GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכאל נודלמן: זה בלתי אפשרי, אני מבין, בעבודה שלכם, כי אתם עסוקים עם אנשים עקשנים.
מיכאל נודלמן: אנחנו פה לא משווקים, אנחנו רוצים לדעת ורוצים למנוע מקרים כאלה גם בעיתונות, ואם זה קורה בשירות מדינה, שבשירות המדינה גם יידעו שזה בלתי אפשרי ואסור לעשות דברים כאלה.
מיכאל נודלמן: תודה שאתם הגעתם.
טל צ'קול: קודם כל, אני שומע את הדברים וכשאני פה, לעומת מה שקראתי, התמונה מתבהרת ואתה מבין מה ואיך.
מיכאל נודלמן: יושבים קצינים, אני צריך להאמין להם.
טל צ'קול: למרות שלעולם לא נדע את האמת, כי אף אחד מאיתנו לא היה.
טל צ'קול: זו בעיה בפני עצמה.
מיכאל נודלמן: אפילו הבחורה יכולה להגיד שזה היה, בגלל שפיטרו אותה.
טל צ'קול: אני לא בא להטיל ספק בדברים שלכם, ולא של הוועדה חלילה, אלא אני רוצה להגיד שהדבר הזה כן קיים ואנחנו מתמודדים.
טל צ'קול: אני מעמותת טבקה ואנחנו מתמודדים מול תופעות כאלה הרבה.
טל צ'קול: יש הרבה נהגים שמתבטאים באופן די משפיל ויש אנשים שכשאנחנו מגיעים לישיבות, נפגשים איתם, פתאום אומרים 'אצלנו באגד יש...', מצטער שציינתי את שם החברה, אבל 'אצלנו אנחנו מעסיקים 700 אתיופים', או כאלה וכאלה.
טל צ'קול: התגובה הזו לא באה לרפא את הפצע.
מיכאל נודלמן: אתה שמעת, הוא אפילו לא יודע כמה יש לו.
טל צ'קול: זה לא בא לרפא את הפצע ואנחנו לא צריכים להתנצל על העובדה שהוועדה התכנסה והתיישבנו פה.
טל צ'קול: כן צריך להמשיך ולתפוס את האנשים האלה.
טל צ'קול: אם לא היו דברים מעולם, הרי הדבר הזה לא היה מתפרסם, לא היה מגיע לעיתונות.
טל צ'קול: אין עשן בלי אש.
טל צ'קול: כך התחושה שלי וייתכן שהיו דברים.
טל צ'קול: כאדם הגון שמגנה דברים כאלה, אני אשמח אם תמשיך כמובן להקפיד בנושא הזה של התנהגות הולמת, שחלילה לא יהיו תופעות כאלה, אבל אין צורך להתנצל.
טל צ'קול: זו התחושה שלי.
טל צ'קול: אנחנו כאילו מתנצלים על זה---
מיכאל נודלמן: אני לא התנצלתי.
מיכאל נודלמן: אני אמרתי רק שזה טוב שהם היו פה וזה טוב בשבילם וטוב בשבילנו.
מיכאל נודלמן: העבודה שלהם היא עבודה קשה ויכול להיות ככה, אבל כל אחד צריך לדעת שבשירות ממשלתי ובשירות מדינה ובכל מקום לא צריכה להיות גזענות.
אברהם מבורך: אני יכול להגיד חצי משפט?
אברהם מבורך: אני בדברים שלי התייחסתי למקרה של רפי.
אברהם מבורך: אני באופן אישי לא טומן את ראשי בחול, אני חי בתוך החברה הישראלית ואני סופג ורואה ושומע, גם חוויתי על בשרי אמירות ותחושות גזעניות של החברה.
אברהם מבורך: זה משהו שהוא שכיח, שגם הוועדה לא תצא מתוך תחושה שאם אין במשטרה, אז אין באף מקום.
אברהם מבורך: יש גזענות בארץ נגד הקהילה האתיופית, זה שיהיה ברור.
מיכאל נודלמן: זה ברור לכולם.
אברהם מבורך: השאלה באמת מה המינון ובאיזה מקומות ואני רוצה להאמין שבמשטרה, ממה שאני מכיר ויודע, המשטרה, כמי שאמורה לאכוף את החוק, צריכה לחרות על דגלה ערכיות, בטח שוטריה, בטח קציניה, ובעניין הזה צריכים להיות מורמים מן העם.
אברהם מבורך: אז אני מצפה שאנחנו נוהגים וננהג בעתיד גם כך.
אברהם מבורך: תודה לוועדה שנתנה לנו את ההזדמנות הזאת.
מיכאל נודלמן: אתם חופשיים.
עופר אופן: כמו שאמרתי, אני רק אתן סקירה על מה שאנחנו עושים בשלב המקדים לתעסוקה.
דנה גורדון: רק שנייה - חבר הכנסת מולה מתנצל, מעכבים אותו בוועדת הכנסת.
עופר אופן: חבר הכנסת מולה מכיר את מה שאני הולך להגיד, אז זה לא יהיה חדש לו.
עופר אופן: אנחנו עוסקים באמת בשלב הטרום תעסוקה ופה אנחנו עוסקים בהכשרה של עולים חדשים בכלל, ובני הקהילה האתיופית בפרט, בתחום של השכלה גבוהה, בכל הגוונים שלה, גם בתחום האקדמי וגם בתחום היותר טכני, כמו הנדסאים ותחומים משיקים לזה.
עופר אופן: אני רוצה להתחבר קצת למה שחבר הכנסת מולה אמר קודם, שהוא מבקש לא לעשות הנחות, אז אנחנו באמת מחלקים את זה לשניים.
עופר אופן: אחד זה לעשות הנחה בתנאי הקבלה, כדי להיכנס ללימודים, והשני זה הנחות בתנאי הסיום, ביציאה מהלימודים, ואנחנו בהחלט מסכימים שבשלב הסיום, שלב הגמר, בשלב התעודה אין מקום להנחות.
עופר אופן: בשלב הקבלה של הדיפלומה, כולם צריכים להיות אותו דבר ולהגיע לאותם הישגים, אבל בשלב הכניסה אנחנו כן דוגלים במתן שוויון שונה ותהליכי כניסה טיפה שונים ופה אנחנו כן בעד לאפשר לבני הקהילה להיכנס, גם אם לא תמיד על פניו תנאי הקבלה זהים, ועל מנת להביא אותם לאותו שלב גמר שבו אנחנו כן דורשים שיהיו ברמה אחידה כמו כולם, אז אנחנו באמת עוסקים בתגבור לימודים במהלך הלימודים, בשיעורי עזר, בתגבורים, בחיזוק, כדי שבסופו של דבר התוצר יהיה תוצר זהה.
עופר אופן: כשדיברנו על סוגים שונים של תארים וסוגים שונים של לימודים שמאפשרים אחרי זה תעסוקה, אז אנחנו עוסקים גם בשלב של ייעוץ והכוון, כדי לכוון את האנשים למקצועות שמתאימים להם במיוחד, כדי שהם יוכלו לעסוק בזה בתום הלימודים.
עופר אופן: אני מוכרח להגיד שההתפלגות של מסיימי תארים בכלל, כל מי שלומד תואר, יש הרבה מהם שבסופו של דבר הם עובדים בעבודות פקידות.
עופר אופן: גם עם בי.
עופר אופן: איי בפילוסופיה ובי.
עופר אופן: איי בספרות, בסוף הולכים לעבוד בפקידות ובטלמרקטינג ואני לא מתייחס לאוכלוסייה האתיופית, אלא לכלל האוכלוסייה וזה קיים בהתפלגות זהה או דומה גם בקרב בני הקהילה, כאשר יש תמיד את הטובים ואת המוצלחים שמסיימים משפטים והולכים להיות עורכי דין, ויש את אלה שמסיימים תואר בספרות ולא כל כך מוצאים מה לעשות עם זה וצריך למצוא גם להם פתרון, אבל באותה מידה כמו שצריך למצוא פתרונות לכל האחרים שלומדים ספרות.
עופר אופן: אני חושב שאנחנו עוסקים בזה בצורה הכי אינטנסיבית שיש, ומכל המגזר הזה של העולים, בני הקהילה מקבלים את התמיכה הרחבה והמקיפה ביותר שאפשר היה לתת.
מיכאל נודלמן: יש לכם מספר, כמה נכנסים, כמה עוזבים?
עופר אופן: קודם כל, הם נמצאים אצלנו שלוש, ארבע וחמש שנים.
עופר אופן: במהלך הלימודים הם מתחילים הרבה פעמים בשלב של מכינה, שמכשירה לקראת ואז עוד שלוש שנים לימודים, לפעמים ארבע שנים, לפעמים זה נמשך קצת יותר, או אם זה תואר שהוא של ארבע שנים, אז לפעמים זה גם חמש שנים.
עופר אופן: כרגע, בתוך המערך הזה של לימודים נמצאים כ-1,700 סטודנטים בני הקהילה.
מיכאל נודלמן: כמה עזבו?
עופר אופן: אנחנו מעריכים את זה בסדר גודל של כ-1,500 שסיימו עם דיפלומה.
מיכאל נודלמן: והפסיקו לימודים?
עופר אופן: אנחנו מעריכים שכ-40% מפסיקים את הלימודים.
מיכאל נודלמן: זה טבעי, כי קשה לבן אדם שאין לו תשתית כמו שצריך, אחר כך להוסיף ידע, זה קשה מאוד, אחרי צבא.
עופר אופן: אנחנו עוסקים גם בתשתית, גם בהכנה ובמכינות.
מיכאל נודלמן: פה ילד סיים לימודים בבית ספר, הולך לצבא, הוא חוזר, הוא גם צריך לחדש כמה דברים בראש שלו ואם לבן אדם לא היה תשתית כמו שצריך, זה קשה לו.
מיכאל נודלמן: אבל טוב.
דנה גורדון: הרבה מהם בעצם נולדו בארץ, נכון?
עופר אופן: לא הרבה.
עופר אופן: עדיין אנחנו באחוזים מאוד נמוכים של ילידי הארץ, הרוב הגדול עדיין עלו.
עופר אופן: בגיל מאוד מאוד צעיר, אבל עדיין עולים.
דנה גורדון: אבל למדו כאן במערכת החינוך.
מיכאל נודלמן: אתה יכול להגיד לי, ה-40%, איפה הם הולכים?
עופר אופן: אולי כדי לשים בפרופורציה, בקרב כלל האוכלוסייה, בערך 30% עוזבים.
עופר אופן: האחוז הוא לא גדול יותר.
מיכאל נודלמן: בסדר, זה לא כל כך חשוב, אפילו 20%, לאיפה הם הולכים?
טל צ'קול: יהיה לי קשה לענות על השאלה הזאת.
טל צ'קול: באתי קודם כל להגיד באמת תודה למינהל הסטודנטים, אתם עושים עבודה מאוד טובה.
טל צ'קול: אני כבוגר וכאחד שצרך את הסיוע שלכם במשך המכינה וגם בלימודים עצמם, בתואר עצמו, אני יודע להביע המון המון תודה ולהעריך את העבודה שלכם.
טל צ'קול: לעצם השאלה, לאן הולכים ה-40%?
טל צ'קול: כמו שאמרתי, קצת קשה להשיב על השאלה, כיוון שאנשים פורשים כי קשה להם להמשיך.
טל צ'קול: בדרך כלל אנשים באים מדרום הארץ, מצפון הארץ, והם צריכים לשכור דירה ומצטבר חוב והם נאלצים לעזוב ולהפסיק את הלימודים לטובת עבודה, כדי להחזיר את החובות, או לפעמים לעזור להורים, גם זה קורה.
טל צ'קול: גם ההורים לוחצים שנסייע להם קצת ואז אין הרבה כוח.
טל צ'קול: לכן אחוזי הנשירה הם גבוהים, לצערי הרב.
טל צ'קול: אבל כמי שסיים את הלימודים ובאמת צריך את השירותים ואת הסיוע של המינהל, אני אומר המון תודה.
מיכאל נודלמן: אני הבנתי שסטודנטים עוזרים לסטודנטים חדשים.
עופר אופן: אנחנו לא סטודנטים.
עופר אופן: אנחנו גוף של משרד הקליטה והסוכנות היהודית.
מיכאל נודלמן: אבל את מי אתם מגייסים לעזרת הסטודנטים האתיופים?
עופר אופן: זה תלוי.
עופר אופן: יש מגוון רחב של תחומי סיוע.
עופר אופן: יש גם כלכלי, גם בכסף, אנחנו משלמים את שכר הלימוד ומלגות קיום שאנחנו נותנים להם כל חודש, כדי שיוכלו קצת להחזיק את עצמם.
עופר אופן: זה סכום נמוך יחסית, זה 600 שקל בחודש, אבל בנוסף לזה, יש גם כמובן שיעורי עזר, שיעורי תגבור ובהם באמת אנחנו לוקחים סטודנטים משנים יותר מתקדמות, אלה שהם כבר בשנים ג' או שנה ד', או לפעמים בתואר שני, והם עוזרים לסטודנטים המתקשים יותר.
מיכאל נודלמן: יש עולים אחרים, שגם המצב שלהם לא טוב, קשה מאוד.
מיכאל נודלמן: בעיתון כתבו על שני אחים שהם באפוטרופסות של סבתא והם ספורטאים, אחד מהם, אבל אני חושב שהוא הולך לאוניברסיטה ואין לו שום דבר.
מיכאל נודלמן: אתם עוזרים גם לא רק לאתיופים, לכל סטודנט, אם המצב הכלכלי שלו גרוע מאוד?
מיכאל נודלמן: אתם עוזרים לו, או לא?
עופר אופן: בלי קשר למצב הכלכלי.
עופר אופן: אנחנו עוזרים לעולים חדשים, כחלק מסל הקליטה שלהם.
עופר אופן: הם מקבלים סיוע במימון שכר הלימוד לאוניברסיטה.
מיכאל נודלמן: זה אני יודע, הם מהצבא אחר כך מקבלים.
עופר אופן: מאיתנו, לא מהצבא.
עופר אופן: וזה בנוסף.
עופר אופן: מי ששירת בצבא, מקבל את אותו מענק שחרור שהוא יכול לנצל לטובת לימודים.
עופר אופן: זה בדרך כלל מכסה שנה, שנה וחצי, ובנוסף, אם הוא עולה חדש, הוא מקבל גם מאיתנו סיוע מלא למימון שכר הלימוד.
מיכאל נודלמן: זה מהכסף של הסוכנות, או כסף של המדינה?
עופר אופן: גם וגם.
עופר אופן: חצי-חצי.
מיכאל נודלמן: אני זוכר שהיתה בעיה שבסוכנות לא היה כסף.
עופר אופן: עדיין יש בעיה, כל הזמן יש בעיות.
מיכאל נודלמן: הבנתי, תודה רבה.
מיכאל נודלמן: אם אתה יכול להוסיף לנו ידע על הסטודנטים האתיופים.
נאדר אל-קאסם: אני מנציבות שירות המדינה.
מיכאל נודלמן: כמה יוצאי אתיופיה הם עובדי מדינה?
נאדר אל-קאסם: התבקשתי לבוא ולהציג נתונים על מספר העובדים האתיופים בשירות המדינה.
נאדר אל-קאסם: מהדוח שאנחנו הוצאנו היום יש מעל ל-600 עובדים, בני הקהילה האתיופית, בשירות המדינה, ובימים האלה אנחנו עובדים על דוח ואנחנו נפרסם דוח תוך שבוע-שבועיים על מספר העובדים, באיזה תפקידים, באיזה דירוגים ובאיזה משרדים הם נמצאים.
מיכאל נודלמן: זה חשוב מאוד, דירוג ושכר.
נאדר אל-קאסם: אם הוועדה רוצה, אנחנו גם נשלח לכם עותק של הדוח.
דנה גורדון: התשובה היא כן.
נאדר אל-קאסם: התשובה היא שכן נשלח לכם.
נאדר אל-קאסם: שירות המדינה רואה חשיבות רבה בשילוב בני הקהילה האתיופית בשירות המדינה וכתוצאה מכך גם הקצאנו 15 משרות המיועדות לקהילת בני הקהילה האתיופית האקדמאים.
נאדר אל-קאסם: יש לנו כאן גם פירוט של המשרות, איך שחילקנו אותם למשרדים ואני אתן עותק למנהלת הוועדה, שאתם תראו את המשרות איך הן מחולקות.
נאדר אל-קאסם: המשרות עכשיו כולן נמצאות עכשיו בשלב מיון מועמדים במשרדים.
נאדר אל-קאסם: אני לא יודע אם אנשים באמת הגישו---
מיכאל נודלמן: איזה תפקידים זה?
מיכאל נודלמן: עורכי דין---
נאדר אל-קאסם: אני יכול לתת סקירה מהירה של התפקידים.
נאדר אל-קאסם: יש לנו עובדים סוציאליים, חשבים, רוקח, משפטן, ראש ענף בלשכה משפטית.
נאדר אל-קאסם: זה תפקידים שהם טובים וגם הדירוג שלהם, עם אפשרות קידום בשירות המדינה.
נאדר אל-קאסם: דבר שני שאנחנו עושים בקשר לבני הקהילה האתיופית, אנחנו יודעים שיש בעיה בבחינות הכניסה לנציבות שירות המדינה.
נאדר אל-קאסם: אז מה שאנחנו עושים קודם כל, מועמדים שלא עוברים את הבחינות, יש להם מחסור בכמה נקודות בבחינה, אז אנחנו בודקים איפה היתה להם הבעיה.
נאדר אל-קאסם: אם זו בעיה בתחומים מסוימים, אז אנחנו כן מעבירים אותם את הבחינות ונותנים להם לגשת לראיון במכרז.
נאדר אל-קאסם: בנוסף, בחלק מהמכרזים אנחנו נותנים להם פטורים מהבחינות.
נאדר אל-קאסם: מאשרים למשרד לראיין את המועמדים בלי בחינות, במיוחד אם זה אקדמאים.
נאדר אל-קאסם: יש לנו עכשיו מכרז מפורסם בנציבות, לפסיכולוג, שיתאים את הבחינות לקהילות השונות וביניהם גם לקהילה האתיופית.
נאדר אל-קאסם: זה בעיקרון מה שיש לנו להגיד, וכמו שאמרתי, עוד פעם, להדגיש, שבשירות המדינה יש מעל ל-600 עובדים אתיופים.
נאדר אל-קאסם: נכון שרובם זה בדירוגים הנמוכים, אבל כמו שהזכיר פה ממינהל הסטודנטים, פשוט כי יש בעיה בעניין האקדמיזציה במגזר, אז אנחנו בינתיים מתחילים להקצות תפקידים לאקדמאים ולאט לאט עם הזמן הם יתקדמו גם לתפקידים אחרים.
מיכאל נודלמן: ברור לי שבמכרז, אם 10 או 5 יהיו ותיקים, מי שנולד פה, ואחד שנולד מאתיופיה, אפילו מרוסיה, שניהם לא עוברים.
מיכאל נודלמן: איך אתם בונים עדיפות בשבילם?
נאדר אל-קאסם: קודם כל, העדיפות שאנחנו נותנים לקהילה האתיופית – הרי יש חוק שירות המדינה (מינויים), שאפשר לתת.
נאדר אל-קאסם: אנחנו מקפידים ומעדכנים ומנחים את המשרדים השונים, בכל ועדות המכרזים, שהם ייתנו עדיפות.
נאדר אל-קאסם: אבל יש תנאי, כדי לקבל עדיפות, הבן אדם צריך להצהיר שהוא רוצה את ההעדפה.
נאדר אל-קאסם: אם מועמד, בן הקהילה האתיופית, לא אומר לפני שהוא בן הקהילה האתיופית, יש סימון בטופס הבקשה, הוועדה לא תדע שהוא מבקש העדפה ואז לא נותנים לו העדפה.
נאדר אל-קאסם: המועמד גם צריך לבקש העדפה.
נאדר אל-קאסם: לא נותנים אוטומטית.
נאדר אל-קאסם: בכל מקרה, הנציבות מנחה את כל ועדות המכרזים כן להסתכל וכן לתת עדיפות.
נאדר אל-קאסם: אבל העדיפות ניתנת בעוד תנאי, שהמועמד יהיה באמת בעל כישורים מתאימים.
נאדר אל-קאסם: אם יש מועמד אחר שהוא בעל כישורים יותר טובים, לא נותנים עדיפות.
נאדר אל-קאסם: העדיפות היא בתנאי שיש שני מועמדים בעלי כישורים זהים, אז נותנים עדיפות לזכאים.
נאדר אל-קאסם: אם יש מועמד יותר טוב, אז נותנים את התפקיד למי שיותר טוב.
מיכאל נודלמן: ברור, זה שירות מדינה, זה לא צחוק.
נאדר אל-קאסם: שירות המדינה צריך אנשים שיעמדו בקריטריונים.
נאדר אל-קאסם: אי אפשר להכניס אנשים רק בגלל שהם ערבים, דרוזים, אתיופים, לתת לו תפקיד.
טל צ'קול: ה-15 משרות סגורות כבר?
נאדר אל-קאסם: הפרסום נסגר, עכשיו זה שלב המיון.
מיכאל נודלמן: יש לי שאלה אליכם.
מיכאל נודלמן: כמה בשנה שעברה, בשנת הלימודים, כמה עברו סטודנטים דרך האגף שלכם?
עופר אופן: בין 1,700 ל-1,800.
מיכאל נודלמן: זה הרבה.
מיכאל נודלמן: זה יוצאי אתיופיה, יוצאי רוסיה?
עופר אופן: לא, רק אתיופיה.
עופר אופן: בסך הכול 7,500, כל העולים.
עופר אופן: יוצאי אתיופיה בערך 1,750 – 1,800, אבל זה כולל גם תכניות הכנה, מכינות קדם אקדמיות.
עופר אופן: גם אחרים זה כולל תכניות הכנה.
מיכאל נודלמן: מה שרציתי לשמוע, שמעתי.
מיכאל נודלמן: תודה, חברים.
דנה גורדון: הוועדה צריכה להניח מסקנות על שולחן הכנסת.
מיכאל נודלמן: המסקנות שהם עובדים, נותנים עזרה לעולים חדשים.
מיכאל נודלמן: אני לא רוצה להיכנס עמוק בבעיות.
מיכאל נודלמן: הבעיות הן שלא תמיד יש כסף, אין תקציבים, זה אני יודע.
מיכאל נודלמן: בסדר, אנחנו צריכים מסקנות חיוביות, בלי ביקורת.
מיכאל נודלמן: היום בלי ביקורת.
מיכאל נודלמן: הנושא היום מיוחד, אולי זה לא נושא של ועדת העלייה והקליטה, אבל יש סיבות מסוימות שאנחנו צריכים לדבר על זה, כי כשהעולים באו למדינת ישראל, חלק מהם קיבל דיור בבנייה קלה.
מיכאל נודלמן: בבנייה קלה אין מיגון.
מיכאל נודלמן: יש לי ניסיון, תאמינו לי, הייתי תושב בקרית שמונה ונפלו קטיושות, אולי בכמות כמו בשדרות ולאשדוד ולכל הערים בישראל, מ-1976 עד 2000 נפלו קטיושות כמעט כל חודש, כל שבוע, ונפגעו רק שלושה אנשים; אחד עמד במרפסת, אחד עמד על יד תחנת דלק ואחד בזמן שנפלו הקטיושות הוא היה בעירייה והחליט שהוא צריך קצת לעשן ונפלה קטיושה והחיים שלו נגמרו.
מיכאל נודלמן: כל הקטיושות משנת 76' עד 2000, רק שלושה אנשים.
מיכאל נודלמן: זה אומר שכשיש מיגון, כשאנשים יכולים להיכנס למיגון, זה נותן הגנה טובה.
מיכאל נודלמן: אבל יש בנייה ששם אין מיגון וברוב הבנייה הזאת גרים עולים חדשים.
מיכאל נודלמן: אני לא אומר שהוותיקים לא גרים במקומות כאלה, אבל זו ועדת העלייה והקליטה ואנחנו מדברים פה על מיגון לעולים חדשים, ואני מדבר על כל האזרחים שגרים במקומות שאין בהם מיגון וזה רוב המקומות שהבנייה קלה.
מיכאל נודלמן: מוכר לי גם הוסטל באשקלון, שקודם היה על יד החוף, מקום לחופשות וקצת שינו שם את הבנייה ועכשיו יש שם הוסטל, אבל אני חושב שגם שם אין מיגון.
מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים לדון על זה ולקבל החלטות.
מיכאל נודלמן: לצערי עדיין אין פה חברי כנסת, מי שרוצה לספר על המצב במקומות שאין שם מיגון, אין מקלטים ואין מיגון.
מיכאל נודלמן: נציגי פיקוד העורף, אתה יכול לספר לנו?
צחי זרקו: פיקוד העורף, מבחינת ההנחיות שלו, ממליץ על מרחב תקין על פי התקנות, וזמין.
צחי זרקו: חשובה גם המלה 'זמין', זה יכול להיות ממ"ד, זה יכול להיות מקלט ומחסה.
צחי זרקו: זו הנחיה שהיא נכונה לכל רחבי הארץ ובמיוחד באזור הדרום.
צחי זרקו: במידה ויש מקלטים ציבוריים באזור, המקלטים גם הם צריכים להיות מקלטים זמינים לתושב ותקינים.
צחי זרקו: אני רוצה לציין שעכשיו, יחד עם עיריית אשקלון, במסגרת שיפוץ המקלטים הציבוריים שם, המדינה הקציבה לזה תקציב, אנחנו יוצאים לשפץ את המקלטים האלה.
צחי זרקו: כ-80 מקלטים.
צחי זרקו: באשקלון יש 126 מקלטים, כ-80 מקלטים ייכנסו למסגרת שיפוצים.
מיכאל נודלמן: אבל אני שאלתי על האזורים שיש בהם בנייה קלה.
מיכאל נודלמן: בדרום יש הרבה מקומות כאלה שיש בהם בנייה קלה.
מיכאל נודלמן: יש מישהו מאשקלון פה?
ירון דוד: כפר הנופש הצרפתי.
מיכאל נודלמן: שם יש מיגון?
מיכאל נודלמן: יש מקום שאנשים יכולים להיכנס אליו ?
דוד ורון: בטווח 15 שניות - לא.
מיכאל נודלמן: חברים, למה אתם יושבים פה, אלה שגרים שם, ושותקים?
מיכאל נודלמן: זה לא רק בעיה שלי, זה בעיה שלכם.
מיכאל נודלמן: אני מבקש סליחה, פיקוד העורף, אתה אומר שבדרום הכול בסדר, באשקלון יש שכונה, יש מקום שאין איפה לצאת.
צחי זרקו: הדגשתי את המדיניות שלנו.
צחי זרקו: פיקוד העורף לא בונה מקלטים, מי שבונה מקלטים זה אותו תושב---
מיכאל נודלמן: אני לא בא בטענות שאתם לא בונים, אבל אתם צריכים לדעת איפה יש, איפה אין, איפה חסר.
מיכאל נודלמן: מי צריך לעשות את זה, עירייה?
צחי זרקו: העירייה צריכה לעשות איזה שהיא בדיקה, או התושבים עצמם, גם הם עצמם יכולים לבוא וליזום את זה.
צחי זרקו: אבל בהנחה שיש את המקומות האלה, אנחנו מכירים שיש, וזה לא רק באשקלון, יש שכונות, שכונות חדשות אפילו, כמו מפוני עזה, קרווילות בניצן ובכרמיה, יש שכונות נוספות בטווחים קרובים יותר.
צחי זרקו: הבעיה אינה ייחודית רק לאשקלון, אלא זו בעיה שהיא קיימת.
מיכאל נודלמן: אני אמרתי את זה, שזו לא רק בעיה של עולים, אבל זו ועדת עלייה וקליטה.
צחי זרקו: לכן אני אומר, כל החלטה שתתקבל פה מהווה תקדים לאזורים נוספים שבהם אין מחסה, או מקלט תקני.
צחי זרקו: אנחנו, כפיקוד העורף, לא מצווים על בניית מקלטים, אלא אם כן יש תקציב ייעודי במסגרת תכנית עבודה מסודרת.
צחי זרקו: זה תפקידנו.
צחי זרקו: בזה אני מסיים.
מיכאל נודלמן: בסדר, יש לי ניסיון.
מיכאל נודלמן: אני אמרתי.
מיכאל נודלמן: גם בקרית שמונה פיקוד העורף בדק, אני הייתי חבר מועצה שם.
מיכאל נודלמן: הוא בדק כל מקלט, דיבר עם העירייה, הוא לא נשאר בצד בדברים האלה.
צחי זרקו: אני אציין שגם באשקלון נכנסים לפרויקט עכשיו של שיפוץ כל המקלטים הציבוריים שיש שם.
צחי זרקו: אולי לא את הכל, תלוי בתקציב שיהיה לנו, אולי סדר גודל של 80 מקלטים, אבל אנחנו מדברים על מקומות שאין בכלל מקלט.
צחי זרקו: על זה אנחנו מדברים.
מיכאל נודלמן: אם יש מקלט בלי שיפוצים, אם נופלות מרגמות וקטיושות, אפשר בלי שיפוץ, אבל אנחנו מדברים על מקומות שבהם אין שום דבר, שם אנשים בסכנה גדולה גדולה גדולה, ועכשיו אנחנו יודעים על אשקלון ואנחנו גם יודעים שלא רק אשקלון---
צחי זרקו: עד הטווח של 7 קילומטר שכולל בזה את שדרות, מ-0 עד 7 קילומטר, היתה החלטה לבוא ולהוסיף מיגון.
צחי זרקו: הוספנו תחנות הסעה ומוסיפים מחסות.
צחי זרקו: הטווח שמעל 7 קילומטרים, צפונה יותר, אין החלטה להוסיף מיגון.
מיכאל נודלמן: עד שלא ייפול משהו.
צחי זרקו: נפל, אבל זאת היא ההחלטה כרגע.
מיכאל נודלמן: כמה קילומטרים הכפר הצרפתי?
ירון דוד: מעבר לזה.
ירון דוד: זה הגיע כבר מעבר, זה הגיע ל-12 קילומטר כבר.
צחי זרקו: אבל הוספת מחסות כמו תחנות הסעה ומחסות, זה עד 7 קילומטר, בשלב הזה.
נועה עובדיה: אני גרה בשכונת נווה דקלים באשקלון וזו שכונה של הבנייה הקלה.
נועה עובדיה: כמו שאני קוראת להם, זה המעברות של שנות התשעים, וחוץ מכל הבעיות האחרות של השכונות האלה שיש באופקים ויש בעוד מקומות, בבאר שבע, בקרית גת, של השכונות של הבנייה הקלה, אז יש את הבעיה של המיגון.
נועה עובדיה: אני למשל לא יכולה לרוץ ב-30 שניות, ועל אחת כמה וכמה ב-15 שניות.
נועה עובדיה: אמרו לנו 30 שניות, בפרסומים האחרונים של העירייה, בימים האחרונים בשבוע האחרון, לרוץ למקלט.
נועה עובדיה: המקלט אמור גם לספק לי הגנה אם אני רוצה לשהות שם בלילה.
נועה עובדיה: יש לפחות חמישה מקלטים בשכונה שהם לא פתוחים.
נועה עובדיה: יש מקלט של יד שרה, יש מקלט של בית כנסת, יש שני מקלטים של בית כנסת, יש מקלט של נר דוד אבי, שזה משהו כמו יד שרה, עמותה אחרת של סיפוק ציוד.
נועה עובדיה: כל מיני מקלטים שמשמשים מקלט של נוער ומקלט של מִנהלת השכונה וכל המקלטים האלה, למרות שראש העיר הודיע שהמקלטים אמורים להיות פתוחים, הם לא פתוחים, הם סגורים.
נועה עובדיה: פנינו לעירייה והמקלטים לא נפתחו.
נועה עובדיה: זאת אומרת שהם לא נגישים לתושבים.
נועה עובדיה: זאת בעיה רצינית.
נועה עובדיה: לפי דעתי יש עוד בעיה.
נועה עובדיה: דיברתי עם פיקוד העורף, למה לא ממליצים, למשל, לאנשים, ועל אחת כמה וכמה בבתים כאלה, לשים משהו על החלונות?
נועה עובדיה: כל אחד עושה מה שהוא רוצה.
נועה עובדיה: אמרו לי שזה טילים קונבנציונליים, זה לא כמו במלחמת המפרץ, אז יש המלצה, אבל אין הנחיה, אבל את ההמלצות האלה לא אמרו לתושבי מדינת ישראל, או לתושבי הדרום בשום מצב ובשום מקום.
נועה עובדיה: מי שרוצה, קונה לעצמו טפטים ושם על החלונות, מי שלא רוצה ולא חושב על זה, לא מעירים את תשומת לבו לעניין הזה.
נועה עובדיה: זה גם דבר שצריך---
מיכאל נודלמן: מה אתם רוצים שיהיה בחלונות?
נועה עובדיה: לשים נייר דבק ודברים על החלונות שכשזה מתפוצץ, שאנשים לא ייפגעו מזה.
נועה עובדיה: אז אמרו לי בפיקוד העורף ש'זה טילים קונבנציונליים, במלחמת המפרץ זה לא היה טילים קונבנציונליים'.
נועה עובדיה: אין שום קשר, גם במלחמת העולם השנייה אנשים שמו נייר דבק על החלונות.
צחי זרקו: לא, אנחנו באשקלון עכשיו בפרויקט גדול של כל בתי הספר, של הוספת פִיל מגן על החלונות.
צחי זרקו: מבחינת ההנחיות לתושבים, במצב שהיינו באותו שלב, החלטנו שלא לחייב את התושבים, אלא אך ורק לרכוש ולא להניח את זה.
צחי זרקו: זו המדרגה הנוספת שיכול מאוד להיות שהיינו מגיעים לזה, אבל לא הגענו לזה.
צחי זרקו: יש הנחיות מיגון והנחיות המיגון כרגע היה לרכוש את הדבר הזה ולא להניח את זה.
מיכאל נודלמן: אבל המקלטים, מי יכול לתת פקודה?
מיכאל נודלמן: אני חושב שראש העיר צריך לתת פקודה לפנות את כל המקלטים.
מיכאל נודלמן: אני זוכר בזמן המלחמה בלבנון השנייה, בצפת, הם לא חשבו שייפלו שם קטיושות ורקטות וכולם ראו, בכל מקלט היה איזה מחסן ולא היה לאנשים לאן להיכנס.
מיכאל נודלמן: אנחנו פנינו לראש העיר וגם לפיקוד העורף---
נועה עובדיה: מה שהופיע בטלוויזיה שכל המקלטים פתוחים בשכונה, זה לא נכון.
צחי זרקו: אם יש משהו שלא פתוח, פרטי, ואנחנו נדאג ל---
נועה עובדיה: לא, של עיריית אשקלון.
יבגניה פודולסקי: אני תושבת השכונה נווה דקלים מאשקלון.
יבגניה פודולסקי: אני יודעת שבשבוע האחרון בתאריך 11 למרס בוועדה עירונית, מועצת העיר ישבה באחד הימים בשבוע שעבר בנושא של מיגון העיר והכנה של מקלטים בעיקר בשכונת נווה דקלים כולל ואני מחזיקה ביד עכשיו מסמך שיצא שנקרא 'קיצור הליכי הבנייה, ממ"דים ומיגוניות'.
יבגניה פודולסקי: בעיון קראתי את המסמך הזה, יחד עם דיירי השכונה, כמה שהספקנו להראות להם ולקרוא.
יבגניה פודולסקי: אם אני אראה לכם את המסמך הזה, בעיפרון כתוב על כל סעיף שאלות ודברים לא מובנים לגמרי, לא מפורטים.
יבגניה פודולסקי: נאמר כאן לא על קיצור ההליכים, אלא על סיבוך ההליכים.
יבגניה פודולסקי: גם בנושא הזה אני מנסה למצוא מלים קורקטיות בשביל לא לפגוע ולהיות ברורה.
יבגניה פודולסקי: יש שמועות בשכונה שממליצים לנו לקחת הלוואות בדרכים פרטיות שלנו, בשביל בנייה פרטית, סימן קריאה, כמה סימני קריאה אחרי המשפט הזה וכמה סימני שאלה אחרי המשפט הזה.
יבגניה פודולסקי: אני תושבת העיר ואני משלמת מסים והשכונה שלנו, מבחינת הארנונה, שייכת לאחת מהשכונות היוקרתיות בעיר, אני והילדים שלי והשכנים שלי צריכים לקחת הלוואה פרטית בשביל לבנות מיגוניות?
מרינה סולודקין: אבל זה שמועות.
יבגניה פודולסקי: זו הסיבה שאני אומרת שאני בוחרת מלים קורקטיות בשביל לא להטעות ובשביל להיות ברורה.
יבגניה פודולסקי: מציעים לנו הלוואות ללא ריבית, דברים, מבחינתנו, נורא לא בריאים, לא למוניטין של העיר, לא לטוב של כל אחד, וסליחה, זה בריאות גם פרטית, לשמוע כזה דבר ולקרוא את המכתב הזה ולשאול על כל סעיף מיליון שאלות, ששייכות לעיר.
יבגניה פודולסקי: כשאחת מהשכנות שלי, נכון לאתמול בבוקר, פנתה למחלקת בנייה בעיריית אשקלון, למהנדס מסוים שיש גם את השם שלו, להערכתו בנייה כזאת עולה מ-80,000 עד 100,000 שקל.
יבגניה פודולסקי: הסכום של הלוואה הוא 20,000 שקל.
יבגניה פודולסקי: בשורות האחרונות של המסמך הזה כתוב שהיתה הבטחה והסכם בין ראש העיר לבין מינהל מקרקעי ישראל, שוב פעם, מאוד בזהירות אני אומרת, על הקלות בתשלום מסים למינהל ולרשויות.
יבגניה פודולסקי: אני אומרת את המלה 'הקלות', מדובר כאן במכתב על הורדה.
יבגניה פודולסקי: זאת אומרת, אנחנו לא נצטרך לשלם.
יבגניה פודולסקי: כשאני לוקחת את המכתב הזה, כתוב כאן אחרת לגמרי.
יבגניה פודולסקי: איך אני, תושבת העיר, צריכה לדעת מה ההבטחה הזאת אם בן אדם שהיה איתו הסכם ואחרי שנה התחלף, אם נבחר ראש עיר אחר, אז מה?
יבגניה פודולסקי: ההחלטה הזאת ברמה של הבטחה בעל פה?
יבגניה פודולסקי: יש מסמך שאומר שאני זכאית לפנות למינהל מקרקעי ישראל ולדרוש הקלות בזכויות האלה, או לא?
יבגניה פודולסקי: איך אני מזמינה מודד של השטח?
יבגניה פודולסקי: איך אני משלמת לאדריכל שיצטרך לדעת את כל הדרישות של פיקוד העורף?
יבגניה פודולסקי: אני לא יודעת, לא מכירה, לא קראתי, לא שמעתי על זה שיש דרישות מסוימות.
יבגניה פודולסקי: בשכונת נווה דקלים גרים אנשים מבוגרים, מאוד מבוגרים, שגרים בשכירות ובעלי המקום, בעלי הבתים האלה, בתי קרקע, לא מסכימים לממן בנייה כזאת.
יבגניה פודולסקי: איך להתייחס לדיירים שקיבלו את הבתים האלה מטעם עמיגור?
יבגניה פודולסקי: איך להתייחס לתושבים וממשיכים לבנות עכשיו?
יבגניה פודולסקי: הרי זו שכונה שיש אופציות לבנייה, איך להתייחס לבנייה שכבר נעשתה בעבר ועיריית אשקלון, ואני בטוחה ומשוכנעת שעיריית אשקלון לא עושה את הדברים על דעת עצמה, זאת אומרת זה ברמת החוק, לא ביקשו מאיתנו בהיתרי בנייה תוספת של מקום מוגן, ממ"ד בתוך המבנה עם תוספת, כשאני עכשיו אבנה את הקובייה הזאת בחצר שלי, בתחום החצר שלי הפרטית, ואם את האופציה כבר לקחתי ואין לי אפשרות לבנות מבחינת המקום, שלוש על שלוש, כמו שכתוב במסמך הזה שיצא מהעירייה, אז מה, אני צריכה לצאת מהתחום של החצר שלי לתחום העירוני?
יבגניה פודולסקי: זה אומר שאני צריכה להרוס גדר ביני לבין שכן שלי או ביני לבין סמטה לשכונה.
יבגניה פודולסקי: כל זה משאיר הרבה שאלות ש-97% דיירי השכונה לא יודעים את התשובות עליהם.
מיכאל נודלמן: פיקוד העורף, או משרד השיכון, תסבירו לנו מה זה.
נועה עובדיה: אני רוצה להסביר משהו בעניין מה שהיא אמרה.
נועה עובדיה: הדרישה שהם כותבים כאן שמה שייבנה שלוש על שלוש זה חדר מוגן אבל אסור שהוא יהיה צמוד לבית, לפחות מטר מהבית ולפחות מטר עד שני מטר מהגדר.
נועה עובדיה: אנשים שעשו כבר תוספת, אין להם מקום כזה בחצר.
ירון דוד: מי שקרא את זה, כולל הגברת, כנראה לא מבין מה שהוא קורא פה.
ירון דוד: אנחנו ביקשנו לעכב בהליכים, ומי שמכיר את חוק תכנון ובנייה, הוא חוק לא פשוט ומורכב, והמסמך הזה נעשה לאחר התייעצות גם עם הוועדה המחוזית וגם עם היועץ המשפטי.
ירון דוד: אחת הבעיות שיש, כדי להקל ולעשות את הבדיקה מהר, לא לקשור אותו לבית.
ירון דוד: את רוצה לבנות אותו כחלק מהבית, יש את ההליכים הרגילים.