GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יולי יואל אדלשטיין: בשיטה הישראלית חלק מחברי הכנסת היו חלק מהממשלה ולכן הם יודעים טוב מאוד על מה לסמוך ועל מה לא.
רביב סובל: הבקשות הוכנו, הטפסים נשלחו, אין כאן עניין.
יולי יואל אדלשטיין: ביקשתי למנוע מצב שלאחר מכן יגידו לכו חטטו למישהו.
מיכאל נודלמן: יש לי רעיון, היום אנחנו לא מצביעים על הסעיף הזה, מחר.
קולט אביטל: יש כאן הסכמה, אנחנו מסכימים לזה, הם כבר מסכימים לזה.
אברהם שרנופולסקי: יש לקחת בחשבון שהמון אנשים מבוגרים לא יודעים איך למלא את הטפסים, להקל את התהליך.
קולט אביטל: אני מבקשת להשלים ולהגיד, החלטת הממשלה היתה לתת למעגל הראשון, ל- 8,000 אנשים שלא קיבלו, שנפלו בין הכסאות, מה עושה האוצר, ומה עושה אדון רפי פינטו המהולל, הוא שולח לכל אותם אנשים שנמצאים ברשימות וכבר מקבלים, הכוונה היתה למצוא את אלה שלא, היו ויכוחים בין משרד האוצר והביטוח הלאומי ואצל המנהל הכללי של משרד הרווחה, איך מוצאים את הרשימות האלה, אמר לי מנהל הכללי של משרד הרווחה ואני מצטטת במדויק, שיתנו לו יומיים, הוא מצא תוכנה, הוא יצליב וימצא את האנשים האלה שלא קיבלו, כעבור שעה טלפן לי המנהל הכללי דאז, של הביטוח הלאומי ואמר תנו לנו לעשות את זה, אל תסמכו על ועידת התביעות, מה עושה פקיד שאצה לו הדרך ואין לו שכל בראש, סליחה שאני אומרת את זה, לוקח רשימה מועידת התביעות של אנשים שכבר מקבלים וקיבלו כסף ולאלה שולחים את הטפסים, כדי להגיד עשינו את העבודה.
קולט אביטל: אז איך תמצאו אם אתם שולחים לאלה שכבר מקבלים, איך תמצאו את אלה שלא קיבלו?
קולט אביטל: זה סקנדל, זה סקנדל.
רביב סובל: בתהליך הזה הוקדשה הרבה מחשבה, ראשית הרשימות הן באמת רשימות של ועידת התביעות, ועידת התביעות אמרה שהיא תאתר את האנשים, היה ידוע שחלק מהאנשים שיקבלו את הטפסים הם אנשים שמקבלים קצבאות, זה היה ידוע מראש ולא היתה ברירה כי הועידה לא יכלה.
קולט אביטל: אז למה שלחתם להם אם אתם יודעים:
רביב סובל: אי אפשר היה להבחין, יש אנשים שהם לא מאובחנים, יודעים שחלק מהם לא מקבלים קצבה וחלק כן מקבלים קצבה, אי אפשר, אחרת אי אפשר היה לשלוח את הטפסים.
אורי חנוך: אז איך בכלל אפשר להגיע אליהם?
רביב סובל: לועידת התביעות יש רק את הרשימה של קרן הזכרון, הם לא מעבירים אותה לממשלה, צריכים לבדוק.
רביב סובל: יכול להיות שהחיתוך לא היה כל כך טוב, ועידת התביעות היא שעשתה את החיתוך, היה ידוע שאנשים שמקבלים את קצבה.
קולט אביטל: אני מבקשת לעשות ישיבה מיוחדת לעניין הזה, כי כל העבודה שלנו, כל החקיקה שלנו פה, היא לריק.
רביב סובל: ועידת התביעות הציגה את התהליך, הוא נראה מאוד הגיוני, והיה ידוע שחלק מהאנשים יקבלו את הטפסים למרות שהם מקבלים, כי ועידת התביעות לא יודעת למשל מי מקבל מגרמניה, היא לא מזהה את כל האנשים שמקבלים מגרמניה , כי גרמניה מעבירה רק את חלק מהרשימות ללשכה בתל אביב.
קולט אביטל: ועידת התביעות טוענת שיש לה תוכנה שנעשתה על ידי יד ושם וכן יודעת לעשות את ההצלבות, ועידת התביעות היתה פה בכנסת והציגה לנו את התוכנה הזאת.
רביב סובל: הם הציגו תהליך מאוד הגיוני שהיה ידוע שאחוז מאוד גדול מאלה שמקבלים קצבה יקבלו את הטפסים, זה היה ידוע מראש.
מיכאל נודלמן: על זה אפשר לדבר בלי סוף, אנחנו צריכים לערוך ישיבה מיוחדת, עכשיו עומדת על סדר היום הצעה של חבר הכנסת יולי - יואל אדלשטיין.
קולט אביטל: מי מצטרף אליו?
מיכאל נודלמן: הממשלה נגד.
דוד קשני: למה נגד, בסך הכל שלוש מילים הוא רוצה להוסיף, מה נגד, חמש שנים קולט אביטל, יחד אני זוכר אותך טיפלת בניצולי שואה, הנה עברו חמש שנים, אף אחד לא קיבל כלום, אחד קיבל תוספת של 100 שקלים, תגידו אתם עושים צחוק?
מיכאל נודלמן: תוספת, שלא היתה בדיקה, תוספת לפי הכרה של האנשים ומצבם.
דוד קשני: אבל חמש שנים מטפלים בזה.
קולט אביטל: אני לא מקבלת את הטיעון המשפטי שאם בסעיף הזה כותבים על פי הצהרתו, זה אומר שזה גם לגבי יתר הדברים, להפך , רק בסעיף הזה בלבד על פי הצהרתו, ברור לחלוטין שאם בסעיפים אחרים לא כתוב על פי הצהרתו, אז זה לא על פי הצהרתו, ולכן אני לא רואה סיבה משפטית להתנגד לזה אלא אם מישהו רוצה פופוליסטיקה תלמודית, אני לא חושבת, אם האוצר אומר, שממילא זה העניין אני מבקשת לא להתעקש על שתי המילים האלה.
יולי יואל אדלשטיין: וגם לצאת מתוך הנחת יסוד שאם מישהו הוא בעל נכסים בהיקף רציני אז הוא לא יבזבז את זמנו על 14 עומדי טופס בשביל 100 שקלים לחודש.
אורי חנוך: אני ניצול שואה קלאסי, בזמן השחרור הייתי בן 17 והיום אני בן 80, במקרה אני קצת מתפקד.
קולט אביטל: אמא שלי סירבה למלא את הטפסים האלה.
מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים להצביע על נוסח התוספת.
עידו עשת: על הנוסח שכולל את המילים "על פי הצהרתו", אני אקרא: "הכנסתו ושווי רכושו אינם עולים על הכנסה בשווי הרכוש ששוללים את הזכאות לתשלום הקצבה לפי ההסכם עם גרמניה על פי הצהרתו".
מיכאל נודלמן: הממשלה תתנגד.
עידו עשת: אני אמשיך 4(3)(3)(ב), הסעיף הזה מפרט את ההטבות לו זכאי מי שעומד בקריטריונים של סעיף 3, הטבות האלה, יש כאן שתי הערות המדברות על ההטבות, ההערה הראשונה שהועדה ביקשה להציג בפניה את נוסח העדכון, הועדה ביקשה מיום 12.2.08 להציג בפניה את נושא העדכון לאחר ההערה של היעוץ המשפטי, הנוסח כפי שהוא כרגע הוא נוסח, הוא נוסח לפי הממשלה, הוא נוסח שאינו עומד בתכלית שאותה מבקשת להשיג הממשלה, ועל מנת להעביר ישנו כאן נוסח שמבהיר את התכלית שמבקשת להשיג הממשלה, וזה בעצם העדכון, הקצבה החודשית לפי הנוסח שהממשלה הביאה היא מעודכנת במועדים המשוערים בהם מעודכן התגמול האמור בסעיף 4 לחוק נכי רדיפות הנאצים, בסעיף 4(ה) לחוק נכי רדיפות הנאצים מוענקת סמכות לשר האוצר לקבוע בצו את האחוזים שמהם תגזר הגמלה הבסיסית באחוזים מהשכר הקובע שמהם תגזר הגמלה הבסיסית, כאן עמדנו על זה להבהיר את מה שהממשלה רוצה לפחות, שהעדכון במובן הזה הוא רק עדכון והוא ינבע משינוי המדד או שינוי במשכורת, כאמור בהגדרה השכר בסעיף 1(א) לחוק נכי רדיפות הנאצים.
עידו עשת: זאת אומרת, זאת פרשנות שהממשלה בכל מקרה רצתה, רק צריך להבהיר אותה, וצריך להבהיר אותה לחברי הועדה.
שי סומך: העדכון הוא עדכון ממדי, זאת אומרת שאם יעלה המדד או שתעלה המשכורת שלפיה מעודכן התגמול לפי חוק נכי רדיפות הנאצים, גם הקצבה החודשית תעודכן, להבדיל מאיזה הגדרה של חוק נכי רדיפות הנאצים שהוא לא כלול במילה עדכון, זאת ההצעה שהממשלה הציעה וכאן אנחנו מבהירים את ההצעה הזאת.
עידו עשת: הנושא השני, עלה בדיון מיום ה- 12.2.08 הוא הנושא שהועדה ביקשה לבחון את הקביעה לגבי קצובת ההבראה, הועדה ביקשה לדעת האם בחוקים שונים, לבקשתו של אברהם מיכאלי, איך נקבעו דמי ההבראה ונופש לגבי חוקים שונים.
שי סומך: מדובר בקצובת הבראה ונופש הניתנת לפי חוק נכי רדיפות הנאצים ולפי חוק הנכים תגמולים ושיקום ולפי חוק נכי מלחמה, שהיא קצובה של 263 שקלים כפול 7, שזה בערך 1,841 שקלים.
שי סומך: אותה קצובה בדיוק תינתן גם לנופלים בין הכסאות לפי הצעת החוק הזאת.
דוד קשני: כמה מקבל עובד מדינה ליום?
קולט אביטל: 360.
דוד קשני: למה שלא יתנו לפי עובדי מדינה?
קולט אביטל: נשאלנו את השאלה בישיבה הקודמת.
שי סומך: כי כל ניצולי השואה מקבלים את אותו סכום ואנחנו לא חושבים שלגבי הזכאים לפי החוק הזה צריך לקבוע סכומים שונים.
קולט אביטל: הוא אחיד אבל הוא מוצמד לנכי מלחמה בארץ, למשרד הבטחון, כך שגם משרד הבטחון, נכי מלחמות ישראל מקבלים פחות מעובדי מדינה, העוול הוא הרבה יותר רחב, השאלה אם אנחנו צריכים לשנות.
קולט אביטל: בסופו של דבר זה אומר שאם אנחנו רוצים לעלות את הקצבה.
מרינה סולודקין: צריך להתחיל מנכי מלחמה ולא כאן.
אורי ויזנברג: החוק לא קובע שום זיקה לחוק אחר.
קולט אביטל: זה הנוסח, השר זה שר האוצר, יש לך ספק ששר האוצר ילך לפי החוק הזה?
עידו עשת: גם בחוק נכי רדיפות הנאצים זה מופיע.
שי סומך: היועץ המשפטי ביקש ממני להבהיר, כשמדובר בעדכון בפסקה אחת מדובר על עדכון שהוא תמיד עולה.
יפעת סולל: אבל מה ההבדל פה בין העדכון לעדכון נכי מלחמה.
עידו עשת: אין הבדל זה אותו עדכון, במועדים ובשיעורים.
יפעת סולל: כתוב, "השכר הקובע" ולא כתוב מנגנוני העדכון.
רביב סובל: זה המנגנון העדכון שקבוע.
יפעת סולל: אני מבקשת הערה לאור מה שנאמר כאן בעשר הדקות האחרונות, חוק נכי רדיפות הנאצים אני יודעת שהכוונה בחוק הזה שלא יצטרכו עורכי דין כדי שיוכלו לממש אותו, אבל אנחנו יודעים איך הדברים האלה מתנהלים, וכבר אמרה חברת הכנסת קולט אביטל לגבי הטפסים וכמה קשה וכדומה, בחוק נכי רדיפות יש מגבלה על הסכום שרשאי עורך דין לגבות עבור טיפול בתביעה.
שי סומך: אני אעדכן, לדעתי כבר פנינו למועצה הארצית, למרות שהחוק עדין לא עבר, פנינו למועצה הארצית של לשכת עורכי הדין, לפי החוק אנחנו חייבים בחובת ההתייעצות אתם, פנינו עוד לפני שהחוק עבר, אני מקוה שההתייעצות תהיה מהירה ואם מישהו יכול לזרז אותם אנחנו נשמח, התקוה שלנו היתה שנוכל להגביל את שכר הטירחה אחרי שהחוק יעבור, אני לא בטוח שנוכל לעשות את זה כי צריך להתייעץ עם לשכת עורכי הדין וצריכים שהם לא יקשו עלינו.
קולט אביטל: לשם כך היה עדיף לאשר לארגונים, לארגוני ניצולי השואה ולהעמיד לרשותם של כל אותם אנשים שיעזרו להם וכדומה.
קולט אביטל: אתם עשיתם את זה תמיד, על מה שאני מדברת עכשיו, זה שארגון ארצי שמקבל מימון יאפשר לכם לקחת אנשים.
יפעת סולל: ועדיין יהיו אנשים שיתנו לעורכי דין.
עידו עשת: במסלול הירוק אנחנו מציעים 700 שקלים סך הכל, מסלול שצריך ועדת הכרה נדמה לי שצריך 2,000 ומשהו.
עידו עשת: אני מדבר רק לגבי המאחרים, לגבי מי שאינו בקרן הזכרון הסכום הוא הרבה יותר, זה כמו החוק בנכי רדיפות הנאצים צריך להוכיח את כל ההשתלשלות, אבל במסלול הירוק, שלדעתי זה רוב רובם של האנשים, זה מקסימום 700 שקל.
קולט אביטל: לדעתי זה צריך להיות אחד הדברים שהכסף שיועבר לארגון היצג, והוא ישמש אחר כך לקחת אנשים כדי לא להכביד עם עורכי דין.
אורי חנוך: יהיו אצלנו אנשים שיעשו את זה בהתנדבות.
מיכאל נודלמן: אתם מדברים על סעיפים שלא שייכים להצבעה.
מיכאל נודלמן: כעת הצבעה
עידו עשת: להצבעה סעיף 4(3)(3)(ב), על ההטבות להם יהיה זכאי מי שמתקיים כאמור בסעיף (3), אנחנו מצביעים על סעיף 4(3)(3)(ב) עמוד 6, הסעיפים שמתחילים סעיף 5 שזה יוצא, סעיף 4(3)(3)(ב) אני מתחיל להקריא: "ההטבות שלהן זכאי מי שמתקיים בו האמור בסעיף קטן (א) הן כמפורט להלן: "בסעיף 6 מפורטות ההטבות: 1,2,3,4, בנוסח המונח לפני חברי הכנסת לגבי התוספת העדכון מה שדנתם.
קולט אביטל: לפני שאנחנו מסיימים, אדוני היושב ראש, וכדי שיהיה ברור נושא הפיצול שאני ביקשתי של אותו סעיף, אני מבקשת רק להבהיר שמה שאני הבנתי ואת מה שאני סיכמתי עם האוצר שהממשלה או שר הגמלאים יגישו הצעת חוק נפרדת, הכוונה היא לא סתם להוציא סעיף ולדון בו, הכוונה למצוא פתרון במסגרת חוק אחר שגם מאפשר לארגון בחוק לקבל כסף, זאת הכוונה, כי בלי זה אין טעם לפצל.
רביב סובל: אנחנו לא נסכים להחרגה מסעיף 3(א) לחוק יסודות התקציב.
קולט אביטל: אז מה בדיוק נכניס לפה?
רביב סובל: לא יודע, זו בקשה שלכם לפצל, לא משנה אם אנחנו מפצלים או לא מפצלים, אנחנו לא צריכים חוק חדש נוסף, יש את הסעיף הזה וימשיכו לדון בו בועדה ולא תהיה שום הסכמה שלנו להחרגה מסעיף 3(א).
מיכאל נודלמן: החודש אנחנו דיברנו על הפריחה של האנטישמיות באירופה וגם בארצות הברית והיום יש לנו הכבוד לקבל אצלנו בועדה את המנכ"ל העולמי של הליגה נגד השמצה, מר אברהם פוקסמן.
מיכאל נודלמן: אנחנו נקבל דיווח על הנעשה בארצות הברית בנושא האנטישמיות.
אברהם פוקסמן: אדוני יושב הראש, אני לא אדבר בעברית, השפה לא שגורה בפי כדי להתבטא בעניינים רציניים.
אברהם פוקסמן: ברצוני להציג את הקווים של מצב האנטישמיות בארצות הברית כיום.
אברהם פוקסמן: המצב בארצות הברית הוא טוב יותר מאשר בכל מדינה אחרת בעולם ועם זאת היא איננה חסינה מנע האנטישמיות.
אברהם פוקסמן: אנטישמיות היא אינה מדע מדוייק ולכן לא ניתן למדוד את התופעה כמו שמודדים תופעות מדעיות.
אברהם פוקסמן: אנחנו בליגה נגד השמצה פיתחנו בשנים האחרונות כלים שיאפשרו לנו למדוד את הדופק של מצב האנטישמיות.
אברהם פוקסמן: השיטה הראשונה היא שיטת המדגמים, לבדוק את היחס לאנטישמיות, השיטה השניה היא שיטת המוניטורים, המעקב אחר התופעות והאירועים האנטישמיים והמימד השלישי הוא מימד הניתוח וההערכה של האירועים.
אברהם פוקסמן: לגבי שיטת הסקרים הפולים, אנחנו פיתחנו לפני כארבעים שנה בשיתוף עם האוניברסיטה של דרום קליפורניה שיטה של אינדקסים והוקם בסיס נתונים שבודק את מידת האנטישמיות ומה שמצאנו זה שבמשך השנים האנטישמיות ירדה מ-30% ל-15%.
אברהם פוקסמן: בתוך האחוזים שננקטו ישנם שני מרכיבים בעייתיים.
אברהם פוקסמן: הראשון מתייחס לקהילה האפרו-אמריקנית שבקרבה, למרות הירידה הכללית באחוזים, היחס נשאר ברמה של כ-35%.
אברהם פוקסמן: בקשר לקהילה ההיספאנית המצב הוא גם של שליש, כאשר ישנו הבדל בין אותם היספניים שהם ילידי ארצות הברית לבין אלה שהיגרו לשם.
אברהם פוקסמן: ישנו היבט שהוא בעייתי, הוא מטריד, והוא קשור לגישה שיהודים יותר נאמנים למדינת ישראל מאשר לארצות הברית.
אברהם פוקסמן: זה ברמה של אנטישמיות פוליטית.
אברהם פוקסמן: בעוד כשבועיים אנחנו נשחרר נתונים אחרונים שמראים שיש פחות תקריות של אנטישמיות, נדווח על 1,300-1,400 תקריות אלימות שהיו ב-2007.
אברהם פוקסמן: זה ירד באופן הדרגתי מ-2,000, ל-1,700, ל-1,500 ואנחנו מעריכים שהשנה יהיו פחות תקריות.
אברהם פוקסמן: יש עליה בתקריות בבתי הספר ובאוניברסיטאות למרות שהנתונים הם בירידה.
אברהם פוקסמן: ממשיך הויכוח אם התקרית היא אנטישמית או אנטי ישראלית, בדרך כלל זה מתחיל בביקורת על ישראל ונגמר בביטויים אנטישמיים.
אברהם פוקסמן: אין לנו אפשרות למדוד את מה שקורה באינטרנט, אין מדד.
אברהם פוקסמן: אם היו שואלים אותי במהלך השנים שאנחנו עובדים על הנושא הזה בליגה נגד השמצה, מה הוא ההישג הכי משמעותי שהשגנו, הייתי אומר שעזרנו בהשגת חוק במדינת ג'ורג'יה בשנות החמישים, שמאפשר חופש ביטוי אבל יחד עם זאת צריך לקחת אחריות על המעשים.
אברהם פוקסמן: בארצות הברית החוק מאפשר להיות גזען או אנטישמי, אבל אם אתה מצהיר שאתה כזה אתה צריך לקחת אחריות על מעשיך ודבריך ומשלמים על זה מחיר בכל תחום.
אברהם פוקסמן: לדוגמה, מל גיבסון שהיה אנטישמי מוצהר והוא שילם את המחיר, הוא כבר לא פופולארי והוא כבר לא אליל כמו שהוא היה לפני כמה שנים.
אברהם פוקסמן: היתה ביקורת על הליגה נגד השמצה שקראה אותו לסדר אבל היום הוא משלם את המחיר.
אברהם פוקסמן: הזכרתי את נושא החוק כיוון שיש השוואה בין מה שקורה היום באינטרנט, שזה משהו שאפשר להסתתר מאחוריו.
אברהם פוקסמן: בעתיד אנחנו נצטרך לדאוג לכלים שימנעו התפשטות השנאה שעוברת דרך האינטרנט.
אברהם פוקסמן: אלה שפיתחו את הטכנולוגיה לא חשבו שזה הכיוון שלהם אבל לצערנו היום זה מאפשר את זה בהרחבה וזה נותן לזה ביטוי עולמי.
אברהם פוקסמן: המסך מאפשר לגיטימציה, הספרים העיתונים ואמצעי התקשורת נמצאים בירידה ומה שתופס זה מה שמופיע על המסך.
אברהם פוקסמן: פעם היו אומרים שאם זה לא נכתב ב"ניו יורק טיימס" זה לא קרה, היום מה שמופיע על המסך הוא האורים ותומים.
אברהם פוקסמן: יש אחריות מיוחדת במדינת ישראל, יש כאן את הטכנולוגיה, הדמיון, את האפשרות וההתמחות ולאחרונה נפגשנו עם "מיקרוסופט" ו"גוגל" לנסות למצוא דרכים כדי לפתח טכנולוגיה שתילחם גם באלה שהם אנטישמים וגזעניים.
אברהם פוקסמן: אפילו ב-ADL יש לנו עשרים אנשים שמטפלים רק בבלוגים וכרגע אין תשובות אבל אנחנו מרגישים שצריך גם לחשוב על טכנולוגיה שתילחם בתופעה.
אברהם פוקסמן: בארצות הברית אנחנו התמודדנו עם תופעות של אנטישמיות אבל אלה באו תמיד מאלמנטים של הימין הקיצוני ומקבוצות נוצרים שמאמינים שהם הגזע העליון, היום התופעה שונה והיא באה דווקא מעולם האקדמיה.
אברהם פוקסמן: יש שני פרופסורים מארצות הברית, אחד מהארוורד ואחד משיקגו, שהם היום נותנים לגיטימציה לאנטישמיות, בתמיכה של הנשיא לשעבר ג'ימי קרטר.
אברהם פוקסמן: כל הנושא הזה של האם יהודים הם נאמנים לארצות הברית או יותר נאמנים למדינת ישראל ועד כמה הם נאמנים והאם הם אחראים למלחמה בעירק, האם הם משפיעים על מדיניות החוץ של ארצות הברית, שאלות כאלה בעבר לא חשבנו שהם יעלו לדיון.
אברהם פוקסמן: ישראל היא לא נושא במירוץ לנשיאות האמריקאית, אבל שני הפרופסורים כתבו מאמר בלוס אנג'לס טיימס ואנחנו שואלים למה התפרסם מאמר בלוס אנג'לס טיימס שמעלה את השאלה הזאת.
אברהם פוקסמן: לא קראנו לג'ימי קרטר ולפרופסורים אנטישמים, אבל אם יש להם אמירה שאומרת שהלובי הישראלי שולט במדיה ובאוניברסיטאות, זה אנטישמיות.
אברהם פוקסמן: כתבתי ספר שעונה על הטיעון של שני הפרופסורים ושל ג'ימי קרטר.
אברהם פוקסמן: יש ויכוח בתוך הקהילה היהודית בנושא אירן, האם זה ענין יהודי, אם זה ענין ישראלי, אם זה ענין אוניברסאלי, ואני מוטרד מזה שנציגים מהקהילה היהודית לא ידברו חופשיות כי הם יחששו שיחשבו ששוב היהודים מושכים לכיוון מלחמה עם אירן.
קולט אביטל: אנחנו מודים לך על זה שחידדת.
קולט אביטל: לחלק מהדברים אנחנו מודעים פה אבל סוג החידוד שאתה מביא וסוג ההשלכות שיש למה שאתה אומר, הם חשובים כי אנחנו מדברים על אנטישמיות שחדרה לנוער ולאוניברסיטאות, אנחנו מדברים על לגיטימציה של סוג חשיבה מיוחד שישראל מושכת בחוטים בכל הזירה האמריקאית, אנחנו מדברים על האתגר שאתה מציב בפנינו בנושא הטכנולוגי שאיתו צריך להתמודד.
קולט אביטל: יש לי שאלה אליך, השאלה שלי נוגעת לפעילות שה-ADL עושה מזה שנים אבל אני חושבת שזה צריך להיות לא רק ה-ADL, כל הנושא של התגובה והחינוך בבתי ספר.
קולט אביטל: אני יודעת שהיו לכם כל מיני תוכניות והבאתם ילדים ואתיופים, אני חושבת שכאן זאת תשובה טובה אבל מאוד חלקית ואני חושבת שהיום צריך לטפל בנושא הזה מוקדם מאוד ולהכניס אותו בצורה מסודרת לספרי הלימוד באמריקה ועל זה ניסיתי לעבוד כשהייתי שם אבל ללא הצלחה, כי אני לא חושבת שלבד יכולתי לעשות את זה, אבל היום נראה לי שאם אנחנו מדברים על הרעל הזה, צריך לקחת אותו בבתי ספר יהודיים וללמד גם את הדברים הטובים, את ההסטוריה היהודית, מה היהודים תרמו לעולם, כל אותם הדברים שבסך הכל יכולים לשנות עמדות בגיל צעיר כי אחר כך זה מאוחר מדי.
קולט אביטל: האם יש איזה התארגנות רחבה יותר היום בארצות הברית, במועדון הנשיאים, בארגונים יהודיים שונים, לדבר עם האחראים על מערכות החינוך היסודי ולא רק היהודי היסודי, האמריקאי, מה נכנס לספרי לימוד.
קולט אביטל: השאלה השניה נוגעת להערה האחרונה שלך, בקשר לאירן, אני חושבת שהתגובה של אלה שחושבים שאירן היא לא רק ענין יהודי וישראלי היא תגובה צודקת מזווית אחרת, אם ישראל צריכה לקבל תמיכה בינלאומית, אם היא הולכת מבירה לבירה, אם אנחנו מנסים להביא מדינות כמו גרמניה ואחרות להיות הרבה יותר תקיפות ולהטיל יותר סנקציות וכו', אנחנו עושים את זה משום שאנחנו צריכים להבין וגם לשכנע שאירן מסוכנת לא רק לישראל ולא רק ליהודים, אירן מסוכנת לכל האיזור, אירן מסוכנת למדינות הערביות בסביבה, אירן מסוכנת כי היא רוצה להשתלט או לתפוס הגמוניה באיזור ואם נסביר למדינות שהן צריכות לנקוט צעדים נגד אירן רק משום שזאת סכנה לישראל אז הסיכוי שלנו הוא אפסי.
קולט אביטל: אני גם מאמינה שזאת סכנה לכולם ולא רק לנו.
קולט אביטל: אני יכולה להבין שכל אחד מיד מרגיש מה טוב ליהודים ומה רע ליהודים, אבל המאבק בנושא אירן חייב להיות אוניברסאלי.
שאלה: מר פוקסמן ברשותך שתי שאלות על מצב האנטישמיות בדרום אמריקה.
שאלה: אמרת שאחד מכל שני היספניים בארצות הברית אשם ביחד אנטישמי, מה המצב בארצות אמריקה הלטינית ובארצות דרום אמריקה, מה הוא היחס בין האנשים שאשמים ביחד אנטישמי לאנשים שלא אשמים.
שאלה: אמרת שהביקורת כלפי היהודים מתחילה בביקורת כלפי ישראל ואחר כך מגיעה לביקורת כלפי הקהילה היהודית, מה המצב בדרום אמריקה ועד כמה זה מושפע ממשטרים רדיקאליים כמו בקובה וונצואלה.
אברהם פוקסמן: בעוד כמה חודשים אני אוכל לענות יותר לעומק כי אני אבקר בצ'ילה ונצואלה וארגנטינה, אני אמוד מודאג מהמצב שם ובמיוחד מהשמאל הקיצוני, תמיד האנטישמיות בדרום אמריקה היתה יותר מאשר בצפון אמריקה, יש שתי ארצות שיש בהן אנטישמיות באישור ממשלתי ואלה ונצואלה ואירן.
אברהם פוקסמן: כתבתי מאמר ב"וושינגטון פוסט" על האנטישמיות בונצואלה וצריך לדבר בקול רם, אבל יחד עם זאת צריך לתאם עמדות עם הקהילה היהודית שם כדי לא לסכן אותם.
מלה תבורי: בתחילת דבריך הצגת תמונה של סך הכל שיפור במצב האנטישמיות בארצות הברית פרט לשני מגזרים ספציפיים ועדיין אתה מציג תמונה מאוד מורכבת של חוסר אונים וחוסר כלים להתמודד עם המאבק הזה, התפתחויות שקשה להתמודד איתם מבחינה ישראלית ויהודית.
מלה תבורי: כאשר הארגון שאתה עומד בראשו וארגונים יהודיים אחרים מעלים את מצב האנטישמיות במדינות מזרח ומערב אירופה, האם אתם שומעים יחס ושאלות לגבי המצב בארצות הברית, האם זאת אחת התגובות.
אברהם פוקסמן: מפעם לפעם יש השוואות בין אנטישמיות באירופה וארצות הברית, ההבדל הוא שבארצות הברית משלמים מחיר על האנטישמיות, בעולם העיסקי, בעולם המפורסמים, אם יש 15% אנטישמים בארצות הברית זה 35 מליון אמריקאים שזה מספר מדאיג, אבל אם נשווה את זה לאירופה, שם זה מגיע ל-60%-70%.
אברהם פוקסמן: האנטישמיות היא יותר אנטישמיות פוליטית, יש זכויות ליחידים בארצות הברית אבל אין זכויות לקבוצה וב-60 השנים האחרונות יש התקדמות עצומה של היהודים בארצות הברית מבחינה חברתית, הם יכולים ללמוד איפה שהם רוצים, הם יכולים להתחתן עם מי שהם רוצים, אבל זכויות כקבוצה עדיין אין להם.
מיכאל נודלמן: ארצות הברית עומדת לקראת בחירות, אם ברק אובמה ינצח איזה תחזיות יש אצלכם, כי אני קורא שהיהודים תומכים בו.
מיכאל נודלמן: ברוב המדינות באירופה המוסלמים עושים כמעט מהפכות, הם לא פוחדים שהמנהיג שלהם יהיה מוסלמי וגם בארצות הברית יהיו דברים כאלה.
אברהם פוקסמן: הליגה נגד השמצה בתור עמותה לא יכולה לתפוס עמדה פוליטית או לתמוך במועמד פוליטי, אבל בכל מקרה שלושת המועמדים תומכים בישראל.
אברהם פוקסמן: הנושא המרכזי שאנחנו מסתכלים עליו הוא נושא דת ומדינה, כל המועמדים העלו את נושא הדת במאמצים האחרונים שלהם למרות שזה יותר בכיוון הרפובליקנים.
אברהם פוקסמן: ארצות הברית היא המדינה הדמוקרטית הכי דתית בעולם ומה שמדאיג אותנו היהודים, זה שיותר ויותר מדברים על דת במשא הבחירות.
אברהם פוקסמן: האם אנחנו צריכים להיות מודאגים מזה שאובמה הוא מוסלמי כי הוא נולד כמוסלמי, התשובה היא לא, מכיוון שהוא גדל רוב חייו כנוצרי ואנחנו לא מוטרדים מזה, מה גם שכיהודים צריך להיזהר לא להפיץ שמועות, זה לא קשור אם הוא שחור או מוסלמי, צריך להסתכל על האיש עצמו.
יצחק הילדסהיימר: אתה הזכרת שונצואלה ואירן הן שתי המדינות שמעודדות באופן רשמי אנטישמיות, האם לא הזכרת את הרשות הפלשתינאית כזאת בגלל שהיא לא מדינה, הרי אנחנו יודעים שהרשות הפלשתינאית מעודדת ומספקת חומרי לימוד אנטישמיים ונגד ישראל ונגד היהדות.
נוח פלוג: לי נדמה שלהילחם נגד האנטישמיות יכולים לא יהודים הרבה יותר מאשר יהודים.
נוח פלוג: אני יודע שהכוח המרכזי שפעיל במלחמה באנטישמיות הוא ADL, זה ארגון יהודי, האם יש כוחות לא יהודים שהם פעילים במלחמה באנטישמיות.
נוח פלוג: אנחנו יודעים למשל על יחס האוונגליסטים כלפי מדינת ישראל, אני לא חושב שאותו יחס יש להם במלחמה באנטישמיות, מה הם הכוחות, פרט לשלטון שהוא שלטון דמוקרטי שיש קונסטיטוציה, מי הם הכוחות הלא יהודיים שפועלים והאם יש כוחות כאלה בין האמריקאים מוצא אפריקאי, מוצא היספני, האם יש כוחות שהם בפירוש לוחמים נגד האנטישמיות.
אברהם פוקסמן: היתה שאלה לגבי הרשות הפלשתינית, אני לא מגדיר את הרשות הפלשתינית באותה עמדה כמו ונצואלה ואירן, הוא לא חשוב שהרשות נותנת איזה שהוא אישור לאנטישמיות רשמית למרות שזה מופיע בספרי לימוד והוא יודע שראש הממשלה פועל ואחרים פועלים, היא סובלנית כלפיה אבל אי אפשר להגיד שזה מדיניות.
אברהם פוקסמן: הכוחות שדובר עליהם, אם יש לנו אמינות בכל מקום אנחנו מאוד נזהרים שהעמדה שאנחנו נוקטים היא אמינה ואם היא אמינה זה עובד בשיטה, הסביבה מקבלת, ראש העיר, העיתון המקומי, אנחנו מתריעים אבל הסביבה תומכת וזה הכוח שיש.
מיכאל נודלמן: אנחנו נסיים.
מיכאל נודלמן: השאלות קיבלו תשובות.
מיכאל נודלמן: זה היה מאוד מעניין ואני רוצה להגיד תודה רבה על זה שמצאת זמן להגיע לכנסת ולתת לנו נאום מאוד מעניין ואנחנו מאחלים לך ולארגון הצלחה במלחמה נגד האנטישמיות.
מיכאל נודלמן: נעשה היום תקנות למסייעים לנטרול אסון צ'רנוביל.
עידו עשת: אם אתה רוצה לתת איזה שהיא סקירה עובדתית קצרה בנושא התקנות - סעיף 8 לחוק המסייעים לנטרול תוצאות אסון צ'רנוביל תשס"א-2008 קובע כי מנטרל, הזכאי להלוואה לפי חוק הלוואות לדיור, יהיה זכאי לעדיפות בהלוואה, בהתאם לקביעת שר הבינוי והשיכון, בהסכמת שר האוצר ובאישור הוועדה.
עידו עשת: עוד נקבע באותו הסעיף כי תקנות ראשונות יובאו לאישור הוועדה בתום חודשיים מיום תחילת החוק.
עידו עשת: בישיבת ועדה מהתאריך 7.6.2005 הובא נוסח של תקנות לאישור הוועדה.
עידו עשת: בהתאם לאותו נוסח שהובא, מנטרל זכאי לתוספת של 150 נקודות לניקוד שצבר על פי הכללים.
עידו עשת: הוועדה, בישיבתה מאותו יום אישרה את התקנות והתייחסה גם לאוכלוסיית המנטרלים שלקחו הלוואות משנת 2001-2005.
עידו עשת: הוועדה ביקשה למצוא בזמנו דרך להחיל הסדר דומה על המנטרלים הללו וגם ביקשה לקבל מידע על מספר מנטרלים.
עידו עשת: בזמנו זה היה, אם אני לא טועה, ארבעה ואחר כך תשעה.
עידו עשת: לעניין הזה לא התקבלה תשובה לפניית הוועדה, גם לוועדה הבין משרדית על פניית מנהלת הוועדה.
עידו עשת: התקנות האמורות נחתמו, אך לא פורסמו וכאמור, על פי פקודת הפרשנות, סעיף 17 ללא פרסום לתקנות בנות פועל תחיקתי, תחילת תוקפן הוא ביום פרסומן.
עידו עשת: בשנת 2007 קיימה הוועדה ישיבה נוספת בה נמתחה ביקורת על אי פרסום התקנות ושוב נתבקש פרסום התקנות.
עידו עשת: במענה למכתבו של יושב ראש הוועדה הושב ביום ה-18.3.2007, מטעם עוזר שר במשרד הבינוי והשיכון, כי משרד הבינוי והשיכון פועל בהתאם לתקנות כבר בעצם מיום ה-22.6.2005.
עידו עשת: נוסח התקנות מונח בפני הוועדה לאישור.
עידו עשת: הנוסח קובע כי תחילתו היא ביום ה-8.6.2005, דהיינו מהמועד המקורי בו התקנות אושרו לראשונה על ידי הוועדה והוא נוקב באמת באותה בחינה מהותית, באותה עדיפות של 150 נקודות.
עידו עשת: בנוסף אני גם מבקש להפנות את תשומת לב חברי הוועדה, אני מניח שמשרד השיכון יתייחס לנושא, לתגובה שהגישה המדינה במסגרת העתירה ואשר גם בה קיימת התייחסות לקבוצת המנטרלים אשר רכשו דירות בין 2001 לשנת 2005.
מיכאל נודלמן: אנחנו קיבלנו את החוק ב-2001 ושם היה כתוב שאחרי חודשיים צריך להיות תקנות.
מיכאל נודלמן: למה המנטרלים צריכים להיות קרבנות, שרק מ-2005?
מיכאל נודלמן: בחוק כתוב מ-2001.
ישראל שוורץ: בחוק נקבע שייקבעו תקנות.
ישראל שוורץ: לא היתה הסכמה בין הוועדה לבין הממשלה לקביעת תקנות.
ישראל שוורץ: הוועדה והמתארים, הם גוף פעיל, התחילו בכלל את הדיונים.
ישראל שוורץ: לקח זמן עד שהוועדה הבינה שיותר טוב ציפור ביד מאשר דבר---
יוסף שגל: ארבע שנים.
ישראל שוורץ: כן, אף יושב ראש ועדה לא רצה לקחת על עצמו להגיד, והכול לגיטימי, בין הרצונות, בין השאיפות, או האמביציות, או שהמנטרלים חשבו שמגיע להם, לבין מה שהממשלה הציעה, שזה לא הרבה, אף אחד לא רצה להגיד 'אוקי, זה מה שיש, Take it or leave it'.
ישראל שוורץ: זאת היתה המציאות.
ישראל שוורץ: עד שהוועדה לא מאשרת, אי אפשר להפעיל.
מיכאל נודלמן: אני הייתי חבר ועדה, אני זוכר שאחרי חודשיים אתם לא הגשתם תקנות.
מיכאל נודלמן: זה היה הרבה זמן, כמעט שנה.
ישראל שוורץ: אני זוכר שכמה וכמה פעמים באנו, אני בטח זוכר פעמיים או שלוש, והחזירו אותנו, אמרו 'לא מספיק טוב'.
ישראל שוורץ: אם זה לא מספיק טוב, אז אי אפשר להפעיל את התקנות, עד שהוועדה אישרה את זה.
מיכאל נודלמן: יש לי שאלה אחרת – אני יודע שלא כל כך הרבה אנשים קנו דירות---
סופה לנדבר: כמה אנשים קנו?
ישראל שוורץ: אני על מידע שלא בטוח פה.
דנה גורדון: חברת הכנסת לנדבר, זה רשום במכתב של רונן כהן.
דנה גורדון: כתוב שמיולי 2001, 98 מנטרלי הכור מימשו את הסיוע המוכוון, לקחו משכנתא מסובסדת, ו-27 מהם רכשו את דירתם לאחר יולי 2005.
דנה גורדון: אתה יכול לקחת את זה, זה מכתב מכם.
ישראל שוורץ: כלומר סך הכול הקבוצה היא 90 וכמה, מהם 27 אחרי התקנות והשאר לפני התקנות.
סופה לנדבר: צריכים ל-98 להחזיר.
מיכאל נודלמן: רציתי לשאול, יש מכניזם, איזה ועדת חירום שיכולה לדון על דברים כאלה ולהחזיר לאנשים את הכסף?
ישראל שוורץ: קודם כל, יש בזה, מבחינת האוצר, בעיה תפיסתית שאומרת שלא היו תקנות, כי הוועדה---
סופה לנדבר: אבל היה חוק.
ישראל שוורץ: הנה, בבקשה.
ישראל שוורץ: חברת הכנסת לנדבר, אני אדבר קצר, הכי קצר שיש.
ישראל שוורץ: הוועדה לא אישרה ואחרי שהוועדה מאשרת, אז זה חל רטרואקטיבית, כלומר שהוועדה, מתי שלא תאשר, תמיד זה יחול רטרואקטיבית.
ישראל שוורץ: היה לנו דיבור עם האוצר על זה.