GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרינה שפט: המספר שלנו הוא מקסימום 580,000 וזה כולל 70,000 ילדים שנולדו בחוץ לארץ, שאף פעם לא היו בארץ.
מיכאל נודלמן: אבל זה רק בארצות הברית.
מרינה שפט: לא, אני מדברת על כל המדינות.
מרינה שפט: : הנתון שלפיו אתם מחשבים יורדים, בעצם כל מי שיש לו מספר זהות ישראלי?
מרינה שפט: כן.
מרינה שפט: : והוא לא נמצא בישראל.
מרינה שפט: לא.
מרינה שפט: אנחנו מדברים על מעבר לשנה.
ארז חלפון: הם מדברים, כמו שאמרתי, מעבר לשנה, אנחנו מחשבים תושב חוזר על פי שנתיים.
מרינה שפט: כן, אבל הנתון שאמרתי, 585,000 בערך, מדובר בשנתיים בחוץ לארץ, כי עשינו התאמות.
מרינה שפט: עכשיו לגבי מאזן ההגירה שהוצג, 21,000 יוצאים, זה המספר הנמוך ביותר בעשר השנים האחרונות ויש גם מה ששכחתם להגיד, 10,000 חוזרים כל שנה, לפי הקריטריונים שלנו.
מרינה שפט: זה אומר שיש לנו השנה בערך מאזן של 14,000 ישראלים שנשארו בחוץ לארץ מעבר לשנה.
מרינה שפט: בנוסף יש לנו 20,000 עולים בערך שבאים, אז מאזן ההגירה הוא חיובי עדיין, ולא שלילי, כמו שהוצג.
מיכאל נודלמן: אבל המספר, 10,000 חוזרים, יש?
מיכאל נודלמן: פה מדברים על 10,000, ובלי הטבות 10,000 חוזרים.
מרינה שפט: אני לא מדברת על תושבים חוזרים, אני מדברת על ישראלים---
שרון גלזמן: את מדברת על מאזן הגירה, אבל אם את מוסיפה גם את נתוני הילודה, אז זה קצת משנה את הרכב האוכלוסייה.
מירב שגיא: היא הוסיפה את הילודה ב-585,000, של אלו בעלי תעודת אזרחות ישראלית בחוץ לארץ.
מירב שגיא: אנחנו יודעים אבל שיש ישראלים רבים שיש להם ילדים שנולדים בחוץ לארץ והם לא נרשמים, ואז באמת הם לא יכולים להיכנס לשום סטטיסטיקה.
מירב שגיא: אנחנו כן יכולים להסתמך על אומדנים, וכן מדובר בכמות די נכבדה כזאת של ישראלים---
יולי יואל אדלשטיין: אין כאלה פערים דרמטיים, 585,000 או 650,000.
מירב שגיא: בסדר, אבל זה משהו שמסביר חלק גדול מהפער, בין ה-580,000 ל-600 וקצת.
מרינה שפט: הם פשוט מבטיחים שזה על פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, ונתון הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה הוא 580,000.
ארז חלפון: לא, אמרתי בהתחלה שאנחנו מחשבים את זה בשתי שיטות אחרות.
מרינה שפט: בסדר, אבל יש לך כאן כוכבית שכתוב נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, ואני רוצה לדייק שזה לא בדיוק הנתון של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
ארז חלפון: אנחנו לוקחים את הדברים שלנו על פי כאלה גם שלא נרשמו, כי אנחנו גם עליהם אחראים.
ארז חלפון: אתם אחראים סטטיסטית.
מיכאל נודלמן: אבל אתה אומר שכולם צריכים לעבוד ביחד וגם המספרים צריכים להיות דומים.
מיכאל נודלמן: לא יכול להיות שלמשרד אחד מספר אחד, ולמשרד שני---
ארז חלפון: לא, אבל אנחנו מחשבים את התושב החוזר משנתיים שהוא נמצא בחוץ לארץ---
פנינה צדקה: אז זה רק יכול להיות פחות, כי זה שנה.
ארז חלפון: בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מחשבים על פי שנה.
ארז חלפון: אנחנו ביקשנו אותם לעשות התאמה מסוימת במספר.
ארז חלפון: לקחנו במספר שלנו תוספת של הערכה שלנו של ישראלים שלא רשומים בתעודת זהות, הילדים.
פנינה צדקה: הנתונים שהראית קודם הם אלה שמתייחסים לשנתיים בחוץ לארץ.
פנינה צדקה: הלשכה מפרסמת גם נתונים של שנה בחוץ לארץ, אבל הנתונים של שנתיים בחוץ לארץ יכולים להיות רק יותר נמוכים.
שרון גלזמן: מה הנתונים שלכם, של שנה בחוץ לארץ?
מרינה שפט: שנה בחוץ לארץ, בין 530,000 ל-560,000 תושבים.
מרינה שפט: 580 זה היה אלה שעזבו את הארץ, לא אלה שנולדו ונשארו.
שרון גלזמן: אם אנחנו לפי הנתונים שלכם, 580,000 זה שנתיים.
מרינה שפט: לא, זה 515,000 פלוס 70,000 ילדים שנולדו בחוץ לארץ.
שרון גלזמן: כן, אז מעל שנה המספר גבוה יותר.
פנינה צדקה: אבל זה בלי ילדים.
שרון גלזמן: אז תוסיף את ה-75,000 ילדים שנתתם.
שרון גלזמן: כמה זה במספר מוחלט?
פנינה צדקה: זה שנה הבדל.
פנינה צדקה: שנה זה פחות ילדים, לכן אי אפשר לחבר את הילדים של שנתיים עם אלה שעזבו לשנה.
שרון גלזמן: הילדים האלה קיימים.
פנינה צדקה: לא, זה ילדים אחרים.
פנינה צדקה: : אדוני היושב ראש, קודם כל באמת הדיווח של המנהל הכללי של משרד הקליטה הוא דיווח חשוב לנו מאוד, כי אנחנו הרבה פעמים בישיבה הזאת עוסקים בעלייה של עולים חדשים ואני שמח שיש גם עולים ותיקים שחוזרים לארץ ואני צריך לשבח את היוזמה של המשרד ששמים את הזה כדגל לכבוד שנת ה-60 למדינה.
פנינה צדקה: צריך להגיד לכם הרבה יישר כוח, לך ולשר, שהנושא הזה הפך לנושא מדובר, גם בארץ וגם בחוץ לארץ.
פנינה צדקה: יחד עם זאת, אני חייב באמת להרהר בקול רם על כמה דברים שצריך לשאול את אותו ישראלי שלא נמצא בארץ כבר מעל שנתיים, שזה יכול להגיע גם לעשרים שנה ולשלושים שנה, אתם כוללים את כולם בפנים, מה הסיבה שהוא לא נמצא בישראל.
פנינה צדקה: השאלה היא אם זה על רקע של עסקים, על רקע של מקצוע, על רקע של אכזבה מהארץ מסיבות כאלה או אחרות.
פנינה צדקה: חלק בחרו חיים נוחים יותר, ולשבת בחוץ לארץ, ולמה להם להתמודד פה עם המילואים ועם הצבא ועם המלחמה, וכל מיני דברים אחרים.
פנינה צדקה: לכן מצד אחד זה טוב שמורידים מהם את הסטיגמה של עריקים, ברחו מהארץ, ואחרי, זה מה שציטטת קודם, הכינוי שנתנו להם 'נפולת נמושות', ואני חושב שזה טוב שמורידים מהם את הסטיגמה כי בסך הכול הם אחים שלנו, יהודים שלנו, שאנחנו רוצים באופן טבעי להחזיר אותם לארץ, אבל השאלה היא האם באמת בבדיקות, אתם יכולים להגיע לזה בכלל, בשלבים המכינים, האם ניתן פר ישראלי, שיושב כבר בחוץ לארץ, לרדת איתו לעומק הבעיה, על מה הוא מאוכזב, או מה מפריע לו לחיות בישראל.
פנינה צדקה: השאלה אם יש לכם את הכלים לזה, כי אני יודע שמשרד הקליטה בטח לא מסוגל להתמודד עם זה לבד, אם אין פה סיוע גם של שליחי הסוכנות וגם של נציגי משרד החוץ בקונסוליות ובכל המקומות האלה שהם צריכים לחשוב על זה.
פנינה צדקה: זה נתון חשוב מאוד בשביל לתכנן את השכנוע שלו, וצריך לשכנע פה, לא יעזור כלום.
פנינה צדקה: לדעתי, מה העניין לחזור לארץ אם הוא עדיין נשאר באותה הרגשה שפה לא בסדר?
פנינה צדקה: בואו לא נשכח גם באמת את המאסה של אלה שעלו לארץ ומסיבות כאלה ואחרות ירדו חזרה והאכזבה שלהם עוד יותר גדולה.
פנינה צדקה: כי הם הגיעו פה לארץ ישראל מסיבה זו או אחרת, כי חשבו שזאת ארץ זבת חלב ודבש והם לא מבינים שבארץ זבת חלב ודבש יש גם קוצים ויש גם סברס ויש פה הכול.
פנינה צדקה: צריך לשנות להם את החשיבה המאכזבת שכרגע הם נמצאים בה ולהחזיר אותם חזרה לפסים של לבוא לארץ מסיבות ציוניות ומעבר לזה.
פנינה צדקה: הדברים שפרסמתם פה כהטבות הם דברים מצוינים, השאלה היא באמת האם אלה דברים שיכולים למשוך אותם, בנתונים שאני כרגע מתאר, כשלכל אחד מהם יכולה להיות סיבה כזאת או אחרת לזה שהוא נמצא בחוץ לארץ ואני מפרט פה שניים-שלושה דברים שאני יודע לגבי המוחות – המוחות של אנשי המדע שעזבו את הארץ, בכל מיני תחומים, בתחום המחקר או התחום הרפואי.
פנינה צדקה: המוחות היהודיים שלנו שנמצאים בחוץ לארץ מקבלים תנאים בלתי רגילים.
פנינה צדקה: הם לא יכולים, אם הם חושבים רק בצורה כלכלית, לקבל את זה בארץ בשום דבר.
פנינה צדקה: כשאמרתי קודם מחקר ופיתוח, אנחנו מקבלים נתונים מהמדענים של כל מיני משרדי ממשלה או בכלל מחקר ופיתוח, שבעצם מדינת ישראל בשנים האחרונות קיצצה וקיצצה וקיצצה, והיום אין להם כמעט תקציבים לעודד הן באוניברסיטאות והן בכל מיני מכוני מחקר להחזיר את הישראלים האלה.
פנינה צדקה: איזה "פיתוי" יש לי להחזיר את אותו אחד שיושב היום או בארצות הברית או... אתה יודע מה?
פנינה צדקה: קיבלנו דוחות, אנשי מחקר שלנו עדיין חיים בישראל, בצורה כזאת או אחרת, והם יושבים באירופה.
פנינה צדקה: אפילו מדינות אירופה, איטליה מממנת היום חוקרים שלנו במיליארדי יורו בקנה מידה גלובאלי שיתעסקו בכל מיני מחקרים לטובת אירופה.
פנינה צדקה: ואנחנו מבזבזים את המוחות האלה.
פנינה צדקה: השאלה איך נוכל להחזיר כאלה לארץ?
פנינה צדקה: לגבי החסמים.
פנינה צדקה: אין ספק שהחסמים שנותרו הם חסמים שצריך לשחרר אותם, אולי אפילו להפוך אותם גם כן כפידיון.
פנינה צדקה: אם פטרנו עניין של סכום מסוים---
ארז חלפון: לשנה אחת.
ארז חלפון: : גם בביטוח הלאומי צריכים להבין.
ארז חלפון: זה בעצם קנס, ששה חודשים לא להחזיר אותו למערכת של חוק הבריאות הממלכתי, אז אפשר לעשות מזה גם כמו קנס מוארך כזה או אחר ואז בן אדם יודע שאם מראש הוא משלם איזה שהוא סכום, גם את השישה החודשים האלה הוא פודה.
ארז חלפון: השאלה היא למה לא מוכנים לחשוב בצורה הזו, שבעצם כמו שאתה משלם 8,000 או 9,000 שקל פר אדם על כניסה, אותו דבר לששה החודשים האלה.
ארז חלפון: הרי המדינה רוצה בעצם, מבחינה תקציבית, לכסות את הקופה, אז לחשוב שבן אדם במקום לעשות לו ביטוח רפואי פרטי, אז הוא יגיד 'אדוני, אני מוכן לשלם גם כסף כזה או אחר', באיזה קופה זה נכנס, נתמודד עם זה אחר כך, אז ביטוח הבריאות זה באמת אחד החסמים שאנשים פה לא יודעים מחר לאיזה בית חולים להיכנס, לאיזה קופת חולים ללכת וכולי וכולי.
ארז חלפון: אני כן שם לב לנתונים.
ארז חלפון: אם בסוף מסתבר ש-10,000 ישראלים חוזרים לארץ ממילא, בלי כל המבצע הזה, אז מה הועילו חכמים בתקנתם?
ארז חלפון: בשביל מה עושים את המבצע?
שרון גלזמן: יש לי הערה.
שרון גלזמן: גם זה לא חוּשב על סמך יציאה של שנה.
שרון גלזמן: אם אדם יצא לטיול במזרח וחזר אחרי 13 חודשים, הוא נספר.
שרון גלזמן: יש אלפים כאלה.
שרון גלזמן: : לכן חשוב להצליב את הנתונים האלה, כי יכול להיות שאנחנו בעצם מסמנים וי על ישראלי שחזר במסגרת המבצע ונותנים לו הטבה, וממילא הוא היה חוזר.
שרון גלזמן: אז מה עשינו?
ארז חלפון: לא מגיעה לו ההטבה, בגלל זה אמרתי שזה תקציב קשיח.
ארז חלפון: אם הוא יצא ל-13 חודש לטיול למזרח והוא חוזר, לא מגיע לו בכלל.
ארז חלפון: : השאלה איך אני יודע.
ארז חלפון: חבר הכנסת מיכאלי, אני מסתכל בחישוב הזה מה עבר אצלי במשרד הקליטה, לישראלי שהיה הרבה זמן, והרי עד היום היה סיוע לישראלי חוזר, כי במשרד הקליטה גם מטפלים בישראלי חוזר, מה עבר אצלי במשרד הקליטה, בא לקבל את הסיוע, אם היה צריך הכשרה תעסוקתית, הסבה מקצועית, היה צריך הלוואה לעסק או היה צריך הבטחת הכנסה לשלושה חודשים, והנתון אצלי כ'מקבל טיפול' על פי המדד שאני מחשב, זה 4,500 בשנה.
ארז חלפון: זה מה שאני טיפלתי.
ארז חלפון: ולכן אני מסתכל וגם היעד שנקבע, נקבע על פי זה.
ארז חלפון: : אני שמח שחוזרים 10,000 בלי המבצע.
ארז חלפון: אני אומר שאנחנו צריכים לעשות איזה מבחנים חדשים, כשאתה אומר לי שאתה יודע כיצד להתמקד בהם, שבהם צריך להשקיע את המאמץ של המבצע, כי אחרת הכסף הזה הולך להתבזבז על אלה שממילא חוזרים לארץ, אלא אם כן אתה אומר ש---
ארז חלפון: לא, הוא לא יתבזבז, אמרתי את זה בהתחלה.
יולי יואל אדלשטיין: מה שמר חלפון אומר זה שאין אי התאמה וזה לאורך שנים גם.
יולי יואל אדלשטיין: ה-10,000 ישראלים שחוזרים לארץ, חוזרים מכל מיני סיבות, כולל חייל שמחפש את עצמו אחרי השירות וכאלה שיצאו לשנה לצורך לימודים וכל מיני, אז הם נכללים בסטטיסטיקה ובצדק כישראלים ששהו מעבר לשנה בניכר וחזרו.
יולי יואל אדלשטיין: אלה שפונים למשרד הקליטה, הקורלציה תמיד שזה בערך שליש מאלה שחזרו, פלוס-מינוס.
יולי יואל אדלשטיין: אפילו הופתעתי שזה 4,5000.
יולי יואל אדלשטיין: זה גבוה.
יולי יואל אדלשטיין: בדרך כלל אצלנו היו פערים לפעמים עד 10,000 חוזרים וכ-2,000 שעברו דרך משרד הקליטה.
יולי יואל אדלשטיין: אז לכן פה זה לא הבעיה.
יולי יואל אדלשטיין: אבל אתה צודק שהחישוב אחר כך צריך להיות, לקחת את הנתון של משרד הקליטה נגיד בשנת 2006-2007 ולהשוות אותו ל-8-9 ולראות מה הדלתא כאן בעניין.
יולי יואל אדלשטיין: : ההצלבות האלה בוודאי אתם עושים אותן ולכן אני מאמין שהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בקטע הזה תתאם איתכם את הנתונים כמו שצריך.
יולי יואל אדלשטיין: רק נושא אחד אני כן רוצה לומר.
יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שפה אמרתי להחזיר עולים ותיקים וזה כן מתקשר לנושא שקודם הזכרת, הנושא של האולפנים.
יולי יואל אדלשטיין: לא סתם קודם הזכרנו את זה, כי באמת בסוף, גם בפתרון שאתם תצטרכו לתת לילדים של היורדים, וזה אומר שאולי צריך להגדיל אפילו כיתות, ותשימו לב לנתון הזה.
ארז חלפון: אבל זה לא יהיה סיוע כמו לעולים חדשים, כי גם מבחינה תקציבית לא נוכל לתת את זה וגם עדיין יישמר פה מרחק גדול בין מה שמקבל עולה לבין תושב חוזר.
ארז חלפון: יכול להיות שזה ישתלב במשהו נוסף.
ארז חלפון: : השאלה, אם תהיה לו אז בעיה עוד פעם, אז מה עשית.
מיכאל נודלמן: מדברים על ילדים, שהשפה זה חשוב.
ארז חלפון: תראה, אני אומר, קודם כל הלוואי והיה לנו.
ארז חלפון: המבצע הזה, אנחנו נתקלנו בהרבה--- : זה יהיה חסם מאוד בעייתי.
ארז חלפון: אתה צודק ולכן אנחנו עכשיו הולכים...
ארז חלפון: הבעיה שמשרד החינוך כרגע, כמו שאתה אומר, מקצץ בעולים חדשים באולפנים.
ארז חלפון: אני קודם כל לא יכול לוותר על העולים החדשים ולהגיד 'רגע, עכשיו הם מורידים ל-300, אני אוריד מהעולה ל-200 כדי לתת לילד ישראלי', כי קודם כל יש לי מחויבות לעולים.
ארז חלפון: אז אני אומר, אנחנו מתחילים עכשיו מול משרד החינוך לראות איך נותנים פתרון לזה.
ארז חלפון: יכול להיות שבמסגרת הגדולה של הסדר עם האולפנים נוכל למצוא את הדרך לאותם ישראלים.
ארז חלפון: : אני חושב שאם בסוף נבדוק בחסמים, אולי זה יהפוך לחסם הכי גדול, כי אף הורה שחושב על טובת הילדים שלו, לא יביא אותו לארץ כשהוא יודע שאין לו סידור לפחות להחזרה לעברית ולמערכת בצורה נורמלית.
מירב שגיא: ברשותך, הרבה פעמים ילדי התושבים החוזרים האלה, אלו שעלו מברית המועצות וחזרו, מוגדרים בסטטוס של קטינים חוזרים וככאלה הם כן זכאים להטבות כמו של עולים חדשים אצלנו.
מירב שגיא: אז מהבחינה הזו הם כן מכוסים.
מירב שגיא: דרך אגב, הקמפיין שלנו, האתר גם תורגם לרוסית.
מירב שגיא: אנחנו פונים מאוד חזק לקהל הזה, כי זה ממש חידוש של הימים האחרונים.
מירב שגיא: ועם הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה אנחנו כבר עובדים חודש ובודקים עכשיו איך אנחנו יכולים להתאים ולהצליב את הנתונים מעתה ואילך.
מירב שגיא: : לכן הנתון הזה של החינוך, שאני קראתי לזה חינוך כללי, אבל בתוכו האולפנים, זה באמת נתון שתצטרכו לעשות חשבון ובסך הכול בואו באמת נראה אחרי שנה-שנתיים לראות איפה אנחנו עומדים, כי אי אפשר מראש לשלול תכנית כשאתה רק מנסה דבר שלא ניסו אותו, לפחות בעשור האחרון אני לא שמעתי על מבצע כזה.
ארז חלפון: אני רק אענה בקצרה על מה שאמרת.
ארז חלפון: לגבי מה שאתה אומר על החוקרים, המדענים, אתה צודק.
ארז חלפון: גם כשאני הייתי שם וגם כשהם באו אליי, אמרתי להם 'אנחנו לא ארצות הברית, אין לנו את היכולות הכספיות להתמודד ולתת את מה שארצות הברית'.
ארז חלפון: הדבר היחידי שאני אומר לך פה ואני אומר את זה על השולחן ואני אומר לכולם, מה שהוא קצת לטובתנו זה הציונות והגעגוע שלהם לחזור לארץ.
ארז חלפון: אני דיברתי עם הרבה מאוד מדענים והם אמרו לי 'אנחנו יודעים, אתה לא תוכל לתת לנו מה שארצות הברית, תן לנו פחות, אבל אם תיתן את הפחות, זה יחזיר אותנו', אלה שכמובן מעניינת אותם הציונות ולחזור פה למשפחה והם מבינים שאם אנחנו יכולים לתת, זה משהו קטן.
ארז חלפון: אני מאוד מקווה שוועדת שוחט, כשתגמור את הבעיות הגדולות שיש שם, תוכל לבוא ולתת סכומים יותר גדולים להתייחס ולתת תקציב הרבה יותר גדול, כי כמו שאמרתי, אנחנו באים פה ונותנים את המינימום, כי זו אחריותנו.
ארז חלפון: לגבי המחקרים, אנחנו קודם כל התבססנו על מחקר של לילך בן ארי.
ארז חלפון: בחלק מהמחקרים שעשינו ראינו שהדבר העיקרי ביותר שלא מחזיר אותם ארצה ושהם רוצים לחזור זה הנושא של ביטחון תעסוקתי.
ארז חלפון: לעזוב ולחזור לפה, איך נערכים, ולכן נתנו לנושא התעסוקה את ה... אני יכול להגיד לך, ישבנו על זה כמעט שבעה-שמונה חודשים, לשבת עם מעסיקים ולעבור את כל נושא המשרות ואת המהלך הזה שהסיוע יתחיל עוד כשהם נמצאים בחוץ לארץ, ושמנו על זה את הדגש.
ארז חלפון: ראינו עוד דברים, מצב הביטחון, כמו שאתה יודע, מה שקורה במערכת החינוך שאת זה אנחנו לא יכולים לשנות, את הסטיגמה של ביטחון, אלא רק לדבר.
ארז חלפון: נושא הגישה, איך מדינת ישראל, וכמובן עלה בשנים האחרונות הנושא הזה של סעיף 58, של קנס הבריאות.
ארז חלפון: : אדוני היושב ראש, לנו היתה ישיבה מיוחדת בנושא ההלוואות שנתנו לקבוצת עולים מדרום אמריקה ואז השאלה אם אתה לוקח בחשבון את אותה טעות שלפי דעתי עשה המשרד אז, שנתנו כסף לאנשים ליזמות, הרבה מאוד כסף, הם באו לפה והפסידו כסף וחזרו חזרה לדרום אמריקה, ארגנטינה.
ארז חלפון: השאלה היא האם אתם לוקחים את זה בחשבון כרגע, שוב, ביזמות.
ארז חלפון: 70,000 שקל זה סכום יפה.
ארז חלפון: לתת לבן אדם בלי בקרה, זה מסוכן.
ארז חלפון: קודם כל יש בקרה, יש ערֵבים, יש ביטחונות.
ארז חלפון: אני יכול להגיד לך שעם ישראלים זה הרבה יותר פשוט, כי כשהם מגיעים לפה, יש להם פה משפחה ויש מי שייתן את הערבים.
ארז חלפון: הבעיה הגדולה היא עם עולים חדשים.
ארז חלפון: עזוב שבארגנטינה היתה בעיה, אבל מצד שני, אני נתקל ואני יושב עם פקידי האוצר, כשמגיע לפה עולה חדש מרוסיה וכשאני רוצה לתת לו את ההלוואה, בא האוצר וביקש ממנו להביא ערבים ולהביא ביטחונות.
ארז חלפון: כשאני מסביר לחשב הכללי, וזה בעיות שיש לי עם החשב הכללי, שכשמגיע עולה מרוסיה אין לו פה משפחה, אין לו פה מישהו שיכול לתת לו ערבות של 10,000 או 15,000 שקל.
ארז חלפון: אז אני מסביר להם שפה צריך לוותר.
ארז חלפון: אתמול הציגו לנו שמיליון שקלים איבדנו בכאלה שעולים מרוסיה שלא יכלו להחזיר.
ארז חלפון: נכון, זה חלק מהמחיר שהמדינה צריכה לשלם, כי באלה שיפתחו את העסקים, המדינה תחזיר את זה.
ארז חלפון: מה לעשות?
ארז חלפון: מדינת ישראל צריכה לבטוח.
ארז חלפון: אז אם לא ניתן, לא לעסקים, ונסגור את הכול כי נגיד 'אתם לא יכולים להחזיר', איך יגיעו העולים?
ארז חלפון: וזה ויכוחים, אגב, קשים שיש לי עם החשב הכללי עד היום, כי אני ביקשתי.
ארז חלפון: אמנם עכשיו הגדלנו את ההלוואה ל-70,000 אבל הם עדיין לא מוכנים להוריד לי את סכום הערבים ועל זה אנחנו הולכים להילחם בכל הכוח.
ארז חלפון: עולה חדש לא יכול להביא ערבים, מה לעשות.
ארז חלפון: אין לו פה אנשים.
יולי יואל אדלשטיין: מה שהערתי זה לא חס ושלום שלא לעודד.
יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שהמבצע חשוב, פשוט צריך לזכור שהם היו בשנת ה-30, ה-40, ה-50 למדינה, עם הצלחות אלו או אחרות, אבל תמיד היה איזה שהוא גידול הודות למבצע של משרד הקליטה וזה דבר טוב ונכון לעשות, ובהחלט עכשיו כבר בכל הקהילות סביב העולם מתחילים לציין כבר את שנת ה-60, נוצרת אווירה, וזה חשוב מאוד.
יולי יואל אדלשטיין: אני מאוד מסכים עם מה שאמר המנהל הכללי של משרד הקליטה, שאנחנו לא יכולים באחד על אחד להתחרות באמת, לפחות לגבי חלק מהאנשים, עם מדינות שונות.
יולי יואל אדלשטיין: פעם זה היה רק ארצות הברית וקנדה, היום זה גם רוסיה וגם עוד מדינות שמאוד מחויבות לסיפור הזה.
יולי יואל אדלשטיין: אבל יחד עם זה, אנחנו באמת לוקחים בחשבון, וזה נכון מה שאמרת, מר חלפון, זה מאוד נכון שבהתחשב בכך שיש געגועים ויש משפחה ויש רצון לחזור ואצל חלק גדול, שהם בעצמם לא עולים שיצאו מכאן, אלא ילידי הארץ או עולים ותיקים, אז גם יש את השפה, את כל הכלים להתמודדות, מה שציינת, זה הורדת כמה חסמים, או איזה שהיא תוספת יכולים לשחק תפקיד מאוד משמעותי.
יולי יואל אדלשטיין: הנקודה האחרונה שאני לוקח מן הישיבה הזו וזה, אדוני היושב ראש, אני חושב שאת הנתון הזה אנחנו צריכים לפרסם מכאן.
יולי יואל אדלשטיין: אנחנו פה היינו בוויכוח מאוד מעניין בין 580,000 ישראלים שגרים בחוץ לארץ, לבין 650,000.
יולי יואל אדלשטיין: אני מבטיח לכם שאם אנחנו עכשיו נצא מן החדר הזה ונתפוס כמה אנשים בפרוזדור, כולל עמיתינו חברי הכנסת, כמה ישראלים בחוץ לארץ, אחד יגיד 2 מיליון, אחד יגיד מיליון, אחד יגיד מיליון וחצי, אני מבטיח לכם שאף אחד לא יגיע פחות ממיליון.
יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שזאת התחושה.
ארז חלפון: אני גם מבטיח שכל אחד יגיד שיש לו חבר או בן משפחה שנמצא בחוץ לארץ.
יולי יואל אדלשטיין: זה חוץ מזה, אבל בתפיסה הכוללת--- : לפי הקיטורים, 25 מיליון כבר שם.
יולי יואל אדלשטיין: לא, פונים אליי בשיא הרצינות ומסבירים לי שבערך 250,000 עולי ברית המועצות חזרו בחזרה.
יולי יואל אדלשטיין: בשיא הרצינות.
יולי יואל אדלשטיין: לכן אני אומר, הנתון הזה הוא מאוד משמח אותי ואם משרד הקליטה, באמצעות המבצע הזה, יצליח בעוד 5,000, בעוד 10,000, יעדים ריאליים, להוריד את הנתון הזה, אז בכלל אני חושב שאנחנו במגמה מאוד נכונה.
יולי יואל אדלשטיין: מה שאני גם שומע מההערות שלך, טוב לי מאוד שכך.
יולי יואל אדלשטיין: אפרופו מה ששאלת, חבר הכנסת מיכאלי, לגבי העברית, המבצע הזה הוא מבצע מידתי.
יולי יואל אדלשטיין: המדינה אכן לא נותנת יותר לתושב חוזר ממה שהיא נותנת לעולה חדש שפעם הראשונה בא, וככה זה צריך להיות, וזה לא מקרי שיש שלושה חודשי הבטחת הכנסה, לעומת חמישה חודשים אצל עולה.
יולי יואל אדלשטיין: זה לא מקרי, זה דברים שהם נכונים מבחינת החשיבה וככה זה צריך להיות.
יולי יואל אדלשטיין: צריך לעזור, אבל מידתי, כפי שאמר יושב ראש הוועדה.
יולי יואל אדלשטיין: גיוס חובה לחוץ לארץ לא היה.
יולי יואל אדלשטיין: אנשים שיצאו מכאן, יצאו מרצונם, אבל אנחנו לא צריכים לדחות אותם, צריך לעזור.
פנינה צדקה: רציתי להגיד משהו לגבי התושבים שעוזבים ולא חוזרים.
פנינה צדקה: אז מחציתם זה באמת עולים שעלו ב-15 השנים האחרונות.
פנינה צדקה: מחצית מהתושבים שיצאו ולא חזרו תוך שנה או שנתיים זה עולים חדשים ובין החוזרים הם הרבה פחות מחצי.
פנינה צדקה: ואם אנחנו רוצים להגיד את המספר המדויק של העולים מברית המועצות שעזבו, זה 100,000.
פנינה צדקה: זה לא 250,000.
פנינה צדקה: : מתוך מיליון עולים?
פנינה צדקה: מתוך מיליון ו-200,000.
מיכאל נודלמן: אתם חושבים שאזרח עזב, אחרי כמה זמן?
פנינה צדק: שיצא ולא חזר תוך שנתיים.
פנינה צדק: : זה נתון של 40 שנה, או נתון של עשר שנים?
פנינה צדקה: לא, אלה שעלו מאז 1990.
פנינה צדקה: מתוך -1,200,000, 100,000 יצאו ולא חזרו.
מיכאל נודלמן: מי שיותר משנה, פחות משנתיים, הוא לא עזב.
פנינה צדקה: הוא עדיין לא עזב, בחישוב הזה.
פנינה צדקה: הוא לא בנתון הזה.
מירב שגיא: יש קהילה גדולה היום בגרמניה ובקנדה וצפון אמריקה.
פנינה צדקה: וחזרה לברית המועצות גם.
מירב שגיא: אני רק רציתי ברשותך להתייחס לעוד שני דברים לגבי סיבות לעזיבה.
מירב שגיא: מעבר לסיבות שמיפית, יש גם את הנושא של הלימודים האקדמאיים שהוא מאוד מהותי, חבר'ה שנוסעים לעשות פוסט.
מירב שגיא: אנחנו הולכים לעשות מחקר גדול שילווה אותנו במהלך השנה הקרובה ואז אנחנו נוכל לחזור חכמים יותר עם נתונים באמת לגבי מכלול הגורמים שגורמים לעזיבה, וכמו שמר ארז חלפון אמר, וככה הוא גם הציג את זה בישיבת הממשלה, בלי חבירה של כל משרדי הממשלה לנושא החשוב הזה, גם בהחזרת הישראלים ארצה וגם במניעת ירידתם, אנחנו כמשרד הקליטה אין לנו מנדט, לא במשרד החינוך, לא במשרד התעשייה, לא באוצר, חייבים לחבור כאן כולם.
מירב שגיא: זה המסר העיקרי שבאמת מר ארז חלפון בא איתו, מעבר להצגת המבצע, ואני מאמינה שאנחנו כן נלך ונצליח לשכנע ואנחנו באמת פועלים בכל ההקשרים, מול כל המשרדים, ממש, כדי לראות איך אנחנו עושים את זה טוב יותר ואיך באמת מצליחים, כי ההצלחה היא הצלחה של כולנו.
מירב שגיא: כי ככל שנביא יותר וככל שיתייצבו יותר בלשכות שלנו וככל שיסתייעו יותר וייקלטו טוב יותר וייקלטו בתעסוקה, כולנו נצא נשכרים מזה.
יהודה זרצקי: דבר ראשון, אני רוצה להודות שזימנו אותנו.
יהודה זרצקי: זו היתה יוזמה לא שלנו, של הוועדה.
יהודה זרצקי: אני רוצה להראות משהו של עשייה.
יהודה זרצקי: סליחה, פרופ' נודלמן, למרות ששכחת להגיע, אתה כתוב כאן מאחור.
מיכאל נודלמן: אני לא שכחתי.
מיכאל נודלמן: אתם עסוקים עם דבר אחד, אני עסוק בדבר אחר.
יהודה זרצקי: זה בסדר, אנחנו הרגשנו שאתה איתנו.
יהודה זרצקי: זה הכי חשוב.
יהודה זרצקי: ראשית, אני רוצה להציג את האנשים שיושבים כאן, יש כאן כמה מתנדבים של "גשר של זהב", אנשים שעובדים כל היום ומתנדבים גם ביום וגם בלילה.
יהודה זרצקי: אבי שאלתיאל, אלי לרנר, יושב כאן הרב שמעון יפרח שהוא איש מופת, הוא יושב ראש סניף "גשר של זהב" בפריס, יש קצת יורדים בפריס, אני בדקתי.
יהודה זרצקי: הוא גם רב של קהילת קשן, בדרום פריס, והוא כרגע הקים מוסד שקוראים לו 'מורשת שמעון' על שמו, והוא מעלה, מר חלפון, תוך חמש השנים הקרובות את מחצית הקהילה שלו לגור בגבעת זהב.
יהודה זרצקי: אנחנו מדברים על למעלה מ-400 משפחות.
יהודה זרצקי: הם נמצאים כרגע ברכישת הקרקעות.
יהודה זרצקי: אנחנו מסייעים בידיהם והוא הקים סניף של "גשר של זהב" שם ויש שם גם כמה משפחות של יורדים שבכוונתם לחזור לארץ, דרכו.
יהודה זרצקי: אז זה איש מעשה.
יהודה זרצקי: והיהודי שיושב כאן זה עורך דין מישל אלחרר.
יהודה זרצקי: כמו שאתם שומעים את שמו, הוא גם דובר צרפתית והוא יושב ראש דסק צרפת של "גשר של זהב".
יהודה זרצקי: הקמנו סוכנות יהודית קטנה.
יהודה זרצקי: מה אנחנו עושים ולמה אנחנו כאן?
מיכאל נודלמן: ביילסקי יודע?
יהודה זרצקי: אל"ף, זה לא מטריד אותי.
יהודה זרצקי: בי"ת, הוא יידע.
יהודה זרצקי: : אם אתה קורא לעצמך 'זהב', אז הוא צריך לקרוא לעצמו 'יהלום'?
יהודה זרצקי: לא, רק כסף, אנחנו בחרנו את הזהב והוא שלנו.
יהודה זרצקי: דבר ראשון, יישר כוח למר חלפון.
יהודה זרצקי: אני קצת עובר בשנים האחרונות על המנהלים הכלליים של משרד הקליטה, אני חושב שהוא הפּוּשֶר מביניהם.
יהודה זרצקי: הוא גם ידיד אישי.
יהודה זרצקי: הוא לא הזמין אותי להחמיא לו, אבל מגיע לו, ואני יודע כמה הוא דוחף.
יהודה זרצקי: אנחנו נמצאים כאן כעמותה מכובדת שפועלת כבר הרבה שנים בלי אות העמותה ומאוגוסט האחרון פרופ' יעקב נאמן ואני, הוא ישב כאן בוועדה, ישבנו כאן, באג'נדה---
מיכאל נודלמן: היתה החלטה של ממשלה באיזה שנה.
יהודה זרצקי: שלא קוימה, שאנחנו צריכים עכשיו לקדם אותה כדי שהיא תקוים.
יהודה זרצקי: באג'נדה שלנו יש עידוד שלנו ובאג'נדה שלנו יש נושא שקרוב מאוד מאוד ללבו של פרופ' נודלמן, אנחנו דיברנו על זה, נושא הנוער והילדים.
יהודה זרצקי: אין כמו ילדים להיות קטליזטור כדי להביא הורים.
יהודה זרצקי: לא צריך כאן הרבה סקרים, אנחנו עובדים בשטח, אנחנו רואים את זה.
יהודה זרצקי: אנחנו הצענו למשרד הקליטה, אנחנו באנו כאן להציע את זה באופן פורמלי עם המלצות של הוועדה.
יהודה זרצקי: חבר הכנסת אדלשטיין היה עוזר לי אולי, אבל חבר הכנסת מיכאלי מכיר את הפעילות שלנו, הוא יכול לתת גם תימוכין.
יהודה זרצקי: אנחנו לא עוקפים אף אחד ואנחנו לא במקום אף אחד, אנחנו משלימים.
יהודה זרצקי: כמו שיש הרבה עמותות במדינת ישראל שמשלימות גם את פעולות הבריאות ופעולות אחרות, אנחנו משלימים בפעילות שלנו.
יהודה זרצקי: אנחנו השקנו מחצית מהפרויקט שלנו במעמד הנשיא, בגבעת התחמושת.
יהודה זרצקי: חשוב מאוד, מר חלפון, שמשרד הקליטה יידע את זה.
יהודה זרצקי: חבל שהוא לא היה חלק מהעניין, אבל אולי בזכות הדיון הזה אתם תהיו חלק מהעניין, ישבו ילדים של ישראלים יורדים במיאמי, מרחק של למעלה מ-10,000 ק"מ כאן וכאן ילדים עולים חדשים דיברו איתם.
יהודה זרצקי: אין כמו מסר של ילדים.
יהודה זרצקי: זה היה במעמד הנשיא.
יהודה זרצקי: ילדים עולים חדשים כאן בארץ, עם ילדי יורדים במיאמי, הדליקו יחד בד בבד את החנוכייה למרות הפרשי השעות.
יהודה זרצקי: זה מסר וזו עשייה.
יהודה זרצקי: מה אנחנו רוצים להציע?
יהודה זרצקי: ואנחנו רוצים לבקש.
יהודה זרצקי: אנחנו הגשנו מסמכים למשרד הקליטה כבר מאוגוסט, סוף יולי, מכתב עם צילום של העמותה שהיא רשומה כחוק ומכובדת להפליא, וקוראים לה "ערבות הדדית-גשר של זהב", ע"ר, מוכרת גם בלשכתו של ראש הממשלה, גם אצל מר רענן דינור וגם אצל מר עובד יחזקאל.
יהודה זרצקי: מר אבי וידרמן, יועץ ראש הממשלה, עוסק כרגע בנושא כדי לשכתב החלטת ממשלה.
יהודה זרצקי: אפשר לבדוק את כל מה שאני אומר כרגע, שיחה של אתמול.
יהודה זרצקי: אנחנו מבקשים להיות ידו הארוכה של משרד הקליטה, בצורה כזו או אחרת, על כל מיני תבחינים משפטיים כאלה ואחרים, בשני אופנים; אנחנו יודעים שיצא כרגע תקציב וכאן חבר הכנסת מיכאלי לא היה, אבל היו חברי כנסת אחרים, כולל חבר הכנסת יולי אדלשטיין, חבל שהלך, שהוא אמר 'בואו נמצא דרך שמשרדי ממשלה יעבדו איתכם בצורה כזו שתוכלו באמת לתפקד'.
יהודה זרצקי: כיום את הכסף שם יהודה זרצקי ורעיה שטראוס ואחרים, והגיע הזמן שמדינת ישראל, כמו שיש 'נפש בנפש', שהיא כלי מכובד מאוד ומשלים, יכול להיות "גשר של זהב" משלים בנושא של עידוד עלייה ואני מתכוון כרגע לשני אופנים.
יהודה זרצקי: אחד, ישבתי עם מר אריה קורת ואנחנו זזים.
יהודה זרצקי: כרגע אנחנו עושים משהו של ילדים עולים חדשים בתוך הארץ שמלווים אותם ילדים ותיקים בגיל הבר מצווה.
יהודה זרצקי: מלווים אותם כדי להיקלט יותר טוב.
יהודה זרצקי: זה פן שלא ניגע בו עכשיו.
יהודה זרצקי: אנחנו נוגעים כרגע בנושא של עידוד ילדים חוזרים ויש 'הבית הישראלי', שאני כבר הייתי בו לפני שנתיים, בתקופה של גב' פריגת, במשרד הקליטה.