וינט, מנכ"ל הקונגרס.
אפרים מיכאלי: יושב כאן אורי תמיר.
אפרים מיכאלי: אנשים שאני גאה בהם.
אפרים מיכאלי: אני גאה בעדה שלנו.
אפרים מיכאלי: יושב פה אלברט שביט.
אפרים מיכאלי: רק תקרא לו משהו לעשות אלברט יבוא ראשון.
אפרים מיכאלי: נציג הקהילה בחולון.
אלברט שביט: זה לא חולון, זה בת ים.
אלברט שביט: אני ברשותך מילה אחת.
אלברט שביט: כולם חייבים לדעת על ה-18 משפחות אנחנו מדברים תמיד אבל תדעו את זה, אני כבר מעל 35 שנה בבת ים ואני האיש הראשון ואני ממשיך הלאה.
אלברט שביט: אבל מי הקים את בת ים?
אלברט שביט: בשנת 20 הגיעו אנשים מברית המועצות.
אלברט שביט: דיזינגוף הציע להם אדמה ברמת אביב.
אלברט שביט: הם החליטו לא.
אלברט שביט: אנחנו נתיישב רק בבת ים.
אלברט שביט: מי היה ראש המועצה הראשון בבת ים לפני 82 שנה?
אלברט שביט: בן ציון ישראלשווילי.
אלברט שביט: היום יש בבת ים רחוב בן ציון ישראל.
אלברט שביט: זה הגרוזיני הראשון ואני ההמשך שלו.
אפרים מיכאלי: נציגי הרדיו יושבים פה.
אפרים מיכאלי: רבותיי יחד עם הטלוויזיה זה עוד כלי חשיפה אדיר שיש לעדה.
אפרים מיכאלי: כל יום הם משדרים.
אפרים מיכאלי: לצערי רק רבע שעה.
אפרים מיכאלי: אבל אתם היום באמת הפה של העדה.
אפרים מיכאלי: פרופ' אנוך כמה מילים בבקשה.
אפרים מיכאלי: גם כנציג הרדיו, גם כנציג הקהילה המכובדת שהוא מייצג, גם את הפרופסורים, גם את המדענים.
אפרים מיכאלי: איש ציבור אצלנו בקונגרס.
ראובן אנוך: קודם כל אני רוצה להודות לוועדה, ליושב ראש הוועדה וליושב ראש הזמני, לשניכם ולכול חברי הכנסת שכיבדו אותנו בנוכחותם.
ראובן אנוך: כמובן עניין של רדיו, זה אחד מהעניינים החשובים ביותר לעדה וצריך להיות חשוב לוועדת הקליטה במיוחד במצב העניינים שהיום קיים ברשות השידור.
ראובן אנוך: עד כמה שידוע לי עדיין אף אחד לא מוכן ברשות השידור לוותר על השידורים שלנו כך שחבר'ה העדה הגרוזינית, אתם תמשיכו להאזין לנו.
ראובן אנוך: אנחנו כאן עוד שנים רבות.
ראובן אנוך: זה דבר אחד.
ראובן אנוך: אבל שיעזרו לנו קצת כי אנחנו עובדים בלי משכורת.
ראובן אנוך: אנחנו לא מקבלים גרוש שם.
ראובן אנוך: תעזרו לנו.
אפרים מיכאלי: יש לנו משא ומתן אבל בינתיים סוגרים אתכם בכלל, אז בוא נראה מה יהיה.
ראובן אנוך: דבר שני, כפי שחבר הכנסת מיכאלי אמר אני גם נציג של האקדמיה ודיברתם כאן על מורשת יהודי גרוזיה.
ראובן אנוך: אנחנו ממשיכים במורשת שלנו.
ראובן אנוך: רבים מכאן לא יודעים שיהודי גרוזיה בתולדות שלהם עשו המון דברים תרבותיים רוחניים ואחד מהם תרגום לתורה שבעל פה שעבר מדור לדור לא פחות מאלף שנה.
ראובן אנוך: קראו לזה טפסילי.
ראובן אנוך: כולנו דיברנו על טפסילי.
ראובן אנוך: שיש לנו טפסילי.
ראובן אנוך: אף אחד לא חקר את זה ונפל בזכותי בפעם הראשונה להקליט את ספר בראשית לפי טפסילי מהרבנים הנכבדים וההוצאה לאור מגנס, אחת ההוצאות המכובדות בארץ, של האוניברסיטה העברית, הוציאה לאור את הספר שנקרא בראשית בתרגום מסורתי של יהודי גרוזיה.
ראובן אנוך: אני מתכבד להעניק את הספר לחבר הכנסת מיכאלי כי הוא היה הראשון בסוד שאני מתחיל לעבוד כל כך.
ראובן אנוך: תודה רבה.
אפרים מיכאלי: יפה מאוד, יישר כוח.
אפרים מיכאלי: שלא נשכח שבוועדה יושבים פה נציגים של המשרדים השונים.
אפרים מיכאלי: יושבים פה נציגי ממשלה.
אפרים מיכאלי: משרד הקליטה, מר פיני מור.
אפרים מיכאלי: נמצא איתנו פה נציג משרד החינוך עמיהוד בהט שהוא בעצם מלווה את ועדת עלייה וקליטה בהרבה מאוד ישיבות בנושא של קליטת עלייה.
אפרים מיכאלי: אם אתה יודע על אותה תוכנית לימודים שהיו אמורים להתחיל ללמד על 18 המשפחות.
אפרים מיכאלי: אם ידוע לך משהו בעניין הזה.
אפרים מיכאלי: אני אדאג להעביר את כל החומר מחדש.
אפרים מיכאלי: אגב יש מכתבי שרים.
אפרים מיכאלי: עורך דין גונן שנמצא פה לידך, אני את כל החומר הזה קיבלתי עכשיו פה בכנסת אבל הכרתי אותו כבר לפני כן, כסטודנט.
אפרים מיכאלי: אני שמשרד החינוך יוציאו לי תגובה מסודרת בעניין הזה.
אפרים מיכאלי: למה 18 המשפחות החלק שלהם בעלייה לא מלמדים את זה בבתי הספר?
עמיהוד בהט: נמצאות פה נציגות מהאגף לתוכניות לימודים.
אפרים מיכאלי: אני אשמח לשמוע.
צופיה יועד: אני מנהלת אגף תוכניות לימודים וחנה אדן שהיא הרפרנטית להיסטוריה אצלנו באגף.
צופיה יועד: אתם יודעים שאנחנו משופעים ומבורכים בקהילות ישראל.
צופיה יועד: אי אפשר לכתוב תוכנית לימודים כל כל קהילה וקהילה בנפרד.
צופיה יועד: אבל יש לנו בתוכנית הלימודים הנחיות למורים על דברים עקרונים ומהותיים לגבי כל קהילות ישראל, שכל מורה, כל בית ספר, יכול לבחור את אותן קהילות שהוא רוצה להתמקד בהן, בהתאם למקום שהוא נמצא או לידע שיש בקהילה שהוא חי בה.
צופיה יועד: אני חושבת שכדאי שתשמעו מחנה מתוך תוכנית הלימודים בדיוק מה כתוב ואיך זה כתוב ואיך זה מופנה למורים.
אפרים מיכאלי: השאלה אם היא מדברת על משהו ספציפי.
אפרים מיכאלי: יש לי פה ביד מכתב של שרים שהיו בעבר וכיהנו בתפקידים ואמרו שנתנו הנחייה של גיבוש מעשי איך להכניס את אותו נושא של 18 המשפחות.
צופיה יועד: זה רשום בתוכנית הלימודים.
חנה אדן: אני אחראית על תוכנית הלימודים בהיסטוריה לחטיבה העליונה שהוצאנו במשרד החינוך בפרק על החברה הישראלית אני מצטטת מעמוד 25, "הנושא הוא הכרת ותיקים, חדשים, עדות שונות והיחסים ביניהם.
חנה אדן: המוקד הוא עלייה וקליטה, מכור היתוך לפלורליזם חברתי, וכאן גלי העלייה, שנות החמישים, השבעים, התשעים, כמו ח"י משפחות מגרוזיה, יהודי חבר העמים, יהודי אתיופיה, דרכי קליטה בחברה, עימותים והשפעות הדדיות בין העדות הישראליות השונות ובין ותיקים".
חנה אדן: זו תוכנית כללית.
חנה אדן: עכשיו אנחנו עוברים למסמך עוד יותר ספציפי שמגדיר ונכנס יותר לעומק כדי לתת למורים, עליות ברבע האחרון של המאה העשרים, אני לא מדברת על העליות הציוניות של תקופת הישוב, פשוט לא להלאות, מפאת קוצר הזמן, אני דווקא רוצה להתמקד בגלל שזה 40 שנה, לגבי העליות ברבע האחרון של המאה העשרים, יהודי חבר העמים, ברית המועצות ויהודי אתיופיה, מאפייני העולים בגלי העלייה השונים, וכמובן מאחר ובכללי מדברים על גרוזיה אז הם נכנסים לשם.
חנה אדן: מדיניות הקליטה, מדיניות כור ההיתוך לפלורליזם תרבותי, קשיי קליטה ודרכי התמודדות, תרומת העולים למדינה ולחברה בתחומים שונים כמו חינוך, תרבות, מדע וטכנולוגיה, ותקשורת.
חנה אדן: כלומר כל הדברים שעצם אתם דיברתם עליהם.
אפרים מיכאלי: איך זה מוצא ביטוי ברמת הפירוט של תוכנית הלימודים?
חנה אדן: עכשיו, זה מבחינת תוכנית הלימודים זה מכוסה כי זה נכנס לפירוט.
חנה אדן: על פי זה יחוברו ספרי הלימוד.
אפרים מיכאלי: אנחנו מדברים על 7 שנים, 8 שנים.
חנה אדן: לא.
אפרים מיכאלי: מה לא? יש לי מכתב של שר החינוך דאז הרב יצחק לוי, כותב לי מכתב, שתוכנית הלימודים כבר, עוד שנה, עוד שנתיים.
חנה אדן: תוכנית הלימודים יצאה.
חנה אדן: היא קיימת.
אפרים מיכאלי: מתי היא יצאה?
חנה אדן: ב-2002.
אפרים מיכאלי: מ-2002 עוד לא כתבו תוכנית לימודים?
חנה אדן: זו תוכנית הלימודים.
אפרים מיכאלי: אנחנו רוצים כוועדה לדעת איך רואה תלמיד בבית ספר את מכתב 18 המשפחות.
צופיה יועד: אתה מדבר על שני דברים שונים.
צופיה יועד: משרד החינוך, מדינת ישראל מוציאה תוכניות לימודים.
צופיה יועד: השוק הפרטי כותב את הספרים.
צופיה יועד: לא מדינת ישראל כותבת את הספרים.
צופיה יועד: לא המדינה כממלכה כותבת את הספרים אלא שוק פרטי כותב את הספרים ולכן אין לנו שום שליטה אם יכתבו חצי עמוד על יהודי גרוזיה או עמוד וחצי.
צופיה יועד: המורה בעיקרון לא מלמד את הספר.
צופיה יועד: הוא מלמד תוכנית לימודים ויש המון מקורות מידע מעבר לספר הלימוד הספציפי, וזו הנחייה של המשרד.
מיכאל נודלמן: אבל מי שמאשר ספרים כאלה זה המשרד.
מיכאל נודלמן: אתם יכולים לא לאשר.
חנה אדן: ולכן זה מחייב והמכתב הוא בהחלט יופיע בחומרי הלימודים שנכתבים עכשיו.
אפרים מיכאלי: אנחנו נעשה מעקב אחרי זה כוועדת העלייה.
אפרים מיכאלי: כי הנושא הזה לא רק שייך לעלייה, הוא שייך לזהות של המדינה הזאת.
מיכאל נודלמן: יהודי גרוזיה, יהודי אתיופיה, אלה דברים היסטוריים.
אפרים מיכאלי: דברים שהיום לא מונצחים אחר כך נשכחים.
אפרים מיכאלי: אם גברת בר לביא דיברה פה על עשייה של 40 שנה שבעלה עסק כיהודי ישראלי שחי פה.
אפרים מיכאלי: הוא לא בא מגרוזיה בעלייה החדשה.
אפרים מיכאלי: אנשים פשוט מאוד צריכים להבין שהמדינה הזאת נבנתה על ידי עולים שעשו מתישהו עלייה לפני חמישים שנה, שישים שנה, מאה שנה.
צופיה יועד: הדברים האלה נמצאים בתוכניות הלימודים והם מנחים את המורים.
רחל בר לביא: אבל התלמידים לא יודעים מה זה יהדות גרוזיה.
רחל בר לביא: לא 18 המשפחות ולא כלום.
אפרים מיכאלי: אנחנו את הנושא הזה נעשה בבירור מקצועי נוסף אצלנו בוועדה.
אפרים מיכאלי: רבותיי מכיוון שהנושא הזה הוא נושא חשוב אנחנו נעשה לזה ישיבת המשך ודיון.
אפרים מיכאלי: הקטע של משרד החינוך, אנחנו נעמוד בקשר כוועדת עלייה באחת מהישיבות הבאות, אנחנו נדון גם בעניין הזה.
אפרים מיכאלי: אני מודה פה לנציגים שהגיעו ולא נתתי להם לדבר.
אפרים מיכאלי: יש פה גברת תבורי שהיא נציגת נתיב.
אפרים מיכאלי: ורבותי מי שיודע נתיב זה הגוף שעסק ועוסק בהעלאת יהודים מברית המועצות במיוחד, וכל הרגישויות שהגוף הזה עוסק בזה והקשר שלה עם יהודי גרוזיה זה קשר מיוחד שאנחנו ראינו את זה בכל מיני פעילויות שלך בארץ גברת תבורי ובאמת שוב המעמד הזה הוא קצת לחוץ בזמנים אבל בשמחה הייתי שומע ממך כמה חוויות.
אפרים מיכאלי: אם תרצי כמה מילים תגידי.
מלה תבורי: רק להגיד שנתיב מראשית היחסים פעלה להביא את העלייה מגיאורגיה ועוד במאבק אנחנו מעריכים את המסורת ואת הייחוד, ועד היום הזה, אל לשכוח, בשנה שעברה באו יותר מ-300 עולים מגיאוגיה, בתקופת המלחמה באבחזיה.
מלה תבורי: אנשים שנכנסו ועזרו ליהודים.
מלה תבורי: מאוד חשוב להמשיך בקשר של הדור הצעיר שמה עם מדינת ישראל.
מלה תבורי: לטפח את הקשר, להביא אותם ארצה, בתוכניות יחד עם הארגונים השותפים, וככה לתפארת העדה להמשיך בעלייה.
אפרים מיכאלי: מגיע לכם יישר כוח על זה ואתם עושים את העבודה השקטה ושתצליחו בזה.
אפרים מיכאלי: נמצאים איתנו פה נציגי משרד התרבות.
אפרים מיכאלי: בטי דן.
אפרים מיכאלי: אגב החוק שלנו בתור משרד התרבות חוק מורשת תרבות גרוזיה והשר מג'דלה התנצל, הוא היה צריך להיות איתנו פה היום במעמד.
בטי דן: ראשית, השר ביקש להתנצל שהוא לא היה יכול להגיע.
בטי דן: שמעתי את כולם.
בטי דן: מבחינתי היום זה יום חג לעדה.
בטי דן: אני מנהלת המחלקה למוסדות מחקר ומורשת ומכיר אותי גורם.
בטי דן: הייתי איתו יחד בגרוזיה לפני 7 שנים.
בטי דן: אני מאוכזבת ולמה?
בטי דן: יש בקשות לקיים אירועי מורשת, תיעוד ומחקר.
בטי דן: אין בקשות.
בטי דן: ברית יוצאי גרוזיה נעלמו.
אפרים מיכאלי: נכון.
אפרים מיכאלי: התאחדות עולי גרוזיה קראו לזה והם קיימו פעילות בתקופה מסוימת.
אפרים מיכאלי: גברת דן אני מודיע לך עכשיו, את פתחת פה מפתח, שמחר בבוקר נפנה את אותם אנשים שיוכלו להגיש את הבקשות.
בטי דן: אני לא רוצה להיכנס לנושא של הצעות החוק.
בטי דן: ידוע לכם את עמדת הממשלה ואני אומרת שלנושא של המורשת קיימים תקציבים.
בטי דן: אין בקשה.
בטי דן: אין גוף.
בטי דן: אני לא יודעת, אולי זה בגלל, דיברו פה על הצניעות של האנשים.
בטי דן: אין גוף מבין יוצאי גרוזיה שמתאחד שנותן מתוכו אנשים שיבואו ויתנדבו ויעשו את מלאכתם.
בטי דן: יכולים להתמקד בהמון נושאים.
בטי דן: דיברנו על זה כשהיינו בגרוזיה.
בטי דן: בתחום התיאטרון, בתחום המחקר, בתחום המורשת.
בטי דן: אני רואה כאן את ההתפלגות של החתך של האוכלוסייה.
בטי דן: אפשר לעשות דברים נפלאים.
אפרים מיכאלי: מכיוון שאת אומרת את זה כרגע בשם המשרד אני כוועדה רושם את זה בפני ואני אומר לך שהנושא הזה הוא באמת נושא כאוב ושאני כיוצא העדה וחבר כנסת הנושא הזה יורם בצורה אחרת ולכן דיברתי גם עם השר בעניין הזה.
אפרים מיכאלי: אנחנו בקטע הזה של קידום חוקי מורשת.
אפרים מיכאלי: אנחנו נחליט איך ככנסת נקדם את זה.
אפרים מיכאלי: אבל לגבי תקציבים שאת מדברת אני אשמח מאוד ואני אדאג שהדבר הזה יובא לידיעת כל הגורמים.
אפרים מיכאלי: יושבים פה איתנו גם נציגי משרד החוץ.
אפרים מיכאלי: יושב פה מר ישראל מי עמי מי שמכיר את התחום הוא היה אחראי על השגרירים שלנו בגרוזיה במשך שנים האחרונות.
אפרים מיכאלי: הקשר שלנו ככנסת איתו בקטע של פעילויות שמדינת ישראל מארחת אורחים, שגריר גרוזיה וכל מה שקשור.
אפרים מיכאלי: ישראל מי עמי בבקשה כמה מילים.
אפרים מיכאלי: אני מבין שאתה עכשיו עובר לתפקיד חדש, אני מאחל לך הצלחה בהמשך תפקידך.
ישראל מי עמי: תודה רבה.
ישראל מי עמי: אני רוצה לברך את ועדת הקליטה שקיימה את האירוע הזה.
ישראל מי עמי: אני חושב שהוא תורם לתרבות בארץ, להבנה בארץ.
ישראל מי עמי: אני אקצר כי כל הדברים החשובים נאמרו.
ישראל מי עמי: לפני כחודשיים הייתי בטיביליסי, ראיתי את התור של העולים ששליחי נתיב מטפלים בהם.
ישראל מי עמי: העלייה עוד קיימת.
ישראל מי עמי: ראיתי גם את היהודים חברי ממשלת גיאורגיה שיושבים בתפקידים שלהם.
ישראל מי עמי: זו עדה נהדרת, עדה טובה והרבה הצלחה.
ישראל מי עמי: תודה.
אפרים מיכאלי: יש פה נציג הג'וינט אני מבין, מר דני פינס.
אפרים מיכאלי: דני שלום.
אפרים מיכאלי: אנחנו מכירים ממפגשים.
אפרים מיכאלי: שתדעו דבר אחד, כפי שנציגת משרד התרבות אמרה לא כולם אומרים את זה בהודעה מלאה.
אפרים מיכאלי: רבותיי יש אפשרויות להיעזר בתקציבים כאלה או אחרים, העדה צריכה להיות ערוכה לזה, איך לבקש את התקציבים האלה.
אפרים מיכאלי: אחד הדברים החשובים שערכתי פגישות בג'וינט, בסוכנות, ובמשרדי ממשלה שונים, רבותיי זה שיתוף פעולה של כולם.
אפרים מיכאלי: מר דני פינס הוא נציג ג'וינט ישראל שהוא ממונה על פרויקטים לעולים.
אפרים מיכאלי: היתה לנו ישיבה חשובה עם יעקב אופיר בזמנו, ישבנו יחד איתך.
אפרים מיכאלי: בכמה מילים דני מה אתה יכול לבשר לעדה?
דני פינס: קודם כל אני באמת רוצה לברך את הוועדה על ההתכנסות.
דני פינס: באמת ראוי.
דני פינס: הרבה שנים אני מכיר את הקהילה.
דני פינס: חלק מהחברים מכירים אותי גם בכובע של הסוכנות.
דני פינס: יחד עם שותפים של הג'וינט או יותר נכון יחד עם הממשלה, עם עמיהוד בהט ואחרים אנחנו משתדלים לעזור לילדי עולים גם ברכישת השפה, גם בהצלחה בלימודים.
דני פינס: מי שבעצם מוביל והג'וינט מתחבר אליו זה משרד החינוך.
דני פינס: באמת עדה מפוארת עם היסטוריה עשירה.
דני פינס: אני זוכר לטוב את רפי ואת העשייה שלו בירושלים ובכלל לעדה.
דני פינס: אני רוצה לברך על ההתכנסות ואני בטוח שיהיה לזה המשך.
דני פינס: תודה.
אפרים מיכאלי: רבותיי, הייתה פה נציגת ראש הממשלה שחיכתה לברך אותנו בכמה מילים בשם ראש הממשלה, הגברת סואד.
אפרים מיכאלי: היא יועצת ראש הממשלה לענייני חברה והיא ביקשה להגיד כמה מילים בשם ראש הממשלה.
אפרים מיכאלי: תדעו רבותי להזמין את ראש הממשלה למעמדים כאלה זה מורכב מבחינת התחייבויות.
אפרים מיכאלי: היום יש ישיבת ראש הממשלה.
אפרים מיכאלי: הנציגה הבכירה שלו הגיעה לברך אותנו במעמד הזה.
אפרים מיכאלי: היא עוד תפגוש אותנו אולי באודיטוריום.
אפרים מיכאלי: בכל מקרה אני רוצה לסכם, לצערי שוב לכל אלה שלא הזכרתי.
אפרים מיכאלי: נמצאים פה נציגים של קהילות.
אפרים מיכאלי: אני רואה פה נציגים מאור יהודה, באמת תסלחו לי.
אפרים מיכאלי: כל אחד מכם ראוי שיקבל את הבמה הנכונה.
אפרים מיכאלי: תודה שהגעתם.
אפרים מיכאלי: זה כבוד לכנסת ישראל שאתם נמצאים פה.
אפרים מיכאלי: דליה איציק שהיא כרגע בחו"ל רצתה להיות בטקס באודיטוריום.
אפרים מיכאלי: היא אומרת תמיד כנסת ישראל זה כנסת של כל עם ישראל, זה ביתכם.
אפרים מיכאלי: אני רוצה לסכם את החלק הראשון של האירוע כוועדה, רבותי יש לנו הרבה מה לעשות, מה ללמוד.
אפרים מיכאלי: מפגשים כאלה צריכים להיות פעם עם סופרים, פעם עם משוררים, פעם עם מדענים, פעם עם רבנים.
אפרים מיכאלי: לשים את הדברים הפרקטיים וגם הכואבים כדי שנוכל לטפל בצורה מעשית בהמשך.
אפרים מיכאלי: אני לוקח על עצמי את המפגשים האלה שנערוך אותם בשיתוף פעולה שכולנו נוכל לשבת ולהוציא מהמפגשים האלה משהו שאתם חושבים כנכון לעשות אותו.
אפרים מיכאלי: יש פה גופים שמוכנים לעזור.
אפרים מיכאלי: זה לא שאומרים אין כסף לשום דבר.
אפרים מיכאלי: אנחנו צריכים לנצל את הכלים האלה.
אפרים מיכאלי: תפקידנו לעשות את זה כנציגי ציבור, כמנהיגים בעדה.
אפרים מיכאלי: אני מודה שוב לכל האורחים ולכל חברי הכנסת שהיו פה.
אפרים מיכאלי: בעזרת השם שנוכל לקיים ימים מיוחדים כאלה לכלל ישראל.
מיכאל נודלמן: אני בסוף כמה מילים רוצה להגיד.
מיכאל נודלמן: אני שמח שהייתם פה ואני רוצה להגיד שאתם לא עולים חדשים כולם.
מיכאל נודלמן: זה בית שלכם.
מיכאל נודלמן: אם יש בעיות עם שפה, עם תרבות, עם תקשורת תפנו לוועדה שלנו ואנחנו תמיד לרשותכם.
מיכאל נודלמן: זה בית של אזרחי מדינת ישראל ואתם צריכים לחשוב תמיד שזה בית שלכם.
מיכאל נודלמן: אני מתכבד לפתוח את ישיבת וועדת עלייה, קליטה ותפוצות.
מיכאל נודלמן: היום נושא מיוחד – סקירת יושב ראש הסוכנות היהודית, זאב בילסקי, על פעולות הסוכנות ותקציבה.
מיכאל נודלמן: אתמול חברי הכנסת ביקרו במרכז תקשורת גלובלי של הסוכנות, דיברנו עם קהילות באוקראינה, עם קהילות בצרפת, ראינו את כל הקשרים שיש.
מיכאל נודלמן: כל עולה שרוצה לעלות לארץ – או לא רוצה לעלות, כל יהודי שרוצה לדעת משהו על ישראל יכול לקבל תשובה דרך טלפון מסוים, דרך טלוויזיה, לראות, פנים אל פנים אפשר לדבר עם אנשים.
מיכאל נודלמן: זה הישג גדול ואני חושב שזה משנה את הפנים של הסוכנות.
מיכאל נודלמן: כל הכבוד, היושב ראש.
מיכאל נודלמן: חברים, נכון?
מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, אתם ראיתם.
אברהם מיכאלי: מה, לחלק לו עכשיו ציונים, בתחילת הישיבה?
מיכאל נודלמן: לא, זה לא אומר שהוא לא יכול להיות בביקורת בדברים אחרים.
אברהם מיכאלי: נראה מה נקבל ממנו.
מיכאל נודלמן: זה לא אומר שלא יכולה להיות ביקורת.
12941: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת הנכבדים, בשבילנו לבוא לפה זאת חוויה.
12941: אנחנו מרגישים פה בבית, אנחנו באים לפה להרבה מאד דיונים, ואני חושב שהשולחן הזה, ואתה, אדוני היושב ראש, כמעט בודדים בכנסת הזאת שבאמת, נושא העלייה והקליטה אכפת להם.
12941: לצערי הרב, היום אנחנו בסערה של דברים אחרים, והרבה מאד דברים נכנסים לסדר היום שלנו, והנושא הזה שהוא כל כך חשוב – הוא החמצן של מדינת ישראל, הוא היה כזה והוא יהיה כזה.
12941: ולכן, אנחנו רואים בוועדה הזאת ובאדוני היושב ראש, ידידים לא רק של הסוכנות היהודית ושל משרד הקליטה אלא גם של יהדות התפוצות באשר היא, ואנחנו מודים לכם על כך.
12941: הסוכנות היהודית פועלת היום דרך שלוש מחלקות: מחלקה ראשונה זאת מחלקת העלייה, מחלקת החינוך והמחלקה לישראל.
12941: אלה שלוש מחלקות שיחד יוצרות את הפעילות של הסוכנות היהודית, שמגיעה בזמנים הטובים לסכומים של כ-400 מיליון דולר בשנה.
12941: כל הכספים של הסוכנות היהודית, כולם, מגיעים מתורמים ברחבי העולם.
12941: נמצאת פה דבורה גנני, נציגת הקרן לידידות, שהם במשך שנים תורמים למדינה מאות מיליונים, והיום עוזרים לנו לבצע את הפעילות שאנחנו כל כך צריכים לעשות.
12941: ישנן כל הפדרציות ברחבי העולם, קרן היסוד, UGC, אנשים נפלאים שהלוואי שיכולנו לבוא לכל אחד מהם, ללחוץ לו את היד ולהגיד תודה רבה.
12941: על עשרה דולר, על מאה דולר, על חמישים דולר, על מיליון דולר.
12941: כל הכספים האלה הם תרומות של העם היהודי.
12941: במשך השנים התקבצו ובאו לפה מיליארדים של תרומות של העם היהודי שעזרו לבנות את המדינה הזאת.
מיכאל נודלמן: יש עוד מדינה שככה מקבלים תרומות ואוספים תרומות?
12941: אין.
12941: אין אף מדינה, ואני יכול להגיד לך, אדוני היושב ראש, שכל הזמן יש לנו ביקורים שבאים מארצות שונות ברחבי העולם כדי ללמוד איך עובדת הסוכנות היהודית, כדי לקשור את האנשים שלהם, שיצאו לתפוצות.
12941: הלוא העולם הפך להיות קטן ויש היום מיליונים מבני עמים אחרים שנמצאים במקומות אחרים, וכל אחד בא אלינו לשאול איך עושים את הפלא הזה.
12941: האמת היא שהפלא הזה מיוחד לנו וזה מה ששמר את העם היהודי כל הזמן.
12941: זאת האחדות שלנו, ושאנחנו, לא משנה איפה אנחנו נמצאים, אנחנו מתפללים בדרך כלל אותו הדבר, אנחנו מתכוונים אותו הדבר ובשבילנו ירושלים – הנה, יושבים פה אנשים שעשו מסעות של כל כך הרבה קילומטרים, שבכלל לא ראו בחיים שלהם איך נראית ירושלים, אבל בכל אופן זה הביא אותם למדינת ישראל.
מיכאל נודלמן: בינתיים אנחנו בשבוע שעבר ביקרנו בקרית ארבע ופגשנו את בני המנשה.
מיכאל נודלמן: הם מתפללים אותו הדבר, אבל הם קצת אחרים מאיתנו.
12941: זה נכון, הם כבר שרים אפילו שירים של הגשש החיוור עוד כשהם שמה, זה מראה לך את הקשר שנוצר, וזה פשוט חוויה להסתובב בעולם ואיפה שאתה פוגש יהודי אתה לא מאמין בכלל איך הוא יכול היה לשרוד ולשמור על יהדותו, אבל הוא עושה את זה וזה בהחלט דבר מיוחד לנו.