GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זבולון אורלב: אני חושב שמעבר לתיקון השגיאה שעשה בית הספר ואני מניח שגם טיפלו באופן הוגן בנציגי בית הספר, התרשמתי שחרף כך שאני אומר שגיאה, בית הספר לא עשה זאת ממניעים שמייחסים לו, גזעניים---
סילבן שלום: למה להגן על הדבר הזה?
סילבן שלום: בגלל שזה ממלכתי-דתי?
זבולון אורלב: אמרתי, זה לא ממלכתי-דתי.
זבולון אורלב: אני אמרתי שזאת שגיאה, אני חושב שבית הספר שגה ואני חושב שאסור לעשות את הדבר הזה.
זבולון אורלב: אני אומר פה דברים ברורים, רק אני אומר, שלנהל פוליטיקה לא ראויה ולומר על אנשים שהם גזעניים, רחוקה הדרך.
זבולון אורלב: היזהרו.
יואל חסון: הסעות מופרדות, גדרות.
זבולון אורלב: למה אתה מדבר על גדרות?
זבולון אורלב: אין שם שום גדר.
זבולון אורלב: התלמידים האלה שולבו בחמש שעות בכיתות.
זבולון אורלב: אני לא מסכים שזה רק חמש שעות.
זבולון אורלב: התלמידות האלה, לא עשו להן הפסקות נפרדות, זה שקר וכזב.
זבולון אורלב: לא היתה אספת הורים נפרדת.
זבולון אורלב: זה שקר וכזב.
נורית תירוש: למה?
נורית תירוש: הנה, האמא פה.
זבולון אורלב: אינני מצדיק את בית הספר, תחליטו לקלוט בבית הספר של הילדים שלך, אודה לך, של החברים שלך, תתחילו לקלוט.
זבולון אורלב: אל תדברו ואל תנהלו פוליטיקה על חשבון החינוך הממלכתי-דתי שבינתיים נושא בעול.
זבולון אורלב: הילדים שלנו קולטים את הילדים האלה, לא הילדים שלכם.
זבולון אורלב: המורים שלנו עושים את הקליטה הזאת, לא המורים שלכם.
זבולון אורלב: כולם פה צדיקים גדולים, כולם יודעים פה לדבר, מי עושה את המעשה הזה?
זבולון אורלב: רק אנחנו עושים את המעשה הזה.
זבולון אורלב: המוסדות היוקרתיים ביותר של החינוך הממלכתי-דתי, לא תמצא מוסד אחד, באחריות אני אומר, שאיננו קולט תלמידים אתיופים, באינטגרציה מלאה, בתוך הכיתות.
זבולון אורלב: אין מוסד יוקרתי אחד.
יואל חסון: 95% בבית הספר ניר עציון בפתח תקוה, זו אינטגרציה?
זבולון אורלב: הם רוצים את זה, תשאל את החבר'ה מוועד ההורים.
זבולון אורלב: תשאל את יושב ראש ועד ההורים.
זבולון אורלב: אתה מנהל פוליטיקה---
שלמה מולה: את ה-95%, ראש העיר קבע את זה.
שלמה מולה: משרד החינוך שלח אותם---
מיכאל נודלמן: אם אתם ממשיכים ככה, אני עכשיו מפזר את הישיבה.
זבולון אורלב: אל תנהל פוליטיקה על הגב של החינוך הממלכתי-דתי.
זבולון אורלב: קח את בית הספר שלך ותקלוט את התלמידים האלה.
זבולון אורלב: כמה קולט הממלכתי?
זבולון אורלב: אתם מדברים גבוהה-גבוהה.
מיכאל נודלמן: חבר הכנסת אורלב, זה לא בזאר.
יואל חסון: אני חושב, אדוני היושב ראש, שראוי קודם כל חבריי לא להכליל פה על כל החינוך הממלכתי-דתי ואני לא חושב שיש כאן, חבר הכנסת אורלב, התקפה על מערכת החינוך הממלכתי דתי ואני חושב שבאמת צריך לשמור---
נורית תירוש: זה בכלל בית ספר של פטור.
יואל חסון: כן, אני יודע.
זבולון אורלב: זה לא חשוב, אומרים ממלכתי-דתי.
זבולון אורלב: אומרים.
יואל חסון: שמע, אני אומר לך עוד פעם, אנחנו לא מכלילים, אין כאן שום הכללה.
יואל חסון: יש כאן בעיה נקודתית ואני גם מצד שני יודע, כולם יודעים את הבעיות עם הקליטה של עולי אתיופיה מהתחלה ועד היום ושהם סופגים את זה עד היום ובאמת התוצאות נראות בשטח ומתמודדים איתם בעיקר האנשים בשטח ופחות האנשים שקיבלו את ההחלטות למעלה.
יואל חסון: אבל יחד עם זאת, אני חייב לומר שאני חש בחודשים האחרונים, גם במעורבות אישית שלי, יחד איתך, חבר הכנסת אורלב, בבית ספר אחר בפתח תקוה, היינו צוות שם, בנאות דוד, שמשהו קורה, אדוני ראש העיר, במערכת החינוך שלך בפתח תקוה.
סופה לנדבר: בוודאי ובוודאי.
יואל חסון: משהו רע מאוד.
סופה לנדבר: כמו ביוצאי רוסיה.
יואל חסון: משהו רע מאוד ואתה יודע את זה.
סופה לנדבר: איפה שרת החינוך?
יואל חסון: אני לא צריך עזרה.
יואל חסון: אני אומר לך, אדוני ראש העיר, ואני הייתי איתך בפגישות והייתי איתך בפתח תקוה ומשהו רע קורה אצלך במערכת החינוך בעיר שלך.
יצחק אוחיון: אצלך קורה משהו רע.
יואל חסון: אצלך קורה משהו רע, באחריות שלך ועל הראש שלך יש אחריות כבדה, אדוני ראש העיר, ואתה שבוי בידיו של רמי אופנברג שהוא יושב במערכת החינוך ואני שמעתי אותו ואני ראיתי איך באותו יום שהיינו איתך, חבר הכנסת אורלב, הוא ברח מהישיבות כי הוא הבין שאין לו מאיפה לצאת והוא זה שעושה את ההפרדות ועושה את המניפולציות.
זבולון אורלב: אתה מעליל עלילת שווא.
זבולון אורלב: אתה מעליל עלילת שווא, לא מתאים לך.
יואל חסון: אני ראיתי אותו בעיניים שלי.
יואל חסון: ואני ראיתי אותו שהוא מכניס את ראש העיר למקום שראש העיר לא רוצה להיות בו, וראש העיר כנראה, מסיבות כנראה פוליטיות ואחרות---
זבולון אורלב: יואל, לא מתאים לך.
יואל חסון: אדוני היושב ראש, תגן עליי.
יואל חסון: אני מבקש.
יואל חסון: סליחה.
יואל חסון: חבר'ה, אני יודע שהוא איש המפד"ל ואני יודע שהוא איש התנועה הדתית לאומית, לא צריך להגן על האיש בכל מחיר.
יואל חסון: אני אומר את דעתי.
יואל חסון: אל תפריע לי.
מיכאל נודלמן: תנו לו לדבר.
יואל חסון: אני אומר את דעתי שכנראה ראש העיר שבוי מסיבות פוליטיות.
יואל חסון: הוא רוצה להגן על הקואליציה שלו ורוצה להגן על כל מיני עניינים אחרים שלו במערכת הפוליטית בפתח תקוה, אבל אני אומר לך, אדוני ראש העיר, העובדות מדברות שמשהו רע קורה אצלך בעיר.
יואל חסון: משהו רע אמיתי, של אפליה, של הפרדות.
יצחק אוחיון: הכול במוחך.
יואל חסון: הכול בעובדות, ואנחנו ראינו את זה בעיניים וראינו שאתה היית מוכן להשקיע מיליונים באיזה שהוא בית ספר כזה, שהם לא ילמדו ביחד, בנאות דוד, וראינו את זה בהפרדה בשכונות.
יצחק אוחיון: מאיפה אתה ממציא את הסיפורים?
יואל חסון: אני הייתי אצלך שם בעיר וראיתי את זה, ואפשר להוציא את המסקנות של ועדת החינוך.
זבולון אורלב: יואל, תוציא את המסקנות האלה.
יואל חסון: ואנחנו יודעים, אדוני ראש העיר, אנחנו יודעים, בעובדה, שאצלך בעיר צצה פרשייה אחרי פרשייה, על רקע גזעני ועל רקע של אפליות.
יואל חסון: זה יוצא רק שם, זה קורה אצלך בעיר.
יואל חסון: אני יודע, אני מאמין שאין לך יד בדבר.
יואל חסון: אני מאמין בזה, ראש העיר, ואני מאמין שאתה שבוי בידי מניפולציות פוליטיות ולחצים פוליטיים, אבל אלה רגעים, אדוני ראש העיר, של מנהיגות שאתה צריך לקום באופן ברור ולהגן על כבודם של תושבי פתח תקוה ולהגן על כבודה של מערכת החינוך שלך, שהיא עכשיו מוכללת, כי מאשימים את כולה על דבר שלא מייצג את כולה, ואתה פה צריך להוביל מנהיגות, ואתה צריך להפסיק את הבלגן הזה שקורה אצלך במערכת החינוך ולפטר את ראש אגף החינוך בעירייה.
יצחק אוחיון: נו, באמת, אחד הטובים שיש בארץ.
נורית תירוש: הוא אחד הטובים שיש.
מיכאל נודלמן: אתם פה עושים התקפות על ראש העיר.
מיכאל נודלמן: אני רוצה שראש העיר יגיד כמה מלים.
מיכאל נודלמן: כולם מבינים, רק הוא לא מבין, כן?
מיכאל נודלמן: הוא צריך להגיד גם מה שהוא חושב.
יצחק אוחיון: ברשות יושבי ראש הוועדות, הקליטה והחינוך, קהל נכבד.
יצחק אוחיון: לפני מספר ימים נעשה אולי העוול הגדול ביותר לעיר שלא מגיע לה ולו גרגיר ממה שנכתב עליה בשבוע האחרון.
יצחק אוחיון: בעיר פתח תקוה היום יש 1,140 תלמידים יוצאי קהילת אתיופיה.
יצחק אוחיון: 1,140 תלמידים ש-80% מהם משולבים בחינוך הממלכתי דתי והיתר בחינוך הממלכתי.
זבולון אורלב: והחלוקה בעיר בין הממלכתי לממלכתי-דתי הרגילה?
יצחק אוחיון: פה יש 5 בתי ספר ושם 16 בתי ספר יסודיים.
זבולון אורלב: כלומר בממלכתי יש 16 בתי ספר שקולטים 20% ופה יש 5 בתי ספר שקולטים 80%.
מיכאל מלכיאור: כן, אבל זה גם בגלל הרבנות.
זבולון אורלב: אני כרגע אמרתי את העובדות.
מיכאל מלכיאור: זה לא בא בגלל שהחינוך הממלכתי לא מוכן לקלוט.
סיגלית הלל טרניחובסקי: ביסודי, הממלכתי 21 בתי ספר, הממלכתי דתי עם 6---
מיכאל מלכיאור: זה לא בא בגלל שהממלכתי לא מוכן לקלוט.
נורית תירוש: הרי זה לא קשור.
סילבן שלום: אני חושב שאתה טועה.
מיכאל מלכיאור: יכול להיות שהם גם לא מוכנים, אבל---
יצחק אוחיון: אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת חסון, שאין הלוא עוולה יותר גדולה לקחת בן אדם כמוני, שלא יליד הארץ, שעבר חבלי קליטה, ולא להעריך מה שהעיר הזו עושה בשביל הקהילה הזאת.
יצחק אוחיון: זו קהילה שמטופלת מהבוקר עד הערב, יום יום, במערכת החינוכית המצוינת שלנו.
יצחק אוחיון: אנחנו משקיעים בהם ואגורה שחוקה אנחנו לא גובים מהם.
יצחק אוחיון: אנחנו מסיעים אותם, אנחנו מאכילים אותם, אנחנו נותנים להם צהרוניות, חוגי עזר, חוגים, הכול, הכול, הכול כדי לקדם את הקהילה.
יצחק אוחיון: זו עיר תומכת קהילה.
יצחק אוחיון: תשאלו את מנכ"ל משרד החינוך, מר אבוהב, תשאלו את מנכ"ל משרד הקליטה.
יצחק אוחיון: אנחנו צמאים לעולים.
יצחק אוחיון: אני רוצה יותר עולים בעיר שלי, אבל מדיניות האכלוס של ממשלת ישראל, שגרמה לכך שבשכונת יוספטל, השכונה תתרוקן מאזרחיה הישראלים הוותיקים ותהפוך שם לאיזה קבוצה של למעלה מ-300 משפחות, בגלל מדיניות המשכנתאות והמענקים.
יצחק אוחיון: ב-60,000, 70,000 דולר לצערי בשכונות בפתח תקוה מסוימות אי אפשר אפילו לקנות חדר, אז בשכונה הזו אפשר לקנות דירה שלמה ואתם מבינים על איזה דירה מדובר.
יצחק אוחיון: דירה ירודה, חדר וחצי, סדוקה, והמצב החברתי בשכונה כולה, זו התמונה שנוצרת שם, ואני כבר שנה דאגתי שתהיה ועדת שרים לענייני קליטה, נפגשנו עם ראש הממשלה והתחננו, 'תגדילו את המשכנתאות ב-100%, ב-50%' ואני מאוד שמח, אתמול קיבלתי בשורה, שמה-1 לינואר המשכנתאות יגדלו ב-40%.
יצחק אוחיון: זה מאבק שאני עשיתי.
יצחק אוחיון: חוץ מזה עשיתי המון פעולות מול הרב עמר, ואני בידידות איתו, ואמרתי לו 'הרב, אתה עושה עוול לעיר פתח תקוה.
יצחק אוחיון: לא יכול להיות ש-80% מהתלמידים ילמדו בממלכתי-דתי, כאשר הממלכתי צמא.
יצחק אוחיון: ..'.
יצחק אוחיון: יש לי בפתח תקוה 7, 8 בתי ספר שכל אחד יכול לקלוט 200 ילדים.
יצחק אוחיון: יש לו כיתות פנויות וכל זה, רצינו להעביר אותם ולא נותנים לנו.
יצחק אוחיון: התחייבתי לשים בכל בית ספר רב, מלמד, שיעורי תגבור וכל הדברים האלה.
יצחק אוחיון: וחוץ מזה אני שואל את הרב 'תגיד לי, מה יכול לקרות לילד בגיל 7, שנכנס לכיתה א', לאור המצב של הגיור לחומרה, במה הוא יכול להזיק לילד אחר?
יצחק אוחיון: ' מה זה הטירוף הזה?
יצחק אוחיון: מה זה ההיצמדות הזו, ההחמרה הזו בכל נושא הגיור.
יצחק אוחיון: נוצרים מצבים בלתי סבירים.
יצחק אוחיון: אז יש לי 21 בתי ספר ממלכתיים שבדקה אני יכול לפזר שם עשרות תלמידים בכל בית ספר, לפי בחירת ההורים.
יצחק אוחיון: וזו הסיטואציה שנוצרת.
יצחק אוחיון: זאת אומרת, שתי מגמות בעייתיות; המשכנתאות והמענקים זה דבר.
יצחק אוחיון: הדבר השני, הסיפור של מדיניות הגיור.
יצחק אוחיון: אלה הדברים שיוצרים את הבעיה.
יצחק אוחיון: למרות כל זה, העיר מתמודדת בגאווה גדולה עם העולים, אוהבת את העולים, מחבקת אותם, זו עיר ברוכת תעסוקה, אין לנו כמעט אבטלה בפתח תקוה, כל מי שרוצה עבודה, יש לו עבודה.
יצחק אוחיון: זו עיר שתומכת, אנחנו עושים פה ים של פעולות בשבילם.
יצחק אוחיון: רבותיי, אני לא רוצה לספר לכם כמה מיליונים אנחנו עוסקים.
יצחק אוחיון: רק בשנה האחרונה קיבלתי 300 תלמידים.
יצחק אוחיון: מתי אני מקבל אותם?
יצחק אוחיון: באוגוסט, יולי, חודשיים לפני פתיחת שנת הלימודים.
יצחק אוחיון: לא מקבל כיתות, לא מקבל כלום, איך אני יכול להתמודד עם זה?
יצחק אוחיון: וקלטנו את כל הילדים אחד-אחד.
יצחק אוחיון: בקשר לסיפור של בית ספר 'למרחב', אני באופן אישי לקחתי ביד, בעצמי, את כל מנהלי שלושת בתי הספר, העליתי אותם לירושלים, לפגישה עם הרב דרוקמן והרב עמר וביקשתי מהרב שיפעל בתוך החבורה הזו, לשכנע אותם, ללחוץ עליהם, שייקחו חלק בקליטת היהודים האלה.
יצחק אוחיון: לחצתי עליהם והצלחתי וקבוצת ילדים קטנה כזו---
נורית תירוש: אדוני ראש העיר, תסביר לאנשים.
נורית תירוש: לא מדובר בזרם הממלכתי-דתי שהוא בחינוך רשמי.
נורית תירוש: מאחר וכבר הם היו עמוסים, הוא פנה לבתי ספר של פטור, בתי ספר שהמדיניות של משרד החינוך מהם והלאה, דרך אגב, אבל עדיין הם דתיים, כדי לאפשר ויסות גבוה יותר.
נורית תירוש: יצחק אוחיון: תנו לי לסיים.
נורית תירוש: לקחתי את ראשי המוסדות לרב עמר ולרב דרוקמן ובשיחה של שלוש שעות הוא ניסה לשכנע אותם, וכל אחד מהנימוקים שלו יכול להסביר מה זה יעשה לתלמידים, והם התנהגו בכל כך הרבה זהירות, עד שהרב עמר אמר את המשפט האדיב 'גם זהירות מופרזת לפעמים היא לא ראויה'.
נורית תירוש: מה כבר ילדים בכיתה א' היו יכולים לפגוע בילדים אחרים, אם הם מכניסים 20, 30 ילדים לבית ספר 'למרחב' וכל הצוות כאן ואז הם קיבלו את הילדים, בעקבות הלחץ שלי, ולצערי הרב, אני מצטער צער גדול על מה שקרה בבית ספר 'למרחב', אבל אני רוצה להגיד לכם שהנהלת בית הספר יודעת שאנחנו שבוע ימים ועשרה ימים לפני פרסום הכתבה גילינו את העובדה שהילדות האלה לומדות בכיתה נפרדת וקיבלנו אז החלטה קודם כל שאנחנו מוציאים אותן מבית הספר.
נורית תירוש: כי אני לא רוצה שילדים ילמדו בבית ספר שלא רוצה אותם.
נורית תירוש: אני רוצה לקחת אותם לבית ספר----
יואל חסון: אדוני ראש העיר, האם העירייה מימנה את הכיתה הנפרדת?
יצחק אוחיון: המורה מימנה, המורה לשיעורי עזר בלבד ב'למרחב'---
אורון מאירי: אבל המורה היחידה של הכיתה הזאת---
יצחק אוחיון: אתה עיתונאי, אתה משתתף פה?
אורון מאירי: נכון, אני הוזמנתי לכאן.
יצחק אוחיון: אתה לא יודע מה זה אתיקה, כדאי לך.
יצחק אוחיון: הוא, אורון מאירי שעשה את הכתבה.
יצחק אוחיון: אתה מתערב?
יצחק אוחיון: שאלת שאלה, המורה הממונה עליה, רק לשיעורי עזר, ולא המורה בכיתה, היא של בית הספר.
יצחק אוחיון: אני רוצה לסיים.
יצחק אוחיון: אני רוצה להגיד לכם, לא יעזור לאף אחד, אף אחד לא יצליח לפגוע בעיר פתח תקוה, זו עיר חסונה, חזקה, עיר החינוך בישראל ב-2006, אנחנו נמשיך לעשות את העבודה שלנו, אף אחד לא יסיט אותנו מהמעשה הנפלא שלנו, אנחנו ממשיכים לקלוט את העולים ואני מאוד מאושר מההצלחה הזו---
זבולון אורלב: מה קורה עם ארבע התלמידות?
יצחק אוחיון: ארבע התלמידות ישובצו בבתי ספר לפי בחירת ההורים.
יצחק אוחיון: נתנו להורים את האפשרויות לבחור את שני בתי הספר הממלכתיים-הדתיים הכי טובים בפתח תקווה, זה ממ"ד מורשה וממ"ד כפר גנים, וההורים יבחרו באיזה בית ספר הם רוצים להיות.
יצחק אוחיון: דניאל אוריה: אני במקרה הזה ליוויתי את המשפחות.
יצחק אוחיון: כשאמרו שיש פה דיון---
נורית תירוש: רק תצביע.
נורית תירוש: נמצאת אמא אחת ועוד אמא אחת שם.
סופה לנדבר: עם שמות של ההורים.
דניאל אוריה: במקרה הזה באמת באתי לפה על תקן אחד שבאמת ליווה את המשפחות.
דניאל אוריה: האמא הזאת קוראים לה ימקר, הבחור הזה קוראים לו פסחה נגוסה.
דניאל אוריה: לפני ארבעה חודשים המשפחות האלה פנו אליי באופן אישי בידיעה שבאמת ההורים לא כל כך קיבלו התייחסות מבחינת מערכת החינוך בעיר וכתוצאה מזה אני עשיתי איתם, אתם יכולים באמת לשמוע אותם בעניין הזה, את כל הנושא הזה של ההסתובבות וכל הנושא של בית הספר וכמובן העירייה עצמה.
דניאל אוריה: הגענו בראש ובראשונה לראש המינהל.
דניאל אוריה: אני יחד איתם.
דניאל אוריה: היות והם לא מדברים את השפה העברית, הם ביקשו ממני להגיע לשם.
דניאל אוריה: הגעתי לראש המינהל בן שמחון, ודיברתי שם עם מנהלת הלשכה.
דניאל אוריה: מנהלת הלשכה אמרה שהנושא הזה של חינוך הילדים נמצא בטיפול של רמי אופנברג וראש העיר, ובמקרה הזה ראש העיר, כבודו, אתה ראש העיר שלי, אני בן הקהילה האתיופית וגם אני גר בפתח תקוה.
דניאל אוריה: הגענו קודם כל למזכירה שלך, רונית, אישה מאוד נחמדה.
דניאל אוריה: סיפרתי לה את הסיפור והיא ישר עשתה לי שיחה עם רמי אופנברג, אמרה לי 'בוא תיפגש איתו'.
דניאל אוריה: הלכתי, יחד עם ההורים, לרמי אופנברג.
דניאל אוריה: הוא מנהל מינהל החינוך.
דניאל אוריה: סיפרתי לו את הסיפור, אמרתי לו 'איך יכול להיות שיש פה הפרדה?
דניאל אוריה: ההורים פה במשך כמה חודשים מתלוננים על דברים מאוד מאוד קשים, אם זה על ההפרדה ואם זה על הרבה דברים של הפחדה בבית הספר ואם זה בכיתות ואם זה בהפסקות ואם זה במונית'.
נורית תירוש: אז הם כן הופרדו בהפסקות ובהסעות?
יצחק אוחיון: ההורים מכחישים את זה בכל תוקף.
דניאל אוריה: אל תדבר בשם ההורים, במקרה הזה.
דניאל אוריה: אני מבקש, כבוד ראש העיר, לא לנצל את הקטע שהם פשוט לא מדברים את השפה העברית.
יצחק אוחיון: .
יצחק אוחיון: אתה יודע בדיוק מי ראש העיר שלך ואתה יודע מה עושים בעיר.
דניאל אוריה: אתה ראש העיר שלי וזה יפה מאוד ואני מאוד מעריך אותך ואתה עשית הרבה דברים טובים לקהילה האתיופית---
יצחק אוחיון: בבקשה, תגיד את זה פה.
דניאל אוריה: ראש העיר הזה, הוא עשה הרבה דברים טובים לקהילה האתיופית, אבל במקרה הזה, בנושא החינוך של הקהילה האתיופית, אני אומר לך בצורה חד משמעית, שכל הדברים, זה לא מדויק.
דניאל אוריה: רמי אופנברג אמר לי בפגישה 'אנחנו נבדוק את הנושא הזה תוך חודש ותוך חודש באמת נפתור את הבעיה'.
דניאל אוריה: אני חיכיתי חודש-חודשיים, ההורים האלה כועסים, רותחים ואומרים 'איך יכול להיות שעושים את ההפרדה?
דניאל אוריה: איך יכול להיות שבאמת קורים דברים כאלה במקום שכל כך האמנו שאנחנו נהיה חלק אינטגרלי מהחברה הישראלית, ומפרידים בנו'.
דניאל אוריה: ההורים האלה פשוט לא יכלו לדבר, אני הייתי פשוט הפה שלהם.
יצחק אוחיון: ואחרי חודש וחצי, אף אחד לא---
דניאל אוריה: אחרי חודש וחצי כמובן לא קיבלתי שיתוף פעולה, לא מרמי ולא מכל האנשים באמת הייתי איתם בקשר וכתוצאה מזה אני כמובן הגעתי למסקנה שאין עם מי לדבר במערכת החינוך וכתוצאה מזה החלטנו פשוט לפוצץ את הסיפור.
דניאל אוריה: גם עכשיו האמא פה כרגע, היא אומרת 'חבל שאני לא יודעת להגיד את הדברים'.
סופה לנדבר: שהיא תדבר בשפה שלה ואתה תתרגם.
שלמה מולה: בדיוק.
שלמה מולה: אני אתרגם אותה.
גושה ימקר: (באמצעות מתרגם): היא אומרת שאנחנו באנו לכאן כדי להשתלב וסיימנו את הליך הגיור הנדרש מאיתנו ואנחנו מאוד מופתעים ממה שעובר עלינו בימים האלה.
גושה ימקר: הם לא מוזמנים לאספת הורים.
גושה ימקר: כאשר הילדים האחרים שלנו למדו במקום אחר הם מקבלים סיוע, דווקא הילדים האלה שמופרדים אפילו לא מקבלים, לא מחברות, לא סיוע.
גושה ימקר: תחושת ההפרדה שלהם היא מאוד עמוקה.
זבולון אורלב: איפה לומד הילד?
יואל חסון: די עם זה, אין לנו שום דבר נגד הממלכתי-דתי.
יואל חסון: מה?
יואל חסון: מה אתה מכניס את זה כל הזמן?
יואל חסון: לא דיברתי על זה בכלל.
יואל חסון: מה אתה שם את הממלכתי-דתי על השולחן.
יואל חסון: אתה, אתה יודע מה?
יואל חסון: על ראש הגנב בוער הכובע.
יואל חסון: אין שום הכללה, אין שום הכללה.
יואל חסון: יש כאן בעיה נקודתית שראש העיר ממשיך להתכחש אליה---
מיכאל מלכיאור: למה אתם לא יכולים לכבד את הדוברת?
יואל חסון: זה מדהים ש---
מיכאל מלכיאור: לא משנה, את זה תעשו אחר כך ביניכם.
מיכאל מלכיאור: אורחת מדברת, תן לה את הכבוד.
שוגה ימקר: (באמצעות מתרגם): כל הזמן שהיא הולכת לבקר בבית ספר, הם רואים אותם יושבות נפרד, גם בהפסקות בנפרד.
שוגה ימקר: והם בוכים כל הזמן, הבנות באות הביתה בוכות, למה מפרידים אותנו, אנחנו יושבים בכיתה לבד, למה אין לנו חברות?
יצחק אוחיון: איש לא מצדיק את זה, זה ברור לכולם שזו טעות קשה.
סופה לנדבר: מישהו יכול להסביר למה זה קרה?
יואל חסון: ראש העיר שותק.
יצחק אוחיון: למה אתה אומר את זה?
יצחק אוחיון: גיניתי את זה בכל אמצעי התקשורת והכול, עצרתי להם את הכספים, למה אתה אומר?
יואל חסון: זה החינוך שלך הוביל את כל המדיניות הזאת ואתה---
יצחק אוחיון: אתה טועה לחלוטין, אתה אומר דבר לא נכון.
יצחק אוחיון: אתה לא אומר אמת.
מיכאל נודלמן: אני מבקש שתצאו מפה.
יצחק אוחיון: אי אפשר להעמיס את זה על ראש העיר כאשר הוא עושה---
יואל חסון: אי אפשר להתעלם מהדברים האלה.
זבולון אורלב: אל תעשה פוליטיקה על הגב שלהם.
זבולון אורלב: זה מה שאתה עושה.
זבולון אורלב: אתה עושה פוליטיקה.
זבולון אורלב: אין לך עניין בילדים.
יואל חסון: זאת המציאות שקיימת בפתח תקוה וראש העיר שותק.
סיגלית הלל טרניחובסקי: אין מדיניות שקיימת בפתח תקוה.
סיגלית הלל טרניחובסקי: סליחה.
סיגלית הלל טרניחובסקי: אני מנהלת אגף יסודי ואני לא---
יואל חסון: זאת האמת.
מיכאל מלכיאור: אם כולם יישבו ויירגעו עכשיו---
סופה לנדבר: הם יכולים להירגע?
סופה לנדבר: הם צריכים למצוא אשם, אתה לא רואה?
סופה לנדבר: את כל הגיור הזה צריכים לסלק ממדינת ישראל בצורה כמו שהוא מתקיים היום.
סופה לנדבר: הגיור היום גורם נזק לכל קליטת העלייה וזה לא משנה מאיזה מדינה הגיעו.
סופה לנדבר: זה צריכים לעשות בצורה אחרת לגמרי.
מיכאל מלכיאור: עכשיו, רבותיי, אנחנו דנים כרגע בנושא מאוד כאוב.
מיכאל מלכיאור: מספיק.
מיכאל מלכיאור: לא לעשות פוליטיקה, זה מספיק קשה גם ככה.
מיכאל מלכיאור: אחד-אחד, וככה נכבד את הדיון.
מיכאל מלכיאור: אני אומר כוועדת החינוך, אנחנו חייבים לסיים את הישיבה, אני מצטער, אני אמרתי מלכתחילה, הכנסנו את הדיון הזה כעניין דחוף, כי ראינו את זה כדבר דחוף, אחרי שכבר נקבעה הישיבה הבאה שלנו.
מיכאל מלכיאור: אני מצטער, לא נוכל לשמוע את כל הגורמים פה.
מיכאל מלכיאור: אין ספק שיש פה דברים מרחביים.
מיכאל מלכיאור: הנושא הזה של הדיור, ויש גם הנושא של הגיור, אני מסכים איתך, אבל זה לא הזמן עכשיו לפתוח את הכול.
מיכאל מלכיאור: הנושא של הדיור, ודאי שהוא כואב.
סופה לנדבר: אבל את תיבת הפנדורה הזאת צריכים לפתוח פעם אחת ולתמיד.
מיכאל מלכיאור: הנושא של הדיור, זה שאתה מקבל סכומים ואתה יכול לגור רק בשכונה מסוימת והשכונה הופכת להיות שכונת עוני מחפיר, זה חלק מהעניין.
מיכאל מלכיאור: וזה שמגדילים עכשיו את הסכומים, אחרי שצעקנו את זה כבר עשר שנים, זה שעכשיו מגדילים, אחרי שמסיימים את העלייה---
סופה לנדבר: איפה הדיור הציבורי?
מיכאל מלכיאור: נכון, אז זו המדיניות.
מיכאל מלכיאור: אם יש דיור ציבורי הגון, או אם יש, לחילופין, משכנתאות כמו שצריך, אז אפשר ליישב את העולים החדשים במקום שהם צריכים להיות והבעיה הזאת לא נוצרת.
מיכאל מלכיאור: אנחנו פשוט חייבים לסכם את זה.
סופה לנדבר: איפה שרת החינוך, איפה שר הקליטה?
אבי קמינסקי: אני ברשות
אבי קמינסקי: כם רוצה לומר כמה דברים.
אבי קמינסקי: אני קודם כל מנהל אגף חינוך ברשות מקומית סמוכה, בראש העין, אבל אני יושב ראש איגוד מנהלי אגפי החינוך.
אבי קמינסקי: איך שפורסמה הכתבה אני אישית נסעתי לפתח תקוה, למינהל החינוך.
אבי קמינסקי: ישבתי שם, אני מכיר את אזורי הרישום לפני ולפנים, אני מכיר את רזי העניין.
אבי קמינסקי: מצאתי קודם כל שאין שום אפליה בעיריית פתח תקוה.
שלמה מולה: לא, לא, לא, סליחה, באמת.
אבי קמינסקי: אני לא חייב להסכים עם אף אחד מכם.
אבי קמינסקי: אני רוצה להגיד לכם עוד דבר אחד, אין---
שלמה מולה: תהיה הסנגור של העיר שלך לפחות, לא סנגור של עיר אחרת.
שלמה מולה: אתה לא שומע מה שהאמא אומרת?
אבי קמינסקי: אני שמעתי כל מה שהיא אומרת.
אבי קמינסקי: אין לרשות המקומית שום יכולת אכיפה, שום יכולת אכיפה על בתי הספר שהם פטור.
מיכאל נודלמן: סליחה, אתם יכולים לא להסכים איתו, אבל הוא יכול לדבר.
מיכאל נודלמן: אני גם לא מסכים עם הרוב פה, אבל אני שותק.
אבי קמינסקי: אין לרשות מקומית ולמשרד החינוך יכולת לאכוף על שום דבר שקורה בתוך בתי הספר של החינוך החרדי או מוסדות פטור, ולכן כל מדיניות שאתה יכול לומר כאן, היא יכולה להצטייר כמשהו אחר.
סופה לנדבר: למה הפניתם ילדים לשם?
אבי קמינסקי: רבותיי היקרים, אני בשנה שעברה התמודדתי עם ילדה של כיתה א'.
אבי קמינסקי: כיתה א' שבתי הספר בחינוך החרדי לא רצו לקבל אותה והם לא רצו, הם רצו חרדי, ובית ספר חרדי לא רצה לקבל אותם.
אבי קמינסקי: שנה שלמה---
סופה לנדבר: למה לא ממלכתי?
סופה לנדבר: תעודת עוני לכם.
אבי קמינסקי: לא, תעודת עוני למי שקבע את החוקים האלה ולא אנחנו קבענו את החוקים האלה.
סופה לנדבר: ואתם תומכים ב---
אבי קמינסקי: זו תעודת העוני, אין לנו יכולת אכיפה על שום דבר שקורה בבתי הספר ולכן זאת הבעיה המרכזית.
מיכאל מלכיאור: בזה הוא צודק.
שלמה מולה: קודם כל אנחנו צריכים להתבייש שיש לנו חברה כזו.
שלמה מולה: גם אתם כמחוקקים, גם כולנו, שהמדינה הזאת היא מדינה של כולם.
שלמה מולה: מה שקורה, אנחנו לא מצליחים לעקור את החוליים הפנימיים שיש בתוך החברה שלנו עמוק עמוק.
שלמה מולה: אני אומר לכם, אני ממונה על נושא האנטישמיות, מסתובב בעולם, מדבר כמה שהמדינה הזאת חשובה לנו, אבל בתוך הבית שלנו.
שלמה מולה: .. אתה יודע מה?
שלמה מולה: אני לוקח את האמא הזאת, עושים עליה דיס-אינפורמציה, כל אחד מביא תמונות והאישה מדברת בקולה, אף אחד לא מוכן לשמוע.
שלמה מולה: חברים, איפה הגענו?
שלמה מולה: כל אחד רוצה להצדיק את דרכו.
שלמה מולה: הזרם הממלכתי-דתי, הזרם העצמאי, אתה מממן כסף, אתה אומר אני לא יכול, אני לא יכול לאכוף.
שלמה מולה: ראש העיר מתחסד.
שלמה מולה: חברים, אי אפשר לעבוד ככה.
שלמה מולה: זה לא הולך.
שלמה מולה: צריך להיות פעם אחת ולתמיד, יוצאי אתיופיה הפכו להיות הגרוטאות של החברה הישראלית, כל אחד זורק מה שהוא רוצה, כל ראש עיר תורן אומר 'אני לא מוכן לקבל עולים מאתיופיה.
שלמה מולה: אין לנו יכולת לאכוף את מה שקורה בתוך החברה הזאת'.
שלמה מולה: חברים, צריך להסתכל מולנו.
שלמה מולה: כל אחד אומר 'אנחנו רוצים עכשיו להעביר את הבעיה הזאת של החינוך לרבנות'.
שלמה מולה: אני בהחלט תומך בדעה מוחלטת במה שמר ביילסקי מנסה להוביל, יחד עם הרב עמר, לפתוח את בתי הספר הממלכתיים, בלי תנאים, לכל משפחה יוצאת אתיופיה שיוכלו להיקלט שם ואולי לא יהיה לך תירוץ להעביר כסף, אבל לא זאת הבעיה.
שלמה מולה: חברים, זאת לא הבעיה.
שלמה מולה: יש לנו את בעיית הגיור, יש בעיית הדיור, יש בעיית ההתחסדות של ראשי ערים, בעיות פוליטיות.
שלמה מולה: כל אחד עושה הון על ילדים יוצאי אתיופיה, זאת הבעיה.
שלמה מולה: לכן אני מבקש שכנסת ישראל, גם כן, תיקח יוזמה, תוציא תקנונים, חוקים, שייתנו כלים לפחות למוסדות שמבצעים את המדיניות שלה.
שלמה מולה: איך יכול להיות בית ספר עצמאי במדינת ישראל, אי אפשר לאכוף מה שהוא עושה בתוכו.
שלמה מולה: חברים, זה לא יכול להיות דבר כזה.
שלמה מולה: לא יכול להיות.
יצחק אוחיון: זאת עובדה.
מיכאל מלכיאור: אבל זו לא התקפה עליך, הוא לא תוקף אותך.
שלמה מולה: אני רוצה לספר לכם.
שלמה מולה: היה ב-92' בית ספר אחר של חב"ד, היה ממומן על ידי משרד החינוך.
שלמה מולה: הלכנו לבג"צ, בג"צ קבע שבית הספר הזה לא יכול לקבל תקציב.
שלמה מולה: אתם יודעים מה קרה?
שלמה מולה: שנתיים אחרי שהיו הבחירות, ביבי עלה לשלטון, שר חינוך בא, ביטל את האפשרות הזאת, הוציאו תקנה שמאפשר לקבל תקציב גם כשאתה מתנהג כגזען באותו בית ספר.
שלמה מולה: זאת הבעיה שלנו.
שלמה מולה: צריך להסתכל על הראי ולהגיד את האמת.
שלמה מולה: אדוני ראש העיר, אני אומר לך, תעשה בדק בית אצלך, בלי פוליטיקה, תבדוק מה קורה אצלך, למה גני ילדים, ילדים, ילדים, גן ילדים בנפרד.
שלמה מולה: תשאלו, תבררו, תודה רבה.
יצחק אוחיון: שמה הם גרים.
מיכאל מלכיאור: רבותיי, תודה.
מיכאל מלכיאור: אמרתי מלכתחילה, אנחנו לא יכולים להמשיך את הדיון.
ישראל גלבוע: אני יושב פה שעה ארוכה.
מיכאל מלכיאור: כולם יושבים פה שעה ארוכה.
ישראל גלבוע: כן, אבל כולם משמיצים את בית הספר ואני יושב פה בשקט, מחכה לתורי לומר את דעתי ואת העובדות של בית הספר ולא נותנים לי לדבר.
ישראל גלבוע: זה לא ייתכן.
מיכאל מלכיאור: איזה בית ספר?
ישראל גלבוע: בית ספר 'למרחב'.
ישראל גלבוע: אני עורך הדין של בית הספר.
ישראל חסון: אתה מודע למה שאתה אומר?
ישראל חסון: לאיזה בית ספר יש עורך דין בכלל?
ישראל חסון: יצא המרצע מהשק.
ישראל חסון: עורך דין.
ישראל חסון: המדינה מעבירה כסף והם מעסיקים עורך דין.
ישראל חסון: נפלנו על הראש.
ישראל חסון: נפלנו על הראש!
ישראל חסון: אחר כך מאשימים את המינהל, את ראשי הערים.
מיכאל מלכיאור: מה קרה?
מיכאל מלכיאור: אני מבקש שקט.
מיכאל מלכיאור: אי אפשר ככה.
מרינה סולודקין: אדוני היושב ראש, חברי כנסת.
מרינה סולודקין: קודם כל אני מתנצלת לפני האמא ולפני אבא בשם חברי הכנסת ולצערי הרב זה לא רק צבע שמפריע לילדים ללמוד בבתי ספר במדינת ישראל.
מרינה סולודקין: אני בשבוע שעבר קיבלתי מכתב לא מפתח תקוה, מעיר אחרת, מעיר מבוססת במרכז הארץ שאמא כתבה לי, 'למה קוראים לילד שלי רוסי מסריח?
מרינה סולודקין: רוסי חזיר?
מרינה סולודקין: ' אז יש לנו מחלות של חברה ומה שאנחנו רואים בפתח תקוה זה רק סימפטום.
מרינה סולודקין: ראינו את חברי מוטי מלכה בקרית מלאכי והוא בכה, למה?
מרינה סולודקין: בגלל שהמדיניות גם של הגיור וגם הדיור כלפי הקהילה האתיופית לא נכונה ומפריע לי שאתה לוקח אחריות, אדוני שיצא לוקח אחריות, כולם לוקחים אחריות חוץ מהמדינה.
מרינה סולודקין: המדינה החליטה לקלוט את הפלשמורה ויהודי אתיופיה, אבל עושה לא בדרך נכונה, דרך גיור.
מרינה סולודקין: מה קורה?
מרינה סולודקין: מפוצצים את בתי הספר הממלכתי-דתי, שתודה לכם שאתם קולטים, אבל זה לא מספיק.
מרינה סולודקין: איפה הממלכתי?
מרינה סולודקין: כחברי כנסת, חבר הכנסת נודלמן, אנחנו צריכים לפנות גם לראש הממשלה.