GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שלמה מולה: אנחנו רוצים להגיע דווקא למקרה עצמו.
שלמה מולה: אני עוד יותר שמח לראות גם את אנשי משרד הקליטה.
שלמה מולה: מה שאנחנו רוצים להתעסק בנושא הזה, לאו דווקא רק במקרה הזה, אלא לנסות קצת לגעת בבעיות התעסוקה של יוצאי אתיופיה, במיוחד במגזר הסטודנטים, האקדמאים, ולקחנו את הסיפור של אותה בחורה, מה שהתפרסם, על ידי העיתונאית הדס שטייף.
שלמה מולה: רצינו קצת להבין יותר, אל"ף מה קרה עם המקרה עצמו.
שלמה מולה: בי"ת, את בעיות התעסוקה אנחנו מכירים ויודעים, אבל גם בגלל תכנית החומש החדשה, מה משרד הקליטה, מינהל הסטודנטים או גופים נוספים מתכוונים באמת לעשות כדי להאיץ את התהליך הזה של קליטת יוצאי אתיופיה באקדמיה ואחרי שהם אקדמאים, ובלי כמובן לבקש שיעשו להם איזה שהן הנחות.
שלמה מולה: אני לא מאמין בזה, אלא דווקא לאפשר להם, בגלל היכולות שלהם, שיוכלו להשתלב במקומות תעסוקה.
שלמה מולה: לצערי הרב, רוב יוצאי אתיופיה עוסקים בעבודות כפיים, בעבודות קשות, ולכן אני זעקתי וכעסתי מאוד, אפילו באופן אישי.
שלמה מולה: עד שאנחנו מצליחים להוציא סוף סוף נשים לעבודה, אדוני היושב ראש, ולא משנה כמה כסף הן מרוויחות, זה חשוב, אבל להוציא אותן, שתוכלנה לצאת לעבודה, שנשים תהיינה דוגמה לילדים בבית, ויכול להיות שאיכות העבודה יכולה להיות מוטלת בספק, אבל זה לא משנה, היחס שאותה בחורה חשה היא תחושה רעה, תחושה לא נעימה, לכן המקרה הופך להיות חמור, גם אם לא בדיוק במאה אחוז הוא כפי שתואר, בגלל שמדובר במשטרת ישראל.
שלמה מולה: משטרת ישראל צריכה להיות דוגמה לשירות לאזרח והמשטרה צריכה להיות קצת יותר אפילו מכל גוף אחר שנותן עזרה.
שלמה מולה: היא מופקדת על אכיפת החוק, למעשה.
שלמה מולה: לכן אני אסכם את הדברים שלי ואני אגיד, אדוני היושב ראש, קודם כל תודה שאתה מקיים את הדיון.
שלמה מולה: שתיים, אני אשמח לשמוע מאנשי המשטרה על המקרה הספציפי הזה, ואחרי זה אולי נשמע את אנשי משרד הקליטה שיפרסו לפנינו את התכניות שלהם בנושא של העסקת אקדמאים.
שלמה מולה: כי אם בסופו של דבר החברה משקיעה המון כסף באקדמאים והאקדמאים לא ימצאו עבודה, לא משנה למה, יכולות להיות מיליון סיבות, אם הם לא ימצאו עבודה, זאת אומרת, כל העבודה שנעשתה, כל ההשקעות הולכות לטמיון ואני ביקשתי להרחיב את הדיון לנושא התעסוקה בכלל, אבל הייתי מאוד רוצה לשמוע קודם נקודתית על המקרה שהיה בתחנת המשטרה בבית דגן.
מיכאל נודלמן: מי מהמשטרה יכול להסביר לנו מה קרה?
רפי פלד: אני סגן ראש אגף התנועה.
רפי פלד: כל מה שאתה אמרת פה וכל הדברים יוחסו לגביי ואני אחלק את התשובה שלי לשתיים, לגבי הנושא הספציפי הזה, ובמשפט אחד – להד"ם, לא היו דברים מעולם.
רפי פלד: והדבר השני, אני כן מוכן להרחיב מה עושה המשטרה למען יוצאי אתיופיה, כי זה נושא מאוד מאוד קרוב אליי ואני תיכף אפרט גם למה הוא קרוב אליי.
רפי פלד: לגבי המקרה של הגב' הנכבדה.
רפי פלד: אני אומר שמשטרת ישראל לא עוסקת בנושא הזה של ניקיון.
רפי פלד: יש קבלן שנותן שירותים לכל משטרת ישראל בנושא ניקיון, וגם בבית דגן, באגף התנועה, יש דבר כזה.
רפי פלד: שם מועסקות מספר רב של עובדות ניקיון, לא בשליטה שלי, לא בשליטה של אגף התנועה והעבודה נעשית שם לשביעות רצון, או לא, של הלקוחות, דהיינו המזכירות, ראש הלשכה, ראש האגף, סגן ראש האגף.
רפי פלד: מרגע שיש בעיה של ניקיון, אנחנו מעלים את הבעיה לקבלן עצמו, שהוא אזרח.
רפי פלד: הוא מספק מישהי טובה יותר, או בתקווה שתהיה טובה יותר.
רפי פלד: אני חושב שבתקופת החצי שנה האחרונה הוחלפו מספר עובדות, ללא שום בעיה, וגם הבחורה הספציפית שלגביה פעם ראשונה ששמעתי שהיא אתיופית, זה מהפרסום ברדיו.
רפי פלד: הבנות בלשכה, המזכירות, לא מצא חן בעיניהם סוג הניקיון ולכן באיזה שהוא מקום הן העלו את הדבר הזה ופנו לקבלן, על מנת להחליף אותה.
שלמה מולה: בשורה התחתונה, מה שאתה אומר לנו, העיתונאית המציאה את הסיפור?
רפי פלד: לאט לאט אני אומר את הדברים האלה.
רפי פלד: מה הסיבה שהדבר הזה יצא החוצה?
רפי פלד: לאלוהים פתרונים.
רפי פלד: אני יכול רק לנחש, מכל מיני סיבות.
רפי פלד: אני כמעט בטוח שזה לא מהגברת האתיופית.
רפי פלד: אני לא אוהב לקרוא להם ככה.
רפי פלד: אני כמעט בטוח שזה גם לא מהקבלן שלה.
רפי פלד: זה מתוך המשטרה, מישהו כנראה רצה אולי לסגור חשבון, עשה את מה שהוא עשה, רק נפל לא טוב.
רפי פלד: כי אם הוא היה נופל במישהו אחר, יכול להיות שעוד היה איזה זיק של משהו, לא אצלי.
רפי פלד: לא אצלי.
רפי פלד: למה?
רפי פלד: אני גרתי בערד קרוב ל-11 שנים, אשתי עובדת בסוכנות היהודית.
רפי פלד: אתה גם מכיר אותה, יעל פלד, ממרכז קליטה כלנית באשקלון.
רפי פלד: היינו אז במרכז קליטה יפית, בערד.
רפי פלד: אני אימצתי ילדה אתיופית בת 5 אצלי בבית, למשחק עם הילדים אחרי הצהריים, כי היא היתה יתומה מאבא ואמא.
רפי פלד: אשתי שותפה מלאה בעליית משה ועליית שלמה.
רפי פלד: כל חייה היא עוסקת בנושא של אתיופים.
רפי פלד: לא בכדי הבאתי פה איזה קצין שאולי קצת יספר מי זה רפי פלד.
רפי פלד: לכן להדביק לי דבר כזה, אני אומר להד"ם, לא היו דברים מעולם.
רפי פלד: אני התייחסתי לדבר הזה כאל עובדת ניקיון נטו, שיש נגדה תלונות על ניקיון והוציאו אותה.
רפי פלד: הדס שטייף דיברה איתי במוצאי שבת ושאלה אותי, סיפרתי לה את הכל.
רפי פלד: היא גם הסכימה איתי, בהכירה אותי.
רפי פלד: למה פורסמו הדברים למחרת?
רפי פלד: אולי זה טריגר טוב לוועדה פה, אולי זה גם מצוין, זה עולה לסדר היום.
רפי פלד: אני מוכן לשתף פעולה בכדי לעזור כמה שאפשר בתוך המשטרה, אבל לבוא ולשייך דבר לאחד שנושא את הדגל הזה?
רפי פלד: בכל מקום אני מחנך את הפקודים שלי לעבוד ללא הבדל דת, גזע ולאום.
רפי פלד: לבוא ולומר דברים כאלה?
רפי פלד: אישית, אני בא לפה כי אני מכבד את הבית ואני מכבד גם אותך ואני מכבד את כל מי שיושב פה.
רפי פלד: אני האחרון שהייתי צריך להגיע לפה בשביל להסביר וכאילו להצטדק.
רפי פלד: להד"ם.
רפי פלד: דרך אגב, היא לא פוטרה.
רפי פלד: היא עובדת.
רפי פלד: ודרך אגב, מי שנמצאת כרגע בתוך הלשכה ועובדת זה אתיופית אחרת.
רפי פלד: לא קרה שום דבר, רבותיי.
רפי פלד: לבוא ולעשות איזה משהו, אני לא רוצה את המניעים האפלים שמאחורי הכתבה, אבל באמת לא אני האיש.
רפי פלד: אם מישהו רוצה לשמוע מי האיש באמת, אז הבאתי קצין שהגיע אליי לא כקצין, והתפתח אצלי.
רפי פלד: הוא היום לא פקוד שלי, שלא תחשבו לרגע שיש לי איזה יחסים איתו או משהו כזה.
רפי פלד: הוא גם ביקש ממני להביא ספר שהוא הקדיש לי ב-2005, שהוא יקריא לכם מה הוא כתב פה.
אברהם מבורך: בוקר טוב לכולם.
אברהם מבורך: בהזדמנות הזו, אני מברך אותך בהצלחה, חבר הכנסת מולה.
אברהם מבורך: לא היתה לי את ההזדמנות.
אברהם מבורך: מחזיקים לך אצבעות.
אברהם מבורך: קודם כל, מבחינת עובדות, אני בחופשה.
אברהם מבורך: נולד לי בני בכורי, לאחר 12 שנות נישואין, ורפי התקשר אליי.
אברהם מבורך: זה לא משהו שכיח אצלי לקחת חופשות ארוכות, אבל סטיתי ממנהגי ואחרי שנולד לי הבן, החלטתי לקחת חודש חופש.
אברהם מבורך: אמרתי להם, 'חברים, הנה המפתחות, תנהלו, אני בחופש'.
אברהם מבורך: ולמה אני מספר את זה?
אברהם מבורך: היום הילד, בעוד שעה, בטיפת חלב, ואני לא אהיה איתו.
אברהם מבורך: חשוב לי היה להיות כאן, כי רפי התקשר אליי.
אברהם מבורך: ועוד עובדה אני אומר לכם, שלושה שבועות חלפו מאז שהבן נולד, כל חיי הוא, כל זמני הוא, אני לא בלופ, דהיינו, לא מכיר את העובדות של האירוע, גם לא דרך אמצעי התקשורת.
אברהם מבורך: וכשביקשתי מרפי לדעת את העובדות, או את המקרה, הוא אמר לי 'ידידי, לא רוצה לתת לך תחושה אולי של שטיפת מוח או משהו כזה, שאנשים יתרשמו בוועדה, אני מבקש ממך שתגיד מה שאתה חושב'.
אברהם מבורך: על כן אני אומר כמה משפטים.
אברהם מבורך: אל"ף, אני נמצא בסיטואציה לא כל כך נוחה.
אברהם מבורך: אני קורא לזה אוי לי מיצרי ואוי לי מיוצרי.
אברהם מבורך: יוצרי זה הקהילה שאני יוצא חלציה, יצרי זה המצפון שלי.
אברהם מבורך: אני פה להגיד את מה שעל מצפוני ואני אקריא, בבקשה, ברשותכם, ספר שנתתי לרפי פלד.
אברהם מבורך: הוא היה מפקד המרחב שלי, דברים שכתבתי ב-20 לינואר 05'.
אברהם מבורך: אגב, לא ידעתי שאני אשב בוועדה הזו, כשכתבתי את הדברים האלה, וברשותכם, זה כמה משפטים, אז קצת אורך רוח: "לרפי פלד (האביר).
אברהם מבורך: על אחד מהמרחבים המורכבים במשטרה פיקדת, צעד אחד לפני כולם (זה היה הסיסמא שהוא טבע במרחב) אותו קידמת.
אברהם מבורך: ראשון ורחובות, ערים שעברו אורבניזציה חיש מהר, רמלה ולוד ערים מעורבות שאת המרקם החברתי בהם נזהרת שלא להפר.
אברהם מבורך: וממזרח, מודיעין, עיר בהתהוות שגובלת עם קו התפר.
אברהם מבורך: היית ברור, רהוט וקליט, השפה ששגורה בפיך מאפילה אף על פרקליט, כל הזמן דחפת קדימה והדהמת את כולם, הייה בטוח שבמרחב השפלה הטבעת חותם.
אברהם מבורך: היססת להבטיח, אך נאמן אתה לקיים, לא נשארת חייב לאיש, קיימת הבטחותיך לפני שאת תפקידך אתה מסיים.
אברהם מבורך: חוסך שבטו שונא בנו, לכן לעתים הפלקת וגם נתת צ'אנסים.
אברהם מבורך: אצלך אין חוכמות, כולם עומדים כמו צ'יפסים.
אברהם מבורך: אני יכול לומר בביטחון שעזבת במצפון נקי, יצאת גדול, ממש ענקי.
אברהם מבורך: מנהיגותך בשבילי היא דוגמה למופת וחיקוי.
אברהם מבורך: אתה לא רק מתאים לקידום, אתה גם ראוי.
אברהם מבורך: תחנות הצדק טוחנות לאט (כי לקח לו זמן לקבל את הדרגה) אך בבטחה, קודמת לדרגת תת ניצב, כדי לשמור על אדמות מדינתך, היום פקודיך הגדולים כקטנים, מצדיעים לך ומאחלים בהצלחה.
אברהם מבורך: ברגשי כבוד, הערכה ואהבה, מבורך אברהם' שזה אני.
אברהם מבורך: אני אתייחס דווקא למלה אהבה מכל מה שנאמר פה.
אברהם מבורך: אהבה זה הרגש החזק ביותר, יותר מעצב, יותר משנאה.
אברהם מבורך: השתמשתי דווקא במלה הזאת בשביל להמחיש באמת שאני אוהב את האיש.
אברהם מבורך: לדעתי זה המקרה הכי קלאסי של רשע וטוב לו וצדיק ורע לו.
אברהם מבורך: האיש הזה ובני ביתו חווים וחשים יום-יום, שעה-שעה, לא את העלייה האתיופית, את הקליטה שלה, וזו הציונות האמיתית.
אברהם מבורך: תודה רבה.
מיכאל נודלמן: אבל יש לי שאלה.
מיכאל נודלמן: אנחנו מבינים עכשיו שפה משהו פה לא כמו שצריך להיות, אבל אתם, זה הגיע לוועדה לא סתם, בזה דנו במליאה, המליאה החליטה להביא את זה לפה לדיון.
מיכאל נודלמן: למה אתם שותקים?
מיכאל נודלמן: למה אתם מדברים רק פה?
מיכאל נודלמן: כי פה יושבים 20 איש, קוראים עיתונות אלפים.
רפי פלד: אדוני היושב ראש, שני דברים אני רוצה להגיד לך.
רפי פלד: דבר ראשון, אני חושב שכמו שעיתונאית פנתה אליי, חבר הכנסת מולה היה יכול לפנות אליי והיה מקבל את התשובה ויכול להיות שכל העסק הזה לא היה נוצר.
רפי פלד: דבר שני, להזכיר, אני קראתי את הפרוטוקול, הדיון עבר לוועדה לא כמקרה הספציפי הזה, אלא כמקרה רחב, רק בשביל כך הסכים השר להעביר את זה לוועדה.
רפי פלד: צריך לדייק, אני באתי לפה בכדי באמת.
רפי פלד: .. אני מחלק את זה לשניים, החלק הראשון זה להגיד להד"ם, לא היו דברים מעולם.
רפי פלד: החלק השני, לשמוע פה דברים ולומר – משטרת ישראל עושה הכול על מנת לקלוט את יהודי אתיופיה.
רפי פלד: אנחנו אוהבים אותם.
מיכאל נודלמן: למה אתם לא אומרים את זה בעיתון?
רפי פלד: הם שוטרים חרוצים, הם שוטרים טובים.
מיכאל נודלמן: היא פגעה בך.
מיכאל נודלמן: העיתונאית פגעה בך.
רפי פלד: מה אני אעשה?
רפי פלד: תציע לי.
רפי פלד: תביעת דיבה אני אעשה?
מיכאל נודלמן: אתם צריכים לשלוח מכתב לעיתון.
רפי פלד: אתה צודק לא במאה אחוז, במאתיים אלף אחוז.
רפי פלד: היה על זה כמו שאומרים חשיבה בהתחלה ובסופו של דבר, אנחנו מכירים את טחנות הצדק, איך הן טוחנות, לאט מאוד וחבל על הזמן, ואני חושב שבאיזה שהוא מקום באתי לפה בכדי לומר שדבר ראשון, חבר הכנסת מולה, שהעלה את זה, אני חושב שבאיזה שהוא מקום אין לי שום כעס אפילו.
רפי פלד: כשאמרו לי 'תשמע, הוא העלה', אמרתי 'רבותיי, זה התפקיד שלו, הוא נבחר בשביל כך', כי אם באמת מפרסמים דבר כזה.
רפי פלד: ..
רפי פלד: אני יכול לומר לכם, אני עקבתי אחרי זה באינטרנט, נעשה נזק גדול מאוד ליהודי אתיופיה, כתוצאה מהאירוע הזה.
רפי פלד: התגובות של הציבור – אני בושתי ונכלמתי.
רפי פלד: כאילו לטובתי, אני רוצה לכתוב להם 'זה לא נכון, אל תכתבו את זה בכלל'.
שלמה מולה: אני גם מבין ואני אשמח גם לשמוע את דעתך.
שלמה מולה: ..
שלמה מולה: מי שמכיר אותי יודע, לפחות מי שעבדו איתי יודעים שאני לא כל יום שולף משפט ובא ואומר שהגזענות משתוללת בחברה הישראלית כלפי עולי אתיופיה.
שלמה מולה: אני בכלל לא האופי שלי ואני לא כזה, אבל כשאני שומע ולפחות על פניו, מה שהתפרסם, מה שאנחנו שמענו, מה שאני יודע גם, מאינפורמציות נוספות, האם אתה התבטאת כלפי הבחורה ואמרת לה 'את מסריחה'.
שלמה מולה: זו בעצם השאלה.
שלמה מולה: אין לי שום בעיה עם הניקיון, מי שלא עושה את עבודתו והוא צריך לעשות את עבודתו.
שלמה מולה: יש הבדל בין זה שאתה מבקר את הבן אדם, את עבודתו, לבין שאתה פונה אליו כאדם כשאתה אומר לו 'מסריח'.
שלמה מולה: אלה שני דברים שונים.
שלמה מולה: זה בעצם החוט.
רפי פלד: מה שאתה אומר, אתה צודק.
רפי פלד: אני לא הכרתי אותה בכלל, לא פניתי אליה, אין לי שום קשר עבודה איתה.
רפי פלד: חבר הכנסת מולה, אין לי שום קשר עבודה איתה.
רפי פלד: אני יכול להיות סגור בחדרי ומשם לצאת לישיבות, מדן ועד אילת, כי כך פרושה משטרת התנועה הארצית.
רפי פלד: אני שומע את המזכירות, אני מסתכל על הרצפה אם יש לכלוך, למה לא נקי?
רפי פלד: יש עובדת חדשה שלא טובה, תחליפו.
רפי פלד: לא יודע אם היא אתיופית, רוסיה, צברית, אשכנזייה, ספרדייה.
רפי פלד: זה בכלל לא מעניין אותנו, אין דבר כזה, אין לי מגע בכלל איתה.
רפי פלד: דרך אגב, אחרי שזה התפרסם, ראיתי באיזה שהוא מקום אתיופית מנקה שם, אמרתי להם, 'רגע, שנייה, היא עדיין נשארת פה, היא עדיין עובדת פה'.
רפי פלד: היא עבדה עוד איזה שבועיים אחרי המקרה הזה ואף אחד לא בא בטענות ולא אמר שום דבר.
מיכאל נודלמן: מישהו עוד רוצה להגיד כמה מלים?
גלעד אברהמי: אני רק רוצה לציין שאם אתם תרצו התייחסות של משרד הקליטה בנושא תעסוקה, יש לכם אותנו לרבע שעה.
גלעד אברהמי: מצטער.
מיכאל נודלמן: אני מציע למי שמגיע לכאן ל-15 דקות, לא להגיע לפה.
גלעד אברהמי: אנחנו הולכים לדאוג לעולים בחברת טבע.
גלעד אברהמי: אנחנו בנושא עולים.
דנה גורדון: הם הולכים מסיבות טובות.
מיכאל נודלמן: לא אכפת לי, יש ישיבת ועדה, זה לא איזה חוג.
מיכאל נודלמן: זה ועדה של כנסת.
מיכאל נודלמן: בשבילי יותר חשוב מוועדה אין, זו ועדה של כנסת.
עופר אופן: אולי ברשותך רק מלה לנושא הקודם, למרות שזה באמת לא קשור.
עופר אופן: באופן אישי אני מוכרח להגיד שאני כן שמעתי את ההסברים בתקשורת וזו לא פעם ראשונה שאני שומע את ההסבר של תת ניצב רפי פלד ודווקא את ההסברים האלה כן שמעתי בתקשורת, כך שזה כן התפרסם.
מיכאל נודלמן: אני לא שומע, פה אין תקשורת.
מיכאל נודלמן: כל יום אנחנו יושבים פה, בלי תקשורת.
רפי פלד: אל תדאג, הם היו פה, הם קלטו את הרישא של חבר הכנסת מולה, זה תיכף ייצא בגלי צה"ל, לא התגובה שלי.
רפי פלד: הם היו פה.
רפי פלד: הם יעלו את זה לשידור וזה ימשיך הלאה, אתה מבין אותי?
רפי פלד: ככה, זו המדינה שלנו.
רפי פלד: אנחנו שמחים להיות גאים בה.
מיכאל נודלמן: אני מסכים איתך שהיה פה מקרה שבעיתון היה כתוב שהחיילים אתיופים הם הכי גרועים ואנחנו עשינו ישיבה ובסופו של דבר התברר שהם הכי טובים, הם מתגייסים יותר טוב.
מיכאל נודלמן: זה שהם לפעמים הולכים לכלא, זה בגלל מצב כלכלי במשפחות, יש מקרים, אבל אף אחד מהצבא לא אמר שהם חיילים גרועים, שהם בלי דיסציפלינה, שהם מתגייסים לא טוב.
מיכאל נודלמן: אנחנו שלחנו מכתב לעיתונאית הזו, עם החלטה של ועדה, כי ככה אי אפשר.
מיכאל נודלמן: העיתונאים עושים מכל דבר סקופ ואני מבין, סקופ אפשר לעשות, אבל במטרה טובה, אבל לעשות סקופ כדי לקלקל כל הקהילה האתיופית, זה לא בסדר.
מיכאל נודלמן: אחרי זה עשינו פה פגישה עם 20 קצינים אתיופים והיה נעים לראות איזה בחורים כאלה ובחורות.
מיכאל נודלמן: עשו תרגיל מול תקשורת.
גלעד אברהמי: הוא דיבר על תעסוקת אקדמאים, אז יש לנו כלים ופתרונות שאנחנו נפרט אותם בהמשך וספציפית לגבי העדה האתיופית, יש את תכנית החומש שנותנת פתרון במסגרת ועדה בין משרדית, שבה כנראה נצטרך לראות איך אנחנו מתאימים את עצמנו מבחינת ההיערכות, תצטרך אולי לקום איזה שהיא מנהלת במשרד הקליטה, על מנת לרכז את כל הפתרונות, כלל הפתרונות, אם זה תעסוקה, דיור וחינוך, או כל דבר אחר.
גלעד אברהמי: אני אעביר ברשותך את שרביט הדיבור לגב' קלאודיה כץ, מנהלת אגף התעסוקה, שהיא תסקור בפניכם את הפתרונות התעסוקתיים לאקדמאים ובתחום החומש לאתיופים.
גלעד אברהמי: בבקשה.
קלאודיה כץ: אנחנו מדברים על תכנית חומש לתעסוקה וקליטת עולי אתיופיה, אשר הוקמה על ידי ממשלת ישראל.
מיכאל נודלמן: זה נכנס לתכנית הכללית?
מיכאל נודלמן: אנחנו דנו על התכנית הזו.
קלאודיה כץ: כן, חבר הכנסת מולה העלה את הנושא של תעסוקת עולי אתיופיה והמענה הוא בתוך התכנית, אז לאלה שלא מכירים, רק מלה וחצי.
קלאודיה כץ: הוקמה ועדה בין משרדית שהיתה אמורה לדון בארבעת ההיבטים; תעסוקתי, חינוכי, רווחתי ודיור עבור אוכלוסיית עולי אתיופיה.
קלאודיה כץ: אני הייתי חלק מוועדת התעסוקה, המנדט שלנו היה לדון באנשים בגילים 18 – 35, אקדמאים יוצאי אתיופיה.
קלאודיה כץ: אנחנו הצענו תכניות מאוד מפורטות שלוקחות בחשבון את האפיון של הקבוצות.
קלאודיה כץ: עשינו ממש מחקר ועבודה גדולה, חילקנו את האוכלוסייה לארבעה רבדים.
קלאודיה כץ: רובד אחד קודם כל, צריך לטפל באמת באותם אקדמאים שקיבלו סיוע ממדינת ישראל, שלמדו ולא משנה מה למדו ולא יכול להיות שהם מועסקים בלי סוף בפרויקטים דוברי אמהרית, או בפרויקטים נוגעים לעולי אתיופיה.
קלאודיה כץ: אותו פרויקט לאומי גם לוקח על עצמו כמה העסקות, אבל בסופו של דבר זה לא מתקדם ואנחנו, כמשרד הקליטה, וגם השר לשעבר וגם השר הנוכחי, מקדמים את הפרויקט של קליטת עולי אתיופיה במסגרת הממשלתית, 45 תקנים הצלחנו להשיג.
קלאודיה כץ: כרגע מתקיימים, על בסיס המקום הנדרש, על בסיס מיומנות נדרשת וטובה לאותו מקום עבודה, מדובר גם בעורכי דין, מדובר במשרד החינוך, במשרדנו.
קלאודיה כץ: לא הרבה משרדים קפצו על ההזדמנות והולכים איתנו ממש בהתלהבות, אבל יש פעילות מאוד גדולה של נציבות שירות המדינה וכרגע למשל מתקיימים מבחני מיון למשרד החינוך.
קלאודיה כץ: זה מדובר על אקדמאים, וכמובן שיכול להיות שיש אנשים בתוך האקדמאים שלמדו מקצועות שלא בדיוק נדרשים בשוק הישראלי, אז כל כך הרבה השקענו בהם, שווה להשקיע עוד קצת, לעשות שדרוג כזה או אחר ובאמת שיוכלו לעבוד בעבודה שגם מכבדת את עצמה, גם מכניסה פרנסה וגם שיש לה אורך רוח, שיש לה הישרדות לאורך זמן.
קלאודיה כץ: זה לגבי אקדמאים.
קלאודיה כץ: יתר האנשים, אנחנו אפיינו אותם בשלוש קבוצות; הילדים, שהיו בצבא הישראלי, הילדים שלמדו בבית ספר ישראלי, הילדים שנולדו אולי בארץ, ועבורם פשוט צריך לדאוג להכשרה מקצועית, או מי שיכול להיכנס לאקדמיה ושם ההשמה תהיה טבעית, כמו כל ילדי ישראל.
קלאודיה כץ: לא צפויה שם בעיה גדולה, כמובן שיש צורך במשאבים מאוד ברורים ובהתאמה אמיתית של יכולת וזה מאוד נחוץ, אני חושבת שלכולם, גם לילדים של כל בני ישראל.
קלאודיה כץ: מאוד חשוב שמה שילד הולך ללמוד כהכשרה מקצועית שלו, תואם ליכולת שלו וגם תואם לשוק הישראלי.
קלאודיה כץ: אין מה לעשות.
קלאודיה כץ: יש הרבה מאוד תחומים שילדים רוצים ללמוד, גם ילדים של חברים שלי שהם דור שביעי ורביעי בארץ, ואני אומרת להם 'חבר'ה, זה שטויות, אתם לא תוכלו לאכול מזה'.
קלאודיה כץ: אז יש ילדים שמקשיבים ויש ילדים שלא.
קלאודיה כץ: ישנם כלים מאוד מובנים ויכולת הכוונה מקצועית שזה קיים היה אפילו בברית המועצות מאה שנה בערך ואין סיבה שלא נשתמש בכלים האלה.
קלאודיה כץ: עוד שתי קבוצות – מדובר על אנשים שעברו איזה שהיא הכשרה מקצועית, או לא עברו, אבל התנסו בעבודה ולא מתמידים בה, וצריך לבדוק מה הסיבות לכך.
קלאודיה כץ: וכאן זו באמת עבודה אינדיבידואלית במתכונת דומה למרכזי הכוונה שיש לנו לכלל העולים, מותאמים.
קלאודיה כץ: מדובר ביציאה למכרז ומדובר באמת בעבודה מאוד גדולה וישנם אנשים שהם יכולים לעבור השכלה כזאת או אחרת.
קלאודיה כץ: יכול להיות שאין להם יכולת קרוא וכתוב, אז ליד המשך הלימודים, אי אפשר ללמוד כל הזמן, אנשים מתעייפים, אנשים גם לא רואים מזה תועלת.
קלאודיה כץ: הם לא רואים קשר ישיר בין לימודים לבין הכנסה ולכן חייבים למצוא מקומות עבודה מקבילים ושהעבודה תהיה במקביל ללימודים, שלעבודה יהיה ערך וגם שיראו מזה הכנסה מכובדת, אחרת אף אחד לא יתמיד בעבודה.
קלאודיה כץ: מדובר בתכנית מאוד גדולה, מאוד מגוונת, אני נגעתי בה ממש בקצה המזלג.
קלאודיה כץ: הפעלת התכנית, בהתאם לסיכום הממשלתי, תהיה ממשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
קלאודיה כץ: הכספים יגיעו לשם, משרד הקליטה, מכל התכנית הגדולה לכל גווניה, לכל 800 ומשהו מיליון שקל, קיבל רק שלושה מיליון שקלים לעדכון של חינוך, כל יתר הכספים מגיעים למשרדים הייעודיים.
קלאודיה כץ: המנהלת, שמר אברה
קלאודיה כץ: מי דיבר עליה, תטפל ותפקח על הפעילות.
קלאודיה כץ: אנחנו כמובן נספק את כל העזרה המקצועית שלנו.
קלאודיה כץ: מדברים על כך שאנחנו נמצאים במצב קטסטרופלי מבחינה תקציבית לתעסוקת עולי אתיופיה---
דנה גורדון: סליחה, מי אמרת שקיבל 3 מיליון שקלים?
קלאודיה כץ: משרד הקליטה.
קלאודיה כץ: מכל הסבב, קיבל רק 3 מיליון שקלים.
קלאודיה כץ: יש עוד בעיה אחת, שהיא פחות בעיה אולי, אבל זה אחד המכשולים שמאוד חשוב שהתכנית תהיה תכנית חומש באמת.
קלאודיה כץ: מאוד חשוב שיהיה המשך למה שקורה וכרגע, עד כמה שאני מבינה, אין יכולת להתחייב.
קלאודיה כץ: זאת אומרת, המשרדים לא קיבלו את התקציב כמות שהוא בבסיס לחמש שנים, אלא כל שנה תידון מחדש הסוגיה הזאת.
קלאודיה כץ: זה עלול לפגוע בתכנית, כי לא ניתן לשמור על המשכיות, ואם רוצים פעם אחת כבר לפתור, לקחנו אוכלוסייה, בחרנו אוכלוסייה, לא כל כלל אוכלוסיית עולי אתיופיה נכנסה לתכנית הזו, לקחנו אוכלוסייה שמעוניינת לקדם את עצמה בתחום העבודה, אני לא נוגעת בדברים אחרים, מאוד חשוב לתת לה את מלוא הסיוע וזה לא זבנג וגמרנו.
קלאודיה כץ: לא ניתן לתת פתרון במשך חצי שנה או שנה.
קלאודיה כץ: לכל אחד והיכולת שלו, מאוד חשוב להתאים את השירותים לקליינטים שלנו.
מיכאל נודלמן: איך אתם רואים את הרעיון שחברת הכנסת מרינה סולודקין מעלה כל הזמן?
מיכאל נודלמן: הם הגיעו ממדינה חקלאית, היו עסוקים בחקלאות, לתת להם קצת אדמה וקצת מים ושמי שרוצה גם יעסוק בחקלאות?
קלאודיה כץ: הרעיון בתוך הוועדה נלקח בחשבון, שתהיה התאמה אישית, אינדיבידואלית, לכל אחד.
קלאודיה כץ: ואלה שיתברר שבאמת המיומנויות שלהם בחקלאות גבוהות ויש להם עניין, יש לנו מספר עולי אתיופיה שקיבלו מאיתנו קורסים בתחום הגננות נוי, לתחום עיצוב וגינון ועובדים.
קלאודיה כץ: ישנם אנשים שיש להם חברות משלהם.
קלאודיה כץ: יש בחור בדרום הארץ שיש לו חברה לגינון מאוד מבוקשת, מאוד מוצלחת, הוא מגייס אנשים.
מיכאל נודלמן: אבל גינון זה לא חקלאות.
קלאודיה כץ: אבל חקלאות מאוד מאוד מאוד שונה בין הארץ לבין אתיופיה ולכן כאן צריך גם חלק מהשכלה אקדמית, כדי להיות באמת בקי במה שקורה ולהצליח להרוויח מזה.
קלאודיה כץ: הרעיון הוא באמת ללכת ולהתאים לאנשים את העבודות.
קלאודיה כץ: השיטה היא לא אמריקאית, שזה מה יש, בבקשה כנסו למסגרת, אלא יפנית, יש בן אדם ומה אפשר לעשות עבורו.
קלאודיה כץ: דרך אגב, זאת שיטה שאנחנו דוגלים בה בכלל העלייה, כי אין בררה, אחרת אנחנו לא נצליח להצליח.
מיכאל נודלמן: היה מעניין.
גלעד אברהמי: ברשותך, אני רוצה להוסיף עוד משהו.
גלעד אברהמי: קודם כל, מהתקציב של כמעט מיליארד שקל, משרד הקליטה קיבל יותר מ-3 מיליון.
גלעד אברהמי: הוא קיבל גם במסגרת חינוך 32 מיליון ועוד במסגרות אחרות.
גלעד אברהמי: היא כנראה דיברה רק מההיבט של השנה, של תעסוקה.
גלעד אברהמי: חבל שחבר הכנסת מולה לא נמצא, כי חשוב שאתם תיכנסו לתמונה אולי.
גלעד אברהמי: משרד הקליטה, אני חושב, מפספס פה את ההזדמנות לקחת את הכלים שהוא בנה במהלך השנים, ואתה מכיר את הכלים שיש למשרד הקליטה, ולהשתמש בהם עבור הקהילה והעדה האתיופית במסגרת תכנית החומש.
גלעד אברהמי: כיוון שבעצם כנראה משהו התפספס בוועדה הבין משרדית וראו יותר את הגופים העיקריים כמו משרד האוצר, משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, משרד השיכון והבינוי ואיפה שהוא התפספס פה משרד הקליטה, נראה לי.
גלעד אברהמי: הוא אמנם מוביל מבחינת הריכוז של כל המערכת, אבל מבחינת המענה האופרטיבי, אם זה מבחינה למשל תעסוקתית, הוא לא נמצא שם.
גלעד אברהמי: וזה חבל, כי בעצם אמרו היום למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, 'בוא, קח, תטפל בהם תעסוקתית', או במתווה התעסוקתי, אבל הוא לא פיתח שום תכניות שמתאימות לעולים, או לעולי אתיופיה.
גלעד אברהמי: אתה בעצם אומר לו 'תבנה היום תכניות חדשות', כשלמשרד הקליטה יש אותן והוא לא מעמיד לרשות הפרויקט הזה את אחת התכניות שלו וזה חבל.
מיכאל נודלמן: אני הבנתי.
מיכאל נודלמן: מה אנחנו יכולים לעשות?
מיכאל נודלמן: לבקש עוד פעם שיעשו ביקורת?
גלעד אברהמי: אני לא אומר.
מיכאל נודלמן: אתם יודעים שהכל זה קצת לא מוכן.
גלעד אברהמי: החלטת ממשלה, קודם כל.
מיכאל נודלמן: החלטת ממשלה.
מיכאל נודלמן: בשנה הזו היו צריכים להיות תקציבים לדירות לצעירים, אין כסף, אתם יודעים.
מיכאל נודלמן: אין הרבה כסף שם.
מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים לראות עד אמצע השנה ואחר כך עוד פעם הוועדה צריכה לדון בנושא הזה, כי אם מקבלים החלטה, צריכים לבצע את ההחלטה.
גלעד אברהמי: כן, אני רק אומר את זה בשביל שיעמוד על סדר היום שלך, כיושב ראש הוועדה, שתדע שאם יש פתרונות שצריכים להעמיד עבור הקהילה, הם קיימים היום במשרד הקליטה, רק שפשוט---
מיכאל נודלמן: אבל אין תקציבים.
גלעד אברהמי: לא כסף.
גלעד אברהמי: אני לא מדבר על כסף, הכסף הוא משני, אבל אם אתה לא קובע במסגרת המדיניות שמשרד הקליטה יטפל בהם, אלא משרד התעשייה והמסחר יטפל בהם, אז הכסף הולך למשרד התעשייה והמסחר והוא אמור היום, כשנפל עליו פתאום כסף משמים, לעבוד על תכניות שעוד אין לו בכלל.
גלעד אברהמי: לנו יש תכניות וכלים, אבל פשוט התוו את המסלול, כמו ערוץ מים, למקום אחר.
מיכאל נודלמן: יש לכם מנהל כללי עם כל כך הרבה מרץ והוא יודע כל הדברים, הוא היה שם כשדיברו על התכנית.
מיכאל נודלמן: אני לא מאמין שהוא שתק.
גלעד אברהמי: אני הארתי את עיניו בנושא הזה, דיברתי איתו ואני מקווה שבמסגרת המנהלת שתוקם, אני מקווה שנצליח להביא לאיזה שהוא תיקון קל או מזערי---
מיכאל נודלמן: אם אתם צריכים עזרה שלנו, תגידו מתי ואנחנו נעשה הכל כדי שזה יחזור למסלול שלו.
גלעד אברהמי: תודה רבה.
עופר אופן: אני ברשות
עופר אופן: כם אתייחס קצת לשלב טרום תעסוקה, כי זה מה שאנחנו עושים, שלב ההכשרה.
מיכאל נודלמן: אתם יושבים ושומעים דברים שלא כל כך שייכים אליכם.
מיכאל נודלמן: אני רוצה להגיד שאני מבין שפה הוועדה של עיתונאים שקשה להגיד שזה עיתונאים, כי עיתונאי לא יכול לעשות דבר שלא היה.
מיכאל נודלמן: אם מה שהיה, אפשר לעשות יותר חריף, פחות חריף, אפשר לעשות, אבל אם זה לא היה והם עשו, אני לא מקבל דברים כאלה.
מיכאל נודלמן: אבל בינתיים זה עבר במליאה והתחייבו לי בוועדה שלי, כמו שיש בכנסת, מדברים שם באופן כללי ואחר כך זה נשלח לוועדה.
מיכאל נודלמן: אנחנו דיברנו בוועדה.
מיכאל נודלמן: אני רוצה לשאול כמה יש יוצאי אתיופיה במשטרה?
אברהם מבורך: כ-660 שוטרים מתוך 28,000.
מיכאל נודלמן: שוטרים סתם, או שוטרים.
אברהם מבורך: שוטרים שממלאים את מגוון התפקידים שמציעה משטרת ישראל.
מיכאל נודלמן: לא, שוטרים באגף שלכם?
רפי פלד: כמות מדויקת אני לא יכול לומר לך, אף פעם לא התייחסנו אליהם.
רפי פלד: אני אומר לך את האמת, אני נזהר אפילו לומר אתיופים, כי זה ראשית הגזענות.
מיכאל נודלמן: בסדר, זה גם טוב.
רפי פלד: אני לא סופר אותם, יש לנו שוטרים.
רפי פלד: אפשר לתת נתונים.
רפי פלד: אם אתה רוצה, נשלח לך.
רפי פלד: אני חושב שהם שוטרים טובים, הם נקלטים בצורה טובה, אני חושב שמקבלים אותם בסבר פנים יפות.
מיכאל נודלמן: הם חיילים טובים.
רפי פלד: הם חרוצים, הם אנשים מנומסים.
רפי פלד: אני לא יודע אם יש להם את המלה 'לא'.
רפי פלד: כל מה שתבקש מהם, הם יעשו בשבילך.
רפי פלד: זה גם איזה משהו שבאיזה שהוא מקום צריך לתת להם יותר פוש, גם להגיד 'לא'.
רפי פלד: אני אישית, כמפקד, שפיקדתי על מספר רב של מרחבים, היו לי פקודים בכל המקומות שהייתי, אתיופים, אני מרוצה מהם, מאושר מהם ואוהב אותם.
רפי פלד: צריך להגיד את הדברים על השולחן.
רפי פלד: יכול להיות שאני באיזה שהוא מקום בגלל שמהבית יש לי את הדבר הזה, אני גם אמרתי פעם אחת שאני מאוד מאוד אשמח אם הבן שלי יביא כלה אתיופית הביתה.
מיכאל נודלמן: בסך הכול, אני שמח שאתם הייתם פה, כי אנחנו שמענו מה שאתם אומרים ואנחנו מאמינים לכם, כי אתם עושים עבודה שלא כל אחד יכול לעשות, לשמור על הביטחון של האנשים ואני מברך אתכם ואני מאחל לכם פחות פגישות עם עיתונאים כאלה ושהעבודה שלכם תהיה רק לטוב.