GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכאל נודלמן: בפגישה בכנסת עם קצינים מהעדה האתיופית הייתה הרגשת גאווה.
מיכאל נודלמן: אני הייתי גאה.
מיכאל נודלמן: הקצינים האלה מהווים דוגמה לצעירים שצריכים ללכת בעקבותיהם.
אברהם מיכאלי: אני מבין שאחד החוגים כאן הוא לימוד אמהרית.
אברהם מיכאלי: כלומר, יש פה בעיה של ילדים שלא מתקשרים עם ההורים שלהם.
קריאה: אני רוצה להודות לפרויקט הלאומי ולפידל שנתנו לנו את המרכז שהוא חלק מהחיים שלנו.
קריאה: באמת תודה למרכז.
קריאה: המרכז פתוח שלושה ימים, אבל מה נעשה בשאר הימים?
קריאה: אנחנו מסתובבים בין הבית ומחוץ לבית.
קריאה: אם אפשר לעזור לנו ולפתוח את המרכז ליותר משלושה ימים.
קריאה: אנחנו מביאים את בני הנוער ונותנים להם כלים.
קריאה: ברגע שהם מרגישים שיש להם פתרון עצמי, אני מוסיף.
קריאה: מנגיסט מנגשה: משה ממונה על קליטת עולים מאתיופיה בסוכנות היהודית.
קריאה: הוא היה מנהל מרכז קליטה ואני מבקשת שאולי נכתוב למשה.
קריאה: אנחנו עוברים לקריית משה.
אבאי זאודה: זה לב השכונה שלנו.
אבאי זאודה: זה המתנ"ס.
אבאי זאודה: יש כאן 1,500 משפחות, מתוכן 602 משפחות יוצאי אתיופיה.
אבאי זאודה: אם אנחנו מדברים על גילאי 18 פלוס, 70 אחוזים הם יוצאי אתיופיה.
אבאי זאודה: יש תושבים מחבר העמים שעלו קודם אבל מי שנשאר, אלה מבוגרים וקשישים.
אבאי זאודה: הוותיקים שנשארו כאן מבחינת המצב הכלכלי, הם באותו מצב של העולים מאתיופיה.
תמיר פיינשטיין: הוותיקים שנשארו כאן, אלה ותיקים שלא הצליחו לצאת מכאן.
תמיר פיינשטיין: אנשים יותר מבוגרים.
אבאי זאודה: כמו שאמרתי, המתנ"ס פועל בשכונה ויש כאן מרכז שעמותת עלם מפעילה אותו כאשר היא שותפה עם עיריית רחובות.
אבאי זאודה: בית הספר שפתחנו אותו, נסגר והילדים שלנו מפוזרים בשלושה בתי ספר בעיר.
אבאי זאודה: לפני שלוש שנים אמרנו שחייבים לפתוח את בית הספר.
אבאי זאודה: קרן מוריה ועמותת פידל עוזרים לנו בבית הספר למרות שמשרד החינוך הערים קשיים כדי לא לפתוח את בית הספר.
אבאי זאודה: הפעילים והשותפים שלנו היינו נחושים בדעתנו ובית הספר נפתח ופועל כבר שלוש שנים כאשר כיום יש לנו 104 ילדים שלומדים בו.
תמיר פיינשטיין: מחצית מהשנתון מגיע לבית הספר הזה ומחצית מעדיף לנסוע לבתי ספר אחרים.
תמיר פיינשטיין: אנחנו נותנים אפשרות להורים לבחור.
תמיר פיינשטיין: יש הסעות לכל בתי הספר.
רות ענבר: בית הספר הוא ממלכתי ולא ממלכתי-דתי ו-35 אחוזים מהאוכלוסייה הולכים לממלכתי-דתי.
קריאה: זאת ירידה גדולה.
רות ענבר: זה שינוי.
רות ענבר: זה היפוך של הנתונים.
רות ענבר: קודם זה היה הפוך.
מיכאל נודלמן: ראיתי שיושבים בחורים בלי כיפות.
אבאי זאודה: אנחנו כתושבים שלקחנו אחריות, יש לנו כאן גם קבוצת כדורגל ויש לנו אפילו ליגה ג' בהן משחקים לא רק אתיופים אלא הקבוצה מעורבת.
אבאי זאודה: היום הצעירים משולבים יפה מאוד ועוד ארבע שנים תראו אותנו כשנקיים משחק עם בית"ר ירושלים וננצח אותה.
מיכאל נודלמן: אני מבין שיש כאן אינטגרציה.
אבאי זאודה: זה פתוח לכלל הציבור.
אבאי זאודה: אף אחד לא מונע מהוותיקים לבוא למרכז דניה ולמרכז מילצ'ן בו היינו.
אבאי זאודה: מחבקים אותם אבל הם לא מגיעים מבחירה שלהם וזאת בעיה.
לאוניד זיגלבוים: המתנ"ס פתוח לכולם אבל יש מחששות בכל פינה ואני אראה לכם.
לאוניד זיגלבוים: סמים, זנות.
לאוניד זיגלבוים: בית ספר דתי שנמצא ברחוב מקביל הרוס לחלוטין.
לאוניד זיגלבוים: נועם בנים עזב את המקום ועבר לאושיות.
לאוניד זיגלבוים: כשאני קניתי כאן דירה, זאת הייתה השכונה הכי מוצלחת, ואני לא מדבר על שכונות יוקרה.
לאוניד זיגלבוים: היו שלוש שכונות שלפי המצב הכספי שלי יכולתי לקנות שם דירה – היה אושיות, היה מילצ'ן וקריית משה.
לאוניד זיגלבוים: השכונה הייתה ירוקה, יפה אבל במשך שש השנים האחרונות היא הפכה לערימת זבל.
לאוניד זיגלבוים: הבניינים הרוסים, הדלתות שבורות.
לאוניד זיגלבוים: אם תמצאו דלת אחת תקינה ואינטרקום תקין, תראו לי אותו.
לאוניד זיגלבוים: הכל הרוס לחלוטין.
לאוניד זיגלבוים: מעשנים סמים בבניינים.
לאוניד זיגלבוים: אתמול גירשתי מהבניין שלי.
לאוניד זיגלבוים: אני לא מדבר על מצב הבנייה עצמה כי יש בניינים שמרוב הלחץ העמודים מתקפלים והברזלים יוצאים החוצה וצריך לשפץ את הבתים.
לאוניד זיגלבוים: בשלושת-רבעי הבניינים לא משלמים לוועד הבית והבניינים מלוכלכים, המפסקים שבורים, חוטי חשמל גלויים בחוץ ואני מוכן להראות לכם את זה.
לאוניד זיגלבוים: פעמיים בשבוע אני מתקשר לעירייה שתבוא לפנות את פחי האשפה.
לאוניד זיגלבוים: פעמיים בשבוע אני צריך להתקשר למוקד ולהתווכח אתם כדי שיחליפו שקיות בפחים הדקורטיביים אבל במשך חודשים לא מחליפים אותן.
לאוניד זיגלבוים: השכונה מוזנחת לחלוטין.
לאוניד זיגלבוים: בנוסף לכך, בסוף אני מקבל מעיריית רחובות דוח.
לאוניד זיגלבוים: זאת לא בושה לשלוח לי דוח כזה?
תמיר פיינשטיין: אני חושב שהמילה בושה היא לא המילה הנכונה.
לאוניד זיגלבוים: בוא נעשה סיבוב במקום ואתה תראה.
תמיר פיינשטיין: לסגור פחים זה תפקיד העירייה.
תמיר פיינשטיין: צריך להתייחס ברצינות לבעיות אבל זה לא גורע מפעילות אחרת שכן נעשית.
לאוניד זיגלבוים: אני לא צריך להתקשר פעמיים בשבוע בעניין הזה.
לאוניד זיגלבוים: אתמול הביאו לכאן צוות מוגבר של אנשי ניקיון וקצת ניקו.
מיכאל נודלמן: אני רואה שאכן נקי כאן.
מיכאל נודלמן: נגיסט מנגשה: אנחנו ניכנס לדירה.
מיכאל נודלמן: כמה נפשות אתם כאן?
קריאה: תשע.
קריאה: בחדר הזה ישנים שבעה ילדים.
מיכאל נודלמן: מתי נכנסתם לכאן?
קריאה: לפני 11 שנים.
מיכאל נודלמן: כמה ילדים יש לכם?
אברהם מיכאלי: למה לא באת לעיר אחרת?
אברהם מיכאלי: בגלל כסף?
קריאה: הייתי בקרוואנים בחיפה.
קריאה: חשבתי שיספיק לי המקום הזה.
מיכאל נודלמן: כמה מהילדים שלך לומדים?
מיכאל נודלמן: איפה הם עושים שיעורי בית?
מיכאל נודלמן: יש מקום?
קריאה: כאן הם עושים שיעורי בית, בחדר השינה.
רות ענבר: הילדים שלכם הולכים למרכז הלמידה?
אברהם מיכאלי: במה אתה עובד היום?
קריאה: אני לא עובד.
מיכאל נודלמן: אתה מקבל ביטוח לאומי?
מיכאל נודלמן: איפה הבן עובד?
קריאה: באפריקה ישראל.
אברהם מיכאלי: למדת משהו אחרי הצבא?
קריאה: לפני הצבא למדתי .
קריאה: אני הנדסאי.
אברהם מיכאלי: למה אתה לא ממשיך ללמוד?
קריאה: צריך כסף.
קריאה: שכר לימוד הוא בחינם, אבל יש הרבה הוצאות אחרות.
אברהם מיכאלי: הוא למד בבית ספר טוב.
אברהם מיכאלי: אתה בקשר עם החברים שלך?
אברהם מיכאלי: זה שיש לך חברים טובים, זה חלק מהקליטה בארץ.
אברהם מיכאלי: יש לו היום חברים עם פוטנציאל.
קריאה: אם אתם יכולים לעזור לי.
קריאה: אני רוצה בית אחר.
אברהם מיכאלי: כמה שווה הבית הזה היום?
קריאה: לא יודע.
אברהם מיכאלי: כמה שילמת עבור הדירה הזאת?
קריאה: 120 אלף ומשהו.
אברהם מיכאלי: כמה הדירה שווה היום?
קריאה: לא יודע, אולי 60 אלף.
קריאה: הגעתי לארץ ב-1996 וקניתי את הדירה ב-1997.
אברהם מיכאלי: מתווכים הסתובבו במרכזי הקליטה.
אברהם מיכאלי: כעורך-דין פנו אלי כדי שאני אעשה חוזים אבל ראיתי מי מתעסק בזה והחלטתי לא לעשות חוזים כי ראיתי שהם סידרו את האנשים.
אברהם מיכאלי: המסכנים לא ידעו אפילו מה קורה, הביאו אותם והחתימו אותם על חוזה.
אברהם מיכאלי: צריך לעשות הכל גם כדי לדאוג ולעזור להורים ולא רק לעצמכם.
אברהם מיכאלי: השאלה היא מה עושים כדי שלא תרגישו שאתם חיים באיזה חור.
קריאה: התנאים כאן הם גרועים.
אברהם מיכאלי: השר החליט לעשות שיקום שכונות רק בכמה מקומות וזאת בגלל אילוצי תקציב.
אברהם מיכאלי: השאלה אם שיקום שכונות עוזר להם להתרחב.
אברהם מיכאלי: יש לכם מקום להרחיב?
קריאה: כן, יש.
קריאה: אם אני לא טועה, הביקור הזה הוא ביקור שלישי.
אברהם מיכאלי: אנחנו פעם ראשונה כאן.
קריאה: השאלה אם הביקור הזה יועיל.
אברהם מיכאלי: כאשר נשב על הדוח של היום, נעבור על הנקודות השונות ובמה שנוכל לעזור, נעזור.
אברהם מיכאלי: כסף אנחנו לא מביאים כי לכנסת אין כסף לתת, אבל המדינה – ואני מדבר על השר שאחראי לזה – אני מבטיח לך, בתיאום אתו או לא בתיאום אתו, אני אעלה את הנושא בכנסת ואבקש דיון בנושא שיקום שכונות.
אברהם מיכאלי: אצלנו קוראים לזה שאילתא ואני רוצה לראות שהוא ינמק לי איך הוא נותן תקציבים בשיקום שכונות.
קריאה: ב-500 אלף שקלים, בלוק אחד אתה לא יכול לשפץ.
אברהם מיכאלי: הוא צריך לעזור לו לחיות בתנאים נורמליים.
אברהם מיכאלי: כשיתחתן בעזרת השם, הוא ימצא בית משלו.
אברהם מיכאלי: לא לכל אחד יש אבא עשיר שנותן לו דירה ב-100 אלף דולר.
אברהם מיכאלי: בהתחלה קונים דירה קטנה במקום שאפשר ואחר כך מתקדמים.
אברהם מיכאלי: מנגיסט מנגשה: אנחנו עכשיו במתנ"ס.
יוסי ביילין: אין טוב ממראה עיניים.
יוסי ביילין: עסקנו בוועדות השונות לא מעט בנושא עולי אתיופיה החל בבעיות של הקייסים ועד לנושאים אחרים.
יוסי ביילין: מה שראינו כאן זה קודם כל ריכוז גדול מאוד של בני העדה.
יוסי ביילין: בפרוייקט יש בלי ספק יש פער בין הכוונה המקורית של מיליארד שקלים לבין משהו הרבה יותר צנוע.
יוסי ביילין: יחד עם זאת, אנחנו רואים שאפשר לעשות דברים עם עבודה נכונה והרושם הוא שבאמת העבודה כאן נעשית עם אנשים מאוד מאוד מסורים וכי אפשר בתקציבים האלה לעשות דברים וגם להביא לשינוי כאשר הדגש הוא על הדבר הכי חשוב שהוא החינוך.
יוסי ביילין: החינוך הוא הדור הבא כאשר אסור לנו להשלים עם זה שהדור היותר מבוגר – שהם לא אנשים בני מאתיים אלא אנשים בני ארבעים-חמישים – לא יכול להיות דור המדבר וצריך לתת לו תנאים.
יוסי ביילין: הנושא של החינוך הוא באמת נושא מרכזי ולכן מאוד מאוד חשוב לראות את ההתקדמות וכמה שניתן לעזור כי זה בעצם הדבר העיקרי.
יוסי ביילין: אנחנו קבוצת לחץ בנושא תפקודה של המדינה, לחץ על הממשלה, על הבירוקרטיה – זה דבר שאנחנו יכולים לעשות טוב יותר כתוצאה מזה שאנחנו יודעים מה החולשות כאן ומה הדברים שצריכים אולי לעזור בהם יותר.
יוסי ביילין: הנושא של הדיור, הוא הרבה יותר כבד כי מדובר בכספים אחרים והממשלה לא יכולה בהוקוס פוקוס לעשות את השינוי.
יוסי ביילין: גם כאן אני מוכרח לומר שהדבר המעודד הוא ההתארגנות הפנימית שגם מצביעה על החולשות וגם מצביעה על דרכי פתרון.
יוסי ביילין: הנושא האחרון שהוא לא מפתיע ופגשנו בו לא פעם ותמיד הוא בעייתי, זה המפגש כאן וכאבי הבטן שמתגלים כאן.
יוסי ביילין: המפגש הזה הוא מפגש טעון.
יוסי ביילין: העובדה היא שכאשר רואים אותנו, תכף זה יוצא מהבטן.
יוסי ביילין: אין כאן פתרונות שאפשר לבוא מירושלים ולומר שיהיה בסדר.
יוסי ביילין: זה לא פשוט אלא זה לוקח זמן, לוקח שנים, זה לא חדש אלא זה היה תמיד, ורק הנהגות מקומיות יכולות לפתור זאת.
יוסי ביילין: הנהגות מקומיות שיושבות ביחד.
יוסי ביילין: יש גם תרבות דיור ועם כל הקושי את החיוב לשלם את התשלומים לוועד הבית כדי לשמר את הבית ולקיים אותו.
יוסי ביילין: תודה רבה לכם על האירוח ועל הסיור.
אברהם מיכאלי: שיקום שכונות החל בשנת 1977.
אברהם מיכאלי: אותן שכונות שבזמנו נכנסו לשיקום, שם הייתה התפתחות.
אברהם מיכאלי: אלה שעשו שיקום שכונות פיזי, צבעו בתים, שיפצו, הוסיפו חדרים אבל לא שיקמו חברתית ואז הגיעו למצב שהגדילו דירות אבל הבעיה לא נפתרה כי אנשים בסוף נשארו באותה דירה ובאותה בעיה.
אברהם מיכאלי: כאן, במקומות כאלה, צריך לחשוב אחרת.
אברהם מיכאלי: לפנות שכונות כאלה ולפזר אותן, זה לא ריאלי אלא צריך לחשוב כאן על פתרון מורכב ומשולב, גם חברתי וגם פיזי, וזאת כדי לתת לתושבים בשכונה את הפתרון.
אברהם מיכאלי: אומרים לנו שכאן ילדים פוחדים לרדת מהבית מסיבות כאלה ואחרות.
אברהם מיכאלי: גם אם ישפצו מחר, אם לא יהיה כאן שיקום חברתי ואנשים יבינו שהם צריכים לשמור על מה ששלהם, כלום לא יעזור.
אברהם מיכאלי: לכן הנושא כאן הוא מורכב.
אברהם מיכאלי: השאלה איך אפשר בפרויקטים שכרגע קיימים לתת משהו מהתזה של המדינה עם כל מיני כלים חיוביים.
אברהם מיכאלי: לעירייה יש בעיה אבל מצד שני אנחנו ככנסת צריכים לעשות אולי כמה דברים ולהעלות את זה כנושא.
רות ענבר: לפני יומיים חתמו לגבי קריית משה.
אברהם מיכאלי: אני מציע ליושב-ראש שאנחנו נעשה את הרשימה שלנו.
אברהם מיכאלי: צריך לתת לצעירים דחיפה כדי שיתקדמו קדימה.
אברהם מיכאלי: הילדים האלה לא שונים בשום דבר מכל ילד אחר שגדל בארץ ואת התחושה הזאת צריך לתת להם.
אברהם מיכאלי: הפחד הזה שאין כסף ובגלל זה אי אפשר להתקדם, צריך להוציא אותו מראשיהם.
אברהם מיכאלי: אני מבקש מהצעירים, אל תרימו ידיים.
אברהם מיכאלי: המדינה כן חייבת לסייע.
אברהם מיכאלי: הכפילויות האלה שקיימות, זה כסף שמתבזבז וצריך לנווט אותו בצורה נכונה.
משה: אני מודה לחברי הכנסת על שבאתם לראות איך חיה האוכלוסייה ברחובות.
משה: אני חושב שנעשית עבודה עם הקהילה.
משה: אותה משפחה שראינו אותה, אני מכיר אותה.
משה: יש כאן ניצוץ שאין כדוגמתו.
משה: אנשים עושים והשינוי יבוא.
משה: אני אומר את זה כאחד מבני הקהילה.
משה: השינוי יבוא מתוכנו ואז אנחנו יכולים להתרומם.
משה: אנחנו נצטרך לשנות מנטלית.
משה: יש הנהגה טובה והפרויקט עושה עבודה טובה שאני חושב להרחיב אותה כך שתתקיים בכל מקום.
משה: השינוי יבוא מתוך זה.
משה: השינוי יבוא מתוכנו באמצעות אותם חיילים משוחררים ומשכילים שאותם צריך להכניס לפורומים כאלו.
משה: כמובן שעזרה יכולה להוסיף לשינוי.
משה: לכן הסיור שלכם יתרום כי אין כמו מראה עיניים.
משה: אני רוצה להודות גם לאנשים שעושים עבודה נפלאה.
קריאה: אחד הדברים שהמדינה יכולה לעשות זה לעזור לזוגות הצעירים.
אברהם מיכאלי: זה אמור לגבי כל זוג צעיר בארץ.
אברהם מיכאלי: מה עושה זוג צעיר בארץ?
אברהם מיכאלי: אני עולה חדש.
אברהם מיכאלי: אני הגעתי לארץ בגיל בר-מצווה.
אברהם מיכאלי: ההורים שלנו באו מרוסיה והם לא היו מיליונרים אלא באו אנשים שעבדו יום יום, אבל קבענו שזאת הדרך בה צריך ללכת וכל אחד בדרכו הגיע למה שהגיע.
אברהם מיכאלי: היתרון של הצעירים שהם יכולים לעשות דברים שההורים לא יכולים לעשות.
מיכאל נודלמן: אני חושב שאחרי הסיור שערכנו כאן אנחנו צריכים לעשות משהו.
מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים לשבת עם שר השיכון ולדון גם בנושא שיקום שכונות.
מיכאל נודלמן: אמרתי שעזרת המדינה היא טובה, אבל אנחנו צריכים לעשות מאמץ לפתור את הבעיה, כי אם אנחנו לא נעשה זאת, שום דבר לא יקרה.
מיכאל נודלמן: הדבר הראשון שנעשה זה טיפול בנושא שיקום שכונות אבל אתם צריכים לשנות במעט את המנטליות של הצעירים כדי שיבינו שהם כמו כולם.
מיכאל נודלמן: ראיתי איזה נוער יש לכם.
מיכאל נודלמן: פגשנו עם כ-20 קצינים מבני העדה והמפגש היה מאוד מרגש.
מיכאל נודלמן: אני יודע שהעירייה רוצה לעשות הרבה, אבל דרוש כאן שיקום שכונות.
אבאי זאודה: ב-2008 קיבלנו 500 אלף שקלים.
קריאה: זה חצי בית.
מיכאל נודלמן: דיברנו על אינטגרציה אבל בנושא הזה אנחנו לא יכולים לעזור.
מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים לעזור בתנאים בהם חיים כאן.
אבאי זאודה: הבעיה העיקרית שלנו, וכאן אנחנו צריכים את עזרתכם, היא שיקום שכונות.
אבאי זאודה: אספנו חבר'ה צעירים וכל אחד אמר איך לפי דעתו צריך לעבוד בשכונה.
אבאי זאודה: אנחנו בשכונה 602 משפחות.
אבאי זאודה: מישהו אמר שניקח 100 שקל למשפחה כתרומה לילדים.
אבאי זאודה: אמרנו שנתחיל מזה ואם יהיה לנו את הכסף הזה, אולי יוסיפו לנו עוד.
אבאי זאודה: המסר שלנו שמה שאנחנו עושים לשכונה זה בגלל שאנחנו לא רוצים להשאיר את התפקיד שלנו לאנשים אחרים.
רות ענבר: מטרת הביקור הייתה הפרויקט הלאומי.
מיכאל נודלמן: הביקור היה כי רציתי לראות את קריית משה.
מיכאל נודלמן: על הפרויקט הלאומי אנחנו יכולים לדבר בכנסת בוועדה, אבל רצינו לראות במו עינינו מה קורה.
מיכאל נודלמן: אם יש צורך לדבר על הפרויקט, בבקשה, אנחנו פתוחים לשמוע.
רות ענבר: בכל זאת רציתי לציין שתי נקודות.
רות ענבר: את העבודה המשולבת המערכתית שהיא מאוד יפה עם הפרויקט הלאומי בשכונות וראינו שאכן נעשית עבודה נהדרת עם הסתכלות על הסדרים, עם הסתכלות על הצלחות ועם הסתגלות על איך אנחנו עובדים מתוך כוונה שהכל יצליח.
רות ענבר: לגבי קריית משה או לגבי בכלל קליטת העולים מאתיופיה בעיר רחובות, אני חושבת – אני מדברת גם בשם ראש העיר שאיננו כאן
רות ענבר: – היינו מאוד שמחים לבוא לדיון רציני שכולל גם את נושא הדיור וגם את הנושאים החברתיים כי הדברים בהחלט משולבים אחד בשני, וגם להראות את הדברים שנעשים אבל גם את האתגרים הגדולים שעדיין עומדים לפנינו.
מיכאל נודלמן: אני מוכן לכך.
מיכאל נודלמן: אם יהיה צורך ללחוץ יותר, זה אפשרי.
נגיסט מנגשה: אני מבקשת להודות לכם.
נגיסט מנגשה: אני מבקשת שתביא את הנושא שלנו לתודעה הציבורית.
נגיסט מנגשה: ראיתם איך אנשים חיים כאן אבל רצינו להראות לכם גם את ההצלחות.
אברהם מיכאלי: בקדנציה הזאת חשתי התייחסות לבני העדה מעל ומעבר.
אברהם מיכאלי: אני לא מתבייש לומר לכם שהעדפה מתקנת זאת לא סתם מילה אלא זה באמת מגיע.
אברהם מיכאלי: אין כמעט ישיבה שיהודי אתיופיה לא קשורים בדיון ואת יודעת זאת כי בחלק מהדיונים את משתתפת ובחלק מהדיונים משתתפים חברים אחרים.
נגיסט מנגשה: היום מדינת ישראל יצאה בהכרזה לגבי עולי אתיופיה, תוכנית בסכום של מיליארד שקלים אבל היא עדיין לא עברה את אישור הממשלה.
נגיסט מנגשה: אני מאוד מבקשת אם תוכלו לעזור בעניין הזה כדי שהתוכנית תצא לפועל.
נגיסט מנגשה: אני מאוד מודה לכם על שהגעתם לכאן.
מיכאל נודלמן: על סדר היום הצעת חוק התוכנית להגדלת גמלאות הבטחת הכנסה לקשישים נזקקים ולסיוע לניצולי שואה (תיקוני חקיקה), התשס"ח-2008.
מיכאל נודלמן: זה יום חשוב, הזמנו את כל הארגונים לניצולי השואה.
מיכאל נודלמן: החוק עבר קריאה ראשונה במליאה, עכשיו אנו בתהליך הכנת החוק לקריאה שנייה ושלישית.
מיכאל נודלמן: אני מבקש מרביב סובל להסביר את החוק.
דוד טל: אדוני היושב ראש, הצעה לסדר; אני מבקש במסגרת הזו של הדיון, ולא התנגדתי להצעתו של שר האוצר, להעביר את הדיון לוועדת הקליטה, גם להתייחס ולהכניס להצעת החוק הזו את הצעת החוק שלי שנדונה בוועדת הכספים כבר מספר פעמים וצמצמתי אותה כי האוצר סבר שעלותה גבוהה למדינת ישראל, בסביבות 10-12 מיליארד ₪, הצעת החוק הזו- -
מיכאל נודלמן: לפי התקנון, אתם, ועדת הכנסת, צריכים לתת אישור לחיבור חוקים.
דוד טל: אני מבקש בהצעה לסדר, כפי שביקשת ממני להעביר את זה לוועדת הקליטה והסכמתי, על אף שרציתי להעביר את זה לוועדת הכספים, לוועדת העבודה והרווחה, כפי שביקש ממני השר רפי איתן, אך אמר לי השר בר-און להשאיר את זה בוועדת הקליטה, שתתייחס להצעת החוק שלי שמדברת על העדה הלובית והטוניסאית שעד היום קופחה לאורך ששים שנה וממשיכה להיות מקופחת.
דוד טל: אני רוצה שדברים אלה יבואו בחשבון.
מיכאל נודלמן: החוק הזה הוא אוניברסלי, הוא לא שייך לרוסים, לטוניסאים, לפולנים.
מיכאל נודלמן: מי שנכנס לקריטריונים בחוק הזה, יקבל את כל ההטבות.
מיכאל נודלמן: מי שלא, אין הבדל, מאיפה הוא.
מיכאל נודלמן: אם אדם רוצה לקבל כסף, הוא צריך לפנות לרשות האחראית על זה, ושם יהיה הפתרון.
דוד טל: הוועדה יכולה להרחיב את הקריטריונים בהמשך למה שהממשלה אמרה, בניגוד למה שהממשלה אמרה, ולהכניס שם ציבורים אחרים שעד היום קופחו.
דוד טל: לכן ביקשתי והסכים שר האוצר לבקשתי.
מיכאל נודלמן: אני לא מסכים.
דוד טל: זה לא בסדר, כי יכולתי למנוע את ההבאה לוועדה הזו ולא עשיתי את זה כי היתה הסכמה מוקדמת.
מיכאל נודלמן: אנו דנים על חוק אוניברסלי.
מיכאל נודלמן: אין מחנות, חוק לכולם.
מיכאל נודלמן: מי שבקריטריונים יקבל.
מיכאל נודלמן: אתם רוצים קריטריונים נוספים – בבקשה, לא צריך חוק חדש.
דוד טל: אז נוסיף קריטריונים.
מיכאל נודלמן: בסדר, ותהיה הצבעה.
דוד טל: בסדר.
דוד טל: אני מבין את ההתנהגות של משרד האוצר, אך אנהג בהם כפי שהם נוהגים בי.
קולט אביטל: אני מצטרפת לדעתו של חבר הכנסת טל.
קולט אביטל: מעבר לזה, עברנו על הצעת החוק, על החלטות הממשלה, והצעת החוק הזו אינה משקפת הרבה מאוד מהדברים שאמורים, סעיף-סעיף בהחלטת הממשלה.
קולט אביטל: לא רצינו לעכב.
קולט אביטל: יש פה ציבור של אנשים שניהלו משא ומתן מאוד קשה עם הממשלה, אלף פעמים קיבלנו הבטחות שהחלטות שהתקבלו, כולל החלטת הממשלה, תתורגם לחוק.
קולט אביטל: נצטרך לעבור סעיף-סעיף ולהוכיח לך, אדוני, שהחלטות הממשלה לא נכללו בחוק הזה.
מיכאל נודלמן: אחת המטרות שלנו זה לוודא, אנו יודעים שהיתה ועדה ציבורית שהיתה במו"מ עם הממשלה.
מיכאל נודלמן: אנו רוצים לדעת אם כל ההסכמות שקיבלו נמצאות בחוק.
זאב אלקין: יש שתי בקשות לגבי סדר הדיון; ראשית, אני מבקש מהוועדה שיונחו על שולחננו גם שתי החלטות הממשלה.
זאב אלקין: אמרה כאן חברת הכנסת אביטל ובצדק שבאותן החלטות ממשלה יש נושאים שונים שלא נכללים בהצעת החוק, ויהיה נכון לדון בחוק כשמולנו מונחים ככתבם וכלשונם שתי הצעות החלטה של הממשלה.
זאב אלקין: שנית, כתוב בדברי ההסבר לחוק שחלק מהנושאים שקשורים באותן החלטות ממשלה יבואו על פתרונם בהמשך, יש מרכיבים שונים של החלטות ממשלה שמראש החוק מכריז שהן לא כאן.
זאב אלקין: לצורך הדיון בחוק, חשוב שתבקש ממשרדי הממשלה להציג לנו בדיוק מה הולך להיות שם.
מיכאל נודלמן: זו מטרה שלי.
מיכאל נודלמן: אנו מתחילים סקירה על חוק, בבקשה.
רביב סובל: אציג את עיקרי הצעת החוק שמונחת כאן לדיון וכן את כל מכלול יתר הנושאים שקיימים בתוכנית הממשלתית.
רביב סובל: חלק מהנושאים הם טעוני חקיקה ועל כן הם יוסדרו בסדרת חוקים שזה הראשון שבהם.
רביב סובל: יתרת הנושאים אינם טעוני חקיקה והממשלה כבר התחילה בביצועם בלי להמתין להליכי חקיקה.
דוד טל: אדוני יכול להתחייב שמשרד האוצר יביא את התיקונים הנוספים בפרק זמן של חודשיים שלושה?
רביב סובל: התיקון הנוסף הראשון כבר מונח בוועדת העבודה והרווחה והתיקון השני יונח במהלך 2008.
משה שרוני: אתם משחקים.
רביב סובל: אנחנו לא משחקים.
משה שרוני: מי שלא מכיר אותך, לא מכיר אותך, אבל לי יש ניסיון שנתיים.
משה שרוני: עובדות - יש החלטות ממשלה שלא מופיעות בחוק בלבד.
משה שרוני: איך זה?
רביב סובל: כתוב במפורש בדברי ההסבר- -
משה שרוני: אם רוצים להעביר חוק, מעבירים אותו במלואו או לא דנים בכלל.
משה שרוני: הממשלה רוצה להתנער מהרבה אחריות, זה לא ייתכן.
רביב סובל: הממשלה לא מתכוונת להתנער משום אחריות.
רביב סובל: יש פה כוונה מלאה להביא את כל מכלול החוקים לכנסת, ויש נושאים שאינם טעוני חקיקה.
דוד טל: בשיטת הסלמה הזה, שכל חודשיים שלושה תביא לנו חוק, כשתגיע לחוק האחרון, לא יישארו אנשים שיקבלו את זה.
קולט אביטל: לא נעביר שום חוק בלי לוח זמנים ברור מראש.
רביב סובל: אני אומר מה לוח הזמנים; מונח כאן החוק הראשון, החוק השני כבר מונח בוועדת העבודה- -
קולט אביטל: אנו רוצים לקבל העתק ממנו.
רביב סובל: נציג גם מה יש בחוק שמונח בוועדת העבודה והרווחה וחוק שלישי יונח עד סוף 2008.
דוד טל: אתה יודע כמה אנשים פחות יהיו אז?
רביב סובל: ההטבות שנוגעות אליו יתחילו מ-1.1.2009.
דוד טל: אתם עושים צחוק מהעבודה.
דוד טל: אתם ממשיכים את הזלזול המופגן בכל האנשים האלה, שאין להם עוד הרבה זמן לחיות.
רביב סובל: אני לא חושב שכשהממשלה עושה תוכנית ב-2 מיליארד ₪ כמעט שמסייעת לקשישים ולניצולי שואה, היא מזלזלת במישהו.
דוד טל: מה הטעם, אם זו התחולה?
רביב סובל: היא נפרסת על פני שלוש שנים, זו החלטת הממשלה.
מיכאל נודלמן: החוק עכשיו מקבלים וניצולי שואה שישבו במחנות ריכוז וגטאות מקבלים עד סוף- -
דוד טל: אדוני, אנו רוצים פתרון לכל הבעיות ולא ללכת בשיטת הסלמי.
דוד טל: זה לא דרך.
דוד טל: צריך פתרון כולל לכל הבעיה של כל ניצולי השואה.
מרינה סולודקין: אנו נכנסנו לכנסת ה-14 ומייד עם חבר הכנסת יורי שטרן ז"ל ומיכאל נודלמן וגם עם סופה עשינו חזית של מלחמה למען ניצולי שואה, אלה שחיו גם במחנות הריכוז, גם בגטאות.
מרינה סולודקין: זה לקח עשר שנים, והיו לנו הרבה צרות.
מרינה סולודקין: אנו היינו שמחים שקולט הצטרפה ב-2000 למאבק הזה.
מרינה סולודקין: אנו רואים, שיש עניין עם יהדות לוב, טוניסיה וגם יהדות רומניה.
מרינה סולודקין: בגלל שעד היום – זה גם משימה שלנו, להכניס אותם, כדי שבארץ בשנות החמישים והששים- -
מיכאל נודלמן: החוק לא מכניס שום קבוצה.
מרינה סולודקין: הסתייגות.
מיכאל נודלמן: אני מבקש, תנו לו להסביר את התוכנית.
מרינה סולודקין: אם יש ספקות, טוב יותר להכניס הסתייגות.
מיכאל נודלמן: לא התחלנו לדון.
מיכאל נודלמן: כשנתחיל לדון, אמרתי לכבוד ראש ועדת הכנסת שהוא יכול להכניס מה שהוא רוצה, להגיד מה הוא רוצה.
מיכאל נודלמן: אבל תנו לאדם להסביר על מה מדברים.
משה שרוני: כולם קראו את החוק הזה.
סופה לנדבר: אנו רוצים לשמוע במה האוניברסליות של החוק הזה.
מיכאל נודלמן: אני צריך לדון על החוק שקיבלתם בקריאה ראשונה.
קולט אביטל: הצעה לסדר קונסטרוקטיבית; אנו נמצאים במלכוד, כי אף אחד מאתנו כאן לא רוצה לעכב כספים מקבוצות שכבר נכנסו לחוק הזה.
קולט אביטל: מצד שני, אנו לא רוצים לתת יד לחוק שלא עושה צדק למה שצריך לעשות צדק ולמה שהוחלט בממשלה.
קולט אביטל: לכן אני מציעה, אנו מחר בבוקר רוצים לקבל בדיוק, בכתב, תרשים עם לוח זמנים מהאוצר מה לא נמצא בהצעת החוק הזו ולוח זמנים עם הצעות חוק, מתי זה יעבור.
קולט אביטל: זה שיגישו במרוצת 2008 עוד הצעת חוק, אותי זה לא מספק.
קולט אביטל: יש החלטת ממשלה, אני רוצה לדעת, מחר בבוקר יש ישיבת המשך לישיבה הזו, לקבל נייר מסודר שאומר: סעיפים אלה ואלה של החלטת הממשלה לא נכנסו להצעת החוק הזו, הם באים לידי ביטוי בהצעת חוק שהוגשה לוועדה זו, והסעיפים האחרים נכנסים להצעת חוק שתוגש ביום כזה וכזה.
קולט אביטל: בלי זה אני לא מצביעה על החוק הזה.
מיכאל נודלמן: ממשיכים.
רביב סובל: צר לי שחבר הכנסת טל יצא, אם היה ממתין כמה דקות היה רואה שגם ניצולי שואה שעברו מחנות עבודה בטוניסיה ובלוב, כל מי שעונה לקריטריונים שנמצאים בחוק ועבר מחנות או גטאות מקבל את הזכאות על פי החוק ללא קשר למקום מגוריו בעת המלחמה.
רביב סובל: מבחינת העקרונות שעמדו בבסיס התוכנית, מיקוד הסיוע במי שאינו מקבל היום סיוע, עלו בצדק טענות שיש כל מיני קבוצות של ניצולי שואה שהיום לא מקבלות שום סיוע או ממדינת ישראל או מגרמניה.
רביב סובל: בהגדרה של מר נח פלוג אלה היו קבוצת נופלי בין הכיסאות והמטרה הראשונה של הצעת החוק הממשלתית היא לטפל באנשים שאין להם היום סיוע מכל מקור אחר, כלומר היום הם לא מקבלים לא מגרמניה ולא ממדינת ישראל שום סיוע.
קולט אביטל: אלה שהגיעו אחרי 53' וסורבו בגלל שהגיעו אחרי 53'?
רביב סובל: כן.
רביב סובל: אלה שהגיעו אחרי 53' ולא מקבלים היום לא רנטות מגרמניה ולא רנטות לפי קרן סעיף 2 ולא רנטות אחרות ממדינות אחרות אמורים להיות זכאים על פי החוק הזה.
רביב סובל: מיקוד הסיוע בקשישים הנזקקים, המטרה היא גם לסייע בתוך האוכלוסייה הזו עד כמה שניתן יותר לקשישים הנזקקים, זה בא לידי ביטוי בשני היבטים; אחד, הרחבה משמעותית של ההטבות בחוק ניצולי שואה, נזקקים, החוק של חבר הכנסת יורי שטרן ז"ל, והרחבה של הזכאויות בחוק הבטחת הכנסה, לאחר ניתוח שבוצע ושיוצג כאן בהמשך שמלמד שמרבית האוכלוסייה שזכאית להבטחת הכנסה היא גם אוכלוסייה שהיא ניצולת שואה, לכן יש חפיפה בין המעגלים האלה.
רביב סובל: המטרה היתה ליצור תוכנית שאפשר יהיה ליישם אותה בצורה פשוטה ומהירה – לא להיכנס לתהליך שבו כל ניצול שואה יצטרך להוכיח איפה הוא היה, מאין בא, אלא להסתמך עד כמה שניתן על תהליכים שכבר היו ועל זכאויות שכבר בוררו כדי שנוכל לתת את המענה לניצולים כמה שיותר מהר.
רביב סובל: תמיכה באוכלוסייה רחבה באמצעות שירותים; במסגרת התוכנית הממשלתית, וזה נושא שלא מופיע בחוק, יש הרחבה של סל השירותים שמקבלים ניצולי השואה.
רביב סובל: השנה הכסף הזה עובר, ה-100 מיליון ₪ הראשונים עוברים דרך הקרן לרווחת ניצולי השואה, מתוכם כבר 75 מיליון ₪ הועברו כמקדמה לקרן.
קולט אביטל: הוקצו או הועברו?
רביב סובל: הוקצו, אני מתנצל.
רביב סובל: ההתחשבנות מול הקרן שמקבלת מסגרת תקציב לעבודה ואחר כך בהתאם לביצועים שלה בפועל, מעבירים לה תקציב מהמדינה.
רביב סובל: כל ה-100 מיליון יוקצו השנה.
משה שרוני: מה זה "נזקק" אצלך?
רביב סובל: מקבל הבטחת הכנסה.
משה שרוני: אז רובם לא יקבלו.
משה שרוני: אתם עושים את המשחק שלכם המכוער, לבדוק מה המשכורת שלו.
משה שרוני: מבחן ההכנסה אתם עושים, לא הבטחת הכנסה.
משה שרוני: תגיד את זה בפירוש בחוק.
קולט אביטל: מה זה "הבטחת הכנסה"?
רביב סובל: יש חוק הבטחת הכנסה במדינת ישראל, לפיו קשישים זכאים להשלמת הכנסה – יחיד זכאי להשלמת הכנסה עד סכום של כ-2,200 ₪ וזוג קשישים זכאי להשלמת הכנסה בסכום של 3,300 ש"ח.
משה שרוני: מה קשור מבחן הכנסה לכספים שהגרמנים שילמו לממשלת ישראל שיקבלו את כל זה?
רביב סובל: אין קשר בין הקבוצה שאמורה להיות מטופלת במסגרת החוק הזה לבין הקבוצה שהסכם השילומים קבעה שהיא לא יכולה לתבוע פיצויי בריאות מגרמניה, והיא מקבלת פיצויים ממדינת ישראל בהתאם לחוק נכי רדיפות הנאצים.
רביב סובל: הצעת החוק הממשלתית לא נוגעת לכל הקבוצה שזכאית על פי חוק נכי רדיפות הנאצים.
רביב סובל: במסגרת החוק בסופו של יום, החוק התקבל כתוצאה מהסכמה עם נציגות הארגונים של ניצולי השואה והוא משקף מענה לסדרי עדיפויות שהוצגו על ידי נציגות הניצולים, ולא בהכרח רק סדרי עדיפויות שהוצגו על ידי נציגי הממשלה.