GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שלמה מולה: שאלה מתודית, אני מבקש שתענו לי בסוף , א' אני הייתי רוצה לדעת אם תהייה מוכן לתמוך בביצוע התכניות האלה?
שלמה מולה: ביצוע התכניות מתי מתחילים עם כל התכנית, אני מניח שלא כל התכניות יכולות להתחיל מחר בבקר, אבל אני רוצה לדעת לגבי לוח הזמנים לביצוע התכנית, והעניין השני החלק של 15% מתקציבי משרדי הממשלה שהם צריכים להיות מוסטים לתכנית מאוד מטריד אותי.
שלמה מולה: אני אומר את זה כי כסף חדש אם לא הגיע אנחנו יודעים להגיד הכסף לא הגיע ואפשר לבקש את הפרוטוקול מועדת הכספים ולדעת אם יש כסף או לא, אבל 15% מתקציבי הממשלה, הרי אתם קיבלת את התקציב בתחילת השנה כשהיתה לכם תכנית ועכשיו כשאתם צריכים להפנות 15% לתכניות החדשות מאיפה אתם מכסים את התקציב שלכם?
שלמה מולה: התקציב השנתי שלכם?
שלמה מולה: זו שאלה שאני הייתי מאוד רוצה שאתם תתנו עליה תשובה.
שלמה מולה: דבר אחרון אדוני היושב ראש, בסך הכל התכנית היא טובה, ואני חושב שאנחנו צריכים לבקש, לפנות, כפי שאדוני אמרת לפנות לראש הממשלה, לשר האוצר ואני חושב שאם פה דיברו על לתת תקוה לזוגות צעירים שיצאו מהבית שלהם ובסופו של דבר התכנית הזו אינה מתממשת זאת אומרת, העלינו ציפיות והציפיות לא מתממשות, אני חושב שזה דבר רע מאוד וזה לא נכון.
שלמה מולה: ושאלה אחרונה, האם תוספת התקציב כולה, התוספת של 85% האם היא עברה בועדת הכספים של הכנסת לטובת המשרדים?
מרינה סולודקין: אני בדרך כלל מאוד ביקורתית, אבל אני מאוד מעריכה את תכנית החומש לשיפור קליטת עולי אתיופיה, שמענו מהמנהל הכללי וסגן המנהל הכללי, מה ששמענו ממשרד הבינוי והשיכון מאוד מדאיג, בגלל שזו התחלה ברגל שמאל, מי שמתעסק בנושא הצעירים של בני הקהילה האתיופית יודע עד כמה חשובה התוספת למשכנתא לצעירים וזו נקודת תורפה, ואם אנחנו מתחילים ב- 2008 עם ריב בין משרד האוצר ומשרד הבינוי והשיכון על מי יממן את זה, זאת אומרת שכל התכנית יכולה להיות אחיזת עיניים אם אנחנו כאן בוועדה, ואתם כמו אריאלה רבדל-נדקוב והמשרדים לא תהיו, תסלחו לי על הביטוי, אם אתם לא תהיו כלבי שמירה כי זה מאוד חשוב לגבי התכנית האמיתית שתכננו בשכל רב וגם במאמצים רבים, גם במשרדים, גם במשרד ראש הממשלה וגם ארגוני יוצאי אתיופיה.
מרינה סולודקין: את מה שלא מצאתי בתכנית, אני מציעה לחשוב על זה כי זה כיוונים מאוד מאוד חשובים, בתוך התכנית אני מסכימה שהינו צריכים את התכנית הזו לפני חמש שנים, אפילו לפני חמש שנים אנחנו ראינו שישנן הרבה בעיות שלא נפתרות על ידי המשרדים, אבל יש גם כיוונים חדשים שצריך לחשוב עליהם, כי אנחנו רואים שהסכום של 7 מיליון שקל זה סכום קטן, ויהיו עוד משפחות של יוצאי אתיופיה חד הוריות שלא יכולות לקנות, לא הדור הראשון של עולי אתיופיה ואני אומרת שצריך לחדש את בניית הדיור הציבורי, כי תמיד יהיו מקרים סוציאליים שיהיו זקוקים לדיור הציבורי, מבלי לפגוע במשכנתא ובלי לפגוע בדבר אחר.
מרינה סולודקין: עניין שני, הרבה פעמים אנחנו דיברנו כאן שצריך לדעת ולנתח את העבר של הקהילה האתיופיה שהם לא נתמכו באתיופיה על ידי הביטוח הלאומי, לא היה, היו לכם מקצועות הקשורים לעסקים, הם היו אנשי עסקים וגם היו חקלאים מעולים, ומה שאנחנו לא רואים כאן, לצערי הרב פניתי הרבה פעמים גם למשרד הקליטה, לשרים גם לזאב בוים וגם למר יעקב אדרי, פניתי למשרד החקלאות לשלום שמחון, פניתי למשרד לפיתוח הנגב והגליל ששמעון פרס עמד בראשו, ולא מצאנו אבא לתכנית האדמה ומים לישובים כפריים אתיופיים, אנחנו שוכחים זו היתה חקלאות טרופית מאוד מעולה וזה תעסוקה חשובה מאוד לקהילה, אז גם בנגב, מי יכול להפוך את הנגב לגן פורח?
מרינה סולודקין: העלייה מאתיופיה, למה לא עוסקים בזה, אין מספיק, גם חכמה וגם אומץ לב לדברים האלה שחייבים לעשות.
מרינה סולודקין: דבר נוסף שלא ראיתי התייחסות לעסקים קטנים של הקהילה האתיופית, מענקים מיוחדים אין התייחסות לזה, ואם אנחנו רוצים קהילה עצמאית עם גאוה ולא תלויה בטובות ושלא צריכה להתחנן להכניס את האנשים לשירות המדינה הרי תמיד אין מספיק מקומות לאף אחד, אם אנחנו רוצים אתיופים עצמאיים, גאים, עשירים אז צריכים גם לקחת את הכיוונים האלה של עסקים קטנים וישובים קהילתיים, אדמה, מה שאני אומרת בגלל שיש אנשים שלא רוצים לתת אדמה והם מקלקלים את התכניות האלה, להקצות אדמה ומים, אדמה ומכסות מים לאתיופים וישובים בנגב ובגליל, בלי חכמות, אל תאמרו לנו הם לא צריכים להיות תלוים ברצון טוב או לא טוב של מישהו, וגם אנחנו תושבים וגם אנחנו עולים לא רוצים תת קבוצות ותת מעמדות במדינה של אנשים מצוינים, צריך לשים את הכל על השולחן ולומר ולחשוב באופן חדשני.
מיכאל נודלמן: אני מבקש אינפורמציה, עמיהוד בהט, מה לגבי החינוך בתכנית?
עמיהוד בהט: ראשית אני רוצה להצטרף לעמיתים השונים גם מתוך המשרדים וגם מתוך הקהילה, עובדים על התכנית הזו תקופה ארוכה, אני רוצה ולהצטרף לברכות שעל אף הנימות הצורמות שנשמעו פה קודם בצדק, אבל אני חושב שמדובר על דבר שאני קורא, לא רק תכנית חשובה אלא תכנית חכמה, אני חושב שהתכנית באה לטפל בסוגיות כאלה, יש פה איזו אמירה של סיכוי לפריצת דרך, ושל מיקומם של אותם אלפים שייהנו מהתכנית הזאת ויהיו במקום אחר על המפה בשונה מהמקום שהם נמצאים בו היום והדברים נאמרו כאן קודם.
עמיהוד בהט: לגבי פרק החינוך של התכנית, הדברים גם הוצגו ואנחנו שותפים גם בתכנית הרוחב וגם בתכנית האורך ואפילו בממשק עם משרד התעשיה, מסחר ותעסוקה באשר לנושא של הכשרת כוח אדם מקצועי בתחום החינוך של בני הקהילה, גם מורים, גם מגשרים וגם יועצים חינוכיים, אבל בהחלט עיקר המאמץ יעשה קודם כל בתכנית הרוחב בקומה שלפני ההתערבות המסיבית יותר בזמן הצבא ואחר כך בזמן הלימודים האקדמאיים, כלומר עוד בהכנה וביצירת תשתית ראויה של הישגים משופרים בבחינות הבגרות והסיכוי להגיע לצבא שבידו של כל אחד מהמגיעים, מהמתגייסים, סיכוי טוב יותר להמשך לימודים לאחר השחרור מהצבא כשגם השירות בצבא יכול להיות ממצא יותר, נכון וראוי יותר ושיביא לידי ביטוי את היכולות המאוד מאוד גבוהות של חלק מכובד מבני הקהילה.
עמיהוד בהט: יחד עם זאת שותפות מאוד עמוקה בתכניות העמוק בתוך אותן 15 שכונות, בתוך אותה שכונה בחינוך הלא פורמלי החל מהגיל הרך וכלה בחינוך המבוגרים וגם בבתי הספר שחלקם משרתים את תושבי השכונות ונמצאים בתוך השכונות, וחלקם משרתים את תושבי השכונות אבל ממוקמים פיזית מחוץ לשכונה, באותם 20 בתי ספר אנחנו מתכוונים להיכנס לתפירת חליפה אישית לכל בית ספר, הרי התשתיות גם הפיזיות וגם הפדגוגיות בכל אחד מבתי הספר עשויות להיות שונות בגלל מעורבויות כאלה ואחרות גם של המערכת וגם של המגזר השלישי בסוגים שונים של בתי ספר.
עמיהוד בהט: לשאלה התקציבית, אנחנו נכללים באותה תמונה תקציבית, מדובר כ- 920,000 שקל שהמשרד אמור להפנות מתקציביו בשנת 2008 ויתר הסכום לשנת 2008 מגיע מהכסף שהועבר למשרד הקליטה, על ידי משרד הקליטה למשרד החינוך.
עמיהוד בהט: בתשובה לשאלה של חבר הכנסת שלמה מולה, אנחנו מתכוונים להתחיל בכל התכנית בספטמבר 2008, בשנת הלימודים תשס"ט, אי אפשר להתחיל אחרי פסח בעבודה בבתי ספר, אלא כמובן בהכנת כל התשתיות ונצל את כל התקציב.
שלמה מולה: אתה לא יכול להתחיל בחלק מהתכנית שאינו תלוי בשנת התקציב?
עמיהוד בהט: יש לנו כחודשיים ימים עד סיום שנת הלימודים, מדובר שרוב הפעולה נעשית בתוך בתי ספר, אם זו במסגרת ההשלמה של הבגרויות, אולי כאן אפשר להתחיל בדברים מסוימים עוד השנה ובקיץ, אבל בודאי בבתי הספר שצריכים להקים צוותי היגוי, להכין תכניות ולהביא אותן לאישור ולהתחיל לפעול בהן, לדעתי זו תכנית שמתחילה לעבוד, אחרי פסח בבתי ספר מן המניין הסיכוי להתחיל בה ברגל ימין הוא קטן מאוד, יחד עם זאת כל התקציב לכל השנה יונח בתקופה של ספטמבר עד דצמבר מה שיאפשר עבודה ברמה אחידה בכל שנת הלימודים הבאה שהיא כבר נופלת על 2008 וחצי של 2009.
מיכאל נודלמן: אנחנו ביקרנו בקרית משה ושם יש בית ספר.
עמיהוד בהט: ראיתם דוגמה של בית ספר עתיר עולים מאתיופיה שמתנהל, זה אחד המודלים היפים שאנחנו יכולים לאמץ.
מיכאל נודלמן: כמעט כל התלמידים הם יוצאי אתיופיה.
מיכאל נודלמן: מתי יהיו בתי ספר שיהיו בו גם וותקים וגם עולים?
עמיהוד בהט: המשרד והמדינה מאוד מעודדים את האינטגרציה, אבל המדינה וגם המשרד מנועים מלהכריח את הילדים יוצאי אתיופיה בגלל החלטת בית המשפט, מלרשום את ילדיהם אפילו אם זה 90% ילדים בתוך השכונות, מצד אחד אנחנו מעודדים את האינטגרציה ומצד שני במקום שזה לא קיים כי התושבים רוצים להישאר בשכונות.
עמיהוד בהט: היינו לא מזמן עם שרת החינוך בבית ספר "נר עציון" בפתח תקוה, יש שם 95% ילדים יוצאי אתיופיה שמעטים מאוד מהם רוצים לצאת מהשכונה, ובית הספר מתפקד מאוד יפה.
עמיהוד בהט: לאותם בתי הספר שיש בהם ממילא כבר רוב ילדים יוצאי אתיופיה ניתן את הטיפול המאוד מאסיבי כדי להגיע בתוך בית הספר למקסימום שניתן להגיע.
שרה מרום שלו: ראשית אני חושבת שאנחנו צריכים לברך את התכנית, מאז שהתחילה העלייה האתיופית לא היתה תכנית עבודה שאפשר להתחיל לעבוד, תמיד עשו דברים, ואי אפשר לומר שלא עשו שום דבר, אני באה במקרה מרחובות וכך שאני יודעת מה זו העלייה מאתיופיה, כמדומני היינו בין הראשונים שקיבלנו את העלייה האתיופית, בעיות תמיד היו לה.
שרה מרום שלו: נכון שאנחנו מדברים על תקציב, עם דברים כאלה קשה להסתמך על תקציב שנתי, כשאתה צריך דיור, כשאתה צריך עובדים, כשאתה צריך את הדברים האלה זה בלתי אפשרי להסתמך על תקציב שנתי, כי מה שצריכים, לדעתי הדבר הראשון זה משרד השיכון, דעו לכם שאם לילדים האלה לא יהיה בבית היכן להכין שעורים, עוד לפני שהם מגיעים להשכלה הגבוהה, הם לא יכולים להתפתח כשתכנסו לבתים שלהם תראו עד כמה קשה להם וכמה להורים קשה, ההורים לא מבינים כל כך, היינו ברחובות, כבוד היושב ראש, היינו ברחובות, קשה מאוד עם 11 ילדים, אם לא נפתור כדבר ראשון את מצב השיכון קשה להגיע לדברים אחרים, אני מכירה את הדירות בקרית משה, בלתי אפשרי.
שרה מרום שלו: לכן הדבר ראשון שצריכים לדון בזה זה שיכון, שיכוני עולי אתיופיה, זה הדבר הראשון שיוכל במשהו לפתור להם את הבעיות.
דוד מהרט: חובה לברך כשיש מפגש מהסוג הזה, ואני מסכים עם גבירתי שאחרי 29 שנה מאז תחילת העלייה של יהדות אתיופיה ישנו איזה רעיון לעשות משהו, תכנית לא לעשר שנים עשרים שנה, תכנית חומש אבל הגברת הנכבדה ממשרד השיכון הודיעה לנו שבסך הכל, חברים זו אשליה, יש בסך הכל נייר שכתוב ושיש בו רעיון לביצוע במשך חמש שנים, אבל התקציב הוא שנתי, אני רוצה לומר לכם לגבי התחושה השוררת היום, מאחר והיה בעיתונות ובתקשורת, וכל אחד מאיתנו מחכה לעתיד, שכל משפחה מאמינה שיש פה תכנית ענקית וככה היה כתוב בעיתונות וככה חשבתי היום שאני אקבל מישהו שידריך אותי איך לתפקד בקניונים וכדומה אבל אני מבין שזה כבר לא יהיה.
שלמה מולה: בקניונים אתה יכול להסתובב אבל על חשבונך.
דוד מהרט: בקניונים צריך לאמן אותי איך להוציא כסף אבל הוא לא יהיה, אבל אני רוצה לומר ברצינות, ישנו כאן איזה רעיון לעודד אינטגרציה, אני רוצה לומר לכם כשאני מסתכל על התוכנית אני מוצא שהתכנית בסך הכל מעודדת אינטגרציה, אני רוצה לומר למה כוונתי כי יש כאן סתירה פנימית בתכנית עצמה, דיסונס, בעצם מה אתה אומר, כמעט כל התכניות היום לאן הן הולכות?
דוד מהרט: הן הולכות איפה שיש ריכוזים גבוהים של יוצאי אתיופיה, נלך לשכונות שיש שם הרבה, נחזק אותם, משתלם כדאי לכם תהיו ביחד, נלך לשפץ את השכונות איפה שיש הרבה, תהיו ביחד אנחנו נביא הרבה כסף, גם כל התרומות היום אין כמעט שהן מסייעות לפורצי דרך, אם עכשיו המשפחה שיעודדו אותה בזכות הסיוע הזה, היא תלך לקנות בית בגבעת חיים והילד שלהם יצטרך לסגור שם הרבה פערים ויצטרך לקבל סיוע אישי, למיטב ידיעתי ואני אשמח שאם מישהו יגיד לי אחרת, הוא לא יקבל סיוע.
דוד מהרט: אני רוצה לומר לכם עוד דבר, אני נתקלתי השבוע במקרה מאוד יפה ואני מקוה שיתנו לו מענה, ישנה ילדה יוצאת אתיופיה בכיתה ח', ילדה מחוננת שלומדת באוניברסיטה, היא לומדת במקביל ללימודיה בבית הספר היא לומדת באוניברסיטה, כשהיא תסיים את כיתה יב' היא תקבל BA, אבל הילדה הזאת שפונה למינהל הסטודנטים, יגידו לה המרצים את לא בת 18 את לא עונה על הקריטריונים, האם ישנה כאן גישה שפורצת קריטריונים ומעודדת אנשים באופן אישי לפרוץ ולהתקדם?
דוד מהרט: אני רוצה לומר דבר נוסף, אני הסתכלתי על השכונות המופיעות פה ואני מברך על רשימת השכונות המופיעה כאן, אני חושב שהשכונות האלה ראויות, אבל אני חושב שאם מישהו מכיר מזו עיר, מהם הנכסים של ישוב, צריך להסתכל לא רק על השכונה אלא האם מצבו למשל של מישהו החי באופקים, משפחה שחיה באופקים או בנתיבות ובעוד פריפריות, אגב יש מבחינה היסטורית אדוני המנהל הכללי ואדוני היושב ראש, משפט אחד בהיסטוריה, הריכוזים הגדולים של יוצאי אתיופיה בארץ נוצרו על ידי מדינת ישראל ועל ידי הסוכנות, איך הם נוצרו?
דוד מהרט: היתה תקופה שקראו להם מרכזי קליטה מתקפלים, שכונת שמשון באשקלון, כיצד היא נוצרה?
דוד מהרט: שכונות שמשון היתה פעם מרכז קליטה, היה מרכז קליטה ולסוכנות היתה תקופה שהיו לה מרכזי קליטה מתקפלים, סגרו את המשרד ואמרו להם עכשיו זה דיור קבע שלכם, שכונת שאול המלך בבאר שבע ועוד כמה ישובים, אני חושב שיש ישובי פריפריה שהנכסים, בתי הספר, סיכוי התעסוקה לילדים שלהם כמו לילדים באופקים שהם הרבה פחות טובים משל מישהו שחי בשכונה לא כל כך טובה אבל במרכז הארץ.
דוד מהרט: צריך להתייחס ואני רוצה להבין האם יש עידוד לאנשים גם ברמה האישית להתקדם ולפרוץ כיוונים ולא לטפח רק איפה שיש ריכוזים.
דוד מהרט: שני דברים אחרונים, העניין ששלמה מולה אמר בנושא הסוכנות, ישנה בדיחה בקרב הקהילה שלנו, ואני בין המפיצים שלה, שמדינת ישראל כשאומרים שאין זהב שחור, האמת כל יוצאי אתיופיה הם זהב שחור במדינת ישראל במובן של חביות נפש, אנחנו שווים המון חביות נפט, ומביאים הרבה מאוד דולרים לארץ, וזה לא מקרה ולא היסטוריה, אנחנו יודעים כמה מזה מגיע לבני הקהילה, ככה כשמישהו סיפר לנהג מונית ואמר להם אתם יותר יקרים מזהב שחור מנפט, אתם יהלום, מביאים הרבה מאוד כסף.
דוד מהרט: צריך פעם אחת לבדוק לגבי כל הכסף שמגיע מחוץ לארץ כמה מגיע מזה לבני הקהילה וכמה הולך למנגנונים אחרים.
דוד מהרט: הדבר האחרון, ישנה תכנית, הדבר הוא טוב ואני רק רוצה לבקש, הקהילה הזו אינה קהילת נכים, לא קהילה של מוגבלים, יש תחושה בהרבה פעמים כיוצאות תכניות ובמיוחד תכניות על הנייר, מציגים אותנו כאנשים באמת פחותים וצריך לעזור לנו וללוות אותנו, וצריך לתת לנו סיוע ואימון אישי וכדומה, נכון שישנו שוני תרבותי, הקהילה צריכה להתמודד עם הרבה דברים אבל יש בה הרבה עוצמות, וצריך לראות איך מתחברים לעוצמות שלה, כשהגברת אמרה למשל לטפח אנשים ליזמות וכדומה, איפה כל הדברים האלה?
דוד מהרט: לגבי הצעירים שמדובר שיהיה פה דור, כדי שהדור השני והשלישי יהיה שונה צריך להכניס אותם לתוך התכנית הזאת, זה מה שאני רוצה לומר לכם, אני רוצה לברך אבל התחושה שלי ששוב ישלו אותנו בסיפור מאוד יפה שאולי הוא קצת ריק מבפנים.
זהר בלום: נציג עיריית רחובות, אני גם בין המברכים אבל אני מרבה סימני שאלה היות ואני כבר הייתי בסרט הזה, עיריית רחובות היתה בשנת 2004 ו- 2005 עם וועדת המנהלים הכלליים שעיריית רחובות יזמה הכל וישבה עם המנהלים הכללים של משרדי הממשלה לגבי תכנית לעיר רחובות, על עלות של 180 מיליון שקל, ואני מרגיש כמו אחד, שרימו גם את התושבים שלנו יוצאי הקהילה האתיופית, גם אנחנו חלק מהעניין וכל התכנית נגוזה כתוצאה שלא היה תקציב.
שלמה מולה: סליחה שאני קוטע אותך, אני רוצה לשאול את אריאלה רבדל-נדקוב, בהנחה שיש לכם את הכסף לשיקום שכונות לקרית משה, הרי קיימנו בשבוע שעבר דיון, אתם אמרתם לנו שיש לחמש שנים ובכל שנה אתם צריכים 10 מיליון שקל כדי להגיע למצב של טוב, כמה כסף יהיה לכם עכשיו, בהנחה?
שלמה מולה: התשובה היא לא, אין כסף.
זהר בלום: לכן אני אומר עכשיו שלפי התכנית, כשישבנו וחשבנו והשקיעו, אני אומר נקודתית לקרית משה, נקודתית שנמצאת פה במספר אחד, עם 56% יוצאי העדה, 70% ילדים מתושבי השכונה הם יוצאי העדה האתיופית, שאם אנחנו הולכים עם התכנית הזאת עוד 40 שנה, עם התכנית הזאת, נגמור רק את השיקום הפיזי של הבניינים.
אריאלה רבדל-נדקוב: זה לא נכנס לשיקום שכונות פיזי.
זהר בלום: אני אומר שבמסגרת הזאת של התכנית הזאת, גם ב- 40 שנה לא נגמור את נושא שיקום המבנים שזה בעצם הדבר הבעייתי, המרכזי שבלעדיו אין לנו בכלל מה לדבר.
קריאה: בקרית משה משלמים כמו כל תושב, איפה הרשות המקומית?
זהר בלום: הרשות המקומית משקיעה בשכונת קרית משה ותושב בקרית משה מושקע פי ארבע מכל תושב אחר, הסבסוד, השתתפות היום של הרשות הוא מלא בבתי הספר, בפנימיות ההורים בקושי משתתפים בדברים האלה, בהסעות לבתי הספר, הרשות לקחה את כל נושא ההסעות, שיקום המבנים שהתושבים צריכים לשלם את ה- 25%, העיר היחידה שהרשות עשתה את זה, העיר רחובות שילמה את ה- 25% שהתושבים רוצים לשפץ את המבנים אנחנו לקחנו עלינו למרות שבחוק אסור לנו, ידענו שבלי זה זה לא יתבצע, והמבנים ששופצו, עיריית רחובות לקחה ועשתה את זה.
זהר בלום: אבל אי אפשר לומר לרשות שמהתקציב הלא גבוה שלה לבוא ולעשות לבד, האחריות, וכאן השאלה איפה הרשות המקומית בתכנית הזאת?
זהר בלום: אם מקימים מנגנון חדש עוד פעם בנוסף לפרויקט הלאומי, ולפת ולכל הוועדות שיש, אם יקום עוד מנגנון או שזה יהיה חלק ממנגנון אחד גדול שיתפקד.
זהר בלום: מה אנחנו עושים עם שאר יוצאי העדה תושבי רחובות?
זהר בלום: יש לנו עוד כ- 4,000 יוצאי העדה חוץ מה- 3,195 שרשומים פה, יש לנו באושיות כ- 20% תושבי השכונה יוצאי העדה האתיופית כ- 2,000 תושבים, מילטשיין – 15% כ- 900 נפש, בשכונות האלה אם לא נטפל בהן היום אז בעוד 4 שנים נשב פה ונאמר מה אנחנו עושים איתן, הבעיה היא לא פשוטה.
זהר בלום: אני חוזר ואומר הבעיה המרכזית היא נושא הדיור, אם לא נטפל בהרחבת הדיור שקיים כרגע, 50 מ"ר ל-10 נפשות זה בלתי אפשרי, לא נוכל להוציא אותם מתוך המעגל הזה, הילדים ימשיכו להסתובב בחוץ כי אין להם את הפינה החמה, ואתם ראיתים את זה בסיור ברחובות, זה הדבר הבסיסי, דבר נוסף טיפול בחינוך שהוא דבר מאוד מאוד משמעותי ובזוגות הצעירים.
זהר בלום: איך אנחנו דואגים לעודד בשכונות האלה שהצעירים יצאו לרשויות שלא קלטו עד היום ולא השתתפו בנטל הארצי ולגרום לכך שייקלטו את הזוגות הצעירים.
זהר בלום: מה קורה עם נושא פעילות הפנאי, עידוד תנועות הנוער.
זהר בלום: המדינה גם כן צריכה לקחת פה אחריות ולומר לתנועות הנוער זה פרויקט לאומי תכנסו, כי אם תנועה נכנסת היום ההשקעה לילד היא 400 שקלים שהוא צריך לשלם בשנה, אין את זה, אז שוב יבואו אל הרשות, בסדר זה שוב נופל על הרשות, אנחנו צריכים לבטל משהו אחר, אז בסופו של דבר הרשות פועלת תחת תקציב, כל מה שאנחנו ניתן בצד הזה אז צריך להוריד בצד ההוא, זה צריך להיות חלק מהחלטה.
זהר בלום: אין סכומים, אנחנו הגענו היום במגמה שאם אנחנו מדברים שוב 2008, אנחנו שוב עוברים, אנחנו היום בנקודה שצריכים להיכנס ולעבוד היום, אין לנו זמן.
זהר בלום: בתי הספר מחוץ לשכונה, יש לנו בית ספר אחד שהוא מעל 90%, יש לנו בתי ספר של 50%, מעל 50% של יוצאי העדה של החינוך הממלכתי דתי, והם לא בשכונה והילדים מוסעים אנחנו צריכים לתת לזה פתרונות.
זהר בלום: המבנים הפיזיים אינם ראויים, וגם פה צריך לתת וזה לא ניתן בתכנית הזאת, בסכומים האלה אי אפשר לעשות כלום, הכסף שניתן השנה הזאת זה לשכונה אחת.
ארז חלפון: אני אגיב בסוף, אני רק רוצה להגיד לזהר בלום ולשאר האנשים דבר פשוט, קודם כל זה בסדר לבקר ואין שום בעיה, אתם צריכים להבין, התקציב שהגיע בסופו של עניין ובסופו של מאבק אינו נותן פתרון לכל הבעיות, יש תקציב, משרד האוצר הקצה X שקלים, אז נכון, יכלו לתת למה שאתה אומר, לשיפוץ המבנה הפיזי, ישבנו עם נציגי הקהילה, עם מה שיש, אני שוב אומר בכספים שיש הקצנו משאבים לדברים הדחופים ביותר, דברנו על דיור, נכון שישנה בעיה שאנחנו מנסים לפתור אותה עם האוצר ועם שר השיכון, אני כבר אומר התכנית הזאת לא באה לפתור את כל הבעיות, היא באה לפתור בעיות עקריות, ותכף נענה.
זהר בלום: זה מתסכל.
ארז חלפון: הממשלה הקצתה סכום, זה הסכום שהיא הקצתה.
30095: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, נציגי המשרדים ונציגי הארגונים של יוצאי אתיופיה, קודם כל גם אני מצטרף לברכות לתכנית הזאת, כי אני גם הייתי שותף בתוך וועדת המנהלים הכלליים, אנחנו באמת עבדנו בעניין בניית התכנית.
30095: אנחנו קווינו שיהיה יותר כסף, קיבלנו הרבה פחות כסף ממה שתוכנן, יחד עם זאת, אם זו המציאות אז אני דואג משני דברים, כמובן מה שמדאיג אותי זה כסף קטן, אבל מדאיג אותי יותר האם התכנית תצא לפועל, אם לתכנון התכנית ולאישור התכנית לקח שנתיים, בדיוק שנתיים, הביצוע מאוד מדאיג אותי וזה יכול לקחת יותר ואז תהיה ממשלה אחרת, ואז יהיה עוד דיון ואז הכל יהיה טשטוש, מזה אני דואג.
30095: דבר שני, אני מסכים עם חבר הכנסת שלמה מולה וגם עם דוד מהרט, האכזבה שהסוכנות לא משתתפת בתכנית הזאת, זה אבסורד, הסוכנות היהודית שעל דגלה קליטה ועלייה, היא לא משתתפת בתכנית הזאת, זה פשוט בושה.
30095: הבשורה הרעה, שהיום שמעתי, לא אושר לצעירים, את מה ששמענו מאריאלה רבדל-נדקוב, שהאוצר לא אישר בעניין הצעירים, זו אכזבה כי הצעירים מחכים לזה, הלא זכאים, לגבי הטיפול בזכאים זה מופיע פה, למי שלא זכאי ולא אושר, דנו, וגם חנוך צמיר ציין בדבריו, נכון לא מענקים אבל משכנתאות, אבל אני חושב שכעת יש סתירה בין האוצר לבין זה, אני אשמח לקבל הבהרה בעניין.
30095: המנהל הכללי הולך לענות ואני אשמח להבהרה, זה מאוד בעייתי כי בגלל שהסכום הוא מאוד קטן החששות שלי שהנושא יתמוסס ואז אף תכנית לא תבלוט ולא תפתור את הבעיה, אולי צריך לחשוב לקבץ את כל התכניות לתכנית אחת ולתת עדיפות לבעיה הבוערת יותר ואז לחשוב שלאור הכסף זה קטן מאוד, לדעתי צריך להסתכל על זה.
30095: אני חושב שרכישת דירות והמשכנתאות זה עניין מאוד חשוב, אני שואל את חביב קצב שנמצא פה, אני ראיתי את החלטת הממשלה בעניין של תוספת 40% למרכזי קליטה, למה היום העולים נאלצים לקנות מהר במשכנתא קודמת?
30095: אם זו המטרה לא לשלוח אותם לשכונות מצוקה, למה לא נחכה עד שה- 90 יום יסתיימו, או עד שלושה שבועות?
30095: נחכה, אם חיכנו, אם סגרתם את המשכנתא לעוד חודשיים, עצרתם את זה, דווקא כשיש החלטת ממשלה אנחנו לוחצים אותם כדי שיקנו במשכנתא קודמת שתאפשר רק ללכת לשכונות מצוקה?
30095: מה עשינו בזה?
30095: זו השאלה שאני מעלה.
30095: אני חושב שמוטלת על כולנו אחריות, אנחנו צריכים לעבוד ביחד כדי שהתכנית הזאת תתחיל לפעול לפני שתקום ממשלה אחרת, אני אומר לכם, אם לקח לתכנן שנתיים את התכנית, אם נחכה לביצוע עוד שנתיים אז בעוד שנתיים הכי הכי מאוחר יהיו בחירות.
קריאה: שזה לא יהיה תלוי בממשלה זו או אחרת.
קריאה: כן זו ההחלטה.
30095: אני מסכים איתך, אני חושב שאם יש לנו החלטת הממשלה יש לנו את האפשרות להכריח את הממשלה דרך בית הדין הגבוה לצדק, אפשר שגם חברי כנסת יעשו ליזום ולעגן בחוק, לכן אני אומר, נעבוד ביחד, חבר הכנסת שלמה מולה יש לך אתגר להוביל את הדבר הזה.
ארז חלפון: אני רק מבקש לתקן אותך, אני אענה בסוף, זמן ההכנה של התכנית הוא שנה ולא שנתיים.
ארז חלפון: התחלנו בפברואר 2007 ועד 2008.
מיכאל נודלמן: אני לא רוצה ויכוחים, התחילו ב- 2007, עכשיו אני מבקש שהאיש שלא צריך כסף והוא עושה את העבודה שלו טוב מאוד, אנחנו ראינו קצינים, אני גיליתי ילדים כאלה, סגן אלוף מושיק אביב בבקשה.
מושיק אביב: בצבא ההגנה לישראל משרתים היום כ- 4,000 חיילים בני העדה האתיופית, אנחנו הגענו לוועדה על ידי חנוך צמיר, ולכן הערה לפרוטוקול, גם בשגרה וגם בחיי היומם יום שלנו וגם לאור הוועדה, המנהל הכללי של משרד הקליטה וחנוך צמיר המשנה למנהל הכללי שמלווה אותנו באופן צמוד, הם מלווים את כל תכניות העבודה של צבא ההגנה לישראל לאורך כל השנה, וזה עניין של שנים ובשנים האחרונות אנחנו מכירים את התכניות.
מושיק אביב: צבא ההגנה לישראל קבע לעצמו בשנת הפעילות הזאת בעיקר, ולאור תכנית החומש לשים דגש לשירות בני העדה, אנחנו מתוקצבים תקציבית, וצבא ההגנה לישראל משקיע בזה תקציבים רבים, תקנים לפעילויות.
מושיק אביב: אני לא אתן כאן נתונים, בוועדה קודמת באנו והצגנו, לאור הפעילות הזאת החלטנו להתמקד בארבעה נושאים שהם קריטיים לחיילים בני העדה שמשרתים, אחד זה ההכנה לשירות, מצאנו שההכנה לשירות לצבא ההגנה לישראל חשובה מאוד, קריטית, הכרחית ואנחנו כתבנו תכנית מעמיקה, יסודית ושונה לטובת ההכנה לצבא.
מושיק אביב: פעילות נוספת היא מניעת כליאה – אנחנו יודעים, כל מי שיושב פה מכיר מהוועדות, בשנה האחרונה ישנה עלייה במספר עריקים והכלואים בצבא, אנחנו הולכים לטפל בנושא של הכליאה, נשר משירות וצמצום בעיות תנאי השירות של החיילים שהן בעיות רבות, צבא ההגנה לישראל לוקח אחריות על העניין הזה.
מושיק אביב: נקודה נוספת שהיא קריטית מאוד – כשירות המפקדים, הכשרות המפקדים, המפקדים שבאים במגע עם החיילים, אנחנו נעשה את הכל כדי שהמפקדים יכירו את מאפייני החיילים, ידעו איך להתמודד, יתנו מענה מיטבי וזו פעילות שאנחנו למעשה התחלנו אותה.
מושיק אביב: הדבר האחרון – קידום ומינוף חיילים בני העדה, אנחנו מוצאים את הקצינים בני העדה המשרתים, יש היום כ- 240 קצינים בני העדה, שהם משרתים בצבא כאחים בוגרים כמודלים לחיקוי ואנחנו עושים תכנית כדי לקדם ולמנף את כלל החיילים ברמה האישית, אם לא להתייחס לנתונים מסוימים המיוחסים לשאר בני הנוער כדי לקדם אותם ולעודד מפקדים להוציא אותם לקורסי פיקוד, קורסי קצונה ואנחנו מתכוונים לעשות עבודה.
מושיק אביב: חשוב להגיד שאנחנו בתחילת הפעילות, לא חיכנו לאישורי הוועדה מבחינה תקציבית, התחלנו את העבודה וקיבלנו אור ירוק ממשרד הקליטה.
מושיק אביב: ראש אגף משאבי אנוש מוביל את התכנית, קצין חינוך ונוער ראשי החליט שזה נושא מודגש שנתי ושאנחנו הולכים לטפל בו ויצאנו לדרך ואני מקווה שנוכיח תוצאות בהקדם.
אבי מספין: תודה אדוני היושב ראש, אני מהאגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה, אני כמובן מצטרף לברכות, האגודה הייתה שותפה יחד נציגים של הקהילה בתכנון התכנית, תכנית החומש וכמובן אנחנו מברכים על התכנית שאם עד עכשיו התכנית נבחנה בתכנונה עכשיו היא תבחן בעשייתה, מטבע הדברים, והנקודות שהעלו חברי הכנסת, שלמה מולה ומרינה סולודקין ושרה מרום-שלו וגם נציגי הקהילה הם נקודות נכונות וגם מדאיגות את הקהילה עצמה.
אבי מספין: אני מבקש לדעת מהמנהל הכללי של משרד הקליטה, הרי כל התכנית וגם כל השירותים הנגזרים ממנה, הקהילה אמורה לקבל את ההטבות האלה, ואני הייתי מבקש לדעת איך אתם מנגישים, איך אתם מפרסמים, איך אתם מגיעים לקהילה כדי שהם יהיו מודעים לזכויות המגיעות להם בעקבות התכנית?
נגיסט מנגשה: הרבה חברים שלי התייחסו לתכנית באופן רחב, אני רוצה להודות מאוד למטה המאבק שהם היו מלכתחילה ביוזמה וההקמה והם ליוו את התכנית הזו באופן מסודר, אני חושבת שגם יוצאי אתיופיה היו שותפים בבניית התכנית, התכנית נעשתה באופן מקצועי מאוד, גם את זה צריך לומר.
נגיסט מנגשה: תכנית חומש לחמש שנים, היא תכנית כפי שאמרתי מתוכננת היטב ואין בה, כפי שנאמר, אין מאחוריה הגיבוי של האוצר, כולנו צריכים לעבוד קשה כדי שהממשלה תקח את זה ברצינות וכפי שנאמר פה אולי בעוד חמש שנים כדי שהתכנית לא תיפול בחילופי הממשל, אז צריך לצאת.
נגיסט מנגשה: דובר על גיוס משאבים ועל פרויקט לאומי, אני רוצה להתייחס לזה למרות שזה לא באג'נדה, אני רוצה להגיד בקול רם, כ- 12 מיליון דולר של הפרויקט הלאומי מגויס בארצות הברית, לאחרונה מתכנית חירום, מה שאמרת שלמה מולה operation promised מת, operation promised הוחלף בתכנית החירום, מאז אף אחד לא מתייחס אליה, לכן הפרויקט לא קם מאז, אני לא יודעת כמה גויס, אבל אני רוצה לומר שהפרויקט לא ממוקד, הפרויקט ממומן שיש לו 8,000 תלמידים בתכנית, רק 2 מיליון דולר – כ- 9 מיליון שקל בא מהממשלה, יתר הכספים שמגיעים הם מגיוס כספים.
נגיסט מנגשה: דבר נוסף אני רוצה לומר בקול רם, אנחנו אזרחי מדינת ישראל אנחנו לא צריכים להיות תלויים בגיוס כספים, ממקורות אחרים הסוכנות היהודית שלא לקחה חלק, לא צריך לקומם אותנו זה צריך לחזק בכך שבמדינה, אני מייצגת את הפרויקט הלאומי, שהכסף, תגידו בקול רם אנחנו מדינת ישראל, מדינת ישראל צריכה לממן את כל הפעילות של הפרויקטים או של הקהילה.
שלמה מולה: שהממשלה תממן גם את הפרויקט הלאומי, אפשר לומר אתה זה.
שלמה מולה: נגיסט מנגשה יפה, זו הבקשה שלי שגם הפרויקט הלאומי יהיה ממומן על ידי המדינה, החידוש של התכנית הזאת, היא תכנית המשכנתא לדור השני שאין להם קורת גג והם חיים עם ההורים, אני מבקשת אולי שאם תהייה חשיבה מחודשת של קביעת סדרי העדיפויות מתוך התכניות שאושרו אפילו עכשיו, אני מבקשת שתהיה התייחסות חירום, אולי, שלילדים האלה תהייה קורת גג, ושהוועדה המצומצמת הזאת תבחון מחדש הסטת כספים מתכניות שאושרו לזוגות צעירים כדי שיהיה להם קורת גג.