GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלברטו ניסמן: רציתי להגיד לכם שארגנטינה פעמיים נתקפה על ידי הטרור הפונדמנטליסטי האיסלמי, בשנת 92' בשגרירות ישראל ובשנת 94', בקהילת AMIA.
אלברטו ניסמן: אני, כחוקר, בודק את האירוע האחרון.
אלברטו ניסמן: כל הבדיקה והחקירה שנערכה במשך עשר שנים, בשנת 2004 בית משפט שדן בה, לא קיבל את כל ההליכים והכול הופסק.
אלברטו ניסמן: הוכח שכל הקייס היה בנוי על אלמנטים לא נכונים, הלשנות לגבי קבוצת שוטרים ולא היה בסיס להמשיך את זה.
אלברטו ניסמן: 400,000 דולר שולמו לשופט החוקר ואחד מהעדים, על מנת שהוא ימציא ויבנה את התביעה.
אלברטו ניסמן: השוטרים האלה, שהיו מושחתים, היו מעורבים בהרבה פשעים, היה להם קשר עם מי שמכר את המכונית שבסוף התפוצצה, כך שלא היה להם שום קשר עם ההאירוע ב-AMIA.
אלברטו ניסמן: לכן כעת נמצאים בחקירה מי שהיה שופט באותו מעמד וגם מי שהיה יושב ראש המוסד הארגנטינאי, אנסורגי, גם תובעים שהיו בתביעה וגם אנשים פוליטיקאים שהיו מעורבים בה.
אלברטו ניסמן: היו למעשה שתי כוונות שהתכסיס הזה עבד.
אלברטו ניסמן: אחד, זה היה להרגיע את הציבור ולהראות להם שמשהו נעשה, יש איזה שהיא חקירה שמתקדמת.
אלברטו ניסמן: אבל הדבר המשמעותי ביותר והחמור ביותר שהיה לא להיכנס לחקירה היה מי היו היוזמים של האירוע שלמעשה היו האליטה או ראשי הממשל באירן באותם הימים.
אלברטו ניסמן: זאת אומרת שרק 11 שנה אחרי האירוע, בשנת 2005, התחלנו את החקירה מאפס, חקירה שהיתה מבוססת על פיזור המידע וגם על מידע לא אמיתי.
אלברטו ניסמן: אלפי דפים, מסמכים, מפוזרים, ללא שום תיאום, ממש בלגן.
אלברטו ניסמן: הממשלה הארגנטינאית אז מחליטה להקים יחידת חקירה מיוחדת ואני בראשה, עם 40 אנשים, כולל כל הציוד החדיש שנדרש מסוג חקירה כזאת.
אלברטו ניסמן: גם היתה החלטת ממשלה להוציא את כל הסודיות על המסמכים שנאספו על ידי המוסד, שירותי הביטחון הארגנטינאיים, ואז אלפי מסמכים, שהיו סודיים, הובאו לידיעתנו.
אלברטו ניסמן: מעל ל-1,700 תיקים, בתוכם מעל ל-400,000 דפים.
אלברטו ניסמן: אלפי שעות של האזנות.
אלברטו ניסמן: לכל הקבוצה לקח כמעט שנה להיכנס ולהבין במה מדובר בגלל שאף אחד לא היה מעורב בחקירה קודם.
אלברטו ניסמן: הקבוצה שליוותה את החקירה, כולם משפטנים, אנשים עם רקע של יחסים בין לאומיים שהיו מסוגלים להתמודד עם חקירה כזאת.
אלברטו ניסמן: כך קרה שבאוקטובר 2006 הצלחנו להגדיר שהחלטה לפיגוע ב-AMIA נעשתה שנה לפני האירוע בעיר אירנית בשם משהד.
אלברטו ניסמן: שם היתה הפגישה של המוסד העליון של המהפכה האירנית במקום שבדרך כלל קובעים אירועים מסוג זה, כפי שהוכח בפיגועים אחרים שיזמו באותה צורה שקיימת.
אלברטו ניסמן: כפי שהיה האירוע בבית קפה מיקונוס בברלין, שנרצחו שם פעילים כורדים.
אלברטו ניסמן: וכך גם קרה שהחלטות ששם נלקחו גרמו לרציחות בשוויצריה וצרפת, של פעילים אירנים.
אלברטו ניסמן: גם הפיגוע בערב הסעודית במגדלי אלקובר, בשנת 96'.
אלברטו ניסמן: הפגישה הזאת, שם נלקחה ההחלטה לפגוע ב-AMIA, השתתף האיש "המתון", כפי שהעיתונות קוראת לו, רפסנג'ני, הנשיא לשעבר, ושר החוץ לשעבר, בלסטי, ושר המודיעין, איש חשוב בפעילות הזאת, ומפקדים של היחידות המהפכניות ויחידת אלקודס.
אלברטו ניסמן: אלה השמות.
אלברטו ניסמן: משתתף בישיבה הזאת גם מושן רבני.
אלברטו ניסמן: הוא היה עד אז המנהיג השיעי הכי בכיר בארגנטינה, אחר כך קיבל מינוי כאיש תרבות בשגרירות.
אלברטו ניסמן: אז מחליטים לבצע את הפיגוע, למעשה כענישה לארגנטינה, בגלל עצירת החוזים לוועדת הידע לאירן בתחום האטום.
אלברטו ניסמן: חוזים, שנחתמו בשנות השמונים ובשנות התשעים בארגנטינה, הופסקו.
אלברטו ניסמן: למעשה ארגנטינה הפסיקה את זה לאור החשד שהידע בתחום האטומי לא ישמש לצרכים אזרחיים.
אלברטו ניסמן: אז מחליטים בפגישה הזאת שמי שיבצע את הפיגוע יהיה החיזבאללה מלבנון.
אלברטו ניסמן: מי שהיה אחראי להעברת הפקודות האלה ומי שטיפל בזה, היה אותו שר המודיעין, אדי פרחיאן, שמזמן את מפקד הפעילויות המיוחדות של החיזבאללה, עימאן מונייה.
אלברטו ניסמן: הוא מוסר לו את הפקודה הזו, על מנת שמונייה יארגן את ביצוע הפיגוע.
אלברטו ניסמן: זאת אומרת שכאן חיזבאללה פעל כפי שבאופן כללי הוא עושה, כאלמנט התלוי בהחלטות של אירן.
אלברטו ניסמן: הקבוצה שביצעה את הפיגוע נכנסה לארגנטינה בשתי דרכים.
אלברטו ניסמן: זה שבסוף גרם לפיצוץ, הלבנוני, נכנס לארגנטינה דרך הגבול בין שלוש המדינות, ארגנטינה, ברזיל, פרגוואי.
אלברטו ניסמן: הוא מתקבל למשפחה באורוגוואי, משפחה שהיא מזוהה עם החיזבאללה, משפחת תורמוס ולמעשה שבוע לפני הפיגוע הוא נכנס לארגנטינה.
אלברטו ניסמן: מספר ימים לפני הפיגוע, מהמסגד בבסיל הוא מתקשר לקרוב משפחה שלו בלבנון.
אלברטו ניסמן: אנחנו עדיין לא יודעים אם זה שלושה או ארבעה איש, נכנסים דרך שדה התעופה הבינלאומי הארגנטינאי.
אלברטו ניסמן: הם עוזבים את ארגנטינה שעתיים לפני שאירע הפיגוע, ב-18 ליולי ב-7:00 בבוקר.
אלברטו ניסמן: מושן רבני, מי שהציע, באותה פגישה שקוימה באירן, על המיקום של הפיגוע, היה האיש שכבר, כפי שהוא אמר לכם, היה בארגנטינה מעל עשר שנים והוא הביא שלושה יעדים שהיעד הראשון היה.
אלברטו ניסמן: משלושת היעדים, היחיד או הראשון שהוציא ואושר זה היה AMIA.
אלברטו ניסמן: אנחנו עוד לא יודעים מה היו שני היעדים הבאים.
אלברטו ניסמן: למרות שרבני היה בארגנטינה כמעט 13 שנה, חשבון בבנק דה דויטש בנק פתח תיכף אחרי שחזר מאותה פגישה וסגר אותו כמה חודשים אחרי הפיגוע.
אלברטו ניסמן: כמה חודשים לפני הפיגוע הוא מקבל מאירן העברות בנקאיות בסך של כ-150,000 דולר.
אלברטו ניסמן: למעשה כמעט מרבית הסכום, 132,000 דולר, הוא אישית מושך מהחשבון הזה ימים ספורים לפני הפיגוע וקצת אחרי הפיגוע.
אלברטו ניסמן: כמה ימים אחרי הפיגוע הוא נמצא והוקלט על ידי מצלמות של שירותי הביון הארגנטינאי מחפש רכב זהה לזה שהשתמשו בפיגוע של AMIA.
אלברטו ניסמן: יש לציין שלאחר שהוא חזר מאותה פגישה באירן הוא קיבל תפקיד של דיפלומט, תפקיד שאחראי על התרבות וההסברה בשגרירות אירן בארגנטינה.
אלברטו ניסמן: למרות שהוא היה כבר עשר שנים בארגנטינה, רק ארבעה חודשים לפני הפיגוע נותנים לו את המעמד הדיפלומטי.
אלברטו ניסמן: אנחנו קיבלנו את ההסבר כאשר בדקנו מה קרה באירוע דומה, פיגוע מיקונוס, בבית קפה בגרמניה.
אלברטו ניסמן: האיש מילא אותו תפקיד שהוא שם בארגנטינה אז בגרמניה.
אלברטו ניסמן: הוא היה בכיר ביותר בקהילה השיעית בגרמניה, הוא היה אחראי על הרצח במיקונוס ובית המשפט בגרמניה קבע שהוא יישב במאסר עולם.
אלברטו ניסמן: כשבאירן מבחינים במאסר של האיש שלהם בגרמניה, אז הוא מועמד לתפקיד זה בארגנטינה ונותנים לו את החסינות הדיפלומטית.
אלברטו ניסמן: ביום שישי, שלושה ימים לפני הפיגוע, בשעה 18:00, הרכב הממולכד חונה בחניון קרוב לבניין AMIA.
אלברטו ניסמן: רבני היה שם והוא פיקח על הביצוע של החנייה של אותו רכב במקום.
אלברטו ניסמן: אנחנו מזהים את זה לאור העובדה שכמה דקות אחרי שהרכב חנה, הוא ביצע שיחה טלפונית קצרה מאוד למסגד בפלורסטה כדי כנראה לדווח שהחנייה בוצעה.
אלברטו ניסמן: יום שני בבוקר הנהג של הרכב, זה שאחר כך יגרום לפיגוע, לקח את האוטו מהחנייה.
אלברטו ניסמן: איברהים חוסיין ברו, האיש הזה, היה פעיל בחיזבאללה בלבנון.
אלברטו ניסמן: האיש הזה היה חלק ממשפחה מאוד פעילה בחיזבאללה, שלושה אחים נהרגו, מתו באירועים שונים.
אלברטו ניסמן: הבכור, שהיה שייח', גרם לפיגוע מול כוחות ישראליים בדרום לבנון, מת שם.
אלברטו ניסמן: השני מת באירוע כשהיה פעיל של החיזבאללה והשלישי זה הבחור של הפיגוע ב-AMIA.
אלברטו ניסמן: הניסיון של החיזבאללה לכסות על ההשתתפות של ברו ב-AMIA, יש הודעה לתקשורת של רדיו נור על ידי החיזבאללה במודיעין שהאיש הזה נפגע, למעשה נרצח, כך הם אומרים, בפעילות של צה"ל כשהוא חזר מאיזה שהיא פעילות מבצעית.
אלברטו ניסמן: אנחנו גילינו שלמעשה המציאות היא הפוכה, באותו יום כן קרה אירוע, אבל חייל ישראלי נרצח בפיגוע שבוצע על ידי החיזבאללה.
אלברטו ניסמן: שני אחים אחרים של אותו איש חיים בארצות הברית, בדטרויט ואני אישית הגעתי לחקור אותם בארצות הברית.
אלברטו ניסמן: בשיחות שניהלנו איתם ונתונים אחרים יכולנו לוודא שאכן האח שלהם היה זה שהיה בפיגוע.
אלברטו ניסמן: זה היה חשוב, כיוון שיכולנו לוודא מי היה המתאבד.
אלברטו ניסמן: זה אִפשר לנו להוכיח, על ידי הנוכחות של אותו ברו, שהחיזבאללה היה הזרוע המבצעת של הפעילות.
אלברטו ניסמן: אני רוצה שתדעו שכל ההוכחות שאנחנו גילינו היו למעשה על השולחן מהרגע הראשון, אבל באופן שיטתי הנושא הושתק.
אלברטו ניסמן: אולי לא היו כל הנתונים על החשבון של אותו רבני, אולי לא היו הצלבות לשיחות הטלפונים, אבל ברשימה המספר של החשבון הופיע.
אלברטו ניסמן: זה היה באמת אלפי מספרי טלפונים, זה היה מדהים, אבל אם היו מתחילים לעשות הצלבות, אז הנתונים היו שם.
אלברטו ניסמן: אבל כשקיבלנו את התוצאות האלה, היינו מאוד שמחים בגלל שיכולנו להתקדם.
אלברטו ניסמן: היה לנו באמת תסכול גדול בגלל שאמרנו לעצמנו, אם אנחנו הצלחנו, מה היה קורה אם את כל זה היו מגלים עשר שנים קודם.
אלברטו ניסמן: היתה לנו בעיה, בגלל שכל חקירה שהשופט גליאנו ביצע, פגעה במעמד של ארגנטינה בעולם כחוקרים בנושא הזה.
אלברטו ניסמן: ב-2003, כשהשופט גליאנו רואה שהכול מתמוטט לו, אז בצורה מאוד עדינה הוא מתחיל לנסות לתפוס כמה אנשים בשוליים של אירן.
אלברטו ניסמן: הוא פנה וביקש לעצור קיצונים אירנים, כאילו שקיצוניים אירנים יכולים לבצע פעילות כזאת, בלי התמיכה של הממשל.
אלברטו ניסמן: אפילו היה לו פחד לקרוא בשם חיזבאללה.
אלברטו ניסמן: הוא דיבר תמיד על קיצוניים איסלמיים פונדמנטליסטים הקשורים ל-.
אלברטו ניסמן: ואז קורה שלמעשה אירן שערנית לנושא, מבקשת שכל הפניות שנקראות פניות אדומות לאינטרפול יתבטלו, זה קורה ב-2006.
אלברטו ניסמן: אירן מצליחה בזה, הפניות האדומות בוטלו, ואז כשהקבוצה של ניסמן מתמודדת בפנייה מחדש, הם חייבים להתמודד עם מכשול שזה השם של ארגנטינה בהתמודדות.
אלברטו ניסמן: פעמיים השנה הוא היה צריך להשתתף בפגישות איפה שהיו גם נציגים אירניים.
אלברטו ניסמן: הייתי צריך להיות פעמיים בליון, במוסד הראשי של האינטרפול כדי להצביע על כל העובדות, ואז הוועדה העליונה של האינטרפול שמורכבת מ-13 מדינות, גם איסלמיות וגם מערביות, אבל ב-13 כנגד 0, פה אחד, ניתנה תמיכה לעמדה הארגנטינאית.
אלברטו ניסמן: כדי לסיים, אני אגיד לכם שאירן לא קיבלה את ההחלטה הזו ואז הרשימה של הפנייה הזאת, האדומה, באינטרפול, היתה צריכה להיות הכרעה בפגישה הכללית של האינטרפול, מפגש של כל המדינות של האינטרפול.
אלברטו ניסמן: 147 מדינות שעכשיו בחודש נובמבר האחרון נפגשו במרקש, במרוקו.
אלברטו ניסמן: שם השתתפנו ומר ניסמן הציג את העמדה הארגנטינאית ולמרות הלובי האדיר שאירן עשתה בכל המדינות, 78 מדינות הצביעו בעד, 14 נגד, ו-26 נמנעו.
אלברטו ניסמן: הבקשה נרשמה וזה היה ניצחון רציני נגד הממשל הטרוריסטי.
אלברטו ניסמן: תודה רבה.
עמירה דותן: אני רק רוצה להגיד ברוך הבא ולהודות לו מאוד.
עמירה דותן: אין לי מלים להגיד כמה שזה היה מרשים, חזק והחלטי.
עמירה דותן: יישר כוח.
יוסי ביילין: קודם כל, תודה רבה על כל הפעילות הזאת וגם על ההצגה הכנה של הכישלון הקודם.
מיכאל נודלמן: אנחנו ישבנו בוועדה הזו, היתה ישיבה, אולי לפני שש או שבע שנים, היה נציג מארגנטינה, אבל בלי כלום.
יוסי ביילין: הרבה מאיתנו היו מעורבים בתהליך הזה, כולל בפגישות עם נשיאי ארגנטינה, בייחוד עם הנשיא הקודם הקודם, שהבטיח לנו שהדברים נעשים.
יוסי ביילין: אני מאוד גם מעריך את הפעולה האחרונה בנובמבר, שגם בה היינו מעורבים, כדי לשכנע את המדינות להצביע עם הרוב.
יוסי ביילין: יש לי שתי שאלות קונקרטיות.
יוסי ביילין: אחת, אם באמת המעשה הזה נעשה כדי להעניש או לאיים על ארגנטינה, בנושא של הידע הגרעיני, איך לפי דעתך אירן חשבה שהיא משפיעה, אם היא הסתתרה כל השנים האלה מאחורי אחרים?
יוסי ביילין: האם היא סמכה יותר על יכולת החקירה של ארגנטינה שתמצא את האשמים ורצתה בזה?
יוסי ביילין: והדבר השני, כיוון שאתם יריתם מאוד מאוד גבוה, האם אתה מעריך שיש סיכוי למעצר של חלק מהאנשים האלה?
דר' אלברטו ניסמן: (באמצעות מתרגם): לאירן היה עניין שהחוזים האלה של ייעוץ ימשיכו וזה היה מעשה של נזיפה וענישה של ארגנטינה על אי קיום החוזים.
דר' אלברטו ניסמן: בשנת 91' נפסקים החוזים האלה ואז כמה חודשים לאחר מכן זה האירוע בשגרירות.
דר' אלברטו ניסמן: הכוונה לא היתה שיבצעו את החוזה, אלא היתה ענישה על זה שהפסיקה את החוזה, לא היתה כוונה שיחזרו לחוזה.
דר' אלברטו ניסמן: כשהם הוציאו את הפיגוע הראשון בשגרירות, כבר ההחלטה בארגנטינה נלקחה ולא היתה חזרה מזה, שארגנטינה מתיישרת עם ארצות הברית וארגנטינה כבר לא יכולה לספק ידע גרעיני לאירן.
דר' אלברטו ניסמן: יש גם תצהיר של עד מאוד חשוב, מדובר על זה שמנע שלא ימשיכו בחקירה באירן, טוענים שמנם, הנשיא לשעבר בארגנטינה, קיבל 10 מיליון דולר על מנת להפסיק את החקירה.
דר' אלברטו ניסמן: על השאלה השנייה קשה לי לענות.
דר' אלברטו ניסמן: אנחנו שמענו שאירן הצהירה שלא תעביר אף אחד מממלאי התפקיד שלהם, כולם בתוך אירן מקבלים תפקידים בכירים בממשלה.
דר' אלברטו ניסמן: יש לנו לדעתי שתי אלטרנטיבות.
דר' אלברטו ניסמן: לחכות שייצאו באיזה שהוא רגע ואז האינטרפול יתפוס אותם, או כל המדינות, כל הציבור, קהילת המדינות, שנגד הטרור, שאני חושב שזו תבוסה לאירן, ידרשו מאירן לקיים את ההחלטה של האינטרפול.
דר' אלברטו ניסמן: אירן היא חברה באינטרפול, השתתפה בדיונים וצריכה לקבל את ההחלטה של האינטרפול.
יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב ראש, רק רציתי לומר כעדות אישית, מעבר להבעת תודה, שבביקורי לפני כחמש שנים בארגנטינה, כשהייתי שר הקליטה, חשתי את היחס המיוחד מאוד כלפי מוקד הזיכרון הזה של מקום הפיגוע, ועד כמה הדבר הזה הוא מרכזי בתולדות הקהילה.
יולי יואל אדלשטיין: מרכזי במובן העצוב והשלילי, אבל עד כמה שמרכזי, וגם עד כמה שהפיגוע הזה עדיין היה נותן את אותותיו על חיי היומיום של הקהילה.
יולי יואל אדלשטיין: בין היתר, בגלל שאף פעם לא נמצאו האשמים ובין היתר בגלל שהיתה תחושה קשה, וכך אנשים אמרו לי, של מה שהצגת, של טיוח ועיוות העובדות ועיוות האמת.
יולי יואל אדלשטיין: לכן מעבר לדבר המשפטי של מציאת האמת, גילוי האמת ועשיית הצדק, אני חושב שלתוצאות החקירה יש גם תוצאה מאוד חשובה או השלכות מאוד חשובות על חיי הקהילה היהודית בארגנטינה ולמאבק באנטישמיות בכלל ומתן ביטחון אולי ליהודים בקהילות שונות בעולם, ועל זה אני הייתי רוצה להודות לך באופן אישי.
דר' אלברטו ניסמן: (באמצעות מתרגם): כבוד גדול הוא לי לשמוע את המלים האלה מפיך.
דר' אלברטו ניסמן: תודה רבה.
מיכאל נודלמן: אין שאלות.
מיכאל נודלמן: אנחנו יושבים בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות ותפקיד ועדה זו זה דאגה ליהודים בכל המדינות, בכל המקומות שבהם הם חיים.
מיכאל נודלמן: אני אמרתי שלפני חמש או שש שנים היתה פה ישיבה בנושא הזה, היה נציג מארגנטינה והוא לא יכול היה להגיד לנו שום דבר.
מיכאל נודלמן: אנחנו שמחים מאוד שהיום אנחנו שומעים שצדק זה צדק, ואנחנו מודים מאוד לך על העבודה שלך, עבודה טובה, קפדנית, ואני, בשם חברי הכנסת של הוועדה, רוצה לתת לך מתנה קטנה.
מיכאל נודלמן: זה מדליה של הכנסת.
מיכאל נודלמן: זו ירושלים וזו הכנסת.
מיכאל נודלמן: תודה שבאת.
מיכאל נודלמן: אנחנו גם מרגישים יותר קל עכשיו שהצדק ניצח.
אפרים זדוף: אני מרגיש קצת כבן בית בוועדה הזאת, בגלל פעילויות קודמות שהוועדה עשתה ביוזמתי בעניין הנעלמים היהודים בארגנטינה.
אפרים זדוף: אני גם הייתי עד לטקסים, לישיבות מיוחדות שנעשו בוועדה הזו, לזכר הפיגוע ב-AMIA, ואני גם רוצה לשאול את יושב ראש הוועדה, או להזכיר, או לציין שבחלק מהפעילות, גם בתור ישראלי ציוני וגם בתור יליד ארגנטינה, עולה מארגנטינה, אני הגשתי הצעה ליושבת ראש הוועדה, חברת הכנסת קולט אביטל, והיא הסכימה לרעיון להקים אנדרטה ממלכתית לזכר כל הנפגעים באותו פיגוע ונדמה לי שההצעה הזו, שכן הועברה לממשלה, נשארה ללא המשך וללא טיפול ורציתי לחדש את הפנייה הזאת.
אפרים זדוף: אולי עכשיו כבר הגיע הרגע, אנחנו עוד מעט 18 שנה לאחר הפיגוע, האם ניתן לממש את הרעיון?
מיכאל נודלמן: אני אפנה לשר שאחראי על טקסים, על הדברים האלה, ונראה מה יענו לנו.
מיכאל נודלמן: אני מחדש את התהליך הזה.
מיכאל נודלמן: ועוד פעם אני רוצה להגיד תודה רבה, לי אישית יותר קל עכשיו לחיות כשיש סוף לפרשה.
מיכאל נודלמן: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת העלייה, הקליטה והתפוצות, בנושא שילוב נוער עולה בחברה הישראלית, הדיון ביוזמת המועצה הציונית ובהשתתפות צירי הקונגרס הציוני של הנוער בישראל.
מיכאל נודלמן: יפתח את הישיבה שלנו יושב ראש המועצה הציונית, מר מוריס זילכה.
מוריס זילכה: תודה רבה אדוני, קודם כל אני מודה לכם על כך שאתם מארחים אותנו באכסנייה.
מוריס זילכה: אני חושב שזה נושא מאוד חשוב לנו לפחות כמועצה ציונית, זה הדגל שלנו הנושא של הקליטה והעלייה, דגל המועצה הציונית, דגל של הציונות.
מוריס זילכה: ללא עלייה, וללא קליטה, למעשה המדינה נמצאת בבעיה קשה מאוד, כאשר היינו כאן 650 יהודים לפני מלחמת השחרור.
מוריס זילכה: היום, תודה לאל למעלה מחמישה וחצי מליון יהודים, אבל אנחנו עדיין נמצאים במצב ששני שלישים מהעם היהודי בחוץ לארץ.
מוריס זילכה: הנושא מדאיג אותנו ביותר, משום שללא הקשר עם העם היהודי בעולם, אינני יודע אם מדינת ישראל יכולה למלא את כל המשימות שלה, ואינני רוצה להגזים ולומר דברים אחרים.
מוריס זילכה: הנושא הדמוגרפי מאוד משמעותי בארץ, מאוד משמעותי לגבי העם היהודי.
מוריס זילכה: זאת שאלה של קיום, ועל כן אנחנו מדברים על כך בנושא העלייה.
מוריס זילכה: חברים יקרים, שני שלישים, למעשה אולי 63% מאדמות מדינת ישראל זה הנגב.
מוריס זילכה: יש לנו את הגליל, כשהנגב הוא ריק.
מוריס זילכה: היום יש אחוז עצום של בדואים שמיושבים בנגב.
מוריס זילכה: את המשימות הציוניות לא נוכל לקיים ללא המשאבים של העם היהודי.
מוריס זילכה: המגמה היא לפתוח את הדיון, ויש הרבה מה לומר בעניין.
מוריס זילכה: חברים יקרים, נסים אמנם קרו לנו הרבה, ומי שמכיר אותי ויודע ואומר זאת, הנס הגדול ביותר שקרה לנו בעשרים השנים האחרונות, הבאתם של מליון יהודים מברית המועצות לשעבר.
מוריס זילכה: התרומה שלהם למדינה, כולל האתיופים שהגיעו, יש היום למעלה ממאה אלף יהודים מאתיופיה, כך שהמספרים שם משמעותיים, אבל לא רק המספרים.
מוריס זילכה: איכות החיים שלנו השתנתה לחלוטין, במסגרת הזאת כשבאו עם כל הידע של המוסיקה ושל התרבות, ושל הרפואה, ושל כל מה שכרוך בכך, שזה תוספת למדינה, בוודאי מיליארדים של דולרים היו עולים לנו אילו היינו צריכים לחנך את האנשים.
מוריס זילכה: לכן זה בנפשנו, אני לא מגזים ואומר שזה בנפשנו, הנושא הזה של עניין שנקרא קליטת העלייה.
מוריס זילכה: שמעתי היום שיקלו על היהודים בגיורם, שהם החליטו לקשור את גורלם עמנו, יש כ-400 אלף שצריך להקל עליהם, כדי שיהיו ישראלים במלוא מובן המלה, שהם בעצם נמצאים איתנו.
מוריס זילכה: כאשר מדובר בעניין של עלייה וקליטה, אני אמרתי זה בנפשנו, ואני מדבר כאן בפני נוער.
מוריס זילכה: היום יהיה כינוס שאלפיים בני נוער יבואו לבנייני האומה, לאחר שלמעשה יש 16 קבוצות דיון.
מוריס זילכה: ברשותכם, אני מתנצל בפני היושב ראש, מאחר ואני פותח את הדיון של קרוב ל-400 בני נוער ביד ושם, אני חייב להרצות במקום.
מוריס זילכה: הדיון לעניין של הנוער, אתם בעצם העתיד.
מוריס זילכה: כל אחד אומר נוער זה העתיד.
מוריס זילכה: אני כבר לא יכול בגיל שלי ללכת ולהתיישב ולעשות פעולות ציוניות.
מוריס זילכה: אבל אתם העתיד, שאת המשימות הציוניות עדיין לא סיימנו.
מוריס זילכה: הם רק בתחילתה של הדרך, שכאשר אמרתי ליישב גליל, ליישב את הנגב, ואנחנו בעצם יכולים לבנות את המדינה.
מוריס זילכה: ההתקפות של מדינות ערב על העניין של חוק השבות, הכוונה של עלייה, להביא כל יהודי לארץ, זה הדבר הבסיסי בעולם הערבי, הם אומרים אנחנו מוכנים לעשות שלום כולל הפלסטינים, תורידו את העניין הזה של חוק השבות, תורידו את העניין הזה שכל יהודי שרוצה להיות אזרח יכול להגיע באופן אוטומטי, אז אנחנו מוכנים.
מוריס זילכה: זאת אומרת, אם יש דבר שמפחיד אותם זה העניין הזה.
מוריס זילכה: הדבר השני, זה עניין הציונות.
מוריס זילכה: אין תחנה, ואני מתבונן, ורואה את התחנות הערביות, אם זה אל-ג'זירה, ואם זה של החמאס ושל כל אחרים.
מוריס זילכה: ההתקפה היא על הציונות, לא אומרים מדינת ישראל, מדינת הציונים, הציונים, הציונים.
מוריס זילכה: ולכן, הציונות המגמה שלה, הבסיס שלה עלייה וקליטה בארץ, כדי שאנחנו נוכל למלא את המשימות.
מוריס זילכה: אני רק רוצה לאחל לעצמנו שיהיה לנו יום מעניין.
מוריס זילכה: תודה רבה.
מיכאל נודלמן: בבקשה, שלמה מולה מהסוכנות.
שלמה מולה: אני ראש המחלקה למפעלים ציוניים בהסתדרות הציונית העולמית, בין היתר המועצה הציונית שמוריס זילכה הסביר עליה, היא גוף שיושב בתוך ההסתדרות העולמית.
שלמה מולה: אני רוצה דווקא לברך את היוזמה לקיים דיון כאן, בוועדה.
שלמה מולה: הנושא של הנוער ותפקידה של התנועה הציונית בחברה הישראלית וכל העיסוק בזה, לפעמים יש תחושה שמוטל בספק.
שלמה מולה: אני רוצה לבוא ולהגיד, שאנחנו בהסתדרות הציונית העולמית, ובסוכנות היהודית, רואים בנושא של פעילותה של המועצה הציונית ובאמצעותה להגיע לכל מיני תכניות ששייכות לדור ההמשך, זאת נקודה מאוד משמעותית.
שלמה מולה: בשנה האחרונה עם הפנים קדימה, אנחנו מתכננים יחד עם משרד החינוך ושרת החינוך, לנסות להעצים את פעולות הנוער של תנועות הנוער.
שלמה מולה: אנחנו רואים בכל פעילותן של תנועות הנוער, כעניין אסטרטגי לקיומה של החברה שלנו, לדמותה לעיצובה.
שלמה מולה: מוריס דיבר על כל הנושא של התיישבות, פיתוח הנגב והגליל.
שלמה מולה: אבל אני חושב שאנחנו צריכים קודם כל לאפשר לבני נוער, בחברה הישראלית לעולים ולוותיקים את המקום הראוי לה בעיצוב דמותה של החברה.
שלמה מולה: פעם ההסתדרות הציונית היתה הגוף המממן העיקרי.
שלמה מולה: במשך תקופה ארוכה ההסתדרות הציונית משכה את ידה מטיפול בכל סוגיות הנוער.
שלמה מולה: בשנה שעברה, ביוזמתו של חגי מרום, גזבר הסוכנות ההסתדרות הציונית, ואנוכי כיושב ראש המחלקה, החלטנו לחזור להתעסק עם הנושא של הנוער באמצעות המועצה הציונית.
שלמה מולה: אני מקווה שבשנת התקציב 2008, נייעד תקציב נכבד מאוד לפעילויות של תנועות הנוער.
שלמה מולה: מבחינתנו, כל תנועת הנוער בלי הבדל למה היא מסונפת, למה היא שייכת, בלי שום שאלה לגבי זיקתם, אנחנו רוצים לעבוד ולפעול.
שלמה מולה: ובמיוחד, במסגרת התכניות המיוחדות שנעשה, נבקש שייעשה דגש מיוחד כלפי שילובם של העולים בתנועות הנוער.
שלמה מולה: לפי דעתנו, כמו שמוריס אמר, העלייה שהתברכה במדינה בשנים האחרונות, יש בה הרבה מאוד קשיים.
שלמה מולה: גם השינוי האמיתי, יכול לבוא אם יתנו מקום ראוי ונכון לבני נוער, והשתלבו כראוי, בתוך תנועות הנוער, לפתוח את הדלתות, יוכלו להיכנס, לייצר תכניות מיוחדות.
שלמה מולה: יש לי תכנית מיוחדת שפועלת בבני עקיבא לשלב את עולי אתיופיה.
שלמה מולה: למשל, בצופים יש תנועה מאוד מיוחדת לשלב את עולי אתיופיה.
שלמה מולה: אני לא מכיר את הצד של עולים מחבר העמים, אבל אני חושב, שאנחנו ניתן דגש מיוחד דווקא לתנועות הנוער שיפתחו את דלתותיהם לקליטת העלייה.
שלמה מולה: מבחינתנו, הנושא של קליטת העלייה, קליטת בני נוער והכניסה בתוכם, היא מפתח לשילוב האמיתי, ולא רק מס שפתיים, אלא שילוב אמיתי יכול לבוא בתוך השכונות, בתוך הפעילויות, במחנות קיץ, וכן הלאה.
שלמה מולה: משם מגיעים לצה"ל, מצה"ל אנחנו מקווים שאלה גרעינים של קבוצות.
שלמה מולה: כמו שיש למשל גרעין של המועצה הציונית, יש גרעין של שנות שירות.
שלמה מולה: בסופו של דבר, החברה יכולה לקבל עליהם ערך מוסף, אני מקווה שנמשיך.
שלמה מולה: מתקיימים כל מיני דיאלוגים, מוריס תיאר סידרה ארוכה של דיונים שהיו עם בני נוער בבתי הספר, ברשויות המקומיות.
שלמה מולה: היום אנחנו מגיעים לדיונים מעמיקים עם הנוער, אנחנו רוצים שהנוער יביע את דעתו על דמותה של החברה, על הנושאים שמעסיקים את החברה הישראלית.
שלמה מולה: לא שנאמר, שבני הנוער הם לא חשובים, אני מקווה שכך ייעשה, שנראה את בני הנוער כמעצבי דעת קהל בחברה הישראלית.
שלמה מולה: תודה רבה אדוני היושב ראש על היוזמה.
מיכאל נודלמן: אנחנו ועדת עלייה קליטה, והתפוצות.
מיכאל נודלמן: אם תקראו את הפרוטוקולים, ברוב הזמן אנחנו מדברים על נוער, על הבעיות שיש לבני נוער, אני לא רוצה שתהיה תמונה פסטורלית שהכל בסדר.
מיכאל נודלמן: לא, לא הכל בסדר, יש הרבה בעיות.
מיכאל נודלמן: אני שמח לשמוע שהסוכנות, ונשמע עוד אורחים שנמצאים, מתמקדים בבעיות שיש לבני נוער.
מיכאל נודלמן: אם יש בעיות, זה אומר שאנחנו לא מבינים את הדרישות של הנוער, את הצרכים של נוער.
מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים להיות יותר קרובים לנוער, הכל מתחיל מבית הספר.
מיכאל נודלמן: בבית ספר אין סדר, עולים חדשים לא מרגישים שהם בבית וזאת בעיה.
מיכאל נודלמן: אני חושב שפה יש הרבה מה לעשות, לא רק למורים, גם לעמיתים שלהם, הצעירים.
מיכאל נודלמן: אני רואה שנמצאים בוועדה עולים חדשים, אין שותפות עם העולים החדשים, גם זאת בעיה גדולה, אין שותפות בתנועות, לא מרגישים טוב בבית הספר, מה לעשות, עושים דברים שלא רוצים אפילו לדבר עליהם, חייבים לדבר כדי לתקן את מצבם של העולים החלשים.
מיכאל נודלמן: אני מקווה שהקונגרס שלהם יעמיד בסדר היום גם נושאים כאלה, ובעיות שיש לנוער, לא רק ציונות.
מיכאל נודלמן: אני מאוד שמח שאתם מדברים על ציונות, כי יש אנשים מבוגרים שחושבים שהגיע הסוף לציונות, לחיות במדינה בלי סיסמאות, בלי אידיאולוגיה.
מיכאל נודלמן: אבל אני לא חושב כך, מדינה שאין לה אידיאולוגיה קשה לה לחיות.
מיכאל נודלמן: מדינה כמו ישראל, שמסביבה יש הרבה אויבים, צריכה להיות חזקה באידיאולוגיה, חזקה בציונות.
מיכאל נודלמן: עד היום, אין גבולות, אין שטח קבוע, כל הזמן יש משא ומתן עם הפלשתינים, עם מדינות ערביות על העתיד של המדינה שלנו.
מיכאל נודלמן: פה, עתיד המדינה שלנו שייך לעתיד הצעירים.
מיכאל נודלמן: אתם תקבעו את העתיד של המדינה, לא אנחנו.
מיכאל נודלמן: לכן אני שמח שיש עכשיו קונגרס לנוער, סוכנות, מועצה ציונית, שמלווה את הקונגרסים.
עמיהוד בהט: מערכת החינוך פועלת בקרב הנוער העולה למעשה בשתי המערכות המשלימות האחד את השנייה, גם במערכת החינוך הפורמלית וגם במערכת לא פורמלית.
עמיהוד בהט: כמה מלים בנושא הפורמלי, ולאחר מכן תדבר הדרה רוזנבלום, שהיא מיחידת המינהל חברה ונוער, שנותנת את המעטפת המשלימה של החינוך הלא פורמלי, כי הדברים שנעשים במסגרת המינהל הם מאוד מרשימים, וכדאי שהיא תאמר אותם בעצמה.
עמיהוד בהט: דווקא על רקע צרכים לימודיים מיוחדים, זמניים, אבל מיוחדים של ילד עולה שצריך ללמוד שפה, וצריך לצאת ממסגרת אולפן, וכדומה, דווקא על רקע זה חשובה עוד יותר המעורבות החברתית של ילד או של נער בתוך המערכת הפורמלית, בוודאי גם במערכת הלא פורמלית.
עמיהוד בהט: ראשית, אנחנו משדרים לכל מערכת החינוך באמצעות הסטנדרטים לקליטת עלייה שנכתבו, ונמצאים על שולחנו של כל מנהל בית ספר.
עמיהוד בהט: במסגרת הסטנדרטים האלה, לא מדובר על הוראת עברית ולא על הוראת שפות, אלא מדובר אך ורק על ההיבטים של האקלים הראוי, של האטמוספרה הנכונה לקלוט ילד עולה, כי ילד שמשתלב, ילד שמרגיש חברתי, ילד שמרגיש נכון בכיתה, גם היכולת והמוטיבציה שלו לקלוט את השפה העברית אחר כך, ולהצליח בלימודים גבוהה.
עמיהוד בהט: וילד שמרגיש שהוא דחוי ומנוכר, גם אם הוא ילמד עם המורה הכי טוב בעולם, יהיה לו קשה להתמודד עם החומר, וגם התחושה שלו לא תהיה כזאת של רצון להשתלב.
עמיהוד בהט: הסטנדרטים האלה מדברים על מערך שלם של התייחסות לילד עולה, לקבוצה שלמה, ולכל אוכלוסיית העולים חדשים וותיקים איך מקבלים ילד עולה בבית ספר, הצמדת מורה, והצמדת חונך, והבאתם של הילדים האלה לידי ביטוי בתוך המערכת, באלף ואחד אפשרויות, ועוד מעט גם הדרה תדבר על חלק מהמרכיבים האלה.
עמיהוד בהט: יחד עם זאת, גם מפעילה תכניות מיוחדות בחטיבות הביניים, כמו תכנית "שלהבת", תכנית "עוגן", תכניות שפועלות בכ-150 חטיבות ביניים בארץ, "שלהבת – ראשי תיבות של שילוב חברתי של תלמידים עולים במערכת החינוך.
עמיהוד בהט: זה אומר בילט אין, אמפריורי, מחוברות של עולים ושל ותיקים, כדי ליצור את האינטראקציה ביניהם, וגם להשפיע על יתר התלמידים בבית הספר.
עמיהוד בהט: לצורך הדוגמה, אני רוצה לתמצת ולומר, כאשר קבוצה כזאת של 30 ילדים פועלים אחד עם השני, 15 עולים ו-15 תלמידים במסגרת כיתה, יש לזה חשיבות גדולה לגבי השלושים האלה.
עמיהוד בהט: אבל התכנית הזאת באה ואומרת, לא רק ה-30 האלה ייהנו מזה, אלא ברגע שהתוצר של הקבוצה הזאת תהיה נחלתו של כל בית הספר, ופתאום יראו ילד עולה שהשפה שלו לא כל כך טובה, והוא לא כל כך משתלב, עומד על במה ומנגן, ושר, ומשחק, לא משנה אם זה בתחומים לימודיים, ואפילו להיפך, בתחומים אחרים, חברתיים של ספורט, של אומנות, של כל דבר אחר.