GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גדי יברקן: אני יושב ראש מטה המאבק לשוויון חברתי ליהודי אתיופיה, ראשית אני רוצה לפתוח בשני דברים, האחד אני חושב שכבוד לנו שבוועדת קליטה ועלייה יושב חבר מהקהילה, חבר כנסת, אני אומר כל הכבוד וזו זכות גדולה בשבילנו שיושב פה אחד מיוצאי הקהילה בבית המחוקקים.
גדי יברקן: אני רוצה לדבר על התכנית, התכנית הזאת עברה צירי לידה, מה זה צירי לידה?
גדי יברקן: אין לי אפילו מילים לתאר את זה, אני חושב שהאנשים שהיו שותפים מההתחלה ועד הסוף יכולים לחוש את זה, יש לי את התחושה שגם אם היינו מביאים פה תכנית, אתם מכירים אותי, לא תמיד אני מגן על הממשלה ובטח ובטח בנוגע לקהילה האתיופית, גם אם היינו מביאים תכנית המצופה בזהב תמיד יהיו לה ביקורות, אנשים היו מבקרים וזה לגיטימי, אבל אני חושב שבתכנית הזאת הושגו דברים שדחופים יותר, לא דחופים, יש המון בעיות בקהילה, אני מאמין שגם בכלל החברה הישראלית, והבעיות האלה שהצגנו הן הכי דחופות, נקודות קריטיות שעליהן היינו צריכים להתמקד, והתכנית הזו שיצאה אני חושב שקודם כל זו הזדמנות, אני לא אומר חד פעמית כי אני מקוה יהיו עוד הזדמנויות כאלה, זו הזדמנות ממש טובה לממשלה לקחת פעם אחת את הנושא של הקהילה האתיופית על סדר היום, על סדר היום החברתי שלה, אפשר להבין שזה בסדר היום של הממשלה אבל זה לא, כי אם זה היה בסדר היום של הממשלה עד עכשיו אז לא היו צריכים להקים את הפרויקט הלאומי ולא היו צריכים לממן את הארגונים החברתיים בתוך הקהילה או כנגד להקים את ממשלת ישראל מספר שניים או מספר אחד - הסוכנות היהודית בנושא הקהילה היהודית האתיופית, אני חושב שגם המדינה התפארה והתבסמה בזה שזו תכנית מאוד גדולה וחסרת תקדים ואני מקוה שהיא תהיה חסרת תקדים גם בביצוע ולא רק בהצהרות שלה.
וונדה קסהון: אין כסף.
גדי יברקן: על זה אני רוצה לדבר, אני ישבתי בישיבת הממשלה, אריאלה רבדל-נדקוב כשאמרת ששר השיכון זאב בוים, אני הייתי בישיבה, ונכון לעכשיו שמעתי שזאב בוים נמצא בממשלה ולא ראש הממשלה, הוא חבר בממשלה, ממשלת ישראל קיבלה החלטה, אז נכון לעכשיו זאב בוים אינו ראש הממשלה והוא שר בממשלת ישראל, ממשלת ישראל קיבלה החלטה והוא כפוף לה, ממשלת ישראל החליטה להרים את התכנית הזאת קצת למעלה, גם שר הקליטה היה, וכל אחד היה שותף והבעיה האמיתית היא כשמסתכלים על התכנית הזו כתכנית לקהילה האתיופית, זה לא נכון, התכנית הזאת היא תכנית חברתית ממדרגה ראשונה ומי שרואה את התכנית הזאת כתכנית לקהילה האתיופית טועה, כי אין כאן עוד משהו, יש פה אזרחי מדינת ישראל, עולים חדשים שחייבים להשתלב בחברה הישראלית, אתם יודעים והתוצאות מוכיחות את זה בשטח, הקהילה הזו נותנת את פרותיה כבר עכשיו, כשאנחנו נמצאים עדיין בגטאות ובשכונות המצוקה.
גדי יברקן: לקבל החלטה של שר שדיבר על יש כסף או אין כסף, יש כסף, סליחה.
גדי יברקן: אם נחזור שוב, אם מדינת ישראל רוצה להוציא החלטת ממשלה היא יכולה להוציא אותה וזו גם החולשה שלנו, כפי שאני מסכים עם אברהם נגוסה שכולנו צריכים להתלכד יחד ולהביא את החלטת הממשלה לכדי מימוש, ועכשיו הדרך יותר קלה כי יש לנו חבר כנסת במפלגה השולטת ואולי פעם אחת נתלכד ונעזור למי שמוביל את העניין הזה ולא נהייה תלויים בפרורים האלה, התכנית הזו היא טיפה בים במה שבאמת אפשר להציע כדי להציל את הקהילה האתיופית.
מיכאל נודלמן: לא מה שאפשר אלא מה שצריך.
גדי יברקן: לגבי התכנית, אני הסתכלתי והיינו שותפים בתכנונה מא' עד ת' וכשהיא הוצגה בוועדת ההיגוי ראיתי שם את משרד השיכון ומשרד הקליטה, לא ראיתי שם את נציגי הקהילה, שוב התכנית הזאת לטוב ולרע, תצליח או תיפול רק אם נציגי הקהילה האתיופית יהיו שותפים לה.
גדי יברקן: עוד דבר, כתוב שם בריאות הנפש במשרד הרווחה, ראיתי שם, איני יודע בדיוק על מה מדובר, ובאילו ניסויים מדובר צריך לפרט.
גדי יברקן: דבר שלישי, דברנו על ההיסטוריה של יהודית האתיופית בתכנית הלימודים, איפה זה מופיע?
גדי יברקן: אני לא ראיתי, בהחלטת הממשלה כן אמורה להיות וזה צריך להתבצע, ושוב אני חייב להגיד את דעתי בנושא הסוכנות, אגב אנחנו הכלים של הסוכנות לגייס את הכספים האלה, הסטודנטים, ראשי הארגונים ועובדי הסוכנות, הם אלה שמביאים את הסוכנות, הסוכנות אף פעם לא הולכת לגייס כסף עבור הקהילה האתיופית ללא האתיופיים.
גדי יברקן: אז לא נצא לגונן עליהם כאשר אנחנו אלה שמביאים את הכסף בעצמנו, אולי להיות מוסריים עם עצמנו ולומר סליחה, הגיע הזמן, אנחנו מספיק בשלים וגם להגיד תודה, הכסף הזה באמת לא מגיע, הכסף הזה לא שמעתי מישהו מבני הקהילה שרעם כאשר 70 מיליון דולר הלכו לשיקום הגליל אחרי המלחמה, לא שמעתי אחד כאן, אני היחידי שהייתי גם בתכנית אירוח בטלוויזה ואמרתי את מה שאמרתי ואחר כך קיבלתי איומים, שיחות טלפון, איני יודע מאיפה זה, אם הסוכנות יכולה לסלול כבישים ולבנות בתים בתירוץ של שעת חירום, הקהילה האתיופית נמצאת בשעת חירום כבר 30 שנה, לכן צריך להגיד את זה, מפריע לי שבתכנית הזאת הם מופיעים בה בסוגריים כשותפים לדרך.
גדי יברקן: בכל אופן אני רוצה ולהגיד לאנשים השותפים ובעיקר לאגודה הישראלית והנציגות והחברים במטה שהיו במהלך השנתיים בהתנדבות מלאה מזמנם ומכספם ועל כך אני מודה לחברים שלי ובעיקר למנהל הכללי של משרד הקליטה שאפילו בשעה 02:00 ו- 03:00 בלילה, היו גם שעות מאוחרות יותר שדיברנו על העניין הזה, אני לא רוצה כרגע להתחיל לברך כי זה רק על הנייר, אמרתי למנהל הכללי של משרד הקליטה, אני אברך ברגע שאראה את הזוג הראשון שיקבל את המשכנתא.
ארז חלפון: ראשית אני אענה על השאלות בגדול וחנוך צמיר ישלים בדברים הקטנים, ראשית לחבר הכנסת שלמה מולה לגבי הדברים שאתה דיברת, לגבי ה- 15% בדיוק כפי שאתה מודאג גם אני כמנהל הכללי מודאג, כל המשרדים מודאגים זאת החלטת הממשלה, כפו עלינו.
ארז חלפון: מה זאת אומרת כל משרד יקח 15% מתקציבו השטוף, יפגע בפעילויות של המשרד כדי לממן את התכנית, אגב אני אומר לך שתדע שזה קורה כמעט כל חודשיים שיש קיצוץ בממשלה, אם זה נושא של ניצולי שואה ואם חסר כסף למשרד הבטחון במלחמה בצפון, הממשלה מחליטה על קיצוץ במשרדים, הקיצוץ הזה פוגע נטו בכל האוכלוסיות, אתיופים, רוסים, צפון אמריקה בכולם כי אנחנו מחויבים על ידי משרד האוצר לקצץ בתקציב הגמיש, תקציב גמיש זה הפעולות ולצערי הרב, השאלה שלך היא נכונה, 15% פגיעה בפעילות של משרד הקליטה, של משרד השיכון, של משרד הרווחה, של משרד החינוך פגיעה בפעילות השוטפת שאנחנו מפעילים כללית על הדברים.
ארז חלפון: לגבי לוחות זמנים, בנושא של שיקום שכונות דיברנו, החלטת הממשלה מדברת שתוך 90 יום מהחלטת הממשלה להתחיל ולטפל בכל נושא משכנתאות הדיור, עדיין יש את את נושא ההסתייגות של שר השיכון מול משרד האוצר שהם צריכים לפתור את הבעיה, אנחנו אתמול בוועדת ההיגוי הראשונה, שמענו את העניין, יכול להיות שאנחנו נרכז את הישיבה הזאת גם אצלנו אם עד אז נקבל דיווח שהפלונטר התקציבי הזה לא נפתר, ואני מקווה כמובן שאם אתם תרתמו, אנחנו רק נשמח, כדי לפתור את העניין של המימון.
ארז חלפון: לגבי מה שאריאלה רבדל-נדקוב אמרה, החוסר של ה- 2 מיליון, כדי לשפץ, אריאלה רבדל-נדקוב, כפי שאמרת שעקב הקיצוץ של 180 מיליון שקל של הסוכנות היהודית שהיה צריך ללכת רק למטרה הזאת, ברגע שזה ירד אוטומטית, לצערי, נפגע הדבר הזה.
ארז חלפון: לגבי דבריה של חברת הכנסת מרינה סולודקין, היא דיברה על כמה דברים, היא דיברה על נושא היזמות, נושא היזמות הוא לא קשור לתכנית והוא מטופל במשרד הקליטה על ידי אגף היזמות, כל בן קהילה שיגיע הוא רשאי לקבל ייעוץ, הוא רשאי לקבל הלוואה בתנאים מועדפים לפתיחת עסק וזה בתכנית הכוללת.
ארז חלפון: כפי שאמרתי קודם התכנית באה לפתור X בעיות, היא לא באה לפתור את כל הבעיות של בני הקהילה.
ארז חלפון: לגבי דבריו של אברהם נגוסה, ראשית לגבי המחלוקת, ישנה עדיין המחלוקת של ההסתייגות של שר השיכון שר האוצר, כפי שאמרתי הם אמורים לשבת ולפתור את המחלוקת הזאת, לגבי דברייך למה אתם אומרים לעולים?
שלמה מולה: לגבי העולים אני מבין שהתקציב של העולים מתוקצב.
שלמה מולה: הוא דיבר על העולים במרכז הקליטה.
ארז חלפון: אני עונה, אחד דיברתי על המחלוקת בין השרים, אברהם נגוסה שאל למה כרגע המשפחות שיוצאות ממרכזי הקליטה למה הם ממשיכים.
30095: למה ממשיכים?
30095: היתה עצירה של חודשים, אתם פתחתם את זה.
ארז חלפון: לא פתחנו את זה, לא היתה עצירה.
ארז חלפון: ראשית שתדע תמיד, התכנית כמו שאמרת התפרסה לפני שנה, ואי אפשר כשמתחילים תכנית לומר רגע עוצרים כי בסוף אמורים לתת 40%, כי בסוף לא יודעים, יש קיצוצים ולכן זה בדיוק כמו תכנית, עד רגע שהתכנית מאושרת בממשלה עובדים על פי המודל הישן, ולכן לא הפסקנו לרגע אלא אמרנו שהתכנית אמורה להיות בתאריך, ולכן כל בן הקהילה שרוצה לקנות דירה, כמובן בכל התנאים ובשכונות, יש שכונות שכבר סגרנו ויש שכונות שנסגור, רשאי לעשות את זה, אני מזכיר לך דבר נוסף, המימון של התוספת של ה- 40% מדברת על 200 משפחות בשנה, לצורך העניין שאם יגיעו בשנה אחת 220 משפחות ל-20 משפחות בשנת תקציב לא יהיה את המימון הזה, וה- 20 האלה יצטרכו לקנות בתנאים הישנים שיש בשכונות הישנות שקיימות וכמובן אחרי שנסגור את התוספת או שיצטרכו להמתין לשנת תקציב אחרת, אבל זה לא תקציב שבא לפתור את כל המשפחות של מרכזי הקליטה שבאות בשנה אחת ושמבקשות לצאת.
ארז חלפון: לכן לא עצרנו כי אין באפשרותנו על פי החוק לעצור.
ארז חלפון: לגבי הערתו של אבי מספין לגבי ההסברה לבני הקהילה, בתכנית מפורט בסעיף התקציבי להסברה לבני הקהילה את כל מרכיבי התכנית, היכן הם מקבלים ומה, ואנחנו מתכוונים כמובן לכלול גם את השפה האמהרית, לכלול את הערוצים, לכלול את העיתונים, לכלול עלונים, ישנו סעיף הסברה, יש כוונה לתת הסברה לבני הקהילה בדיוק על התכנית.
ארז חלפון: לגבי זהר בלום מרחובות, אמרת הרבה דברים לגבי תנועות נוער, חלקן בתכנית והם חשובים, ראשית אני רוצה להבהיר, קודם כל לא הולך לקום פה שום משהו על מה שיש, הכל עובד באותה תכנית, אנחנו לא באים לשנות והכל עובד באותה מסגרת, כפי שהצגנו ועל פי הדברים.
ארז חלפון: אמרתי, ציינת כל מיני דברים שחלקם הם בתוך התכנית ואני אשמח לשבת איתך ביתר פרטיות כדי להסביר מה נכנס ומה לא נכנס, כרגע התקציב המאושר הוא בדיוק על פי המוצג כאן לגבי התקציבים, למרות שזה מפורט אני יכול לתת לך ספציפית, זה נכון שיש דברים שלוקים בחסר אבל.
ארז חלפון: לגבי דבריה של ד"ר נגיסט מנגשה, היא עזבה, היא דיברה והיא דיברה על הצורך לשנות את התכניות וכרגע לעשות דברים אחרים, יש תכנית, הממשלה אישרה.
ארז חלפון: התכנית הזאת מובנת עם נציגי הקהילה, ועל פי תכנית זו עובדים, זה לא שאני קם מחר בבוקר ואומר אין לי חשק ואני רוצה פתאום להשקיע במשהו אחר, אם אנחנו נראה בסוף השנה הראשונה, בוועדות ובכל הדברים שיש בעיות ויש תכנית שאינה מתקדמת טוב אז נשב ונבחן מה לעשות.
ארז חלפון: גבי יברקן לגבי הערתך, לראשונה אמרנו נציגי הקהילה היו שותפים בכל הבניה ואתם ראיתם שמההתחלה הייתם שותפים, אתם תמשיכו להיות שותפים, ציינתי שבוועדות הבקרה שנקבע את הזמן ברגע שהתכנית תצא לפועל.
גדי יברקן: בוועדת ההיגוי.
ארז חלפון: אני אומר שוב, זו וועדת המעקב שיושבת, התכניות עובדות על פי התכנית, ברגע שיהיה את המעקב ואת הדיווח אתם תהיו כדי לראות איפה עומדים ואיפה אנחנו נמצאים.
30095: תראה לי בהחלטת הממשלה איפה פה כתוב 200 משפחות, איפה כתוב שהתקציב ל- 200 משפחות?
30095: החלטת הממשלה לא מגבילה.
ארז חלפון: מר אברהם נגוסה היקר, תקצוב של 40% כפי שאמרתי הכל תלוי תקציב, התקצוב של 40% מאפשר ל- 200 משפחות.
30095: לא טוב.
ארז חלפון: הוא אומר שזה לא טוב שהתקציב נמוך מדי.
חנוך צמיר: רוב העניינים קיבלו תשובות מארז חלפון, עוד כמה השלמות קטנות, חבר הכנסת שלמה מולה, זה כיף להגיד את המשפט הזה חבר הכנסת שלמה מולה, לגבי ההתנעה ה- 50 מיליון שקל שהוזכרו על ידי נציג האוצר כאן, אכן הגיעו כבר למשרד הקליטה לפני שלושה ימים, ואנחנו ממש עוסקים כרגע בחשיבה איך אנחנו מתחילים לתפעל אותו ואני מניח שהדברים יקבלו ביטוי ארגוני ותקנוני כבר בימים הקרובים, המשרדים על פי התכנית יקבלו את הכספים, ואני מקוה שנצא לדרך כמה שיותר מהר.
חנוך צמיר: זה שזו לא תכנית חמש שנתית והפכנו את זה, או יותר נכון הפכו לנו את בעיקר לתכנית שנתית אחת, זה יקשה בהתנעות, כבר הזכירה אריאלה רבדל-נדקוב, את נושאי כוח אדם, אבל זה לא רק נושא של כוח אדם, ישנן הרבה מאוד שאלות נוספות, אני מקוה שנדע להתמודד אבל זו החלטת הממשלה.
חנוך צמיר: אנחנו מתחילים לזוז וקדימה.
חנוך צמיר: הערה שניה לגבי שכונות שלאינן בתכנית, יכול להיות שלא חידדתי את זה מספיק בדבריי, כל תכניות הרוחב או התכניות הארציות לא קשורות לשכונות, אני מקוה שהדבר הזה ברור, כלומר יוכל לקחת חלק צעיר אתיופי בתכניות הרוחב מבלי שום קשר לשכונות, שראינו בשקף שלהם כאן, זה פתוח, זה ארצי כמובן לכולם, יחד עם זאת אין ספק שישנם עוד הרבה נושאים שלא באו לידי ביטוי בתכנית, תפסת מרובה לא תפסת, יש מגבלת תקציב עשינו שיקול דעת, אני מקוה שהוא טוב, בשיקול הדעת נציגי הקהילה לקחו חלק מאוד דומיננטי ותאמינו לי אני יכול להציג מצגת של כל אותם נושאים שלא בתכנית, אנחנו מכירים אותם, אבל באיזה מקום עשינו הערכה של סדרי עדיפויות וזה בא לידי ביטוי בתכנית עצמה ואני מקוה שנעשה את זה טוב.
מיכאל נודלמן: אני מבקש לומר כמה מילים, דבר ראשון אני חושב שהתכנית שנבנתה יחד עם הקהילה, נותנת עדיפות לתכנית הזאת, ואני עבדתי על פי תכניות בחיים שלי, אני יודע שהכי חשוב זה להתחיל, אפשר לבקר את התכנית אבל אני צריך להגיד שאני לא שמעתי ביקורת רבה אלא רק יש כמה דברים שגם אני צריך להתייחס אליהם, אבל לא שמעתי ביקורת רבה, ואני חושב שזה הישג גדול שיש תכנית ואני מאוד מאוד גאה בעבודה של הידיד שלי, המנהל הכללי של משרד הקליטה, אם אתם חושבים שזו תכנית ראשונית אני לא מבין איזה עומק צריך להיות, זו תכנית לשיפור קליטת עולי אתיופיה, ישנה תכנית נוספת והיא תכנית גיור, תכנית מסובכת, המלה גיור נשמעת פשוטה אבל הוועדה ישבה, וזו תכנית מאוד מאוד מסובכת, יש גם את התכנית של ניצולי שואה, שלוש תכניות בשנה אחת זו עבודה מרוכזת ועבודה קשה, כל הכבוד ואני מברך אותך ואת כל הצוות שלך, זה שהגענו לסוף בתכנון על הנייר, על הנייר ישנה תכנית.
מיכאל נודלמן: אני מבין שיש גם כסף לשנה הזו.
מיכאל נודלמן: מה שקשור למשרד שיכון אני מציע ששלמה מולה ואני, שאנחנו יחד, נארגן כמה פגישות הפגישה הראשונה צריכה להיות יחד עם ראשי הסוכנות וגם פגישה עם שר השיכון ושר האוצר, את זה אנחנו לוקחים על עצמנו ואני חושב שניתן להגיע לפשרות.
מיכאל נודלמן: אני רוצה לברך את כולם על התכנית, אפשר לדבר על כך זה לקח הרבה זמן, 30 שנה אבל מגיע הזמן שיש תכנית ויש תקציב גם אם לשנה אחת, שלמה מולה מציע לנו ששוב בסוף השנה כשיהיה תקציב שנדאג שהתקציב לתכנית הזו יהיה חלק מתקציב הממשלתי ל- 4 שנים, אני לא ראיתי תקציבים כאלה היה אחד לפי זכרוני, תקציב לכמה שנים עבור הרכבת ואחרי שנתיים הופסק, אבל היתה תכנית לכמה שנים.
מיכאל נודלמן: אנחנו גם ננסה להכניס את התקציב הזה לתקציב המדינה.
מיכאל נודלמן: דבר נוסף, בסוף יולי אני ושלמה מולה, אנחנו רוצים לקיים דיון על התחלת התכנית ולקבל דווח על התכנית הזו, הדיון יהיה בפורום מצומצם יותר.
מיכאל נודלמן: אנחנו כעת לא זזים ולא יורדים מהתכנית אנחנו כל חצי שנה נקיים וועדת ביקורת על ביצוע התכנית הזו, לא ביקורת לשם ביקורת, אלא תהיה וועדה שיכולה וצריכה לעזור כדי להרים.
מיכאל נודלמן: אם ישנן עוד שאלות או אם יש רעיונות נוספים בבקשה.
טללה יוהנס: אדוני היושב ראש, אני אחזור על חלק מהשאלות שהעברתי אליך ולא קיבלתי את הרשות לעלות את טעוניי.
טללה יוהנס: תכנית חומש לקליטה ולקידום עולי אתיופיה בחברה הישראלית, אני הייתי עד לויכוח שהתקיים פה בין משרד האוצר לשיקום שכונות, עברתי על אחד הסעיפים בתכנית שאתם פרסמתם לזוגות צעירים שנמצאים במרכזי קליטה, כמצוין שם מה שאמור להיות מענק כדי שיוכלו לרכוש דיור, בהמשך עברתי על אותו סעיף, אני לא כלכלן, מצויין ש- 4.5% ריבית מצד אחד המדינה מציינת שיש מענק ומצד שני זו הלוואה.
אריאלה רבדל-נדקוב: זה לא מענק, זו הלוואה.
שלמה מולה: יש מענק ויש תוספת למענק 40%, ולגבי הזוגות הצעירים במקום שהם יקבלו משכנתא באמצעות ניקוד הם מקבלים סכום יותר גבוה ותוספת הלוואה, זה מה שדובר עליו מההתחלה.
גדי יברקן: בהמשך למה ששלמה מולה אומר, התכנית הזו לגבי הזוגות הצעירים, מה שמיוחד בה, התכנית לא מדברת על עולים חדשים, היא יכולה להיות נכונה גם לבני עולים שנולדו בארץ, עד 2012 המשכנתאות מחולקות לשניים, האחד העולים החדשים שמקבלים מענק והם נמצאים במרכזי קליטה, והזוגות הצעירים, הוותיקים יותר שלהם עד עכשיו לא היתה האופציה לרכוש דירות בגלל מצבם הכללי, הם יקבלו את ההלוואה.
קריאה: בריבית קצת יותר פחותה ממה שיש בשוק.
שלמה מולה: אם איני טועה דובר שההחזר החודשי יהיה כ- 1,300 בחודש.
מיכאל נודלמן: אנחנו עם שלמה מולה צריכים לסיים.
שלמה מולה: אני יכול להגיד לדוד בנקודה הזו אני דוקא יכול להגיד שזה עובד מקצועי ואני זוכר את הדיונים שהיו עם חנוך צמיר, שבפריצת הדרך לא היה בה שום תקדים, הלוואי שאנחנו נוכל להרחיב לכל זוג צעיר שירצה לקבל את ההלוואות האלה.
טללה יוהנס: כבוד היושב ראש, השאלה השניה שלי, למה ניתן להגיע ביחס לנקודות, אני ראיתי סעיף שמדבר על 200 פלוס, השאלה מהם הקריטריונים לאותן נקודות?
יובל יעקבי: זה 2,200 נקודות.
טללה יוהנס: איך אני מגיע לזה?
טללה יוהנס: האם אדם שמגיע ממשפחה מרובת ילדים של עשרה אחים, והוא עם שני ילדים?
מיכאל נודלמן: זו וועדת כנסת, בדברים פרטניים אתה יכול לברר עם אנשי משרד הקליטה או עם אנשי משרד השיכון, אני לא יודע, הם יודעים טוב יותר, אני חושב שאנחנו דיברנו על כל הדברים.
טללה יוהנס: אני שואל את השאלות האלה כי זה לא ברור בסעיפים.
מיכאל נודלמן: אלה הן לא שאלות לוועדה, אלו שאלות פרטניות, יש תקנון, ישנם דברים כאלה.
שלמה מולה: בתכנית יש תכנית הסברה, אני מניח שגם משרד השיכון וגם חביב קצב, ברגע שיהיה לכם תקציב אני חושב שצריך לצאת בהסברה מדויקת לגבי הזכויות, מה מגיע לו, איך מגיע לו, מה הניקוד, לאיזה שכונות, וזה נראה לי שגם בעברית זה יספק.
שלמה מולה: אני מקבל הרבה טלפונים מהרבה אנשים ששואלים את השאלות ואין לי תשובות, אני מקוה שברגע שיהיה תקציב התשובות תהיינה ברורות לכולם.
מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים לסיים, אני מודה לכל מי שהשתתף בישיבה ואני מקוה שהתכנית תצא לדרך ואנחנו נראה איך היא פועלת.
מיכאל נודלמן: אנחנו מייצגים לא רק את ציבור העולים, אנחנו מייצגים את ציבור הישראלים.
דב אורבך: בסדר גמור, אני מביא למפגש הזה עולים חדשים, כי רוב התלמידים שלנו הם עולים חדשים.
דב אורבך: בבית הספר לומדים כ-1,300 תלמידים, הרוב המכריע הם ילדים של עולים חדשים מברית המועצות לשעבר.
דב אורבך: הילדים, בעיקר בכיתות הנמוכות, ז', ח', ט', נולדו, ברובם המכריע בארץ, אבל הם נולדו לתוך משפחות ששפת האם שלהם היא רוסית וכל האוריינטציה הי אוריינטציה שמאפיינת את העלייה שהגיעה מברית המועצות לשעבר.
קריאה: יש לך סטטיסטיקה, איזה אחוז מכלל תלמידי בית הספר הם עולים?
דב אורבך: יש לי נתונים מדוייקים, אבל הנתונים הם מסובכים כי זה לא משהו דיגיטלי.
דב אורבך: ההורים הגיעו כעולים חדשים והילד נולד בארץ, הוא לא עולה חדש אבל הוא שמע בבית בעיקר רוסית וההתנהלות היא התנהלות עם אוריינטציה שדומה למה שהיה שם.
דב אורבך: לכן אין כל כך משמעות לענין הסטטיסטי.
דב אורבך: בגדול, במסדרונות פה אפשר לשמוע ילדים מדברים רוסית, בכיתות מלמדים רק בעברית, אלא אם כן לומדים את הרוסית כשפה.
דב אורבך: בית הספר מיוחד בתוכנית הלימודים שלו, הוא בעבר הרחוק היה בית ספר מקצועי, היתה כאן מנהלת שהבינה שהעלייה הגדולה מברית המועצות לשעבר היא הזדמנות להפוך את בית הספר למשהו אחר ויחד עם ההורים של הילדים והתלמידים החדשים בנו כאן בית ספר שמתמקד בשלושה דברים מיוחדים, שלושה דברים שבגללם ילדים מגיעים לכאן מכל רחבי הארץ.
דב אורבך: ילדים מגיעים לבית הספר מחדרה, דרך אריאל וכפר סבא, פתח תקווה, רמלה, לוד, ראשון לציון, נס ציונה, רחובות, חולון, בת ים, אשדוד וגם אשקלון.
דב אורבך: הילדים מגיעים ואף אחד לא מחזיר להם את הכסף של הנסיעות שהם משלמים ואני חושב שהם יודעים למה.
דב אורבך: הם באים ללמוד כאן את מה שהם רוצים.
דב אורבך: הם רוצים ללמוד הרבה מאוד מדעים והם מקבלים את זה פה, בעיקר פיזיקה ומתמטיקה, ביולוגיה, מחשבים וכימיה ויש לנו הישגים גבוהים מאוד בתחומים האלה, כל שנה הילדים שלנו משתתפים באולימפיאדות בינלאומיות וכל שנה הילדים זוכים במדליות וחוזרים עם מקומות ראשונים ואין בתי ספר רבים בארץ שזוכים בכאלה הישגים.
דב אורבך: גם השנה, בשבוע שעבר קיבלנו תוצאות של אולימפיאדה ארצית בכימיה ו-13 ילדים עלו לשלב הגמר.
דב אורבך: [ הסיור ]
קריאה: אנחנו נמצאים במעבדה שנקראת מעבדה רב תחומית.
קריאה: היא נקראת כך מכיוון שיש כל מיני תחומים שאנחנו החלטנו, ילדים לומדים פיזיקה בנפרד, כימיה בנפרד וביולוגיה בנפרד, צריך להיות מקום שיאחד את כל התחומים האלה ביחד ויראה מה נכנס לתוך מה ואיך אפשר לעשות את הדברים הכל ביחד.
קריאה: זאת מעבדה שמאפשרת לעשות את זה.
קריאה: בפנים יש דגם מבנה של ארץ ישראל, יש אודיטוריום שניתן להעביר שם הרצאות, אתם רואים שם מורה שמסבירה על אקולוגיה, שזה מקצוע מורכב שאי אפשר להגיד שהוא ביולוגיה נטו או כימיה נטו, זה משהו מורכב.
קריאה: החדר הזה זה חדר המשך, יש עוד חדר אחד, יש כאן מעבדות ספציפיות, מעבדות לביולוגיה, מעבדות לכימיה ויש חללים.
קריאה: למשל כאן יש דגם של טורנאדו.
קריאה: זה לא דגם מפואר, לא קנינו כלום, היתה כאן ונטה ישנה שהפכו אותה, זה מושך למעלה את כל החלקים, הילדים והמורים בנו את הדגם הזה.
קריאה: יש כאן עוד דגם שמורכב ממשהו ישן מהמקלחת, זה דגם עובד של גייזר.
קריאה: מצד שני יש תמונה של הגייזר הזה בטבע, זה הקטנה עם כל התהליכים הפיזיים שקיימים.
דב אורבך: אני רוצה להראות לכם משהו.
דב אורבך: זה רובוט שבנו התלמידים שלנו במסגרת תחרות בינלאומית שנקראת First, תחרות שמארגנת ג'נרל מוטורס בארצות הברית ומשתתפים בה כ-2,000 בתי ספר מהעולם כולו.
דב אורבך: מישראל השתתפו 50 בתי ספר שהם בחרו ומקבלים באינטרנט אינפורמציה מה לעשות ואיך לעשות ובתי הספר בונים את הרובוט, חודש לפני התחרות לוקחים את הרובוט, בודקים אם הוא עומד בכל הקריטריונים ואז נכנסים לזירה שזה האיצטדיון ביד אליהו, ומתמודדים שם כשהשופטים הם אמריקאים.
דב אורבך: השנה קיבלנו פרטנרים לא מוצלחים ולכן זכינו במקום שלישי בארץ.
דב אורבך: הרובוט הזה לדעת כל אנשי המקצוע הוא הרובוט היותר טוב שהיה שם, למרות שהרובוט הזה נבנה כולו בעשר אצבעות של הילדים שלנו, אף מפעל לא בנה לנו ויש רובוטים אחרים שבנו מפעלים.
דב אורבך: האחים סטשין היו אלה שהובילו את הענין והיו איתם עוד ילדים.
תלמיד: אנחנו זכינו במקום שלישי, הרובוט היה מכונה שעד היום פועלת, חזרנו ביום שלישי מהתחרות, לא היתה לנו אף תקלה איתו, עשינו הכל בעצמנו ואנשים התפלאו איך זה שאין לנו מפעל תומך.
תלמיד: אני אעשה לכם הדגמה של מה שהוא עושה.
דב אורבך: בכל יום של תחרות היו שמונה משחקונים ואחרי כל משחק אתה יורד עם תיקונים כמו בתחרות של מכוניות, הם כמעט לא תיקנו.
תלמיד: קיבלנו פרס על הרובוט הכי יפה, בגלל שהוא ורוד ובגלל שהיינו לבושים יפה, עם עניבות ואנשים אהבו לראות אותנו.
תלמיד: פה אתם רואים קבוצת נהגים, אחי אנטון היה הקפטן של הקבוצה ואני הייתי אחראי על מצב אוטונומי.
תלמיד: אנחנו לומדים במגמת רובוטיקה, אני היחידי תלמיד מגמת מחשבים, בניתי את התוכנה, במכניקה אני לא מבין שום דבר אז התלמידים עזרו לי, אני חשוב שזה אחד הדברים הכי מספקים שאפשר לעשות בחיים.
תלמיד: אני אדגים לכם מה הוא עושה.
קריאה: השתתפתם בתחרות במסגרת מדענים צעירים?
קריאה: אנחנו לא השתתפנו.
קריאה: הדבר הזה לא מתאים להם, הם לא מסכימים שאותו דבר ישתתף בכמה תחרויות.
קריאה: אנחנו משתתפים ברובונר, היו לנו שלושה רובוטים.
דב אורבך: רובונר זאת תחרות בינלאומית שבה צריך לבנות רובוט שרץ בין חדרים.
דב אורבך: מקבלים את המבוך של החדרים על פי התחרות הנוכחית.
קריאה: זכינו בנסיעה אבל בגלל שמשרד החינוך לא ארגן את זה בצורה טובה, ההורים פחדו לשלוח את הילדים.
קריאה: יש עוד תחרות שאנחנו משתתפים שהיא לצעירים.
קריאה: השתתפו בה ילדים מכיתות ז', הם בנו רובוט קטן.
גנאדי רשאפ: אתם נמצאים במעבדת מחשבים שתלמידי כיתות יב' ו-יג' עושים כאן פרוייקטים בגרפיקה ממוחשבת ופרוייקטים במינהל עסקים.
גנאדי רשאפ: נמצאים כאן שני תלמידים שמחר יש להם מבחן חיצוני על מבנה נתונים, אתם יכולים לראות כאן פוסטרים חדשים וישנים משנת 1998 שאז התחלנו, אלה כל הפרוייקטים בגרפיקה ממוחשבת.
גנאדי רשאפ: הפרוייקטים הם לומדות למקצועות שהתלמידים לומדים כאן בבית הספר, משחקים דידקטיים וכו'.
קריאה: זאת מגמה מקצועית?
גנאדי רשאפ: זאת מגמת מחשבים.
דב אורבך: היא עיונית אבל יש בה מרכיב טכנולוגי.
דב אורבך: במדינת ישראל יש בעיה שהחינוך הטכנולוגי הולך וגווע ובחברה מודרנית בלי חינוך טכנולוגי אין עתיד.
דב אורבך: חברה מודרנית היא חברה עם ידע טכנולוגי, פעם חברה עשירה היתה נמדדת בכך שהיו להם יהלומים באדמה או נפט, היום מה שעושה חברה למתקדמת זה ההון האנושי הטכנולוגי, בלי מהנדסים אין עתיד לחברה הזאת.
גנאדי רשאפ: את החדר הזה קיבלנו כתרומה ממשפחת קראסו, זה חדר שבנוי בצורה של חלל פתוח כמו בחברות הי טק.
גנאדי רשאפ: התלמידים ישובים כאן בזוגות, הם מאוד אוהבים את המעבדה הזאת, עובדים כאן בכל שעות היום, לא לפי מערכת, תלמידים עובדים על הפרוייקטים שלהם, הספרות שהם זקוקים לה נמצאת פה.
גנאדי רשאפ: את זה קיבלנו כתרומה מחברה אחרת, אנחנו בקשר עם העולם הטכנולוגי.
גנאדי רשאפ: אלה דוגמאות של פרוייקטים, זה לא סתם פרוייקטים שאפשר להוריד מהאינטרנט, זה לדוגמה מבנה ממוחשב של בית הספר שנבנה על ידי התלמידים, זה תלת מימד, מסתובב, סימולטור למירוץ מכוניות עם מבט מאחור ומשחקים, ספר מחזור תלת מימדי, יישומים של ביולוגיה, זה הכל פיתוח של התלמידים שלנו.
גנאדי רשאפ: זה פרוייקט של תלמיד שזכה בשנת 2007 במדליה באולימפיאדה בינלאומית למחשבים, שזה הישג בלתי רגיל, פעמיים הוא זכה בארד ובכסף והשנה כנראה הוא יזכה בזהב, אם יתנו לנו להיכנס למצרים כי השנה האולימפיאדה היא במצרים.
גנאדי רשאפ: אלה פרוייקטים של הבוגרים שלנו משנים קודמות.
מיכאל נודלמן: איפה הם עובדים עכשיו, אתם יודעים?
גנאדי רשאפ: התלמידים האלה עובדים בתחום ההי טק.
דב אורבך: יש לנו תלמידים שהיום עומדים בתפקידים מרכזיים במשק.
דב אורבך: יש לנו תלמיד שסיים את בית הספר, הוא עוד לא בן 24, הוא בצבא, הוא קצין במודיעין, הוא קיבל השנה פרס לבטחון ישראל, זה הפרס הכי גבוה שיש במדינת ישראל.
דב אורבך: הוא פיתח משהו עבור חיל המודיעין שאין לזה דוגמה, עוד לא היה בהיסטוריה של מדינת ישראל שבחור צעיר כזה קיבל פרס לבטחון ישראל, פרס כזה מקבלים אנשים בני שישים ומעלה.
מיכאל נודלמן: בבתי ספר אחרים יש גם מגמות כאלה?
דב אורבך: יש, אבל מבחינת הצלחות אין מי שמגיע להצלחות כמו שלנו.
קריאה: לפני שבועיים היה טקס בבית הנשיא וראינו שם ילדים נפלאים שכל אחד הציג את היצירה שלו וזה חשוב לתת לילדים את העידוד הזה להופיע בתחרויות.
דב אורבך: אנחנו לא יכולים להשתתף בכל התחרויות בעולם, כי זה אקסטרה, זה לא הלימודים.
קריאה: בבית הנשיא עשו להם כבוד גדול, חילקו להם פרסים, וזה מבחינת המדינה הוקרה.
דב אורבך: אנחנו נלך לחדר הבא לפגוש תלמידים.
דב אורבך: כל ילד יגיד מאיפה הוא בא, אם הוא יליד הארץ ומאיפה באו ההורים שלו, איפה הוא גר וכמה מילים על עצמו.
אבי: אני נולדתי ברמת גן, אני גר כרגע בלוד, נולדתי בארץ שבועיים אחרי שההורים שלי עלו ארצה מאוזבקיסטאן.
קריאה: למה הגעת לבית הספר הזה?
אבי: היתה לי ברירה בין ללמוד בבית ספר חדש בשכונה שלי, שהיא שכונה של עולים חדשים, לבין להגיע לפה והמון ילדים נוסעים מהשכונה שלי לבית הספר הזה, בית ספר טוב, לומדים כימיה, פיזיקה, מחשבים, מתמטיקה.
אריאל: נולדתי בישראל, ההורים שלי באו מאוקראינה, אני גר בברקן.
ורוניקה: נולדתי בארץ, ההורים שלי עלו מרוסיה, אני גרה באותה שכונה שאבי גר בה.
ברברה: נולדתי במולטבה באוקראינה, אני בארץ 11 שנה, אני מקריית אונו ולומדת בכיתה יב'.
גרגורי: עליתי בשנת 1991 מברית המועצות, היום אני גר באזור ואני תלמיד כיתה יב'.
אגואסטה: נולדתי במוסקבה ועליתי בשנת 1994, גר בפתח תקוה ולומד בכיתה יב'.
תלמיד: נולדתי בישראל ב-1990, ההורים שלי עלו שנה לפני שנולדתי מליטא, גר בראשון לציון, לומד בכיתה יב', הלכתי לבית הספר הזה בגלל הרמה הגבוהה של לימודי פיזיקה ומתמטיקה שפה הרמה יותר גבוהה מהרמה בבתי הספר בראשון לציון.
צליל מאירזון: אני תלמידת כיתה י', נולדתי בארץ, גרה בראשון לציון, ההורים שלי עלו ב-1991 ממולדובה.
לילך פרידמן: אני תלמידת כיתה י', נולדתי בארץ וגרה בתל אביב, ההורים שלי הגיעו מרוסיה בשנות ה-70.