GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אליעזר זנדברג: ב-10 באפריל ביקר השר שרנסקי באתיופיה, ולפחות מההודעה שהוצאה לעתונות הבנתי שהוא עומד לעשות שינוי במדיניות ולפעול בדרך אחרת על-מנת לזרז את הטיפול בבקשות.
אליעזר זנדברג: למעשה ביקשתי לקיים את הדיון הדחוף הזה כאשר השאלה המרכזית היא מה קרה מאז הביקור, איזה שינויים התקבלו.
אליעזר זנדברג: בהזמנה לישיבה נכתב משום-מה "הרעב באתיופיה (גם בגונדר)".
אליעזר זנדברג: אני לא יודע למה נכתב "גם בגונדר".
אליעזר זנדברג: במקור זה היה "החשש שיגיע למקומות נוספים".
אליעזר זנדברג: יש באתיופיה סיטואציה שיכולה להתפתח בצורה מאד קשה לכל כיוון.
אליעזר זנדברג: יש מלחמה בצפון, יש רעב, והאנשים האלה בכל מקרה סובלים גם כך מתנאים מאד קשים.
אליעזר זנדברג: כל האנשים באתיופיה חיים את חייהם בתנאים מאד לא נעימים, אבל כל יום של סבל שעובר על האנשים שאמורים להגיע לכאן הוא דבר שאנחנו מחויבים למנוע אותו, כי הם יגיעו לכאן, וכאן ההבדל בינם לבין כל האנשים האחרים שמתגוררים באתיופיה וימשיכו להתגורר שם ברמה כזאת או אחרת של חיים, כפי שהגורל קבע להם.
אליעזר זנדברג: אנחנו לא עוסקים בהם.
אליעזר זנדברג: אבל אלה שאנחנו יודעים שהם אמורים להגיע לכאן, ביניהם יש בוודאות אלפי אנשים שהם זכאי חוק השבות, שלא לדבר על אנשים שייכנסו במסגרת איחוד משפחות.
אליעזר זנדברג: לדעתי חיוני שהעניינים האלה יזורזו.
אליעזר זנדברג: מאז עברו חודש וחצי.
אליעזר זנדברג: בידי הודעה משלימה מטעם פרקליטות המדינה לבג"ץ משנת 1999 שהגישו ארגון קהילת ביתא ישראל באדיס-אבבה ועמותת "מכנף דרום לציון" כנגד שר הפנים ומנהל מנהל האוכלוסין, שאני מאמין שהיה הקטליזטור המרכזי לביקור של השר שם, ואני שמח שהשר הגיע לשם.
אליעזר זנדברג: מפורט כאן שינוי מסוים, שאני רואה אותו כחיובי בגישה שבה משרד הפנים ינהג.
אליעזר זנדברג: "בקשות העלייה יתקבלו על גבי טופס קבוע בצירוף הצהרה ותמונה.
אליעזר זנדברג: באדיס-אבבה הבקשות יתקבלו בשלוחת משרד החוץ על-ידי חמישה עובדים מקומיים ואילו בגונדר הבקשות יתקבלו על-ידי עובד מקומי".
אליעזר זנדברג: זה טוב.
אליעזר זנדברג: "לאחר קבלתן יועברו הבקשות לישראל לצורך בדיקה... ולאחר-מכן יחליטו על המשך הטיפול".
אליעזר זנדברג: מה שלא ברור, גברתי היושבת-ראש, וזה למעשה צוואר הבקבוק גם היום במדיניות הטיפול באלה שמבקשים לעלות, הוא שורה שאומרת: על סמך פרטים אלו, בירורים שונים, תתקבל החלטה בדבר הזכאות לעלייה על-פי חוק השבות במחלקה בישראל.
אליעזר זנדברג: אני רוצה להסביר איפה לדעתי הבעיה.
אליעזר זנדברג: עד היום צוואר הבקבוק היה במחלקה בישראל.
אליעזר זנדברג: ישבה שם גברת אחת, שיושבת כאן ומן הסתם היא גם תענה.
אליעזר זנדברג: העיכוב היה שם, ואני טוען שהעיכוב הזה היה מכוון, שנועד להאט ולייאש את האנשים.
אליעזר זנדברג: אם יישבו חמישה אנשים באתיופיה ויטפלו בבקשות, קצב ההמתנה בתור יקוצר, אבל רק תחנה אחת של התור תקוצר.
אליעזר זנדברג: אם בארץ גב' מיכל יוספוב תמשיך לשבת ולטפל באותו קצב שהיא מטפלת בעניינים, השורה התחתונה תהיה שהאנשים האלה לא יבואו, או שהם יבואו טיפין-טיפין.
אליעזר זנדברג: לכן ביקשתי את הדיון כאן וקיוויתי שהשר יגיע, ואם לא אז הרצל גץ, שלא יכול היה להגיע.
אליעזר זנדברג: אלה לא דברים של טענה אלא רק מה ציפיתי מלכתחילה שיהיה, כי חשוב לי לדעת מי יקבל את ההחלטה, כמה אנשים יטפלו בהם מדי שבוע.
אליעזר זנדברג: אני יודע, גברתי, שאפשר תמיד להגיד: אנחנו לא יכולים להתחייב.
אליעזר זנדברג: אולי כל בקשה היא קשה שזה ייקח שנה לטפל בה.
אליעזר זנדברג: אבל כולנו יודעים שזה לא המצב.
אליעזר זנדברג: כולנו יודעים שהיתה האטה מכוונת והיה טיפול איטי בכוונה תחילה והגיע הזמן שהענין הזה ישתנה.
אליעזר זנדברג: בקשתי היא לברר ולראות כיצד הדברים האלה עומדים להשתנות, באיזה קצב יטפלו באנשים ובעצם מה קורה באותו צוואר בקבוק שעד היום מנע את העלייה מאתיופיה, ולדעתי עלול להמשיך ולמנוע את העלייה מאתיופיה.
אליעזר זנדברג: אולי עצם הישיבה הזאת, והידיעה – ואני מקווה שכך יהיה בסופה של הישיבה – שנקיים פה בקורת חודשית לשמוע מה קורה.
אליעזר זנדברג: זו לא צריכה להיות ישיבה ארוכה אלא עשר דקות – רבע שעה, לשמוע מה קורה, איך קורה וכיצד הדברים זזים, ואני משוכנע שהדברים האלה יטופלו יותר טוב.
אליעזר זנדברג: לסיום, כיום יש שם כמאתיים איש שאושרו והם ממתינים לעלות.
אליעזר זנדברג: נודע לי שיש איזו שהיא אמירה של משרד הקליטה להאט את הקצב, כי פה בארץ אין הכנה מספקת.
אליעזר זנדברג: רבותיי, אנשים עומדים להגיע.
אליעזר זנדברג: זו עובדה וכך יהיה.
אליעזר זנדברג: לכן אני חושב שצריך להזדרז בהכנות.
אליעזר זנדברג: אם הדברים קשורים למשרד האוצר וההתנגדות היא כספית, הגיע הזמן שנדע את זה.
אליעזר זנדברג: אני לא שמעתי, אגב, על התנגדות כספית להעלות אף אדם משום מקום בעולם, אם יש לו זכות לעלות למדינת ישראל.
אליעזר זנדברג: זו נקודה חשובה, שאני מעלה אותה כאן בצורה מאד עדינה וכוללנית, אבל מן הראוי שניתן עליה את הדעת.
אליעזר זנדברג: למשל, חצרות יסף, שהיה אחד מן האתרים הטובים ביותר, מדוע לא לפתוח אותו אם יודעים שעתידים להגיע לכאן אלפי אנשים?
אליעזר זנדברג: זאת שאלה פתוחה באוויר.
אליעזר זנדברג: אשמח לשמוע את השיקולים השונים, כי לדעתי זה דבר חשוב וחיוני להתכונן בעוד מועד.
אליעזר זנדברג: ואם יש בעיה באיזה שהוא משרד ממשלתי שעוצר את עלייתם של אלה שכבר הצליחו שיאשרו את הבקשות שלהם, חשוב מאד שנדע את זה ונדע כיצד לטפל בענין הזה.
אליעזר זנדברג: הענין האחרון, גברתי היושבת-ראש, קשור לענין הראשון וגם לענין המספרי הסופי.
אליעזר זנדברג: קיוויתי לשמוע על כך מהשר, אבל מאחר שגב' יוספוב נמצאת פה, אולי היא תאמר, אם היא יודעת, מה תהיה המדיניות בכל מה שנוגע לאיחוד משפחות וכניסה שלא ברוח חוק השבות אלא חוק הכניסה לישראל.
אליעזר זנדברג: תודה.
נעמי בלומנטל: כל פעם אנחנו מנסים לקבל איזו שהיא תמונה איפה באתיופיה נמצאים היום בני פלשמורה או יהודים אחרים, על איזה נתונים אנחנו מדברים ומי מביניהם נמצא היום בסכנת חיים.
נעמי בלומנטל: כי מצד אחד יש רעב ומצד שני מלחמה ומחלות.
נעמי בלומנטל: האם למישהו מכם יש הנתונים האלה?
נעמי בלומנטל: אברהם נגוסה, בבקשה.
30095: בקשר לנתונים, כידוע לכם, ועדה בראשות מר דוד אפרתי, מנהל מנהל האוכלוסין לשעבר, בחנה את ענין מספר היהודים שנשארו באתיופיה.
30095: בידי רשימה ופנקס קהילת ביתא ישראל שעזבו את כפריהם.
30095: באדיס-אבבה נמצאים – 8,000 ו-10,000 בגונדר.
30095: בסך-הכל, לפי ממצאי הסקר 26,000 נשארו באתיופיה ו-18,000 מתוכם נמצאים בעיר: 10,000 בגונדר וכ-8,000 באדיס-אבבה, וכולם רשומים ומפוזרים בכפרים.
30095: אלה הנתונים.
30095: אני ביקרתי באתיופיה לפני חג הפסח, עם חברי-הכנסת זבולון אורלב ויורי שטרן, וגם הצטרפתי לסיור של השר.
30095: מצבם של היהודים באדיס-אבבה ובגונדר היה מאד קשה מבחינה כלכלית, חברתית ופסיכולוגית.
30095: הם ממתינים בחרדה כל הזמן לעלות לארץ, ומאחר שהאישור לא מגיע מירושלים לשם, יש מקרים שאנשים, אחרי שמילאו את הטפסים ואמרו להם לעלות, הם נפטרו.
30095: אתמול קיבלתי רשימה של עשרה אנשים שנפטרו באדיס-אבבה מאז שהשר ביקר שם, מ-9 עד 21 באפריל.
נעמי בלומנטל: אתה יודע ממה הם נפטרו?
30095: גילם של הנפטרים: שלושה חודשים, ששה חודשים, שנה אחת, 75, 98, 22, חמש, 45, שש, שנה אחת.
30095: למעט בני ה-75 ו-98 כולם צעירים.
30095: אין לי מידע ממה הם נפטרו, אבל אפשר להבין שמאחר שתנאי המחיה שם לא טובים, הם חולים בדלקת ריאות ונדבקים במחלות אחרות, והם לא מקבלים טיפול רפואי טוב.
30095: העזרה שהג'וינט נותן היא מאד מינימלית.
30095: האנשים שממתינים באדיס-אבבה ובגונדר חיים חיים יהודיים ומקיימים את כל המצוות.
30095: זאת קהילה יהודית, דתית וציונית והם יעלו לישראל במוקדם או במאוחר, לא יעזור לאף אחד.
30095: השאלה היא באיזו צורה הם יעלו, האם נעלה אותם כאנשים חזקים ובריאים שיכולים להיות במדינת ישראל אזרחים טובים ויצירתיים, או שפשוט נפקיר אותם שם והם ימותו.
30095: על שולחנה של גב' יוספוב נמצא תיק של אחד האנשים שהמתינו לעלייה.
30095: הוא נפטר ונקבר ב-18 במאי, ואני בטוח שהאישור לעלייתו יגיע עוד מעט לאדיס-אבבה.
30095: זה המצב.
30095: שנית, יש היום 250 אנשים באדיס-אבבה שיש בידם אשרת עלייה והם לא יכולים לעלות, מפני שיש לי מידע שמשרד הקליטה פנה למשרד הפנים לא לזרז את העלייה, כי אין מקום לקלוט אותם.
30095: 250 האנשים האלה, שהיו יכולים לחגוג אתנו במדינת ישראל את יום העצמאות, תקועים באדיס-אבבה.
30095: האם הדבר הזה קורה לעלייה מרוסיה, מארצות-הברית, ממערב או ממזרח אירופה, שזכאי עלייה מחכה שם מפני שאין מקום בישראל לקלוט אותם?
30095: הרי אתרי הקראוונים חצרות יסף וגבעת המטוס ריקים.
30095: אז מה הבעיה לקלוט אותם במקומות אלה?
משה באטה: בשנה האחרונה הייתי פעמיים באתיופיה.
משה באטה: אני חושב שאין יותר טוב ממראה עיניים.
משה באטה: קשה מאד להאמין באיזה תנאים האנשים חיים שם.
משה באטה: הגעתי גם צפונה יותר מאזור טיגריי, שבו נולדתי.
משה באטה: העלייה הראשונה שהגיעה בשנות השמונים היתה מהאזור הזה.
משה באטה: האנשים שנשארו שם פנו למשרדים, אז טיפלה בענין הסוכנות היהודית.
משה באטה: אני זוכר אדם אחד ש-14 שנים ביקש שיעלו את הוריו.
משה באטה: אביו נפטר פתאום.
משה באטה: אני כתבתי בשמו מכתב למשרד הפנים, וקיבלתי תשובה: היא לא זכאית עלייה.
משה באטה: זה לא יכול להיות.
משה באטה: לפי חוק השבות מגיע להם לעלות.
משה באטה: יש ארבעה ילדים שאביהם בארץ.
משה באטה: ההורים התגרשו והאמא שלהם נמצאת בגבול סודאן.
משה באטה: האבא גידל אותם.
משה באטה: הם קיבלו תשובה שבגיל 18 הם יכולים לעלות.
משה באטה: אבל בינתיים הם שם בלי אבא ובלי אמא.
משה באטה: אמרו לאבא: את הילדים הגדולים נעלה והקטנים יישארו שם.
משה באטה: לאן הם יילכו?
משה באטה: מה מחכה להם שם?
משה באטה: – המוות.
משה באטה: המשפחות כאן נקרעות.
משה באטה: כל הזמן שולחים כסף מכאן לשם.
משה באטה: כמו שכאן רעבים, גם שם רעבים, כי הכסף שיש פה לא מספיק לשני המקומות.
משה באטה: המצב באזור טיגריי הוא כאילו העלייה משנת שמונים הסתיימה ואין שם אנשים.
משה באטה: מי אמר?
משה באטה: האזור הזה תמיד היה מוכה רעב ומלחמות.
משה באטה: היום הצעירים ברחו לאדיס-אבבה, אני ביקרתי אותם.
משה באטה: הם השאירו את המשפחות בטיגריי, מרחק אלפי קילומטרים.
משה באטה: ברגל זה בלתי-אפשרי להגיע לשם, וכך גם במטוס.
משה באטה: היתה תקשורת טלפונית, ועכשיו גם זה אין.
משה באטה: האזור קורס, אין אפילו קשר טלפוני.
משה באטה: בגונדר נמצאת גיסתי, אחות אשתי, תקועה עם חמישה ילדים.
משה באטה: יש לי גם אחיינית בגונדר גם היא עם חמישה ילדים, שברחה לשם בגלל המלחמה.
משה באטה: אני לא יכול לשלוח להם כסף, כי אני צריך לגדל את ילדיי פה.
משה באטה: אני חושב שאותם אנשים יעלו לישראל במוקדם או במאוחר.
משה באטה: השאלה היא באיזה מצב הם יהיו כשיגיעו לכאן, מה הם מרגישים שם, והדבר החמור ביותר – מבחינה בריאותית, באיזה תנאים אנחנו מביאים אותם.
משה באטה: יושבת-ראש הוועדה וחברי כנסת אחרים עשו מאמצים רבים בענין הזה.
משה באטה: אני חושב שצריך לתגבר את כוח האדם במשרד הפנים.
משה באטה: גב' יוספוב לא יכולה לטפל בכל התיקים.
משה באטה: המשרד צריך לקלוט עובדים גם בירושלים וגם באתיופיה כדי לזרז את הטיפול בבקשות לעלייה.
נעמי בלומנטל: רשות הדיבור למר טולדו, סמנכ"ל אגף אפריקה במשרד החוץ.
אברהם טולדו: לגבי הפתיח שנאמר פה, אני רוצה להגיד שכאשר שר החוץ היה אריאל שרון בממשלת נתניהו, שאת דיברת עליה, אגף אפריקה יחד עם המנכ"ל שלנו דיברנו עם השר, ואני חושב שהוא גם תרם את חלקו בשכנוע ראש הממשלה, ואז הבאנו את 1,400 – 1,500יהודי קוארה במשך חודש וחצי.
אברהם טולדו: כך שאנחנו גם כן תרמנו לאותה בעיה.
נעמי בלומנטל: אתם תגברתם אז את צוות העובדים?
אברהם טולדו: אז נסעה מיכל יוספוב עם עוד שניים-שלושה אנשים לגונדר ותוך כחודש הם בדקו והבאנו את יהודי קוארה, כל אלה שהגיעו לקומפאונד.
אברהם טולדו: דבר שני, המדינה היחידה בעולם שיש בה קומפאונד היא אתיופיה.
אברהם טולדו: בשום מקום אין קומפאונד.
אברהם טולדו: אנשים יושבים בבתים שלהם, שולחים את הבקשה לשגרירות, הבקשה מגיעה ארצה.
אברהם טולדו: אומרים להם "כן", הם באים לשגרירות, מוכרים את הרכוש ומגיעים ארצה כעולים.
אברהם טולדו: באדיס-אבבה יש מצב מיוחד, שכולם נמצאים בקומפאונדים.
אברהם טולדו: סגרנו את הקומפאונדים האלה לפחות פעמיים-שלוש.
אברהם טולדו: אז לא הייתי אחראי על אגף אפריקה, ואנחנו שוב שומעים שהאנשים מגיעים מהכפרים לקומפאונדים.
אברהם טולדו: גם שמענו מספרים, ואני מדבר על עובדות, על 500 ילדים שמתו.
אברהם טולדו: מספרים עפים מכל הצדדים ומכל הכיוונים.
אברהם טולדו: ביקשתי אז מהשגריר לגשת לבית הקברות.
אברהם טולדו: הוא ספר את הקברים – היו שמונה קברים.
הרב מנחם ולדמן: נפטרו למעלה מ-500.
הרב מנחם ולדמן: תקבל רשימה.
יורי שטרן: באיזה בית קברות ביקר השגריר?
יורי שטרן: כי יש שניים.
אברהם טולדו: היות שנושא הדיון בהזמנה הוא גם הרעב, אני רוצה לומר, לשם הפרוטוקול, שמדינת ישראל, לא משרד החוץ, שלחה כידוע שני מטוסים עם שלושים טון מזון לאתיופיה.
אברהם טולדו: יש החלטת ממשלה שמשרד החוץ אמון על הסברת מדיניות הממשלה בענין הפלשמורה.
אברהם טולדו: את מדיניות הממשלה קובעים משרד הפנים, שר הפנים ושר הדתות.
אברהם טולדו: משרד החוץ מסביר את מדיניות הממשלה הנקבעת על-ידי ועדת השרים לעלייה וקליטה.
30095: הפיצו קלטת כדי למנוע את עליית אחינו מאתיופיה, כאילו שכל בני הפלשמורה שעלו לארץ מתנהגים כנוצרים.
30095: משרד החוץ היה אחראי להפצת הקלטת באמריקה.
אליעזר זנדברג: אנחנו עצרנו את זה ברגע האחרון.
אברהם טולדו: את הקלטת הזאת ראה כל עם ישראל בערוץ 1.
30095: מי אחראי לזה?
30095: מי הכין אותה?
אברהם טולדו: תבדקו מי הכין אותה.
30095: בדקנו ואנחנו יודעים מי עשה את זה.
אליעזר זנדברג: מר טולדו, עד עכשיו לא התערבתי, אבל אם אתה יודע מי הכין את הקלטת, ואתה יושב בוועדה, אתה צריך למסור את הגרסה שלך.
אברהם טולדו: לא אמרתי שאני יודע.
אליעזר זנדברג: אני שואל אותך.
אליעזר זנדברג: אז תגיד שאתה לא יודע.
אברהם טולדו: אמרתי שכל עם ישראל ראה את הקלטת בערוץ 1.
אברהם טולדו: אתה חוקר אותי?
אליעזר זנדברג: אני שואל אותך שאלה בתור חבר כנסת לפקיד ממשלתי.
אברהם טולדו: לא, אני לא יודע.
אליעזר זנדברג: או.
אליעזר זנדברג: קיי.
אליעזר זנדברג: זו תשובה שנרשמת בפרוטוקול.
30095: אבל יש לי שאלה: מי נתן במשרד החוץ הוראה לכל הקונסולים בחוץ-לארץ לפרסם את הקלטת בארצות-הברית?
אליעזר זנדברג: מי שלח את הקלטת לקונסולים?
אברהם טולדו: היות ויש תלונה שלך ליועץ המשפטי לממשלה – אני לא יודע למי עוד שלחת - - -
אליעזר זנדברג: למפכ"ל.
אברהם טולדו: כל עוד הענין בבדיקה, אין מה להעלות את הנושא הזה.
אליעזר זנדברג: גם למבקר המדינה, אבל זאת בכל-זאת שאלה שחבר כנסת שואל אותך ואני מצפה שתתן לי תשובה מי שלח את הקלטות לחוץ-לארץ.
אברהם טולדו: אינני יודע.
נעמי בלומנטל: אם הענין נמצא אצל מבקר המדינה, נראה מה הוא יענה לך.
אליעזר זנדברג: זה ייקח שנה.
נעמי בלומנטל: תודה רבה למר טולדו.
יורי שטרן: הייתי באתיופיה, הודות לשדולה שאני חבר בה, והודות למאמצים שעשה אברהם נגוסה שנסע אתנו.
יורי שטרן: היו אתנו גם הרב מיכה פלד ויונה הופמן.
יורי שטרן: ואני מצטרף לדבריך.
יורי שטרן: מדינת ישראל תקלוט אותם, גם אם גב' יוספוב תעבוד לאט יותר, או לא תעבוד, מדינת ישראל תקלוט את כולם – את אלה שיישארו בחיים, כמובן, אלא שהם יהיו פחות משכילים, יותר ממורמרים, והמשפחות שלהם תסבולנה פה יותר.
יורי שטרן: אין ספק שזאת התוצאה היחידה, כי מדובר בקבוצה גדולה של אנשים שכבר בדקו את השורשים שלהם.
יורי שטרן: הם רשומים בספר, ועדת אפרתי בדקה אותם, קרובי משפחה שלהם נמצאים בארץ, והלחץ הציבורי יביא לאותה תוצאה.
יורי שטרן: אבל מה שקורה הוא, שאנחנו בעצמנו הורסים את בסיס הקליטה שלהם.
יורי שטרן: יושבים שם ילדים שלומדים יחד עם נערים.
יורי שטרן: באותה כתה א' אתה רואה ילד בן 7 לומד עם בן 17.
יורי שטרן: אלה שמלמדים אותם עברית, בעצמם עושים שגיאות, אבל אין אחרים.
יורי שטרן: למה לנו להגיע לכך שהילדים האלה, שיכולים להיות נורמלים, מחונכים, ילדים טובים, יבואו לכאן חולים, לא מלומדים, ויהפכו פה לנטל במקום להיות אנשים פרודוקטיביים?
יורי שטרן: מדינת ישראל במו-ידיה מתעלמת מהאוכלוסייה הגדולה הזאת.
יורי שטרן: אשה אחת, תהיה טובה ככל שתהיה, חייבת לבדוק עשרים ומשהו אלף תיקים?
יורי שטרן: זה לא ייתכן.
יורי שטרן: הרי במצב דומה בברית-המועצות לשעבר נוצרה מערכת שלמה של קונסולים, של ביזור סמכויות.
יורי שטרן: הקונסולים האלה אחראים על בדיקה והם מחליטים במקום.
יורי שטרן: אין איש אחד, אין בתיה כרמון לנושא עלייה שצריכה להחליט בעניינם של אלפים.
יורי שטרן: והכסף הוא כסף שמתמודד מול המחלות, מול הפיגורים ומול כל מה שקורה שם.
יורי שטרן: לכן אני חושב שאין לנו סיבה לדון פה על משהו אחר אלא איך להאיץ את התהליכים האלה, איך לפזר סמכויות כך שבמקום כמה קונסולים יחליטו ויעבדו בקצב שיבטיח יציאה מאד-מאד מהירה, וכמובן את בעיות הקליטה פה.
יורי שטרן: חוץ מזה, כל עוד אנשים נשארים שם, חייבים לספק להם מייד ספרי לימוד, מורים ישראלים בני העדה האתיופית או אחרים שילמדו אותם.
יורי שטרן: הרי זו השקעה קטנה לעומת מה שנצטרך להשקיע אחר-כך במערכות הרווחה השונות.
יורי שטרן: אם זאת תהיה המלצת הוועדה, דיינו.
יורי שטרן: אין לנו פה על מה לדון.
יורי שטרן: אנחנו לא בודקים פה ספרי יוחסין, וגם אין כאלה, אבל האוכלוסייה מוגדרת.
יורי שטרן: אם זה היה קורה בברית-המועצות לשעבר, או במקום אחר, שאדם שהתרחק מהשורש היהודי שלו לפני דור אחד, או אפילו לפני שני דורות, והחליט לעלות ארצה – והוא לא נוצרי, הוא פשוט לא שומר שום דבר – אז מכל מדינה אחרת היו מעלים אותו.
יורי שטרן: ופה, עצם העובדה שהם התרחקו, או התנצרו, זה מוחק אותם?
יורי שטרן: הרי זו גזענות.
יורי שטרן: כך אני מסתכל על זה.
יורי שטרן: אני חושב שזה דבר בלתי-נסבל ואני מצטער שגם שר הקליטה הקודם, ושלמה היה יועץ במשרדו, לא עשו מספיק מאמץ כדי לשנות את המציאות הזאת.
יורי שטרן: היום סיימתי להגיד "קדיש" לאבא שלי.
יורי שטרן: כמה ימים אמרתי "קדיש" בקהילה היהודית בגונדר ובאדיס-אבבה וזאת היתה חוויית חיי.
הרב מיכה פלד: יהיה זכרו ברוך.
נעמי בלומנטל: שלמה מולה, בבקשה.
9315: למען ההגינות אני חושב שלשר שרנסקי מגיע כל הכבוד.
9315: במשך שנים, מאז מלחמת יום הכפורים, אף שר לא ביקר באתיופיה, ומאד רצינו שהוא יראה את המצב במו עיניו, כי אין כמו מראה עיניים.
9315: אני הייתי אתו כל הזמן, יחד עם אברהם ומיכל יוספוב, הרב פלד ויונה הופמן.
9315: אני חושב שהביקור היה חיובי.
9315: באחד הבתים שבהם ביקרנו קיבלנו אחר-כך ידיעה שהתינוק שם נפטר.
9315: אני חושב שהביקור של השר היה מוצלח מאד.
9315: השר ראה, התרשם ונאם לפחות בשני קומפאונדים לפני כששת אלפים איש בכל קומפאונד.
9315: הבעיה מורכבת.
9315: אף אחד לא נותן תשובה חד-משמעית, אחידה, שאומרת: בוא נעשה מבצע עלייה.
9315: אני לא חושב שהגישה צריכה להיות מבצע כזה, והשר גם נתן ביטוי לתוצאת הבדיקה.
9315: עם המדיניות החדשה שהשר מתווה ויתווה, אני מקווה שתוך שבעה – שמונה – תשעה חודשים כל מי שיצטרך להיבדק ייבדק.
9315: כרגע ההחלטה היא להעלות את זכאי חוק השבות המורחב.
9315: כלומר, במסגרת חוק השבות יש כאלה שמגיעים על-פי חוק הכניסה.
9315: מחר עומדים להגיע 250 איש לצפת, וגם ביניהם אנחנו רואים זכאים לפי חוק הכניסה.
9315: אני חושב שהוויכוח הגדול הוא לא על 5,000 זכאי חוק השבות.
9315: הוויכוח האמיתי הוא מה לעשות עם מי שלא יימצאו זכאי חוק השבות בעוד שבעה – שמונה חודשים מהיום, ואיזה פתרונות לתת להם.
אליעזר זנדברג: מה חושב השר על כך?
9315: אני לא יודע.
9315: אני מדבר עכשיו בשמי.
9315: כולכם מכירים את הרשימה של דוד אפרתי וכמה מהם מסומנים כביכול, ולא כמה מהם יימצאו זכאי חוק השבות.
9315: אנחנו יודעים מהו המספר.
9315: אני חושב שביחד צריך לתת תשובה הרבה יותר יסודית לבעיה הזאת, כדי לא לדון שוב בשאלה מה לעשות בעוד שבעה-שמונה חודשים.
אליעזר זנדברג: מה עושה המשרד עד היום?
אליעזר זנדברג: מה חושב השר?
9315: אני לא מייצג את משרד הפנים.
נעמי בלומנטל: אנחנו נשמע גם את מיכל יוספוב וגם את השר, כשהוא יהיה פה בשבוע הבא.
9315: אני מצטרף לקריאה של כל החברים.
9315: אני חושב שכל יום שאדם זכאי עלייה לפי חוק השבות מתעכב, אנחנו פשוט בוגדים ברעיון הציוני.
9315: אין לי הגדרה אחרת.
9315: אם הדבר היה תלוי בי, עניינם של זכאי חוק השבות לא היה צריך בכלל לבוא לדיון כאן.
9315: הבעיה היותר קשה ומורכבת היא, לדעתי, ההיערכות לקליטה.
9315: השאלה היא אם המערכת ערוכה היום לקלוט 6,000 – 7,000 איש.
9315: אני חושב שאנחנו לא ערוכים.
9315: אני חושב שצריך לפתוח את אתר הקראוונים חצרות יסף, צריך לעשות רביזיה לגבי גבעת המטוס ולפתוח עוד ששה – שבעה מרכזי קליטה.
9315: צריך להגיד: זה לא מספיק שעוד פעם נקים מרכז קליטה בקרית-מלאכי.
9315: צריך לפתוח גם את הערים היותר חזקות כמו הרצליה, רעננה, כפר סבא, לסמן שם מרכז קליטה ולקלוט אותם ביישובי קבע יותר חזקים.
9315: אם לא נעשה את זה עכשיו, אחר-כך נשלם בתגבור לימודים ובדברים אחרים.
9315: לכן, זה לא חכם ולא נכון.
9315: אחרי שמרכז קליטה צפת שיתמלא כנראה מחר ב-250 איש, יבואו לשם רק 500 אנשים ותו-לא, ויש עוד 15 מקומות בקיבוץ כרמים.
9315: זאת אומרת, יש כרגע 515 מקומות בלבד.
9315: אני חושב שמשרד הקליטה צריך לפתוח את חצרות יסף, שהוא לבד יקלוט 2,500 – 3,000 איש.
9315: גבעת המטוס מתרוקן כרגע, אפשר לקלוט בו, או לסמן מקום בירושלים.
9315: אני חושב שזה יהיה אבסורד מוחלט שאדם קיבל אשרת עלייה יתעכב חצי שעה נוספת בגונדר או באדיס-אבבה, בגלל שאין לו מקום קליטה.
9315: מי שכורך היום את המציאות האתיופית של רעב כפי שאנחנו רואים בטלוויזיה ומעתיק אותה לאנשים בגונדר ובאדיס, עושה עוול לענין עצמו.
9315: זה יהיה לא נכון לקשור את הסבל של האנשים האלה ולומר שגם הפלשמורה נמצאים באותו מצב.
9315: הם לא נמצאים במצב הזה.
9315: נכון, המצב הכללי של אתיופיה, נהירת האנשים מאזורי מלחמה באזור טיגריי והרעבים שמחפשים אוכל ומגיעים לריכוזים כמו אדיס וגונדר, משפיעים בעקיפין, אבל להגיד שהאנשים האלה רעבים, הבטן שלהם נפוחה וכו', אני חושב שזה לא נכון.
יואב הס: אני רוצה רק להתייחס לדברים שקשורים למה שקורה בארץ, על סמך מה שאני יודע ומכיר באופן אישי.
יואב הס: פונים אליי אנשים, ואתן רק תיאור קצר.
יואב הס: דיברו כאן על אלה שלא מעלים אותם כי הם לא הגיעו לגיל 18.
יואב הס: עיוור שאמו נוצריה, מתה ממחלה שם.
יואב הס: אביו יהודי, נשא אשה אחרת ויש לו ילדים ממנה, והוא עלה לארץ.
יואב הס: הוא מבקש שיעלו את הנער, שנשאר שם בלי אף אחד.
יואב הס: הוא מסתובב באדיס-אבבה ומבקש נדבות, ואם לא יתנו לו נדבות הוא לא יחיה.
יואב הס: מבקשים להעלות את הנער הזה לארץ, ואין אפילו תשובה בכתב.
יואב הס: אני מדבר על חודשים של פנייה, לא על יומיים.
יואב הס: איך יכול להיות דבר כזה?
יואב הס: אני מסייע באופן אישי לאנשים שפונים אליי.
יואב הס: כל הפניות שאני מכיר, שקשורות למשרד הפנים, אין עליהן תשובות בכתב לאחר חצי שנה ויותר.
אליעזר זנדברג: למה ללכת רחוק?
אליעזר זנדברג: הגשתי עשר שאילתות לשר, כל אחת מהן עוסקת בבקשה שהוגשה לפני שנתיים – שלוש שנים.
אליעזר זנדברג: הגשתי את השאילתות ביולי, ועוד מעט אנחנו חוגגים שנה לשאילתות.
אליעזר זנדברג: לא זכיתי לקבל תשובה בכלל.
אליעזר זנדברג: ואני חבר כנסת שאמור לקבל תשובות.
אליעזר זנדברג: שר הפנים שומר על זכות השתיקה, עד היום.
יואב הס: אתה חבר כנסת ויש לך כל הכלים לפעול ולעשות את הדברים שצריך לעשות.
יואב הס: בן-אדם שלא מכיר את החוק – אנחנו מדברים על משפחות שבאות מתרבות אחרת לגמרי, שבחלקן הגדול אפילו לא יודעים שיש דבר כזה שנקרא בג"צ.
יואב הס: אני צריך להסביר להם שזכותם המלאה לפנות לבג"צ על דברים מהסוג הזה.
יואב הס: אחרי שאני פונה בשמם, פתאום מתחילים לקבל תשובות בכתב.
יואב הס: אני לא רוצה להשתמש במלים קשות, אבל הם בני-אדם, למה לא להתייחס אליהם כמו אל כל אזרח?
יואב הס: יש חוקים במדינה הזאת לגבי תשובות.
יואב הס: הרי אם אין תשובות, הם גם לא יכולים לעשות עם זה שום דבר.
יואב הס: חשוב לי מאד להדגיש את הדבר הזה, כי יושבת כאן מיכל יוספוב והיא אחראית על הדברים האלה.
יואב הס: אני יודע שיש אצלה הרים של תיקים, וגם אצל גב' כרמון.
יואב הס: אני לא מבין איך בן-אדם יכול לטפל בכל-כך הרבה תיקים.
יואב הס: חייבים להוסיף שם כוח-אדם.
יואב הס: דוגמה נוספת.
יואב הס: בן-אדם נמצא באתיופיה, כל האחים שלו נמצאים בארץ ורשומים כיהודים.
יואב הס: אמרו לו: תמכור את כל הדברים ותבוא לגונדר.
יואב הס: הוא היה בעל מלאכה.
יואב הס: הוא מכר את כל מה שהיה לו, בא לגונדר וחי שם מהחסכונות שלו, עד שהחסכונות נגמרו.
יואב הס: בנו גדל והגיע לגיל מתאים לצבא.
יואב הס: לקחו אותו לצבא והוא מת במלחמה באריתריאה.
יואב הס: כי לא העלו אותו.
יואב הס: מדובר באדם שהוא זכאי עלייה לפי חוק השבות.
יואב הס: התשובות הן שאין שום שינוי במה שהיה לפי הבקשה שהוגשה לפני חודשים רבים.
יואב הס: אלה דברים שאפשר לתקן אותם פה בארץ.
יואב הס: לגבי הטיפול הרפואי.
יואב הס: תואר פה מצב מאד-מאד קשה של כל מיני מחלות שתוקפות את האנשים במקום.
יואב הס: מדינת ישראל ידועה שכאשר יש בעיות בכל מיני מקומות בעולם, אנחנו שולחים משלחות של רופאים וכיוצא באלה.
יואב הס: תשלחו לשם רופאים וציוד רפואי כדי שהם יקבלו את הטיפול המתאים, עד שהם יעלו.
יואב הס: תעשו לפחות את הדבר ההומניטארי הזה.
נעמי בלומנטל: אנחנו נתייחס לזה.
נעמי בלומנטל: הרב ולדמן, בבקשה.
הרב מנחם ולדמן: אני רוצה קודם-כל לברך שני גופים שחל אצלם שינוי לטובה.
הרב מנחם ולדמן: האחד הוא משרד הפנים, שאני מקווה שהקרדיט שניתן לשר שרנסקי הוכיח את עצמו וההבטחות יקוימו.
הרב מנחם ולדמן: זה שינוי גדול לטובה.
הרב מנחם ולדמן: דבר שני הוא בתוך העדה האתיופית.
הרב מנחם ולדמן: היום אני שומע שיש דעה אחידה בתוך העדה האתיופית להביא את כל השארית שנותרה שם, ויבורכו כל אלה שהצטרפו, מתוך שראו או הכירו מקרוב את הדברים.
הרב מנחם ולדמן: שתי נקודות.
הרב מנחם ולדמן: האחת, לגבי הצלת נפשות, כדי לקרוא לדבר בשמו – להעלות כמה שיותר מהר את מי שכבר זכאי ולא לעכב אותו.
הרב מנחם ולדמן: לגבי אתרי קראוונים, אינני יודע איפה התקבלה ההחלטה.
הרב מנחם ולדמן: אני אומר את דעתי כמי שעוסק בקליטה ומייצג אפילו את העולים בענין הזה.
הרב מנחם ולדמן: אתרי הקראוונים לא רק שהם לא פחות טובים ממרכזי הקליטה המובנים בתוך הערים, הם הרבה יותר טובים לקליטה.
הרב מנחם ולדמן: הישראלים מבחוץ רואים אתר וחושבים 'מסכן, קראוונים' וכדומה.
הרב מנחם ולדמן: לעולים ולמערכת הקולטת יותר טוב ויותר קל, והעולים מרגישים יותר טוב באתר קראוונים.
הרב מנחם ולדמן: לכן צריך למחוק את הסטיגמה המסכנה של אתרי קראוונים בנושא הזה, ולטובת העולים לפתוח מייד את חצרות יסף, גבעת המטוס וכל מקום שאפשר ולקלוט אותם.
הרב מנחם ולדמן: אני חושב שזו צריכה להיות קריאה של הוועדה.
הרב מנחם ולדמן: השנייה, מה שאמר פה שלמה מולה, ובצדק, שהנושא העיקרי הוא לפי איזה קריטריונים יעלו את האנשים.
הרב מנחם ולדמן: אנחנו כבר למודי נסיון.
הרב מנחם ולדמן: יושבים פה אנשים שכבר עשר שנים מלווים את הענין מוועדה לוועדה, וכו'.
הרב מנחם ולדמן: הגיע הזמן ללמוד מהנסיון הזה ולהסיק מסקנות.
הרב מנחם ולדמן: כל פילוח של האוכלוסייה הזאת, לפי כל מיני קריטריונים, איננו הגיוני, איננו מוסרי, איננו הלכתי ואיננו חוקי, אם יתעמקו בחוק באמת.
הרב מנחם ולדמן: נסיון להפריד בין אחים ובין הורים – מה שעשה יאיר צבן בזמנו, הוכח כבלתי-רלבנטי.
הרב מנחם ולדמן: לא אפרט, מקוצר זמן.
הרב מנחם ולדמן: למיטב ידיעתי ונסיוני, הדרך הטובה ביותר וההגיונית ביותר היא דרכה של ועדת רובינשטיין בזמנו.
הרב מנחם ולדמן: הוועדה הראשונה שישבה בענין הפלשמורה אמרה: כל מי שהוא מזרע ישראל וחזר לחיים יהודיים, יעלה כיהודי.
הרב מנחם ולדמן: אם נתחיל לעשות הפרדות, לא נפתור את הבעיה.
הרב מנחם ולדמן: יעלו רק זכאי חוק השבות וישאירו שם את ילדיהם ואת אחיהם עד שהם יעלו.
הרב מנחם ולדמן: לכן אפשר לעשות שלב א' ושלב ב'.
הרב מנחם ולדמן: זו קבוצה ייחודית, שאינה דומה לשום עלייה אחרת.
הרב מנחם ולדמן: בסופו של דבר כל היושבים פה יודעים כבר היום, ואין ויכוח על כך, שאלה אנשים מזרע ישראל.
הרב מנחם ולדמן: הם הוכיחו את ייחוסם היהודי, הוא נבדק והנתונים לפנינו עם פרטי-פרטים של האנשים עד האחרון מתוך 26,000 שנמצאים שם.
הרב מנחם ולדמן: קל מאד לבדוק את הדברים האלה.
הרב מנחם ולדמן: כולם מזרע ישראל.
הרב מנחם ולדמן: צריך לקבל החלטה אמיצה להעלות את הקבוצה הזאת.
הרב מנחם ולדמן: אפשר להעלות אותם בשלב א' לפי חוק השבות, שלב ב' – את ההורים של מי שנמצא פה.