GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שלומית עמיחי: כלומר אין ספק שמשפחה שלא יכולה להיקלט גם הילדים במצוקה, וזאת תופעת שרשרת, ואנחנו יודעים את זה, ואנחנו לא אטומי לב להבין את הסיפור הזה.
שלומית עמיחי: אני שמעתי את מה שאומר חבר הכנסת אלקין ואני בכבוד רב רוצה לומר שני דברים.
שלומית עמיחי: במצב הקשה הזה שנקלענו אליו אני מאוד אשמח, ואני אומרת את זה גם בשם השרה, באין ברירה, להציע שמשרד הקליטה יקבל עליו אחריות לנושא של האולפנים, כאשר מאתנו תתקבל כל העזרה האפשרית, כמובן תקציבית בכל מה שישנו, אבל מעבר לזה גם בידע העצום שנרכש בתוך המשרד בנושא של הנחלת הלשון מיום קיומה של הנחלת הלשון, שאני חושבת שהמשרד לקח על עצמו נושאים חשובים.
שלומית עמיחי: המשרד נאלץ בשנים האחרונות להיפרד מכמה נושאים חשובים, גם תרבות, גם ספורט, נושאים שהם לא בלב לבו של החינוך.
שלומית עמיחי: ולכן אני כן רואה אפשרות לאיזה שהוא שילוב.
שלומית עמיחי: הוא יכול להיות גם איזה שהוא שילוב, שנדבר עליו ונסכים עליו, הכל בעיניים של איך להבטיח בכל זאת המשך טיפול יעיל באולפנים.
שלומית עמיחי: יכול להיות שזה בחיבור כלשהו שיכול להיות עם הקליטה, יכול להיות שבעזרת סוכנות, אני אינני יודעת.
שלומית עמיחי: אני חושבת שאת זה צריך ללבן.
שלומית עמיחי: אבל הכיוון הזה הוא כיוון שבאין ברירה אני רוצה לומר שהוא יכול לבוא בחשבון מבחינת שרת החינוך.
שלומית עמיחי: לכן ההצעה שלי היא שני דברים.
שלומית עמיחי: אחד אנחנו נפעל לכך שאף עולה לא ירגיש באחד לינואר או באחד לפברואר שקרה משהו, כלומר זה לא יפגע בעולים, אנחנו נפעל כך, בשילוב עם האגף, עם כל מגבלותינו, לזה שכל העולים שהיו מקבלים עד היום תשובה ימשיכו לקבל, כדי שהפגיעה לא תהיה ברמה כזאת שהפרט ייפגע בה, וזה אני לוקחת על זה אחריות.
זאב אלקין: כולל מרחקי נסיעות עם צפיפות בכיתות?
שלומית עמיחי: אנחנו נעשה את הכל פרטני, אחד לאחד, לראות שאין פגיעה באחד בינואר ברמת השירות שמקבלים העולים בנושא העברית.
שלומית עמיחי: אנחנו ניקח את הכמה חודשים שישנם שהם החודשים עד ההיערכות של ספטמבר לראות איך אנחנו יכולים להיערך בשילוב שיתוף משרד הקליטה ככל שמשרד הקליטה ייאות או יוכל או ירצה לקבל על עצמו, ואז נראה איך אנחנו יכולים להבטיח את המשך הפעילות כך שהיא תתקיים, עם המורים שהוכשרו לכך, שאין סיבה בעולם שהם לא ימשיכו במקצועיות שלהם לתת את השירות שהם נתנו עד היום.
שלומית עמיחי: אנחנו גם נראה את הנושא של המורים העולים מאתיופיה, יוצאי אתיופיה, שהוא מאוד חשוב והוא בראש מעיינות טיפולנו לראות איך אנחנו יכולים להביא לידי ביטוי את המורים הללו שבאולפנים או במערכת החינוך או כמובן בהמשך שיהיה.
שלומית עמיחי: זה לא בכיוון שהאחרון נכנס ראשון יוצא, אלא באמת נשקול דברים לגופם ולקיים את מה שהשרה הבטיחה.
אביגדור לויתן: מה לגבי המורים לגיור?
שלומית עמיחי: כשיש מי שמבשר בשורה, אני האחרונה שאהיה המבשרת הפוך.
שלומית עמיחי: זה מה שנאמר, זה מה שיהיה.
ארז חלפון: שלומית ברשותך, אמרת פה משפט ששרת החינוך ואת הגעתם לאיזו החלטה שאתם מבחינת
ארז חלפון: כם מוכנים להעביר את הנושא הזה למשרד הקליטה.
ארז חלפון: אחד כמובן שקודם כל צריך דיון מיידי בנושא, כי זה מבחינתי, אני רוצה להבהיר דבר אחד, קודם כל מן הראוי גם לדבר אתנו לפני ולראות אם אנחנו יכולים ואיך.
ארז חלפון: נניח שכבר דיברתם איתנו, משרד הקליטה בנוי הרבה מאוד שנים עם אגפים שונים, כאשר הוחלט שנושא החינוך הוא נמצא במשרד החינוך, כי שם יש את המורים ואנשי מקצוע, במשרד הקליטה אין אנשי מקצוע, יש כרגע אחד בהליכי מכרז שאמור להיות ממונה חינוך כדי להיות בקשר ולתאם את כל הפעילויות אתכם, שהצלחנו להגיע.
ארז חלפון: במידה ונגיד דיברתם איתנו, ואנחנו נקיים ישיבות ונחליט שאנחנו כן רוצים ומוכנים, הדבר היחידי שאנחנו נוכל לעשות זה ללכת להפרטה דרך בתי ספר פרטיים.
ארז חלפון: ללכת להפרטה ובתי ספר פרטיים, מעבר לנושא המכרזים והחשב הכללי ויועצים משפטיים ואיך שעורכים מכרז, העניין הוא בכלל קודם כל לבדוק שמכונים כמו ברליץ וסמר-סקול וכאלה בכלל יש להם פריסה.
ארז חלפון: צריך לבדוק את הדברים האלה, שהם יכולים לתת שירות לכל עולה ברחבי הארץ, גם אם בקריית שמונה יש ארבעה עולים, שהם יכולים לפתוח שם בכלל אולפן פרטי, וכמובן לראות את התימחור וכל הדברים האלה, שזאת עבודה, אמר חבר הכנסת מיכאלי חמש שנים, ואני חושב שאפשר לגמור את זה גם בחצי מהזמן, אולי קצת קודם, אם נפעיל את כל המשרד ונעבוד על זה, ואני מקווה מאוד שנצליח.
ארז חלפון: גם אם דיברנו וחשבנו והתקדמנו והלכנו לדבר הזה, וכולם יכולים לעמוד בדבר הזה, הדבר הזה הוא צריך להיות תקציב קשיח.
ארז חלפון: זאת אומרת המחיר שיזכו בו במכרז אותם מורים, שעוד פעם, מינימום זה יהיה חמש מאות שעות, אני מקווה שגם יהיה אפשר יותר, להגיע לשש מאות ושבע מאות שעות, זה יצטרך להיות תקציב קשיח, בדיוק כמו סל קליטה ובדיוק כמו דמי קיום.
ארז חלפון: זאת אומרת אני לא אוכל להגיד באיזה שהוא שלב נגמר לי, ולעולה החמש עשרה וחצי אין לי יותר תקציב לעברית, הוא לא מקבל, כי זה חלק מפעילויות שאני עושה שיש פלטים וכאלה.
ארז חלפון: אבל התקציב, אני כבר אומר, אני בכוונה הגעתי לסוף הדרך למרות שעוד לא הגענו לתחילת הדרך, הנושא הזה יצטרך להיות מתוקצב, עם הסכמת משרד האוצר, אגף התקציבים, אם יש כמובן את כל הפריסה, לתקצב אותו.
ארז חלפון: הכל יכול להיות, אבל זה כמו שאמרתי לפני הכל.
אריה קורת: בתהליך הזה בהחלט יכול להיות מצב שבשנה הבאה תעבירו אלינו את הטיפול גם בילדי עולים במסגרת בית הספר.
שלומית עמיחי: אני לא חושבת שזה יגיע למצב כזה.
מיכאל נודלמן: אני לא הבנתי איך זה הולך כל הדבר.
מיכאל נודלמן: אם אנחנו מסיימים עכשיו אני נשאר במצב שאני הייתי קודם.
זאב אלקין: לא, קצת יותר טוב.
זאב אלקין: אם אני מבין נכון שני דברים חדשים למדנו, שבחצי השנה הראשונה של 2008 לא תהיה שום פגיעה, אפילו עד רמת הפרט בנושא הזה.
זאב אלקין: זה קודם כל, אם אני שמעתי נכון את משרד החינוך.
זאב אלקין: שהמערכת תישאר כמות שהיא היתה.
זאב אלקין: ודבר שני למדנו שיש נכונות משני המשרדים להיכנס להידברות על האפשרות של רפורמה מבנית.
מיכאל נודלמן: אחרי שמנכ"ל משרד הקליטה אמר פה איך זה נכנסים אני לא כל כך בטוח שיש מוכנות.
ארז חלפון: אני אומר, קודם כל בבדיקה מוקדמת פנים משרדית וכללית אם יש ארגונים שבכלל יכולים לעמוד, ורק אז נתחיל את ההידברות.
ארז חלפון: ומעבר לכל הדברים שכמובן חבר הכנסת מיכאלי ציין שאם כן זה פעולות מכרזים ואישורים ופטורים ותקציבים קשיחים, ומשרד האוצר צריך להיות בתוך העניין וכו'.
שלומית עמיחי: ברשותכם, אני שותפה למה שאומר מנכ"ל משרד הקליטה שלא נקדים מאוחר למוקדם.
שלומית עמיחי: אמירתי אמרה שבעקרון, אם זה יביא פתרון הולם וטוב לעולים, אז יש לנו נכונות גם לדבר עם משרד הקליטה ולראות האם זה מתאים והאם שם ניתן יהיה לתת את הטיפול ההולם יותר לאור הקשיים שאנחנו מצויים בהם.
שלומית עמיחי: לכן ההערה נכונה, אנחנו לא דיברנו על זה, לא ידעתי שזה יעלה כאן, לכשזה עולה אני אומרת יש נכונות לדבר על זה, על כך יש לי הסכמה של השרה, וההמשך אנחנו צריכים לעשות בינינו.
שלומית עמיחי: אגב משרד החינוך קלט לפני לא מעט שנים את עליית הנוער מהסוכנות היהודית.
שלומית עמיחי: אני מכירה את התהליך, הוא לא תהליך פשוט, הוא מחייב הכנה, באמת עד רמה של פרט, גם לגבי המורים שמועברים, גם לגבי הפיקוח, גם לגבי נושאים אחרים.
שלומית עמיחי: זה תהליך שצריך לבנות אותו לאט.
שלומית עמיחי: אם נמצא לנכון, בהסכמת שרים וביכולת שלנו לממש אותו, אם נמצא לראות איך צריך לממש את זה.
שלומית עמיחי: בכל מקרה מתוך הראייה הזאת אני אומרת אנחנו ניקח על עצמנו את התקופה של עד ראשון לספטמבר כך שלא תהיה פגיעה בעולים ונוכל להמשיך לקיים את זה והמעבר יהיה חלק ככל שאפשר, אם יהיה.
מיכאל נודלמן: אנחנו כותבים בפרוטוקול, התחייבות מנכ"לית משרד החינוך שעד ראשון לספטמבר לא יהיו שינויים בלימודי שפה לעולים חדשים מבוגרים.
מיכאל נודלמן: וגם בגיור.
זאב אלקין: אדוני היושב ראש אני מציע שנחליט כאן לבצע איזה שהוא מעקב אחרי התהליך הזה, שאנחנו עוד לפני פגרת האביב נקיים כאן עוד דיון, נשמע מהם איך הם מתקדמים.
מיכאל נודלמן: יחד עם שני המשרדים.
מיכאל נודלמן: במרץ, בהתחלה של מרץ אנחנו רוצים להזמין אתכם.
מיכאל נודלמן: אני מתכבד לפתוח ישיבה של ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות וועדת החינוך.
מיכאל נודלמן: הנושא, הפרדת תלמידות אתיופיות, על רקע מוצא בפתח תקוה.
מיכאל נודלמן: אני לא בטוח שזה על רקע מוצא.
מיכאל נודלמן: אתה מהחינוך, אני מהעלייה, פה הדברים קשורים לחינוך, בבקשה.
מיכאל מלכיאור: אני לא רוצה להרחיב את הדיבור.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שאנחנו צריכים לשמוע את חברי הכנסת.
מיכאל מלכיאור: אני רק אגיד משפט.
מיכאל מלכיאור: אני מתבייש במה שהולך בתחום הזה.
מיכאל מלכיאור: זה דבר שהופך להיות מכת מדינה, הגישה לעלייה האתיופית.
מיכאל מלכיאור: אני כולל בזה גם, אגב, את גישת הממשלה עכשיו שרוצה לסגור את העלייה, כפי שאנחנו יודעים לפי ההתחייבות של ראש הממשלה הקודם, אריק שרון, היו צריכים לבוא לפחות עוד מספר אלפים שהם, לפי כל הקריטריונים, עונים לדרישות.
מיכאל מלכיאור: זה נותן מסר מלמעלה, מסר ששמענו אותו גם משר הפנים, שבעצם אנחנו לא רוצים את הדבר הזה.
מיכאל מלכיאור: כבר לקחנו אתיופים, זאת היתה טעות כנראה, אבל עכשיו אנחנו ודאי לא ניקח עוד אף אחד.
מיכאל מלכיאור: כאילו שזה מין יהודים סוג ג'.
מיכאל מלכיאור: אני אומר, אחרי הפסיקה החד-משמעית של ראש אבות בתי הדין בישראל, הרב עמר, אין פה סוג א' וסוג ג', כולם יהודים ולכולם אנחנו מחויבים אותה מחויבות.
מיכאל מלכיאור: לא משנה אם באים מסנט פטרסבורג או מגונדר או מנורבגיה, זה אותו דבר וככה אנחנו חייבים להתייחס.
מיכאל מלכיאור: אחר כך זה משדר למטה, בתוך הדברים שראינו בפתח תקוה, חלק מהדברים זה ברור, אנחנו מכירים את התהליכים, למה לומדים ביחד ולמה זה נוצר ולמה אז כיתה גדולה ואחר כך זה מגיע כבר לגדר הפרדה שאני לא רוצה לקרוא לזה גדר אפרטהייד והדברים נראים כמו שהם נראים.
מיכאל מלכיאור: המסר לקהילה מאוד ברור וגם המסר לכלל העם שלנו ואני חושב שכנסת ישראל חייבת להגיד את דברה בצורה ברורה ביותר, ולכן הישיבה הזאת.
נורית תירוש: רבותיי, יושבי הראש ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, ועדת קליטה ועלייה.
נורית תירוש: אדוני ראש עיריית פתח תקוה וחברי הכנסת.
נורית תירוש: אני אכן ביקשתי לקיים דיון דחוף בנושא, כמובן לאחר שכמו חבריי התוודעתי לנושא באמצעות אמצעי התקשורת וביקשתי את הדיון כדיון משותף לשתי ועדות או לשני משרדים, משום שאני חושבת שהבעיה היא לא נקודתית בפתח תקוה, אלא זו בעיה הרבה יותר עקרונית שנמשכת כבר שנים רבות.
נורית תירוש: לפחות אני יכולה לומר בהרחבה את החוויות הלא נעימות שחוויתי בזמנו כמנהלת כללית במשרד החינוך.
נורית תירוש: הבעיה הוצגה במלוא חומרתה בזמנו בעיריית אור יהודה, כאשר ראש העיר באופן בוטה הודיע ביום בהיר אחד, או יום אפל אחד, שהוא לא מקבל יותר אתיופים, או יוצאי אתיופיה, לתוך בתי הספר בעיר שלו.
נורית תירוש: ככל שנברתי בעניין, הבינותי שהבעיה היא לא איזה שהיא גישה גזענית חלילה כלפי אוכלוסייה כזו או אחרת, אלא בעיה הרבה יותר מורכבת שנוגעת לכמה משרדים ואם לא יפתרו אותה בו זמנית כמה משרדים, לא יימצא פתרון.
נורית תירוש: למה אני מתכוונת?
נורית תירוש: ממשלת ישראל מעניקה משכנתאות בעלויות מאוד נמוכות ליוצאי אתיופיה, אני מניחה שגם לעולים אחרים, ובתוך כך---
מיכאל מלכיאור: זה שונה.
סופה לנדבר: זה שונה, זה הכי פחות במדינה.
נורית תירוש: אז עוד יותר גרוע, הכי פחות מקרב כלל העולים, ולכן הם מחפשים שכונות וערים שעלות שכר הדירה שם היא זולה מאוד ושם הם רוכשים או שוכרים דירות.
נורית תירוש: כתוצאה מכך, נוצרות שכונות הומוגניות של יוצאי אתיופיה שאנחנו בלשון בוטה עוד יותר קוראים להם גטאות.
נורית תירוש: מה קורה במערכת החינוך כתוצאה מכך?
נורית תירוש: מערכת החינוך היסודית היא מערכת שכונתית.
נורית תירוש: בדרך כלל ילדים לא מוסעים, זה לא כמו חטיבת ביניים שילדים מוסעים ואז אפשר באיזה שהוא אופן ליצור ויסותים, או אינטגרציות של ילדים מאוכלוסיות ותיקות לאוכלוסיות חדשות.
נורית תירוש: כך גם גן ילדים.
נורית תירוש: הילדים הולכים ברגל לגן הילדים או לבית הספר, כתוצאה מכך הגן הוא הומוגני.
נורית תירוש: ככל שהשכונה היא יותר הומוגנית, דהיינו מורכבת כל כולה מיוצאי אתיופיה, תמצאו שהגן והכיתה בבית הספר היסודי הם כל כולם על טהרת אזרחי המדינה יוצאי אתיופיה.
נורית תירוש: וזה דבר רע מבחינה חינוכית.
נורית תירוש: לא בגלל הקונוטציה הגזענית שיש בעניין, ויש בזאת, אלא משום שאינטגרציה טובה היא אותה מערכת איזונית שמאפשרת שילוב של ילדים עולים חדשים עם אוכלוסייה ותיקה, כאשר העולים החדשים בעצם מטמיעים ומפנימים גם את התרבות של האוכלוסייה הוותיקה, הקולטת, גם את הלכי ההתנהגות שלהם ונוצרות גם חברויות, שזה מאוד מאוד חשוב.
נורית תירוש: לכן אנחנו תמיד הקפדנו ליצור איזונים אינטגרטיביים.
נורית תירוש: כמנהלת הכללית של המשרד נתקלתי בבג"צ שהוגש על ידי ילד יוצא אתיופיה, כמובן באמצעות עמותה שסייעה, כאשר גם המחוז של המשרד וגם העירייה לא הסכימו לתת לאותו ילד להיקלט בבית ספר מסוים.
נורית תירוש: מדוע?
נורית תירוש: משום שממנו צפונה בעצם היתה נשברת אותה אינטגרציה שהקפדנו עליה, בפרופורציות של 30% ו-70%.
נורית תירוש: לא שהיה משהו נגד הילד הספציפי הזה, אבל באמת רצינו לשמור על אותה אינטגרציה שהיא עוד איכשהו יוצרת מרקם חברתי ולימודי עם פוטנציאל של תרומה הדדית זה לזה.
נורית תירוש: הבג"צ הזה הוכרע שמדינת ישראל לא יכולה לקבוע מכסות, הם קראו לזה קווטות, כדי ליצור איזה קונוטציה עוד יותר שלילית וגזענית ואמרו לי, כמנכ"לית, את לא רשאית לקבוע קווטות, או מכסות.
נורית תירוש: כל ילד שרוצה, ייכנס.
נורית תירוש: אמרתי, רבותיי, אתם שוברים את המכסה שבעצם אנחנו שומרים אותה בשביל קבוצת המיעוט, אם הם יהפכו לקבוצת רוב, אנחנו ניפגע ממילא.
נורית תירוש: בית המשפט העליון לא הסכים לשמוע וזו ההכרעה שלו ומאותו יום נפרץ הסכר ובעצם לא היתה לנו שליטה על הנושא הזה.
נורית תירוש: באור יהודה קרה מה שקרה, שראש העיר לא הסכים כבר יותר לקלוט תושבים, לא רק לבתי הספר, אלא תושבים שיגורו.
נורית תירוש: החלטתי לעשות מעשה נוסף וכינסתי ראשי ערים.
נורית תירוש: אני מרחיבה כדי שנבין שהבעיה היא מאוד מאוד לא פשוטה.
נורית תירוש: כינסתי את נציגים של עיריית רמת גן, קרית אונו, יהוד מונוסון, שהם סמוכים לאור יהודה, ואמרתי 'בואו נעשה מעשה', משרד החינוך יממן את ההסעות.
נורית תירוש: אני מדברת על ילדים בגיל הרך, בית ספר יסודי, בואו אנחנו נסיע את הילדים בצורה כזאת שנווסת אותם בריכוזים סבירים שאפשר להתמודד איתם.
נורית תירוש: ילדים שצריכים לקלוט שפה, הרגלי התנהגות, תרבות.
נורית תירוש: בואו נווסת את זה כך, כל עיר תיקח על עצמה מכסה מסוימת, בלי קונוטציה חלילה גזענית, אבל קבוצה של תלמידים ואז לא יהיה ריכוז רק באור יהודה.
נורית תירוש: לשמחתי ראשי הערים הללו נענו ואיכשהו הצלחנו לפתור אז את הבעיה של אור יהודה.
שלמה מולה: אבל הבעיה עדיין קיימת באור יהודה.
נורית תירוש: עדיין קיימת, כי עדיין ממשיכים לבוא לגור שם, כי היא זולה.
נורית תירוש: עכשיו הבעיה ספציפית בעיר פתח תקוה.
נורית תירוש: העיר פתח תקוה ולא רק שם, יוצאי אתיופיה נדרשים לגיור מחמיר ולכן הם מאיישים את ספסלי הלימוד---
מיכאל מלכיאור: לא גיור מחמיר, אלא גיור לחומרה.
מיכאל מלכיאור: זה שני דברים שונים.
נורית תירוש: אוקי, אתה תסביר את זה טוב ממני בוודאי, אדוני היושב ראש, והם נקלטים בחינוך הממלכתי דתי.
נורית תירוש: בעיר פתח תקוה, כמו כל עיר אחרת, אפילו אם אני אקח את העיר תל אביב הגדולה, מספר בתי הספר הממלכתיים דתיים ביחס לממלכתיים הוא קטן.
נורית תירוש: כלומר, האוכלוסייה הזאת שמנותבת רק לממלכתי דתי, מאיישת יותר ויותר את ספסלי הלימוד שם ואז נוצרות קבוצות רוב בבתי הספר הללו.
נורית תירוש: אני כבר לא מדברת על זה שאזרחים שהם קבוצת הקבע או הוותיקים יותר מתחילים לעזוב, זה סיפור עוד יותר חמור וזה אולי גם מטעמים גזעניים, אינני יודעת, אבל ככלל הם מתחילים להיות קבוצת הרוב בבתי הספר הללו וזה, שוב, לא טוב להם, וזה, שוב, לא מה שרצינו, אבל, כמו שאמר ראש עיריית פתח תקוה באחד הראיונות, הוא פנה לרב הראשי וביקש שיאפשרו אפילו לימודי דת, אגב, בבתי ספר ממלכתיים.
נורית תירוש: שהרבנים יאפשרו את הוויסות הזה, למענם, למען הקבוצה הזאת.
נורית תירוש: אני מבינה שגם זה לא נענה בחיוב.
נורית תירוש: לכן, כל עוד לא יפתרו כמה וכמה בעיות, כמו הנושא של המשכנתאות שהם מאוד עלובות, כדי שהם יוכלו להתפזר ולגור, אולי אני אקצין, ברמת אביב ג', אולי ברחביה, ואז יהיה פיזור יותר נורמלי.
נורית תירוש: כל עוד הרבנות לא תאפשר להם ללמוד בבתי ספר ממלכתיים, עם שיעורי דת שיינתנו שם, גם זה לא ייפתר.
סופה לנדבר: יש לנו ממשלה וראש ממשלה, ולא הרב הראשי מנהל את המדינה.
נורית תירוש: אני מסכימה איתך.
נורית תירוש: אני אמרתי שהבעיה היא של ממשלת ישראל, שהיא חותכת כמה משרדים.
נורית תירוש: כל עוד משרד המשפטים לא יאפשר למשרד החינוך להתמקד ולאפשר באמת את האינטגרציה בפרופורציות של 30% ו-70% או 40% ו-60%, כל עוד זה לא יקרה, שלושת הפרמטרים הללו, נימצא במצב מצוקתי כזה והכי נוח יהיה להציג את זה כגישה גזענית שאני כופרת בה, זה לא הוגן לומר אותה.
נורית תירוש: משפט הסיכום שלי הוא שבסופו של יום ממשלת ישראל לא למדה לקחים מקליטת עלייה עם קום המדינה.
נורית תירוש: אני חייבת לומר, גם הוריי, שעלו מארצות המזרח, במקרה הזה מעירק, נותבו ישר למעברות והצריבה הזאת בנפשם ושהיא עוברת אחר כך לילדיהם.
נורית תירוש: זו צריבה בלתי הפיכה, זו פגיעה בלתי הפיכה, וספציפית לילדות.
נורית תירוש: אני אגב פגשתי את ההורים שלהם, כדי לשמוע מקרוב.
נורית תירוש: אני רוצה לומר לכם שהעלבון והכעס והמרירות כל כך צורבים, שאני לא התפלאתי כשראיתי יומיים לאחר מכן שהקבוצה של יוצאי אתיופיה בפתח תקוה השתלטה על כנס החינוך ואמרה את מה שאמרה.
נורית תירוש: הם עשו דרך ארוכה, דרך חתחתים להגיע למדינת ישראל, גם הם רוצים להרגיש רצויים, גם הם רוצים להרגיש חלק מהעם היושב בציון ואנחנו פשוט הקאנו אותם החוצה וזה דבר שלא ייעשה, ובואו לא נחזור על טעויות של שנות החמישים.
סילבן שלום: תודה.
סילבן שלום: אני גם ביקשתי את הישיבה הזאת, לאור העובדה שמדובר בשורה של מקרים, גם בעיר פתח תקוה וגם במקומות אחרים, שמחייבים דיון יותר רציני ויותר מקיף ויותר מעמיק, כדי להגיע פעם אחת לפתרון הבעיה.
סילבן שלום: הנושא הזה של גזענות קיים גם בבתי ספר חרדיים, גם בבתי הספר של הממלכתי-דתי וככלל, בשורה ארוכה של מקומות שבהם מתייחסים אל השונה, כאילו הוא דבר שלא צריך לבוא באוהלנו, בבית ספרנו.
סילבן שלום: המקרה הזה הוא פשוט מקרה מזעזע, לקחת 4 ילדות ולשים אותן מחוץ לבית הספר, לא לאפשר להן להתחכך, להסיע אותן בהסעה נפרדת, והכול בשם העניין שמדובר כביכול באיזה בית ספר פרטי ובגלל שהן לא שומרות על רמת הדת, זה דבר מופרך, זה דבר שהדעת אינה סובלת ומקום כזה, במידה והוא ממשיך במדיניות הזאת, אדוני ראש העיר, צריך להיסגר לאלתר.
סילבן שלום: הרי זה לא יכול להיות שבשל העובדה שקורים לו בית ספר פרטי, או שיש תשלומי הורים מעבר לתשלום הרגיל, הם יוכלו לעשות שם מדיניות שהיא פשוט מדיניות אפרטהייד שאין לה מקום.
סילבן שלום: אני חושב שכל מי שיש לו טיפה לב יהודי לא יכול להסכים לאפליה כזאת, שהיא פשוט מזעזעת ובלתי נסבלת.
סילבן שלום: גם בבתי ספר כביכול פרטיים, 85% מהתקציב מגיעים ממוסדות ממשלתיים ועירוניים, קרי, משרד החינוך והעירייה מתקצבים את רוב רובו של בית הספר הזה.
סילבן שלום: נכון שחלק מסוים מגיע מתשלום של הורים, אבל אני חושב שהגיע הזמן לעצור את הדבר הזה, להפסיק את זה.
סילבן שלום: היה מקרה נוסף, דווקא אצלך, ידידי ראש העיר, שבו שמו איזה גדר באיזה שהוא בית ספר אחר שאני זוכר, אני לא בדיוק זוכר את המקרה, אבל בין האשכנזים לבין ספרדים.
יצחק אוחיון: היא עוד קיימת.
סילבן שלום: היא עוד קיימת הגדר?
יצחק אוחיון: כן.
סילבן שלום: שזה גם היה בית ספר ממלכתי-דתי, אם אני לא טועה, אפילו לא חרדי, והדבר הזה הוא פשוט דבר מזעזע.
סילבן שלום: אני חושב שאתה כראש העיר שאני מכיר אותו שנים ארוכות, חייב לקבל הייתי אומר החלטה שהיא החלטה ברורה וחד משמעית.
סילבן שלום: להילחם בתופעה הזאת ללא שום פשרות.
סילבן שלום: זה לא מצב שבו אומרים 'תשמע, אולי כך, אולי אחרת'.
סילבן שלום: התופעה הזו היא תופעה בלתי נסבלת, היא תופעה שצריכה להגיע לסיומה במהירות האפשרית ואני חושב שאתה כמנהיג הציבור, יש לך הרבה הרבה מה להגיד שם ואני בטוח שיש לך את האפשרויות ואת היכולת וגם את הרצון, אני מאמין, לפתור את הבעיה הזאת.
סילבן שלום: הבעיה של עולי אתיופיה היא בעיה הרבה יותר גדולה.
סילבן שלום: אני זוכר את עצמי כשר חוץ מגיע לשם, ב-2004.
סילבן שלום: התברר לי שאני ביקור ראשון אחרי 41 שנים, של שר חוץ, כי הקודמת לי היתה גב' גולדה מאיר, ב-63', אבל מאוד אהבתי להיכנס למשרד החוץ ולראות בעברית שם 'הבניין נבנה על ידי סולל בונה', זה היה ככה מאוד מרנין, אבל כשנסעתי לגונדר וראיתי שם את התנאים שבהם הם חיים, הגעתי מיד ואמרתי שאני מבקש להגדיל את המכסה מ-300 ל-1,000.
סילבן שלום: אמרתי, 24 חודשים וכולם נמצאים כאן.
סילבן שלום: כמובן שבוויכוחים עם האוצר ועם האחרים, בסופו של דבר הגענו להחלטה על 600 ואיך שעזבנו, הורידו ל-300 חזרה.
סילבן שלום: הדבר הזה הוא דבר מאוד מאוד בעייתי, כי גם משרד הקליטה פה לא רוצה, כי עולי אתיופיה מגיעים בקליטה לא ישירה, כמו שאר העולים, אלא מגיעים למרכזי קליטה ורחמנא ליצלן, משרד הקליטה, שאמור לנהל מרכזי קליטה, לא רוצה מרכזי קליטה.
סילבן שלום: עזבו אותי, לא רוצה מרכזי קליטה.
סופה לנדבר: קודם כל זה סוכנות.
סילבן שלום: בסדר, אבל משרד הקליטה הוא זה שרוכש.
סילבן שלום: גם הסוכנות לא רוצה, אבל משרד הקליטה היה, בכל הוויכוחים האלה, בכל הדיונים האלה, המתנגד העיקרי.
סילבן שלום: כשזה קליטה ישירה, זה לא מפריע, להביא כמה שיותר, כי הם יורדים מהמטוס, נותנים להם את הסכום, המשפחה באה, לוקחת אותם, מקסימום יום-יומיים מלון, ובזה נגמר העניין.
סילבן שלום: אבל אלה שהם לא בקליטה ישירה, ומרכזי קליטה צריכים לתחזק אותם וצריכים להפעיל אותם, הדבר הזה הוא דבר לא רצוי, לכן הבעיה היא בעיה הרבה יותר רחבה, הבעיה הרבה יותר מקיפה מאשר המקרה הספציפי הזה.
סילבן שלום: אנחנו כאן היום התכנסנו כדי לשמוע מראש העיר מה הפתרון לבעיה הספציפית הזאת, ולבעיה בכלל שיש בפתח תקוה לגבי בית הספר האחר, או בתי הספר האחרים, אבל אנחנו צריכים לדבר על הבעיה של יהודי אתיופיה כבעיה הרבה יותר רחבה מאשר פתח תקוה עצמה, ולהגיע למצב שמכאן אנחנו קוראים.
סילבן שלום: ..
סילבן שלום: היום למשל אני קורא בעיתון שהחליטו לא להביא יותר עולי פלשמורה.
סילבן שלום: באחד העיתונים, היום, בדרך לפה.
מיכאל נודלמן: אני אמרתי את זה בפתיחה.
סילבן שלום: אז אני אומר, אפילו היום הדבר הזה נאמר.
סילבן שלום: אני חושב שאנחנו חייבים להביא את היהודים האלה לכאן, אנשים שמגיעים ונקלטים ומשרתים בצבא וכמובן הקליטה שלהם יכולה להיות הרבה יותר טובה, אבל כמו שקראתי באחד העיתונים, אני מאוד מקווה שזאת רק אמירה, צפויה אינתיפאדה אתיופית.
סילבן שלום: כדי שנעצור את התהליך הזה, צריכים לומר להם 'אתם שווים.
סילבן שלום: יש לכם חובות, אבל יש לכם זכויות שוות כמו לכל אחד אחר' והמקרה הזה של ארבע הילדות, אם הוא לא יופסק לאלתר, זה יהיה אות קין לא רק על פתח תקוה, אלא אות קין על כל מדינת ישראל שבאה ואומרת 'אנחנו מוכנים לקבל דבר כזה בשנת 2007'.
סילבן שלום: לכן ראש העיר, אחרי היכרות של הרבה מאוד שנים, אני מבקש ממך, לקחת את הנושא הזה כנושא ראשון במעלה.
סילבן שלום: שמעתי גם את התגובה שלך, השנייה, שהיתה התגובה הנכונה.
סילבן שלום: התגובה הראשונה, אולי עדיין לא התעמקת בעניין עד הסוף, או לא בדיוק היה ברור, ואני חושב שבעניין הזה יש צורך היום לבוא ולומר את הדברים בצורה הברורה ביותר.
סילבן שלום: יש הרבה בתי ספר קטנים בפתח תקוה, שאפשר לעשות בהם את האבחנה או את השילוב הזה.
סילבן שלום: יש כמות גדולה של אתיופים, של עולים, יש גם כמות גדולה של ממלכתיים-דתיים, אני חושב שהיום אנחנו מכאן צריכים לצאת עם אמירה חד משמעית, שני יושבי הראש, אם בית הספר הזה לא קולט אותם לאלתר, ייסגר בית הספר הזה לאלתר.
סילבן שלום: אין לו מקום במדינת ישראל, ברגע שהוא עושה את האפליה הבלתי נסבלת הזאת.
זבולון אורלב: אני מאותם חברי כנסת נדמה לי בודדים שביקר באתיופיה לפני שנים אחדות, כדי לעודד את העלייה וכדי להילחם נגד המכסות.
זבולון אורלב: חבר הכנסת סילבן שלום התפלא לקרוא בעיתון, אני מתפלא עליו, כי הוא היה חבר בממשלה ב-2005, שבה החליטה הממשלה לקבוע קווטה מספרית של עלייה, 17,000 ומשהו, וה-17,000 האלה הגיעו ולכן הממשלה רוצה לעצור, אף על פי שיש החלטת ממשלה אחרת, מפברואר 2003, שבה קבעו קריטריונים לעלייה ועל פי הקריטריונים האלה יש עוד אלפי אנשים שזכאים לעלייה.
זבולון אורלב: יש פה הרבה צביעות והרבה התחסדות והרבה פוליטיקה על גבם, גם של הילדים וגם של העולים.
זבולון אורלב: בעקבות זאת, אגב, הוועדה לביקורת המדינה החליטה, פה אחד, קואליציה ואופוזיציה, למצות את סעיף 21 לחוק מבקר המדינה ולבקש ממבקר המדינה חקירה של כל הפרשה הזאת שקוראים לה עלייה מאתיופיה.
זבולון אורלב: זאת החלטה שהתקבלה לפני כשבועיים כמדומני.
זבולון אורלב: ואמנם מבקר המדינה החל לבדוק ואני בטוח שהוא יעשה עבודה טובה ועם ישראל יידע בדיוק כיצד נוהגות ממשלות ישראל, על כל המחדלים, על כל הכשלים ועל כל הביזיונות שהיא מעניקה, לצערי, לעולים מאתיופיה.
זבולון אורלב: יש באמת שתי גישות.
זבולון אורלב: גישה אחת אינטגרטיבית, שאני, אגב, מאמין בה.
זבולון אורלב: אני קדמתי לחברתי, חברת הכנסת רונית תירוש, כמנכ"ל משרד החינוך (אמנם בינינו היו עוד כמה), אבל אני המנכ"ל שקלט את העלייה ב-1990 ובהתייעצות עם ראשי העדה נקבע אז שתהיה אינטגרציה.
זבולון אורלב: כלומר מעבר לשלב ראשון של קליטת קלט למספר חודשים, לתקופת האולפן, אחרי חצי שנה התלמידים צריכים להשתלב בכיתה.
זבולון אורלב: יש כיתת אם והם שותפים באותה כיתת אם, ואין שום מקום לבידוד ואין שום מקום להפרדה ולכן אני חושב שבית ספר 'למרחב' עשה שגיאה.
זבולון אורלב: בוודאי מה שהוא עשה איננו עולה בקנה אחד עם ההנחיות, אבל לצערי צוין כאן נכון, על ידי חברת הכנסת תירוש, הבג"צ, בעקבות חלק מהארגונים בעדה האתיופית, כי גם שם אין הסכמה מלאה, החליט שהוא לא רוצה שתלמידים ייצאו מאותה שכונה בחדרה ובית הספר, גם אם הוא יהיה בנוי 100% על תלמידים מאתיופיה, הוא יהיה על 100% תלמידים עולים מאתיופיה ולא יסיעו אותם לבתי ספר, כדי שלא תהיה אינטגרציה.
זבולון אורלב: אגב, אותו סיפור קיים היום גם בשכונת יוספטל בפתח תקוה, שגם שם, בגלל מדיניות הדיור הממשלתית הכושלת, זו שכונה עם ריכוז גבוה מאוד של תלמידים עולים מאתיופיה, יושב ראש ועד ההורים, שהוא עולה מאתיופיה, מתנגד בהתנגדות נחרצת שהתלמידים יוסעו מהשכונה הזאת החוצה.
זבולון אורלב: חרף כך יש הורים שיוצאים לבתי ספר ממלכתיים אחרים, אבל הוא מתנגד התנגדות נחרצת ולכן גם גן הילדים המפורסם, גן הילדים של אותה שכונה, כיוון שההורים שם מתנגדים בהתנגדות נחרצת שהתלמידים האלה יוסעו לגנים אחרים, ממלכתיים דתיים בתוך העיר.
זבולון אורלב: תרשו לי, אגב, לציין שבית ספר 'למרחב' איננו בית ספר ממלכתי-דתי.
זבולון אורלב: הוא איננו בפיקוח החינוך הממלכתי-דתי.
זבולון אורלב: זה מוסד פטור.
זבולון אורלב: למי שלא יודע מה זה סטטוס של מוסדות חינוך, זה כמו תלמודי התורה והוא בפיקוח של החינוך החרדי, למרות שהאוכלוסייה שם היא אוכלוסייה דתית לאומית.
זבולון אורלב: מבחינת ההוראות של משרד החינוך, העירייה לא יכולה לסגור אותו, היא לא יכולה לפתוח אותו, אלא הרישיונות מטעם משרד החינוך ומשרד החינוך הוא זה שיכול להתנות הן ברישיונות של בית הספר, זה המצב החוקי.
זבולון אורלב: למיטב ידיעתי צריך להוציא באופן דחוף ואני מקווה שכך גם נעשה, את התלמידות האלה מבית הספר, ולשלב אותן עם תלמידים אחרים, עולים מאתיופיה, שנמצאים בחינוך הממלכתי הדתי, או בכיתות דתיות בחינוך הממלכתי.
זבולון אורלב: אני אינני שולל את האפשרות שאם יש רצון ואם יש נכונות של ההורים, אינני רואה שום מניעה שהרעיון של יושב ראש הסוכנות היהודית, מר זאב ביילסקי, אני לא יודע אם יש פה נציג שלו, שניתן יהיה להקים גם כיתות דתיות בבתי ספר ממלכתיים.
זבולון אורלב: אני דיברתי איתו, שוחחתי איתו ואמרתי לו גם שאני אומַר כאן את הדברים.
זבולון אורלב: כולם מדברים גבוהה גבוהה על קליטת התלמידים, בינתיים מי שעושה את המלאכה הזאת, ואני חושב שעושה את זה בתחושה עמוקה של שליחות, זה החינוך הממלכתי-דתי ובבתי הספר בפתח תקוה יש אינטגרציה מלאה של התלמידים האתיופים בכיתות בתי הספר, על פי הנחיות של משרד החינוך.