GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מאיר הרמתי: אני ממליץ למשטרת ישראל, אם מותר לי להמליץ, לשבת עם הפעילים, יש פה פעילים מאוד דינמיים ברמה המקומית, שמוכנים לפעול בנושא הזה, ויקבלו תדרוך טכני, יכול להיות שחסרים למשטרה אמצעי מודיעין או כלים מודיעיניים אולי צילומים, אולי איזשהם הוכחות או איסוף.
מאיר הרמתי: יכול להיות שמחלקת המודיעין של המשטרה חסר לה האמצעים, אז היא יכולה להיעזר בגורמים המקומיים ולא לחשוף את הגורמים המקומיים לאיום של האיש או האנשים האלה.
מאיר הרמתי: תודה.
שלמה מולה: מה שאני מציע אדוני היושב ראש, אני יודע שהשר לביטחון פנים ביקר גם באזור הזה אם אני לא טועה לפני שבועיים.
שלמה מולה: אם התיאורים שאדוני מתאר הם נכונים ומבחינתם לא נוכל לקבל דו"ח, אז אולי שווה לקיים דיון עם שר המשטרה, יחד עם נציגי הקהילה לא בפורום הגדול מאוד, לא יכול להיות שאנשים הסתובבו עם תחושת ביטחון רע מאוד.
שלמה מולה: זאת אומרת, אם מגיעים עם מכוניות פאר ומפתים ילדים אז מצבנו חמור מאוד.
שלמה מולה: יכול להיות שלא צריך להיות סימפוזיון פה, אבל לקיים ישיבה סגורה ומצומצמת.
מיכאל נודלמן: בסדר, אני מקבל את זה.
אברהם מיכאלי: יש לי נקודה אחת שלא העליתי אותה בתחילת הדיון, אנחנו סיירנו בשכונה, ראינו את בית הספר שפתחתם מחדש, מול המתנ"ס.
אברהם מיכאלי: אחרי הסיור לא זוכר אם דיברנו על זה בהרחבה, אבל מה שהבנתי שבית הספר נפתח, ובעצם רוב התלמידים בבית הספר הם ילדים של הקהילה.
אברהם מיכאלי: איך יכולים ליצור מצב שבית הספר יהפוך לבית ספר שכונתי לכלל הילדים בשכונה, שלא יהיה מצב שרק ילדים מבני הקהילה ילמדו שם.
אברהם מיכאלי: אנחנו מאוד רגישים לנושא הזה ובסוף בגלל האילוצים של תושבים שגרים באותה שכונה שנוח להם ליד הבית לשלוח ילדים לאותו בית הספר, בסוף בית הספר נוצר בכמות של מעל 90% שילדים מבני הקהילה לומדים שם וזה יוצר בעיות.
אברהם מיכאלי: קיבלתי תלונה מהשטח, מר אבאיי כנציג הקהילה שם, וכנבחר ציבור גם, אני הבנתי שבכל השכונה הזאת אין להם בית כנסת שלהם, של הקהילה וזה דבר חמור מאוד.
אברהם מיכאלי: אני לא מבין איך יכול להיות, תושבים כל כך ותיקים בעיר, עד עכשיו אין לכם בית כנסת שם.
אברהם מיכאלי: רבותיי זאת סוגייה חברתית, עזוב עניין של דת.
אברהם מיכאלי: הבנתי בשכונה והעירו לי מספר חברים שפגשו אותי שם, אמרו לי תשמע, אנחנו תושבים כל כך ותיקים פה, אין לנו בית כנסת ברחובות לקהילה.
אברהם מיכאלי: אחד מהפתרונות החברתיים שאני קורא לזה, שבני הקהילה לא מרגישים טוב וזה משדר מההורים כלפי הילדים שאין להם איפה להתכנס מבחינה חברתית, איפה להביא את המסורת ואת המורשת שהם הביאו וילדים מתרחקים מההורים.
אברהם מיכאלי: אז את הנושא הזה אני לא שמעתי בישיבה הזאת פה, אבל הבנתי זאת ברמז.
אברהם מיכאלי: אחד הדברים שאני כן חושב שצריך לטפל בזה מול מי שממונה על הזה, מבחינת המשרד לענייני דת שיהיה לכם, אבל הבקשה צריכה לבוא מכם, מהעירייה.
30095: לא רק בקריית משה, בכל השכונות איפה שיש ריכוז גבוהה של יוצאי אתיופיה זאת הבעיה.
אברהם מיכאלי: מר נגוסה אני מודיע לך חד-משמעית, איפה שבאה פנייה מטפלים בזה.
אברהם מיכאלי: אפילו באור יהודה שהם יחסית חדשים כבר יש להם בית כנסת.
זאודה אבאיי: יש פנייה.
אברהם מיכאלי: בואו, תעבירו את זה ונטפל בזה.
רותי ענבר: ביום שני תתקיים ישיבה על הנושא.
מיכאל נודלמן: העלית את נושא בית הספר, איזה פתרון יש לך?
אברהם מיכאלי: אני רוצה לבחון את הרגישות האם מחלקת החינוך או העירייה יודעים כבר את הרגישות.
מיכאל נודלמן: אפשר לפנות לשר הדתות.
אברהם מיכאלי: השאלה היא האם מחלקת החינוך של העירייה ערה לזה שבית הספר לא יהפוך לבית ספר של ילדי הקהילה בלבד, ואז עלולים לפתח מסביב לזה כל מיני סטיגמות.
משה באטה: הנושא של הסוגייה של החינוך של הילדים שנמצאים בשכונה זאת תופעה, לא רק בקרית משה אלא ארצית.
משה באטה: אנחנו הילדים יוצאי אתיופיה רצים אחרי אינטגרציה, שזה דבר בלתי אפשרי.
משה באטה: הייתי מציע שלאותה שכונה ולאותו בית ספר הייתי מביא את המורים הכי טובים, מגייס מורים מיוחדים הטובים ביותר, מגייס את המחשוב הטוב ביותר בבית הספר הזה, ואז הילדים החזקים היו מגיעים לשם.
משה באטה: אבל השכונה נראית כמו שאומרים על הפנים, הסביבה נראית על הפנים, בית הספר נראה על הפנים, מי יכול לבוא לשם.
משה באטה: גם המורים פחות טובים, לכן זה נראה כפי שהוא נראה.
משה באטה: צריך לשנות את העניין.
משה באטה: רציתי להתייחס לנושא שעולים שנמצאים במרכזי קליטה יוצאים לדיורי קבע.
משה באטה: היתה פעם נהירה לשכונות ערביות בלוד, היום עצרו אותה.
משה באטה: כיום יש נהירה למי שנותן את האישורים האלה לתל אביב יפו, באותן שכונות נכנסים.
משה באטה: מחר נשב הרבה יותר גרוע משכונת קריית משה, לא נדע איך להציל אותם.
משה באטה: באותו אדם שמדובר בשכונת מילצ'ן, לא נוכל להוציא מחר אנשים משת"פים או אחרים.
משה באטה: זאת בעיה חברתית, צריך לעצור מיידית, שיילכו לשכונות אחרות.
משה באטה: לעצור את זה ובכלל לא לאשר לשכונת יפו.
מנגשה נגיסט: כמו שמרכז קליטה נמצא בשליטה של הסוכנות היהודית.
משה באטה: אתייחס גברתי.
משה באטה: אדוני היושב ראש, הייתי מנהל מרכז קליטה.
משה באטה: היה עולה אחד שכשהוא הלך לאותה שכונה, הכרזתי על מלחמה לא ללכת לאותה שכונה.
משה באטה: אני לא גזען, אבל שני תרבויות שונות לגמרי מתנגשות, אנחנו לא הולכים לשם.
משה באטה: מה לעשות לצערי הרב, הארגונים הוולונטריים של יוצאי אתיופיה לא נמצאים במשחק הזה למרות שאנחנו יכולים כסוכנות היהודית להסביר עשרות פעמים, אבל ישנם אנשים יוצאי אתיופיה שמשתלבים עם מתווכחים כאלה ואחרים, מוציאים אותם בדרכים לא דרכים, העולה מחליט.
משה באטה: יש לי עכשיו דרך לעצור את העולה לא לקנות בשכונה הזאת, אין לי.
אדיסו צאיי: צריך להחליט כמדיניות.
משה באטה: לא אני סוגר בקריית משה, אין לי את הכלים לעזור לעולה, הוא מקבל החלטה בדרך כזו או אחרת.
משה באטה: לכן אני קורא לבני העדה, במיוחד הארגונים הוולונטריים, לא רק לבוא לפה לכנסת ולומר רע לנו.
משה באטה: אנחנו צריכים למצוא דרך להסביר שלא יילכו לשכונות כאלה או אחרים, בני העדה צריכים להתגייס לדברים האלה, אנחנו יכולים לעשות את זה במו ידינו.
צגה מלקו: צריך לתת אלטרנטיבה, כאשר אין לך אלטרנטיבה אתה לא יכול להגיד אל תלכו לזה.
משה באטה: אני חושב שישנן אלטרנטיבות, לדוגמה עכשיו.
משה באטה: במשך שמונה חודשים כמעט לא היו משכנתאות, עכשיו ישחררו אותם אחרי שבועיים, היתה עצירה של שמונה חודשים, מרכזי הקליטה מתמלאים.
משה באטה: עכשיו יעשו את אותה משכנתא.
שלמה מולה: או שאנחנו נפנה לשר הקליטה, נבקש שיעצור במיידית.
משה באטה: במשך שנתיים שהכספים זורמים לים סוף, היו מחלקים לנו, כל הבעיות היו נפתרות מאליהן.
משה באטה: תקציב שזורם במשך שנתיים, תחלקו לקהילה הזאת, היום היא יכולה לקנות ברעננה ובעיר הפיתוח בהרצליה.
משה באטה: כספים רבים זורמים כמו מים, לאן הולכים הכספים האלה, בולעת אותם האדמה.
משה באטה: העולה לא רואה כלום בכל מיני תחומים.
משה באטה: העשירים בארצות הברית זורקים כספים, מראים להם שאנחנו מצליחים, אבל לא יודעים מה קורה.
אברהם מיכאלי: אני רוצה להסכים איתך בקטע הזה, ואני חושב שהערתי זאת ברחובות.
אברהם מיכאלי: לצערי, הסוגייה הזאת כבר עלתה פה במסגרת אותה ועדת משנה שחבר הכנסת מולה הצטרף אליה, ואנחנו כן שמנו לב לזה, שישנם גורמים שעושים שנור על גב העדה, מסתובבים בכל העולם, ומנצלים את העדה לגיוס כספים, בסוף לפעמים בשביל לצאת ידי חובה, עושים דברים שאנחנו גם כמדינה, מתקצבים את אותה פעילות בדיוק.
אברהם מיכאלי: לכן אני חושב שלנו יהיה דיון כנראה בקרוב עם כל הגורמים, לשים את זה על השולחן, כדי שלא ירמו את האנשים על גב העדה.
30095: אני רוצה לשאול את משה.
30095: אחת הבעיות היא שהעובדים של הסוכנות היהודית במרכזי קליטה, המתורגמים, וכל העובדים שם, משתפים פעולה עם המתווכחים, מכוונים את העולים.
30095: איך אתם מטפלים בנושא הזה.
משה באטה: תודה על השאלה שלך.
משה באטה: ריכזנו את כל המדריכים בצפון, הבאנו עורך דין שיסביר שלא התעסקו.
משה באטה: ישנם מתווכחים מושחתים, אבל הבעיה היא שבני העדה נכנסים כאנשים טובים.
משה באטה: מדברים את אותה שפה, בכלל, בני העדה מוציאים תעודה של מתווכחים, אני לא יודע איך, ואז אתה לא יכול להתמודד.
משה באטה: לגבי המדריכים והתופעה הזאת, אנחנו נלחמים בזה, נותנים הדרכה.
חנה בן-ארי: אני מפקחת על בית הספר בשכונת קריית משה.
חנה בן-ארי: אני מלווה את השכונה שנים רבות מהקליטה של התושבים, סגירת בית ספר שהיה שם, פיזור הילדים בעיר, בבתי ספר מבוססים.
חנה בן-ארי: התמזל מזלי לפתוח מחדש את בית הספר, בעזרת פעילי השכונה שאנחנו רואים בהם שותפים מלאים, בעזרת עמותת פידל קרנות וארגונים שתומכים בבית הספר.
מיכאל נודלמן: ביקרנו בערב והיה סגור.
חנה בן-ארי: חבל שלא ביקרתם בבית הספר, אבל שרת החינוך היתה בבית הספר, בחודש הבא נשיא מדינת ישראל יבקר בבית הספר.
חנה בן-ארי: אנחנו גאים בתוצאות של הילדים.
חנה בן-ארי: השאלה ששאלת בעניין של בדלנות ואינטגרציה, היתה שאלתנו גם.
חנה בן-ארי: ולכן בשנתיים הראשונות לא הסכמנו לתת מספר לבית הספר, כי היינו שנויים במחלוקת האם צריך להיות בית ספר כזה בשכונה, או לא יהיה.
חנה בן-ארי: אחרי שנתיים כאשר בדקנו מה קורה לילדים, להישגים הלימודיים שלהם, לכישורי החיים שלהם, לדימוי העצמי שלהם, לנסיון החיים שלהם, אנחנו גאים על כך שנתנו להם מספר לבית הספר.
חנה בן-ארי: צריך לדעת שבית הספר מקבל פרט לתקן הרגיל של בית הספר, מנהלת מחוז מרכז הוסיפה בעצמה 82 שעות, הכיתות מאורגנות שם כך שמקסימום ילדים זה 20 ילד בכיתה, למרות שבמשרד החינוך 40 ילד בכיתה.
חנה בן-ארי: לכל כיתה יש מחנכת מהמחנכות הטובות ביותר במדינת ישראל.
חנה בן-ארי: אני גאה לומר שכבר השנה פנו אליי המורות הטובות ביותר ברחובות וביקשו העברה לבית הספר הזה.
חנה בן-ארי: אני שמחה לומר שהמורות בבוקר נשארות בצהריים יש שם רש"י ארבע פעמים בשבוע עם ארוחה חמה והמורות של משרד החינוך נשארות לשיעורי בית בתיגבור לימודים, כאשר קרן רש"י מוסיפה את לימודי העשרה.
חנה בן-ארי: יש הרבה מאוד שעות 45 שעות שהם נותנים הרבה מאוד, קידום התפתחותי וטיפול שפתי.
חנה בן-ארי: אני לא חושבת שילד היה מקבל את מה שהוא מקבל שם, דווקא היום כשבאתי לכאן, ידעתי שבשורה התחתונה זה ההישגים הלימודיים.
חנה בן-ארי: לקחתי את הציונים של כל הילדים, כי אני עוקבת ילד ילד מה עוד שיש לי שתי מדריכות במימון משרד החינוך, מדריכה לשפה ומדריכה למתמטיקה שהן בודקות את הילדים ילד ילד מול סטנדרטים של משרד החינוך.
חנה בן-ארי: אני גאה על הציונים שהילדים קיבלו במיפוי של חודש פברואר.
חנה בן-ארי: זה נכון, השאלה תמיד עולה מחדש אינטגרציה באיזה מחיר, בדלנות באיזה מחיר.
חנה בן-ארי: אבל אנחנו אחרי שנתיים וחצי יודעים מה נתנו לילדים שבשום בית ספר אחר עם כל האינטגרציה הם לא היו מקבלים.
חנה בן-ארי: לגבי מראה בית הספר.
חנה בן-ארי: אני רוצה לומר לכם, שאנחנו מפנים את מבני בית הספר בחודש אפריל.
חנה בן-ארי: כל בית ספר בעיר בא וביקש, אנחנו נותנים לכם חצי בית ספר מבנים, אנחנו רוצים לארח את הילדים כי אנחנו הולכים לשיפוץ כללי של חמישה מליון שקל, ולא יהיה אף בית ספר כזה ברחובות כדוגמת בית הספר הזה.
חנה בן-ארי: ילדים מקבלים את כל מה שאפשר, ואת כל מה שלא חשבנו שאפשר, גם מאנשים טובים שתורמים שזה לא הארגונים, ובמיוחד שיתוף הפעולה המלא שיש לנו עם עמותת פידל, ועם הקרנות ועם פעילי השכונה.
חנה בן-ארי: אחת לחודש באופן קבוע תהיה ועדת היגוי, אנחנו שמים את כל הנתונים על השולחן, לא מסתירים שום דבר.
חנה בן-ארי: השכונה ראויה לציון לשבח על הדרך שהיא מפעילה את בית הספר.
אברהם מיכאלי: אני שמח שהזכרת את הנקודה הזאת, כי באמת חשבתי שבני הקהילה צריכים להיות שלמים עם המהלך.
רותי ענבר: הם דרשו אותו.
אברהם מיכאלי: טוב שיש את הגיבוי המקצועי שלכם, כאשר שמעתי על זה מצד אחד שמחתי שאתם מרוצים, ומצד שני כאשר אני שומע נתונים כאלה אני שמח עוד יותר.
מיכאל נודלמן: זה הישג גדול, אם נשווה בין האווירה מסביב למה שאת מספר על בית הספר, זה הישג גדול אפילו בלתי אפשרי.
רותי ענבר: נקודה נוספת לגבי אזורי הרישום של בית הספר שחנה לא התייחסה לזה.
רותי ענבר: גם בזה מי שנרשם לבית הספר אלה תושבי השכונה, וזה בית ספר ממלכתי ולא ממלכתי דתי.
רותי ענבר: ולכן באופן טבעי הילדים של ממלכתי דתי לא נמצאים בבית ספר הזה.
רותי ענבר: אחד הדברים הנוספים שאנחנו עושים כדי לשנות את התמהיל של הילדים בבית הספר, זה לעודד ולקדם מאוד את הבנייה מסביב לשכונה, כאשר הילדים האלה יהיו חלק אינטגרלי של נושא בית הספר.
רותי ענבר: מפאת לחץ הזמן אני לא אדבר על הנושא האחר של התקציבים, אבל קשה מאוד לשמוע הרבה מאוד טענות על כל כך הרבה תקציבים שהולכים, מבלי לדעת שצורת העבודה שלנו בקריית משה לאורך כל השנים היא כזאת כמו שדיברנו על בית ספר הדרים.
רותי ענבר: רק לסבר את האוזן, בית ספר הדרים עם משרד החינוך והתורמים ביחד כולל מי שהזכיר כאן את ניו-יורק שתורמת גם לעניין הזה, רבותיי זה מליון שקלים, אני לא יודעת אם מישהו יודע.
רותי ענבר: אבל לדבר על כספים שהולכים וכולם היו מיליונרים בלי להבין מה זה אומר--
משה באטה: אני לא חוזר בי מהדבר הזה, אני מדבר ברמה הארצית.
רותי ענבר: אין שום בעיה.
מיכאל נודלמן: ד"ר רחל המבורגר תספר לנו על המצב בשכונה זאת.
מיכאל נודלמן: אני ראיתי בעיניים שלי צעירים שלקחו סמים ודיברו איתי אפילו.
רחל בר המבורגר: אני עובדת ברשות למלחמה בסמים, ואני אומר שהפרוייקט השנה של הרשות למלחמה בסמים, פרוייקט מספר אחד זה טיפול בנושאים שקשורים בסמים בקרב העדה האתיופית, לקחו את זה כפרוייקט ראשוני במעלה, וזאת המטרה.
רחל בר המבורגר: לגבי השכונה הספציפית הזאת אין לי נתונים, יש לי נתונים ארציים שהם לא מחמיאים והם קשים מאוד, גם קשורים בשתייה וגם קשורים בשימוש בסמים.
רחל בר המבורגר: בשני המקרים גם קשורים בפשיעה.
רחל בר המבורגר: לא היית רוצה לתת את הנתונים הארציים כי אני מבינה שהדיון הזה הוא על השכונה הספציפית הזאת.
מיכאל נודלמן: אין צורך, מחר העיתונאים יחגגו.
רחל בר המבורגר: יש בהחלט תכנית מאוד מפורטת מה הולכים לעשות השנה, ואני שמחה לבשר את זה מכיוון שזה באמת הפרוייקט שהחלטנו להעלות אותו על רמה השנה.
רחל בר המבורגר: בזה אסתפק.
צגה מלקו: אני רוצה להתייחס דווקא לעניין של בית הכנסת.
צגה מלקו: ב-1996 היתה החלטה איפה שיש ריכוז גבוה של יוצאי אתיופיה ייבנו שם בתי כנסת.
צגה מלקו: אבל התכנית עדיין לא יצאה לפועל.
צגה מלקו: מה שקורה הוא, שאנשים מהסוכנות היהודית ומתורמים בונים את זה.
צגה מלקו: אני גרה בירושלים במשך 24 שנים.
צגה מלקו: אני מתפללת בבית כנסת של עדות המזרח של הבוכרים.
צגה מלקו: היום יש ריכוז גבוה של יוצאי אתיופיה בנווה יעקב, בתלפיות, בקריית מנחם, בעיר גנים, צריך לבנות בית כנסת.
צגה מלקו: לא מתקבל על הדעת שליוצאי אתיופיה בירושלים לא יהיה בית כנסת להתפלל בו.
צגה מלקו: כל שבת אני הולכת לבית כנסת של עדות המזרח, טוב לי להתפלל עם הבוכרים אין לי בעיה עם זה.
צגה מלקו: אבל עולים חדשים צריכים להתפלל במקום שיש ריכוז גבוה של אתיופים.
צגה מלקו: אני מאוד מודה לך שהעלית את הנושא, כמעט ולא היתה התייחסות.
אברהם מיכאלי: לחבר הכנסת שלמה מולה יש פרוייקט יחד איתי לשבת, למפות את הארץ.
אברהם מיכאלי: אני מבטיח לו שבכל מקום שהעירייה תקצה קרקע יהיה בית כנסת.
צגה מלקו: בתפקידי אני מנהלת את השידור ב"קול ישראל" בשפה האמהרית.
צגה מלקו: מה שאני יודעת זה שמרוב עצים לא רואים את היער.
צגה מלקו: יש כל כך הרבה ארגונים לפחות ממה שאני שמועת מהקהילה.
צגה מלקו: אני לא חושבת שהבעיה של קרית משה זה עניין של כסף או ארגונים, הבעיה היא פיקוח מבחינת עשייה של הארגונים והפרוייקטים, זה מה שאני שומעת מהציבור שלי, בדרך השידור שלי, עם שיחות עם מאזינים שלי.
צגה מלקו: יש כל כך הרבה פרוייקטים, גופים, ארגונים, אבל אין פיקוח.
שלמה מולה: אני מקבל את האתגר, בוא נשב ונמפה בארץ את כל נושא בתי הכנסת.
שלמה מולה: יש לי דווקא ידע רחב באיזה מקומות יש בתי כנסת ובאיזה מקומות אין.
שלמה מולה: ברמה האישית, יש לי מחויבות לרחובות לקרית משה.
שלמה מולה: לפני שהגעתי להיות חבר כנסת היה לנו דיון עם הקצאה של 300-400 אלף דולאר מתורם, אני מקווה שהנושא התקדם.
שלמה מולה: אני חושב שהסיפור של קריית משה כסימפטום.
שלמה מולה: אני יודע שהוועדה הזאת, גם בראשותך ובראשות יושבי ראש הקודמים מקיימים הרבה מאוד דיונים סביב הנושא של קריית משה.
שלמה מולה: אבל התחושה היא בסופו של דבר היא שאנחנו לא מתקדמים הרבה.
שלמה מולה: אני חושב שאנחנו צריכים לפשט את הדברים, לחלק את הנושאים לכמה תת נושאים, כל עוד שהאנשים נמצאים שם לנסות להיטיב את רמת החיים שלהם.
שלמה מולה: אני דווקא חושב שזה האתגר הגדול שלנו כוועדה להתעסק עם הנושא של השיקום הפיזי.
שלמה מולה: אם מדובר ב-50 מליון שקלים, אם מדובר ב-10 מליון שקלים בשנה, אני חושב שיכול להיות שזה יהיה לנו אתגר גדול לכל חברי הוועדה לנסות להתמודד כולל בשנת התקציב 2009.
שלמה מולה: תודה רבה לכולם.
נגיסט מנגשה: רציתי להודות ליושב ראש ולחברי הוועדה, לא יאומן, שישה חברי כנסת הגיעו לביקור.
נגיסט מנגשה: אני מודה לכם.
נגיסט מנגשה: לגבי בית הספר "הדרים", אני רוצה להודות לגברת חנה בן ארי.
נגיסט מנגשה: אדוני חבר הכנסת, אתה העלית את הנושא של בית הספר, בסופו של דבר מה שקובע זה איכות ההוראה.
נגיסט מנגשה: ברגע שיש מורים איכותיים, כולם ירוצו אחרי בית הספר של יוצאי אתיופיה.
נגיסט מנגשה: הבעיה שלנו זה הסטיגמה, בתי הספר כל כך חלשים אז גם המורים מאתיופיה נשארים ללמוד באותו בית ספר לבד, וגם האוכלוסייה בורחת.
נגיסט מנגשה: בית הספר הזה הוא דוגמה ומודל, אני גאה בזה היה לי חלק בזה.
נגיסט מנגשה: צריך גם להודות לקרן "מוריה" זוהי הקרן שהובילה את ההישג הזה.
נגיסט מנגשה: אני רוצה להתייחס אם יורשה לי לגבי תכנית החומש החדשה.
נגיסט מנגשה: נציג משרד השיכון יצא וחבל.
מיכאל נודלמן: יתקיים דיון.
נגיסט מנגשה: לגבי המשטרה והאיש הזה, יש תכנית שנעשתה להקים משמר אזרחי באותה שכונה, יש תוצאות טובות בנתניה בשכונת ותיקים.
נגיסט מנגשה: אז תקימו משמר אזרחי, אתם בעצמכם תעבדו במשותף עם המשטרה, זהו פתרון טוב מאוד.
מיכאל נודלמן: חברים, היום יש לנו סיכומים שקשורים לרחובות ולקהילה האתיופית ברחובות.
מיכאל נודלמן: אנחנו מחכים לתכנית ממשלתית, נדון בתכנית, אנחנו יודעים מה אנחנו צריכים עבור שכונת קריית משה.
מיכאל נודלמן: אמרתי מה שאני חושב, אבל אני מבקש שבכל המקומות היכן שיש ריכוז אוכלוסייה, ובתי ספר שם תעשו פיקוח.
מיכאל נודלמן: עם כל הכבוד, בית ספר אחד בין עשרה או עשרים בתי ספר היכן שיש ריכוז גדול זה הישג גדול, אבל זה לא מספיק.
מיכאל נודלמן: לגבי המשטרה, דיברנו עם חבר הכנסת שלמה מולה שיהיה לנו דיון עם השר לביטחון פנים, איתו ננסה לפתור בעיות ששם לא יכולים לפתור ופה לא יכולים לפתור.
מיכאל נודלמן: אני מאוד שמח שיש לכם פורום עירוני, אתם צריכים לתת מהנסיון שלכם לשכונות ולערים אחרות שם יש ריכוז של האוכלוסייה.
מיכאל נודלמן: אני מקווה שיגיע הזמן שיהיה פיזור אוכלוסייה ולא ריכוז אוכלוסייה, זה יעזור לכולם לחיות טוב יותר ובשקט.
מיכאל נודלמן: תודה רבה לכם, אבל זה לא סוף הסיפור, אנחנו עוד ניפגש.
זאב אלקין: צהריים טובים לכולם, קודם כל אני מאוד שמח שאנחנו יכולים לקיים דיון על מחקר שמוקדש לתחום שאנחנו עסוקים בו כבר במשך שנתיים, כי כל מי שמתמצא בתחום יודע שלא רבים המחקרים שמוקדשים לקליטת תלמידים עולים, ובוודאי לא רבים המחקרים המקיפים.
זאב אלקין: בדרך כלל רוב מה שנעשה על קבוצות נבחרות כאלו או אחרות של מקומות או קבוצות ממגזרים מסוימים אבל בוודאי שאין מחקרים רבים שנותנים איזה שהיא תמונה כוללת.
זאב אלקין: בסופו של דבר הוא חוזר לכמה מחקרים בודדים בלבד שחלקם הם מאוד ממוקדים.
זאב אלקין: אבל עצם קריאת המבוא מצביע כשלעצמו על כך שאנחנו נמצאים בחסר של המחקר בתחום קליטת תלמידים עולים, וזאת הסיבה הראשונה שראיתי צורך מיידי כשהמחקר התפרסם להביא אותו לדיון בוועדת המשנה.
זאב אלקין: הנקודה השנייה שמעניינת אותנו זה כמובן העובדה שאתם מנסים קצת לרדת לעומק, אני לא חושב שזאת הבחנה מפתיעה, אבל עדיין המחקרים והסטטיסטיקה שבדרך כלל מסתובבים בחלל האוויר מתייחסים לתלמידים עולים, ובדרך כלל לא יורדים אפילו לרמה כזאת של הדיוק וניסיון להבחין את התלמידים לפי ארצות מוצא, ובוודאי לא את התלמידים העולים מברית המועצות.
זאב אלקין: בדרך כלל עושים הבחנה בין עולים מברית המועצות ועולים מאתיופיה ועולים מארצות מערב אחרות, ובזה מסתפקים.
זאב אלקין: ולכן הרצון הטבעי הוא, כל מי שמכיר את המציאות ואת התלמידים יודע שלא צריכים להיות גאון הדור כדי להציע לחתוך את האוכלוסייה של התלמידים העולים לכמה קבוצות משנה, אבל עם כל ההיגיון שבתובנה שהזאת, זה לא מתבצע בחלק גדול מאוד מהדיווחים הסטטיסטיים שמתפרסמים ולכן גם הרצון הזה קצת לרדת לעומק ולפלח את האוכלוסייה לאוכלוסיות משנה, הוא מאוד חשוב, גם לצורך ההבנה היותר ברורה של המצב וגם, זה כבר נוגע אלינו ובעיקר לנציגי המשרדים הביצועיים שיושבים כאן, נציגי גופים ממשלתיים,וזה גם נוגע לאחר מכן לגיבוש מדיניות שגם היא צריכה כמובן להתאים את עצמה לתמונה שהיא יותר מורכבת מכלל האמירה על תלמידים עולים, או כלל האמירה על תלמידים עולים מברית המועצות.
זאב אלקין: אני חייב לציין גם שניצנים של הגישה הזאת הם קיימים בתוך המשרדים הממשלתיים שידעו כבר להבחין קבוצות משנה בכמה מין התוכניות, גם בקרב העולים מברית המועצות ולתת להם תמיכה מיוחדת כזאת או אחרת ודווחנו על כך במשך התקופה שבה פועלת ועדת המשנה.
ניר פוגל: בעצם חבר הכנסת אלקין עשה כאן סקירה טובה של המבוא ונראה היה שיש צורך בחקירה יותר ממוקדת של אוכלוסיית העולים הגדולה ביותר שהגיעה למדינה מברית המועצות לשעבר.
ניר פוגל: אין במחקרים יותר מידי חלוקה לקבוצות ספציפיות, ורוב הפרסומים או תוצרים סטטיסטיים מדברים על קבוצת העולים מברית המועצות כמקשה אחת והיה פה איזה שהוא חיבור של נתון מתוך משרד הקליטה, בדיוק מאיזה אזור מגיע העולה מברית המועצות כך שניתן היה ממש לזהות את הרפובליקה עצמה עוד אפילו לפני שהתחלקו לרפובליקות מייד אחרי שנות התשעים.
ניר פוגל: ברור מאליו שיש שונות מאוד גדולה בין האזורים הנרחבים במדינה הזאת, דברים שקשורים לערכים, נורמות, תרבויות, והשפעות של דת של המדינות שסובבות גיאוגרפית.
ניר פוגל: כך שהצורך לחלק לקבוצות קצת יותר מוגדרות יכולה להקטין במעט את השונות שבין קבוצות עולים.
ניר פוגל: כשאני אומר שונות, אני מתכוון לכל מה שקשור ומשפיע על הישגים לימודיים, ערכים, תרבות, נורמות, כל מה שקשור לתפיסת ההשכלה בחברה ודברים כאלה.
ניר פוגל: כאשר, אי אפשר להגיד שהקטנו את השונות בכך שחילקנו לקבוצות קטנות את ברית המועצות, כי תמיד יש שונות גדולה גם בתוך כל קבוצת עולים, אם זה הבדלים בין פריפריה ומרכז, החשיפה להשכלה, לתרבות ופנאי, תלוי מאיפה הוא מגיע, אם הוא מגיע מעיר מרכזית או מאיזה שהוא כפר נידח.
ניר פוגל: זאת הייתה המטרה העיקרית.
ניר פוגל: ומטרה חשובה לא פחות היא לבחון את ההישגים הלימודיים ודרך כך בעצם לראות את הצלחת או את אי הצלחת הקליטה של העולים בחברה בישראל.
זאב אלקין: דבר מאוד בסיסי מבחינת ההבנה זה ההגדרה שלך למהוא תלמיד עולה?
זאב אלקין: וגם אם אתה יכול להתייחס לשנה מסוימת שנבחרה למחקר, האם עשיתם מעקב אחרי השנים הבאות והאם יש באיזה שהוא משפט יש שוני לעומת הנתונים שאתה ראית?
ניר פוגל: חשוב לציין, שהמחקר הזה הוא מקיף ורחב, אבל זאת נקודת זמן אחת ויחידה,
ניר פוגל: בשנת 2004- תשס"ד, זה מין מחקר פשוט שמנסה למצוא בנקודת זמן אחרת כמה שיותר דברים ולראות בדיוק מי האוכלוסייה ומה ההישגים שלה, ומה אפשר באמת לבדוק ולעשות במחקרים עתידיים.
ניר פוגל: אין לי מושג על שנים קודמות, אפשר להניח שהתמונה תהיה דומה, אבל אפשר להניח שיש גם מגמות בין השנים, אם נתייחס לשנים האחרונות לפחות.
זאב אלקין: אבל ניסית לראות מגמות באותם נתונים שלא דרשו חקירה מיוחדת לפחות אחורה?
זאב אלקין: והשאלה אם אתם עושים גם איזה שהוא מעקב קדימה, מהנתונים האלה והלאה?
זאב אלקין: עבר פרק זמן מאז והצטרפו אצלכם נתונים נוספים.
ניר פוגל: לקבוצות הספציפיות האלה בחלוקה של העולים שנעשתה לראשונה בלשכה, אין שום עבודות נוספות בחלוקה הזאת.
זאב אלקין: אין כאן דינאמיקה, יש כאן תמונה סטאטית בלבד.
ניר פוגל: יש את כל הממצאים לגבי עולי ברית המועצות לשעבר, באופן כללי כשזה לא מחולק לקבוצות, אז יש הרבה עבודות ארוכות טווח.
דימיטרי רומנוב: למעשה ניר הוא חבר בצוות של מחקר חברתי באגף המדען הראשי, ואולי הערך המוסף שראינו לפנינו מהעבודה שלו, זה להניח איזה שהיא תשתית בסיסית.
דימיטרי רומנוב: סביר להניח שאחרי שהתשתית הוכנה יש לעדכן אותה ויש ליישם אותה בכל מיני מחקרים, למעשה יש לנו עכשיו כמה שימושים מאותו מאגר נתונים שהוא הקים ומאותה טכנולוגיה של זיהוי וקישור לרפובליקות של ברית המועצות לשעבר שמאפשרת לנו ליישם את אותם חתכים שהשכלנו לראות בהם שונות למחקרים נוספים, לאו דווקא בענייני בגרות, לדוגמה אינטגרציה ברמה של שכונה, יש לנו בתהליך יצור מחקר בנושא הזה.
זאב אלקין: הקובץ שיצרתם מתייחס אך ורק לילדים או שגם למבוגרים?
דימיטרי רומנוב: מתייחס לכלל העולים.
דימיטרי רומנוב: כלומר, התשתית הכי רחבה שיכולה לשמש לכל היישומים.
זאב אלקין: אני נתקלתי בקשיים רבים כאשר גופים ממשלתיים שונים התבקשו לעשות פילוח, אני אביא לכם דוגמה נוספת- איפה זה רלוונטי, זה חורג מהתחום של הילדים, למשל בסוגיית הפנסיות.
זאב אלקין: הזכויות הפנסיוניות של העולים מארצות מוצא, ביטוח לאומי התקשה לפלח את כלל אוכלוסיית העולים שגוררים איתם את זכויות הפנסיה או יכולים לגרור לארצות מוצא ונתקל בכל מיני קשיים בעבודה מול הקובץ של משרד הקליטה.
זאב אלקין: השאלה האם התשתית שאתם יצרתם יכולה להיות ישימה גם לדברים מהסוג הזה?
דימיטרי רומנוב: זה עדיין תשתית סטטיסטית, כיוון שפעלנו מתוקף פקודת הסטטיסטיקה שאוסרת עלינו העברה.
זאב אלקין: לא, אם נשאלו שם שאלות סטטיסטיות של סדר גודל של אוכלוסייה?
דימיטרי רומנוב: אבל את טכנולוגיית הקישור, אפשר ליישם בכל קובץ שיש לו נגישות לקובץ משרד הקליטה, שהוא יכול להיות מופץ במשרדי ממשלה.
זאב אלקין: השאלה היא אם עצם השנה היא מקרית, או שבניתוח התהליך הדינאמי שהוא לא מפורט לקבוצות המשנה.
זאב אלקין: יש איזה שהיא מיוחדות בשנה הזאת?
ניר פוגל: אפשר להגיד שהיא מקרית, בעצם כשהתחלתי בעבודה הזאת לפני שנה וחצי, היא הייתה השנה המעודכנת ביותר שעליה יש לי את כל הנתונים וקבצי הבגרויות וזאת הסיבה.
זאב אלקין: אני אשאל את עודי בהט ואולי את אלה, אני מניח ששניהם מודעים לנתונים האלה, הייתה שנה, אני לא זוכר כרגע אם זאת תשס"ט או שנה אחת לפניה, שבה התחילה הדרדרות ניכרת בהישגי התלמידים בבחינות הבגרות.
אלי זרחין: 46% הם אלה שלא לומדים ב-י"ב, זה בשנת תשס"ד.
זאב אלקין: אני רציתי לשאול מבחינת התהליך הדינאמי.
זאב אלקין: הייתה שנה שבה למעשה התהליך לקח כשנתיים.
זאב אלקין: בתוך שנתיים נתוני התלמידים העולים מול העמידה בבגרויות התדרדרו ב- 9% בערך בקצב של ארבע ומשהו אחוז כל שנה ואחר כך זה נעצר, השאלה אם התהליך הזה התחיל בשתס"ט עודי?
עודי בהט: לא זוכר, בתשס"ו זה היה דומה לתשס"ה.
זאב אלקין: כן, את זה אני זוכר ונדמה לי ש- ד' ו- ה', אלה הן השנתיים של ירידה חדה, אבל אם זה נכון, אז השנה שבה התחלתם מעניינת, כי השנה של צניחה למטה, אבל זה שווה בדיקה מבחינת ההבנה.
ניר פוגל: אני חושב על הבגרויות, הרבה פעמים שווה להסתכל על תמונת זמן של שנה אחת ולא רק על מגמות, כשמשווים מגמות אז צריך להשוות יותר את השיעורים בהבדלים בין הקבוצות ולא ממש את הנתון של בדיוק כמה אחוז זכאים או כמה הבדלים גדולים יש.
זאב אלקין: אני לא מדבר על האחוז האבסולוטי, אני מדבר על היחסים בין העולים לבין האוכלוסייה הוותיקה בחינוך העברי.
זאב אלקין: ואם בתקופות עבר העולים עברו את האוכלוסייה הוותיקה ואחר כך הייתה איזה שהיא התייצבות, כולנו חווינו בכמה שנים האחרונות ירידה בנתונים של הבגרויות עד ללפני שנה, הייתה ירידה, אחר כך זה נעצר, אבל הירידה במגזר העולים הייתה מאוד חדה, תוך שנתיים הייתה ירידה בתשעה אחוז, ולא הייתה ירידה בסדר גודל דומה באוכלוסיית הוותיקים.
זאב אלקין: למעשה זה אחד מהנתונים שהוליד את ועדת המשנה הזאת, כי בכל זאת תשעה אחוזים תוך שנתיים זאת ירידה מאוד דרמטית, ולכן מעניין אם השנה שבה זה התחיל היא אכן השנה שאתה פילחת, אבל את זה בטח אפשר לברר בפשטות.
זאב אלקין: עודי, אתה תוכל לברר את זה תוך כדי דיון, או שזה קשה?
טלל דולב: אני יכולה לנסות.
זאב אלקין: לא נתת תשובה לגבי הגדרה מיהו עולה.
ניר פוגל: המחקר הזה הוא על ההישגים של תלמידי י"ב כשהעולים הם ילידי חו"ל.
זאב אלקין: כולם, בלי שום קשר לשאלה כמה זמן הם בארץ.
ניר פוגל: בניתוחים יש ניתוח על ותק ואני מראה שהוותק מאוד משפיע על ההישגים ועל פערים אבל מיהו עולה זה ילידי חו"ל.