GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נעמי בלומנטל: הוא נותן פה פירוט על סוגי הבעיות כמו נערה חולת איידס, שלוש נערות ללא משפחה בתהליך הידרדרות, חמישה נערים מכורים לסמים, שש נערות שנפגעו מינית, חמש נערות זרוקות, שני נערים שהפעילו אלימות בבית כלפי ההורים, אחת שעוסקת בזנות וכך הלאה וכך הלאה.
נעמי בלומנטל: אני שואל אתכם למה אנחנו חיים באשליה שמשהו יהיה טוב יותר במצב כזה שבו מצד אחד יש לנו בעיות זועקות לשמים ומצד שני אנחנו לא משקיעים בנושא הזה השקעה נכונה.
נעמי בלומנטל: הקיץ מתחיל.
נעמי בלומנטל: אני לא יודע אם יש למישהו נתונים, אבל אני הייתי רוצה לדעת כמה ילדים עולים, מאתיופיה ומברית-המועצות לעבר, יסודרו בקייטנות במהלך הקיץ הקרוב.
נעמי בלומנטל: אני קורא היום כתבות על קייטנות שעולות 6,000 שקלים לחודש וכל מיני סכומים כאלה – ואני לא מדבר על קייטנות בחו"ל – ואני שואל מה יעשו הנערים והנערות האלה בחופשת הקיץ.
נעמי בלומנטל: אני לא רוצה לפרוט את זה לפרוטות לדבר על משרד כזה או אחר, אבל יש לנו הזדמנות בקיץ, ואני שואל לאן ילכו הנערים והנערות הללו.
נעמי בלומנטל: לרחוב?
נעמי בלומנטל: עם מי הם יתחברו שם?
נעמי בלומנטל: אחר-כך אנחנו נתפלא על הסטטיסטיקה.
נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: אני בהחלט מסכימה אתך.
נעמי בלומנטל: אני גם מרגישה תסכול גדול בישיבה הזאת.
נעמי בלומנטל: יזמתי יחד עם חברת הכנסת סופה לנדבר את הדיון בנושא.
נעמי בלומנטל: מזמן אני רוצה לדון בנושא הזה, אבל נראה לי שאין לנו פתרונות.
נעמי בלומנטל: זאת אומרת, אנחנו נעלה את הבעיות כאן, הם יעלו ולא יהיו לנו פתרונות.
נעמי בלומנטל: אני מרגישה באמת מצוקה בקטע הזה.
נעמי בלומנטל: חז"ל אמרו שבטלה מביאה לידי חטא, וילדים שנושרים ונוער שנושר, כמובן זה מביא לירידה לתהום ואין לזה סוף.
נעמי בלומנטל: בדברים אני אומר, זה סיכום הדברים מבחינתי, צריכים לתגבר את אותם המנגנונים כמו זה שדוקטור יצחק קדמן עומד בראשו, ועוד יותר צריכים לתגבר אותם כדי שיהיו להם שיניים ויוכלו כמה שיותר להציל את הנפשות האלו שממש אנחנו מצטערים על כל אחת מהן.
נעמי בלומנטל: אני לא מסכימה שעבריינות בנוער עולה היא רק תוצרת הארץ.
נעמי בלומנטל: אני רוצה לומר לכם שיש הרבה משברים של קליטה במשפחות וזו הסיבה הראשונה להתנהגות הנוער והנשירה מבתי-הספר.
נעמי בלומנטל: אני מאוד מסכימה עם חבריי שמטפלים בנוער אתיופי שיש משאבים, אבל כאילו לא יודעים המוסדות במה להשקיע.
נעמי בלומנטל: אין מוטיבציה ואין ידע אמיתי באיזה נושאים להשקיע ובאיזה נושאים לטפל.
נעמי בלומנטל: אני חושבת שבוועדת העלייה והקליטה ובוועדת החינוך – ואני מאוד מצטערת על מה שקרה במשרד החינוך כשאין לנו עכשיו שר – גם המועצה לשלום הילד והארגונים הנוספים, אנחנו יכולים לעשות הרבה ואין מקום לאכזבה.
נעמי בלומנטל: צריכים לעבוד ולעקוב אחרי מה שקורה וגם לומר את דברינו.
נעמי בלומנטל: התופעות האלה קיימות בכל המגזרים, חותכות מגזרים שונים.
נעמי בלומנטל: אפשר להתווכח על הסטטיסטיקות, מי יותר ומי פחות, אבל אין ספק שהתופעה של העלייה היא תופעת סיכון בפני עצמה מספיק כבדה ורק לנושא הזה צריכה להיות רגישות של המערכות כולן לצורך תמיכה ונגישות לאותן האוכלוסיות.
נעמי בלומנטל: נדמה לי שבכיוון הזה אנחנו לפחות מנסים ללכת.
נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: שמענו ממנחם טזזו על ילד בכיתה א' שמתחילים כבר לראות שהוא במצוקה.
נעמי בלומנטל: תאר לנו מה עושה משרד החינוך במקרה כזה.
נעמי בלומנטל: אני יכול להגיד לכם בצורה ברורה, ואני מקווה שניתן יהיה לאמת את הממצאים, שממדי הנשירה של תחילת שנות ה90- לעומת עכשיו נמצאים בשיפור מתמיד.
נעמי בלומנטל: בזה אין ספק.
נעמי בלומנטל: אני מדבר לגבי חבר העמים.
נעמי בלומנטל: בתחילת שנות ה90- נתקלנו בתופעות נשירה, של אי-הימצאות במסגרת, של קרוב לעשרים אחוז והיום אנחנו מגיעים לעשרה אחוז של אוכלוסייה שזה פחות או יותר הפרופיל של בני הנוער האחרים.
נעמי בלומנטל: חיים להב: אלה הנתונים שנמצאים במשרד.
נעמי בלומנטל: הדוגמה הטובה ביותר שהובאה לגבי בת-ים היא דוגמה קלאסית.
נעמי בלומנטל: דווקא בגלל שיש עירנות יתר לאוכלוסייה הזאת, דווקא בגלל שמכניסים כוח אדם שתפקידו הייעודי הוא לטפל באוכלוסייה הזאת, יש גידול ויש מאמצים דווקא לגבי האוכלוסייה הזאת.
נעמי בלומנטל: בסך הכל מתוך סך כל המטופלים בקידום נוער, 22 אחוז הם מחבר העמים שזה אחוז יותר גבוה מאחוזם באוכלוסייה וזה בגלל המאמץ שנעשה דווקא בקרב האוכלוסיות האלה ובגלל הרגישות לאותן אוכלוסיות.
נעמי בלומנטל: סופה לנדבר: מדברים על נשירה של עשרה אחוז.
נעמי בלומנטל: סופה לנדבר: הסטטיסטיקה אומרת מה היה לפני שנה ומה היה לפני שנתיים?
נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: זאת אחת הבעיות.
נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: בעבר בוועדה כבר העלינו את זה שאין דיווחים.
נעמי בלומנטל: סופה לנדבר: אנחנו אומרים שיש ירידה בנשירה בגלל שבעצם העולים כבר קלטו את השפה והם קולטים את המקצועות ולכן הם נשארים בבית-הספר.
נעמי בלומנטל: בשנות ה90- הם עדיין לא ידעו עברית ולא היו מסוגלים לדבר ולקלוט.
נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: מבחינה האחוזים הם הופכים להיות פחות מכיוון שהנפח של אלה שנמצאים כאן גדל.
נעמי בלומנטל: אין לי תמונה לגבי אלימות ועבריינות, למרות שהנתונים שנמצאים אצלנו בקידום נוער לא שונים מהנתונים של האוכלוסייה בסיכון ואוכלוסייה מנותקת בקרב הוותיקים ובקרב העולים.
נעמי בלומנטל: אחוזי הפשיעה הם אותם אחוזים וזה לא משהו יוצא דופן.
נעמי בלומנטל: חיים להב: מכון ברוקדייל ערך מחקר והוא נותן את הנתונים.
נעמי בלומנטל: אני מדבר על האוכלוסייה המנותקת.
נעמי בלומנטל: אני לא משווה את המנותקים ללומדים.
נעמי בלומנטל: בתוך האוכלוסייה המנותקת, אם אני משווה את האוכלוסייה המנותקת והוותיקים לעומת העולים, הפערים הם לא גדולים והם אפילו לטובת העולים בחלק מהדברים.
נעמי בלומנטל: יש מחקר של גוף נייטרלי, של מכון ברוקדייל, ואפשר לעיין בו.
נעמי בלומנטל: המאמץ השלישי שנעשה בד בבד הוא נושא של שילוב עם אוכלוסיות ותיקות משום שזה מאמץ שחשוב לזכור אותו.
נעמי בלומנטל: סופה לנדבר: השאלה מה אתם עושים כדי למנוע את הנשירה.
נעמי בלומנטל: סופה לנדבר: את הסטטיסטיקה קראנו ושמענו ואנחנו יודעים.
נעמי בלומנטל: אני אקיים על זה ישיבה נפרדת כי אני חושבת שכאן נוכל גם קצת לסייע ולתת את התוספת שיש לנו.
נעמי בלומנטל: יש לנו מחסור אדיר בקציני ביקור סדיר.
נעמי בלומנטל: אני מעריכה מאוד את התוכניות של חיים, אני מעריכה גם את התוכניות שאנחנו עושים במשותף עם משרד העבודה והרווחה, תוכניות יפות מאוד, וגם עם חיים להב ביחד.
נעמי בלומנטל: אבל בראש וראשונה אנחנו מאתרים רק חלק מהילדים בגלל מחסור בקציני ביקור סדיר.
נעמי בלומנטל: עצוב שתוכניות בגיל ההתבגרות, יפות ככל שתהיינה, לא נעשות בגיל הרבה יותר צעיר בנושא של מניעה.
נעמי בלומנטל: הילדים שמגיעים אל חיים להב הם ילדים מתוסכלים שכבר מרגישים שהם סוג ב', ובצדק מסוים, שלא קיבלו את המענה בהתחלה.
נעמי בלומנטל: אני אומרת בפירוש, גם אם אני עפה מחר מן המשרד, שאם לא יהיו יותר קציני ביקור סדיר ויותר כלים לטפל באמת בילדים בגילאים הצעירים, המצב לא ילך וייטב, ואני מצטרפת לנבואות של דוקטור יצחק קדמן שהמצב ילך ויורע.
נעמי בלומנטל: סופה לנדבר: מאיזה שנה דוח מבקר המדינה עליו את מדברת?
נעמי בלומנטל: סופה לנדבר: הילדים מידרדרים לרחוב ואף אחד לא מאתר אותם.
נעמי בלומנטל: דבורה מרחבי: אני לא רוצה להאשים כאן אף אחד, אבל לפעמים זה נוח למערכת בית-הספר כאשר הילד הוא ילד שהוא מאוד מקשה, ובכיתה של ארבעים ילדים, שני ילדים יכולים לפוצץ כיתה.
נעמי בלומנטל: דבורה מרחבי: אולי קצת להעלים עין מהתופעה הזאת, לא לחזר אחריו כל כך כמו שדורש חוזר מנכ"ל משרד החינוך שאומר ביקור בית וכולי וכולי.
נעמי בלומנטל: אם אין קציני ביקור סדיר, אין מי שידאג שהדברים האלה יבוצעו.
נעמי בלומנטל: שוב, קציני ביקור סדיר, בלי משאבים לטפל בילדים, זה לא הולך.
נעמי בלומנטל: אני לא מזלזלת בזה, קודם כל צריך לדעת מי בסיכון לנשירה ומי לא מגיע בצורה סדירה לבית-הספר, אבל כמובן שיש צורך לקבל יותר כלים.
נעמי בלומנטל: באמת פיתחנו כלים מאוד יפים, גם המחלקה לקידום נוער פיתחה כלים יפהפיים, אבל הם מוחלים רק על חלק קטן של הילדים.
נעמי בלומנטל: אם אני מדברת עם משרד העבודה והרווחה על מועדניות משפחתיות שאם אני מבין מקבלות אחד מתוך שבעה עד עשרה ילדים מבין הילדים המאותרים ואחרים נשארים בחוץ, אז מה יש לדבר?
נעמי בלומנטל: יש לנו עוד תוכניות יפות והמצב בהן הוא אולי עוד יותר גרוע.
נעמי בלומנטל: אני מקווה שמשהו יצא מהישיבה הזאת ושנוכל באיזשהו תחום לפחות לפרק אותה ולנסות לטפל בדבר דבר.
נעמי בלומנטל: נועם הס: אנחנו מדברים על נשירה וזה מאוד חשוב, אבל אני רוצה לדבר על מה קורה אחרי הנשירה.
נעמי בלומנטל: כמו שדוקטור קדמן אמר, הם מגיעים לבתי מעצר ולכלא וכאן בסוגריים או במרכאות כפולות ומכופלות אני רוצה לומר שמזלם של אלה התמזל כי יש מישהו שמסתכל עליהם.
נעמי בלומנטל: לצערי אין מענה לאותן אוכלוסיות שהן מאוד קשות.
נעמי בלומנטל: המספרים שלהם הם באמת לא גדולים כמו שמדובר כאן בישיבה, אבל החריפות של המקרים זועקת לשמים.
נעמי בלומנטל: אני נפגש במקרים האלה ברחוב בשעות הלילה המאוחרות ואין לי לאן להפנות נער בן 17-16 שמשוטט ברחוב מסומם לגמרי והוא נשא של מחלה חמורה.
נעמי בלומנטל: אני מרגישה מרומה.
נעמי בלומנטל: שנתיים אני יושבת, שנתיים אני רבה, אבל אין שום ביטוי תקציבי.
נעמי בלומנטל: לכולם יש רצון טוב, לבית הזה יש באמת הרבה רצון טוב, וליוסי שריד יש הרבה רצון טוב והיה, אבל עם רצון טוב אנחנו לא הולכים לקייטנה, אנחנו לא קונים ספרים.
נעמי בלומנטל: אני מאוד מצטערת, אני לא יודעת מה אנחנו בכלל עושים כאן אם אין שום משמעות תקציבית.
נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: בניתוח שלכם – ואנחנו ישבנו על זה גם בוועדה בניסיון למצוא איפה הכסף – מה גיליתם?
נעמי בלומנטל: החלק השני – מתוך ה230- מיליון שקלים - והמאוד גדול זה ה87- מיליוני שקלים שהולכים פר ילד לפנימייה ואין שום יכולת לגעת בזה.
נעמי בלומנטל: לכן הכסף הגמיש נשאר הוא משאו כמו עשרים מיליון שקלים שגם זה סיפור ארוך.
נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: אני רוצה לקדם בברכה את השר לשעבר, חבר הכנסת יוסי שריד, שהוא גם חבר ותיק בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות משנים עברו.
נעמי בלומנטל: חבר הכנסת גאגולה ישב כאן וחיכה לך והוא אפילו אמר – ותרשה לי לצטט אותו – שהיית שר חינוך מצוין.
נעמי בלומנטל: הזמנו אותך לכאן כשר החינוך ואנחנו גם מאחלים לך שתחזור לתפקידך.
נעמי בלומנטל: קיבלת כאן הרבה מאוד שבחים לפני שהגעת לישיבה, כולל ממני, למרות שלא תמיד אני מסכימה אתך בעמדות הפוליטיות, אבל כשר חינוך שמעתי הרבה טובות עליך, גם מראשי הרשויות שאני בקשר מאוד הדוק אתם, על עבודה באמת טובה וקידום גדול שהיה במשרד החינוך בראשותך.
נעמי בלומנטל: כאן אנחנו דנים בנושא שהוא מאוד כאוב ורצינו את העמדות שלך ואולי נוכל לפעול יחד במסגרת הוועדה שלנו.
נעמי בלומנטל: אני לא בטוח שאני אתייחס במדויק לנושא הזה שאתם עוסקים בו עכשיו, אבל מה שאני אומר שייך וזה בעצם הנושא.
נעמי בלומנטל: אתמול הייתי בבאר-שבע והיה מעמד מאוד מרגש.
נעמי בלומנטל: שם דיברו על מאבק נגד אלימות, ואני רואה פה את החברים שלי ובעיקר את החברות שלי מהמשטרה, ונגד סמים ונגד עוד איזה מרעין בישין, תאונות דרכים.
נעמי בלומנטל: בכל פעם מנסים לשים את זה באיזושהי מגירה.
נעמי בלומנטל: אני תמיד נוטה לומר – למשמע אוזן ראשון זה נשמע די טיפשי – שאני שר חינוך שלא מאמין בחינוך.
נעמי בלומנטל: מה זה חינוך?
נעמי בלומנטל: חינוך זה דברים יפים שאנחנו אומרים לילדים?
נעמי בלומנטל: מה נכון לעשות ומה לא נכון לעשות, להבחין בין טוב לרע?
נעמי בלומנטל: ואחר-כך אנחנו, בדרך כלל על-פי אורח חיינו ועל-פי התנהגותנו, אנחנו משדרים כל מיני שידורים שמבחינים בהם במידה לא קטנה של זיוף ושל מסרים כפולים.
נעמי בלומנטל: כשמישהו נכנס למערכת כל כך גדולה, הוא יכול להתבלבל כי הוא לא יודע במה לעסוק קודם.
נעמי בלומנטל: יש כל כך הרבה משימות, וכל מה שיש בחברה הישראלית יש במערכת החינוך, מערכת החינוך הרי היא לא מציאות בפני עצמה או בועה מנותקת.
נעמי בלומנטל: אם יש אמצעים בשפה, אתה אומר בוא נאתר את כל הבעיות הדחופות והחשובות ונתחיל לטפל בהן אחת לאחת.
נעמי בלומנטל: האופטימים אומרים שהפער נשאר בעינו, הכל במושגים יחסיים, אלה התקדמו אבל אנחנו מדברים בפערים והפערים היחסיים הם הפערים הקובעים אחרי ככלות הכל.
נעמי בלומנטל: הפסימים אומרים שהפער אפילו התרחב.
נעמי בלומנטל: אני בדרך כלל אדם אופטימי מאוד, אבל במקרה המסוים הזה אני חושב שגרסתי היא כגרסת הפסימיים ואני חושב שהפער בשנים האחרונות הלך והתרחב.
נעמי בלומנטל: אז משהו היה דפוק.
נעמי בלומנטל: אם היה משהו דפוק, אז הוא היה דפוק קודם כל במערכת החינוך וזאת משום שמערכת החינוך לכאורה הרי צריכה להיות המנוף העיקרי, ויש אומרים המנוף הבלעדי, לגשר על פני פערים.
נעמי בלומנטל: איך אתה מגשר על פני פערים?
נעמי בלומנטל: אתה משקיע בחינוך.
נעמי בלומנטל: אם המצב לא תוקן, סימן שההשקעות לא נשאו פרי.
נעמי בלומנטל: היו השקעות, זה לא שלא היו השקעות, אבל ההשקעות לא נשאו פרי.
נעמי בלומנטל: אם לא מטפלים בזה, אז בסדר, מטפלים.
נעמי בלומנטל: אני לא מזלזל בשום טיפול, אבל בסופו של דבר זה טיפול קצה ולא טיפול שורש.
נעמי בלומנטל: אני גם לא מזלזל בטיפול קצה כי במערכת חינוך לפעמים אין ברירה אלא לטפל טיפול קצה, אבל אנחנו צריכים להבין שאנחנו מטפלים בטיפול קצה ולא בטיפול שורש כי השורש הזה של הקיפוח ושל הפער החברתי, הוא מוליד לנו את כל הדברים האלה שאנחנו מתמודדים אתם.
נעמי בלומנטל: זה לא מקרה שבשבועות האחרונים, בחודשים האחרונים, דווקא המקומות היותר בעייתיים בארץ גילו מידה יותר גדולה של התרגשות לנוכח אי-הוודאות אם גורם מסוים יישאר או לא יישאר בתוך הממשלה.
נעמי בלומנטל: זה הרי לא מקרה, זה לא יכול להיות מקרה, הרי זה מהצפון עד הדרום, מאבות ואמהות של ילדים בעלי צרכים מיוחדים, תסמונת דאון, אוטיסטים וכל מה שאתם לא רוצים.
נעמי בלומנטל: כנראה שהם יודעים משהו שאנחנו לא כל כך יודעים או לא כל כך מודעים לו.
נעמי בלומנטל: מדוע?
נעמי בלומנטל: משום שנעשה ניסיון שהתפרש על-ידם כניסיון אמיתי ורציני לשנות סדרי עדיפויות.
נעמי בלומנטל: נוער מנותק הוא חלק מן הבעיה.
נעמי בלומנטל: למשל גיליתי את המושג הזה שנקרא ילד נלווה.
נעמי בלומנטל: ילד נלווה זה ילד שלא מאושר על-ידי משרד הפנים כיהודי לכל דבר ועניין.
נעמי בלומנטל: הוא לא יהודי כשר.
נעמי בלומנטל: מכיוון שמדובר ביהודי ובהלכה, אז אני רוצה להגיד זה מעניין את הסבתא שלי אם הוא יהודי כשר או לא.
נעמי בלומנטל: אנחנו בכלל עיוורים לדברים האלה.
נעמי בלומנטל: מה שאנחנו רואים לנגד עינינו זה אך ורק ילדות וילדים ואנחנו עיוורים לכל השאר.
נעמי בלומנטל: לא רק ילדים נלווים אלא גם ילדים של עובדים זרים, לילדים בהיותם ילדים.
נעמי בלומנטל: מה זה מעניין אותי בכלל מה כתוב במשרד הפנים ומה קיים ברשימות שלהם?
נעמי בלומנטל: זה מעסיק אותי כשלג דאשתקד.
נעמי בלומנטל: אם הילדים הנלווים האלה לא קיבלו את כל מה שמקבל עולה חדש והם הרגישו – הם ילדים רגישים כמו כל הילדים – שלא מתייחסים אליהם, שהם לא עולים חדשים, הם איזה נטע זר, בכלל לא יודעים מה לעשות אתם, מה שמקבלים החברים שלהם העולים הם לא מקבלים והם רואים את זה, אז למה שהם יאהבו אותנו?
נעמי בלומנטל: אז הם ישנאו אותנו.
נעמי בלומנטל: אם הם ישנאו אותנו, הם יטפחו כל מיני גילויים שכששונאים מטפחים.
נעמי בלומנטל: יוסי שריד: ילד נלווה הוא ילד שלא רשום במשרד הפנים כילד יהודי על-פי ההלכה.
נעמי בלומנטל: יוסי שריד: בסדר, אבל הוא לא מקבל.
נעמי בלומנטל: הוא לא מקבל סל קליטה.
נעמי בלומנטל: יוסי שריד: במשרד החינוך הייתה רשימה.
נעמי בלומנטל: לא האמנתי לזה וגיליתי את זה לפני שלושה-ארבעה חודשים.
נעמי בלומנטל: הייתה רשימה כזו במשרד החינוך.
נעמי בלומנטל: לא האמנתי שאני אחראי למשרד שבתוכו הייתה רשימה כזו.
נעמי בלומנטל: יוסי שריד: אני לא יכול לומר מספרים מדויקים.
נעמי בלומנטל: נדמה לי זה בסביבות 10,000, אבל אל תתפסי אותי במילה.
נעמי בלומנטל: יוסי שריד: אתה חושב שגיליתי את הכל?
נעמי בלומנטל: יש בעיות קשות של ילדים של עובדים זרים, בעיות קשות שניסיתי כמיטב יכולתי לטפל בהן.
נעמי בלומנטל: צריך להבין כי לכאורה מה הבעיה, אתה מגלה, אתה פותר.
נעמי בלומנטל: בהינף יד אתה פותר, אבל הבעיה היא שבכל פעם נוספים למערכת אלפים רבים של ילדים וזה עולה הון.
נעמי בלומנטל: עובדים זרים, אני חושב שעשינו מפנה, אבל להגיד לכם שאני בטוח עכשיו שכל ילד של כל עובד זר בכל מקום הוא בדיוק נהנה מכל מה שהוא צריך ליהנות, אני חושב שהוא צריך ליהנות מתנאים של עולה חדש.
נעמי בלומנטל: יש אנשים שאומרים, עולה חדש, ילד של עובד זר?
נעמי בלומנטל: בוודאי של עולה חדש.
נעמי בלומנטל: למה ילד עולה חדש מקבל תנאים מועדפים?
נעמי בלומנטל: מפני שאנחנו יודעים שקליטה זה נורא נורא קשה כנראה.
נעמי בלומנטל: אני אף פעם לא הייתי עולה חדש, אבל כנראה שלהיות עולה חדש זה נורא קשה, אז יש להניח שאותם הקשיים ניצבים גם בפני הילד של העובד הזר.
נעמי בלומנטל: אם מישהו רוצה לקחת עכשיו את ההורים שלו ולשלוח אותם לאיזשהו מקום, אז גם כן יש לי השקפה כללית בעניין זה אבל בכובע אחר.
נעמי בלומנטל: כל זמן שהם פה, הם צריכים לקבל.
נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: מבחינת סדר היום שלך כשר חינוך, כמה תפס הקטע של נוער או ילדים עולים חדשים?
נעמי בלומנטל: זאת אומרת, זה עולה על סדר היום?
נעמי בלומנטל: באיזו תדירות זה עולה?
נעמי בלומנטל: האם העובדה שעשרים אחוז מהתלמידים שלומדים בבתי-הספר היום הם עולים חדשים, האם זה בא לידי ביטוי?
נעמי בלומנטל: אני אתן לך דוגמה, כדי לסבר את האוזן.
נעמי בלומנטל: משרד החינוך בשנה האחרונה פתח במאמץ עיקרי, שכנראה הוא הפחיד יותר מכל דבר אחר חוגים מסוימים בציבוריות הישראלית, של פנימיות יום.
נעמי בלומנטל: הרי זה בעצם מה שהפחיד.
נעמי בלומנטל: אפשר להפעיל את זה מיד, כי לפעמים אנשים שומעים חינוך והם מתחילים להתעייף.
נעמי בלומנטל: אומרים שחינוך במקרה הטוב הוא כמו לשתול עץ, עד שנראה פירות יעברו שנים ארוכות, אבל היום אנחנו יודעים שזה לא נכון.
נעמי בלומנטל: היום אנחנו יודעים שבזמן די קצר, אם עושים את הדברים הנכונים ומשקיעים את ההשקעות הנכונות ומטפלים בילדים האלה על-פי השיטות היותר טובות ומעמידים לרשותם את כל מה צריך להעמיד לרשותם, התוצאות הן מיידיות.
נעמי בלומנטל: ראיתי פלאי פלאים, ממש פלאי פלאים.
נעמי בלומנטל: ראיתי ילדות וילדים, צעירות וצעירים, שלקחו אותם לשלושה חודשים והשקיעו בהם מה שצריך היה להשקיע וההישגים היו בהיקפים ובשיעורים של 85, 90, 95 אחוזים.
נעמי בלומנטל: משרד החינוך לקח בשנה האחרונה יחד עם צה"ל צעירות וצעירים בשלושת החודשים האחרונים של השירות.
נעמי בלומנטל: חוץ מההשפעה המורלית שהייתה לזה משום שפתאום החיילות והחיילים האלה, תוך כדי שירות אתה לוקח אותם לתנאים נהדרים – וראיתי אותם בשפיים ובמקומות אחרים – ובעיקר לימדו אותם כמובן את שני המקצועות המועדים לפורענות, מתמטיקה ואנגלית, ובמקום שמוחמד יבוא אל ההר או ההר יבוא אל מוחמד, משרד החינוך בא אליהם ברגע שהם גמרו כדי לבחון אותם בו במקום ושיעורי ההצלחה היו 90-85 אחוז גם במתמטיקה וגם באנגלית.
נעמי בלומנטל: אגב, הגילויים האלה שהם בעשרות מקומות בארץ, רק מכבידים עלינו משום תמיד היה אפשר להאשים את הילדות והילדים שאולי יש משהו לא בסדר אצלם.
נעמי בלומנטל: עכשיו כשאנחנו יודעים שזה לא נכון, אז כל חובת האחריות היא עלינו.
נעמי בלומנטל: זאת אומרת, אם אנחנו מסוגלים לקחת את כל הילדים האלה שלא הצליחו לתקופת זמן קצרה, נניח לא שלושה חודשים, נניח חצי שנה, נניח שנה, אנחנו מצילים אותם ברגע האחרון.
נעמי בלומנטל: נכון שכל אדם בן תרבות מבין שעדיף טיפול שורש מאשר טיפול קצה, זה כל אחד מאתנו מבין, אבל אני לא יכול להגיד למישהו שכבר עבר את כל הצינור והגיע לסוף, ואני אומר לו שיש לי עכשיו טיפול שורש יוצא מן הכלל אבל אתה כבר אבוד.
נעמי בלומנטל: אני לא רשאי להגיד לו את זה.
נעמי בלומנטל: אני צריך לקחת גם בקצה וצריך גם טיפול שורש.
נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: באיזה ישובים הם קיימים?
נעמי בלומנטל: לכו לכיתות האלה, לפנימיות האלה ותעברו שם, אני מבטיח לכם בביטחון גמור ששיעורי העולים החדשים בתוך הפנימיות האלו הם מכריעים.
נעמי בלומנטל: קודם כל, כל הילדים האתיופים שם או רובם ככולם.
נעמי בלומנטל: יוסי שריד: 5,000 ילדים אתיופים מתוך שלושים אלף.
נעמי בלומנטל: יוסי שריד: הנה ההוכחה האולטימטיבית שפנימיות יום עובדות.
נעמי בלומנטל: איך זה יכול לא לעבוד?
נעמי בלומנטל: אתה לוקח ילד, הוא בא בשעה 8:00 בבוקר, הוא הולך בשעה 5:00 אחר-הצהרים, אוכל ארוחת צהרים אחרי הצהרים הוא מקבל את כל החיזוקים הלימודיים שהוא יכול לקבל.
נעמי בלומנטל: אז איך זה יכול לא לעבוד?
נעמי בלומנטל: זה חייב לעבוד.
נעמי בלומנטל: זה מכוון לכל הגילאים.
נעמי בלומנטל: יש מקומות שהיו להם יותר מצוקות נניח בגיל הרך, והיו כאלה שרצו את זה בבתי-הספר היסודיים, היו כאלה שרצו את זה בחטיבות ביניים.
נעמי בלומנטל: יש אפילו מקומות שזה בבית-ספר תיכון.
נעמי בלומנטל: זה על-פי הצרכים המקומיים.
נעמי בלומנטל: יוסי שריד: כן, כן.
נעמי בלומנטל: אני בטוח שבשנה הבאה המפעל הזה יורחב ויוכפל ואולי אפילו ישולש.
נעמי בלומנטל: אם עכשיו יש 5,000 ילדים מאתיופיה, זה הרבה ילדים מתוך שלושים אלף.
נעמי בלומנטל: המספר צריך לגדול בהתאמה.
נעמי בלומנטל: יוסי שריד: נכון.
נעמי בלומנטל: אני אפילו לא יודע כמה יש.
נעמי בלומנטל: אנה איסקובה: יש הרגשה שבגין כך נגרמת אי-אכיפת החוק בצורה נאותה.
נעמי בלומנטל: קובע כלל – שבמשרד החינוך יש איזשהו מחסור
נעמי בלומנטל: אני רוצה להזכיר דבר שנלאיתי מלהזכיר אותו שבשלוש השנים – 1997, 1998, 1999 – משרד החינוך קוצץ בקרוב לשני מיליארד שקלים.
נעמי בלומנטל: המפרשים היו שמוטים לחלוטין.
נעמי בלומנטל: שני מיליארד שקל זה בערך – תלוי איך עושים את החשבון – לפחות פי שניים אם לא פי שלושה מהתקציב החופשי של משרד החינוך.
נעמי בלומנטל: בוודאי שיש מחסור.
נעמי בלומנטל: יוסי שריד: לפי מיטב זיכרוני, השנה הרחיבו את מספר קציני ביקור סדיר, אבל אני לא יודע בדיוק להגיד.
נעמי בלומנטל: אני מסכים אתך לחלוטין.
נעמי בלומנטל: למשל בחינוך המיוחד אני צריך אלפיים סייעות ויש לי מאתיים ומדובר בילדים הכי חלשים.
נעמי בלומנטל: אגב, גם המאתיים לא היו בלעדי.
נעמי בלומנטל: כשנכנסתי למשרד הבנתי שבלי המאתיים סייעות האלה הכל קורס תחתיו ובשיניים הלכתי והשגתי מאתיים סייעות.
נעמי בלומנטל: אם אנחנו הולכים לשילוב בחינוך המיוחד, זאת אומרת, המדיניות שלי/שלנו הייתה שאנחנו הולכים לשלב ילדים ולא להחזיק אותם בחינוך המיוחד, אז נצטרך יותר סייעות.
נעמי בלומנטל: יוסי שריד: לא.
נעמי בלומנטל: ממש לא.
נעמי בלומנטל: הייתי אומר את זה בניסוח קצת יותר זהיר.
נעמי בלומנטל: הייתי אומר שכל ילד בחינוך המיוחד ילך לחינוך הרגיל אלא אם כן הוכח למעלה מכל ספק שהוא לא יכול להיות שם.
נעמי בלומנטל: זו צריכה להיות המדיניות.
נעמי בלומנטל: ברגע שילד מהחינוך המיוחד נכנס לשילוב, הוא צריך לעלות יותר יקר משום שבחינוך המיוחד הוא במסגרת כללית וה-אובר הד בסופו של דבר הופך את ההשקעה בכל ילד להשקעה פחותה.
נעמי בלומנטל: מה קרה עד עכשיו במשרד החינוך?
נעמי בלומנטל: ילד שעבר לשילוב קיבל פחות, אבל הוא צריך לקבל יותר.
נעמי בלומנטל: קודם כל, לא רק הילד צריך לקבל יותר כי גם הכיתה צריכה לקבל יותר, גם המורה צריכה לקבל יותר משום שילד בשילוב יכולה להיות בעיה לכל הכיתה.
נעמי בלומנטל: צריך להבטיח שהשילוב יהיה שילוב וזה עולה פי שניים יותר כסף.
נעמי בלומנטל: היום זה הפוך.
נעמי בלומנטל: שאלת לגבי עולים חדשים.
נעמי בלומנטל: התוכנית שהכנו לתלמידים מאתיופיה, זה אחד הסעיפים הבודדים במשרד החינוך שלא עבר השנה קיצוץ אלא להפך, קיבל תוספות.
נעמי בלומנטל: פנימיות היום, בספר התקציב לא כתוב ילדים מאתיופיה, אלא זה פנימיות יום, אבל מכיוון שזה לחלשים, אתה מקבל שיעור הרבה יותר ניכר של ילדים מאתיופיה ולא רק מאתיופיה אלא גם ממקומות מסוימים בחבר העמים, אבל ילדים חלשים בהיותם חלשים ואני לא נותן בהם סימנים.
נעמי בלומנטל: אני לא יודע מאיפה בדיוק הם באים, אבל הם נמצאים.
נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: תודה רבה לחבר הכנסת יוסי שריד.
נעמי בלומנטל: אני שוב רוצה לומר שחבל שנעצרה עשייתך כי זכית בהרבה מאוד שבחים בגינה.
נעמי בלומנטל: עשינו תחקיר די רציני לפני קיום הישיבה הזאת שעדיין לא בא לידי ביטוי, אבל ננסה לראות איך אחרי הישיבה הזאת נפרק את הנושא לגורמים ואולי גם אחר-כך נצליח לדאוג לתקציבים ולגישות הנכונות שזקוקות לשינוי.
נעמי בלומנטל: ראויה להערכה הביקורת העצמית של השר ששופט את הדברים לאור ההצלחה הבלתי מספקת לדבריו.
נעמי בלומנטל: זאת אומרת, הוא איננו שבע רצון וזה בסדר, אבל יחד עם זאת אני חושב בכל-זאת צריכים להיות קצת אופטימיים למרות שהדיון לא ממוקד בנושא הזה.
נעמי בלומנטל: בכל זאת אנחנו לימדנו כמה מאות אלפי תלמידים עולים לכתוב, לימדנו אתם קצת ציונות והם השתלבו בצה"ל וכך הלאה.
נעמי בלומנטל: צריך להגדיר מה זאת הצלחה.
נעמי בלומנטל: האם עשרה אחוזי נשירה שבתוך כך יש ארבעים אחוז עבריינות – ניקח את הנתונים כפי שנמסרו כאן – זה קו אדום, האם זה קו אפור?
נעמי בלומנטל: ברור שצריך לצמצם את הדברים, אבל גם מניסיוני – ואני מפקח בשטח – אני יודע שבאופן אישי טיפלתי בתלמידים עולים מאתיופיה, למשל בחולון, חטיבת ביניים מסוימת וזה לא הלך, זה לא הולך ולא הצלחנו להחזיר את הילדים למערכת.
נעמי בלומנטל: יש מקרים שזה לא הולך ויכול להיות שצריך להשלים עם העובדה הזאת.
נעמי בלומנטל: צריך לנסות הכל אבל לא צריך להיות פסימיים בעניין הזה.
נעמי בלומנטל: ממש בימים אלה אנחנו יושבים עם מכללת לוינסקי על פתיחת קורסים למורים אתיופים.
נעמי בלומנטל: זאת אומרת, את התלמידים האתיופים ילמדו מורים אתיופים.
נעמי בלומנטל: זה ממש הופך לאופרציה ממשית.
נעמי בלומנטל: בשבוע הבא אנחנו נפגשים עם מנהל מכללת לוינסקי, עם רחלה שיפר, מנהלת המחלקה הממונה עלי, ואני מקווה שזו תהיה עליית מדרגה כפי שבעצם אנחנו עושים גם עם עולים מקווקז כשאנחנו מנסים להשיג מורים שהם מאותם אזורים.
נעמי בלומנטל: צריך להבין שעולים מקווקז או מבוכרה לפעמים באים לבתי-הספר בלי שהם יודעים מה זה שירותים.
נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: אנחנו נקיים ישיבה מיוחדת בנושא המורים העולים, בין מהארצות השונות, בין הכשרת מורים עולים.
נעמי בלומנטל: סופה לנדבר: אבל עם הצלחה הזאת יש 700 אחוז עלייה בפשע.
נעמי בלומנטל: על איזה הצלחה אתה מדבר?
נעמי בלומנטל: שעתיים וחצי אנחנו יושבים ועוד לא שמעתי מאף אחד מה צריך לעשות כדי למנוע את זה.
נעמי בלומנטל: מה צריך לעשות כדי להוריד את זה.
נעמי בלומנטל: סופה לנדבר: אני חשבתי שבישיבה הזאת אנחנו נשמע מה נעשה ומה צריך להיעשות.
נעמי בלומנטל: אלכס פרידברג:
נעמי בלומנטל: אנחנו מקיימים סמינרים ציוניים לכל התלמידים העולים בשכבה י"א ו-י'.
נעמי בלומנטל: אנחנו מוציאים את כולם במסה לסמינר גשר.
נעמי בלומנטל: אנחנו מקיימים פרוייקטים לשילוב חברתי של תלמידים עולים, אחד מהם נקרא שלהבת, אחר מהם נקרא קשר.
נעמי בלומנטל: הארכנו את תקופת הזכאות לבחינות בגרות ייחודיות לעולים פלוס עשר נקודות בונוס לעשר שנים, מגיל 12 עד 22.
נעמי בלומנטל: לגבי הבחור שכתב לדוקטור קדמן, מר רונן בבת-ים, ישבתי אתו לפני שבוע על פרוייקט שנקרא "עולים על המסלול".
נעמי בלומנטל: אנחנו נותנים לתלמידים העולים חוגים עירוניים חינם ללא תשלום.
נעמי בלומנטל: מרינה סולודקין: הייתי רוצה לראות במסקנות הוועדה היום התייחסות לילדים נלווים שהם מנישואים ראשונים של זוג עולים.
נעמי בלומנטל: הייתי רוצה לראות במסקנות שחינוך ובית-ספר לא מהווה מקום לאפליה.
נעמי בלומנטל: אני מבקשת שהוועדה תפנה למשרד החינוך כדי לשנות את המצב.
נעמי בלומנטל: בסיעה שלי אני אספר את כל מה ששמענו היום ואני אבקש מראש הסיעה, יולי אדלשטיין, גם להביא הצעת חוק שתוכל לשנות את מצבם של הילדים האלה.
נעמי בלומנטל: בתפיסה שלנו העבריינות, הפשיעה, הסמים וכל שאר המרעין בישין שהשר דיבר עליהם, מקורם אחד ויחיד, גם אצל העולים וגם אצל הישראלים הוותיקים.
נעמי בלומנטל: אנחנו מדברים על המשפחה והמציאות המשפחתית היום, המציאות הרופפת שישנה היום במשפחות, החולשה, חוסר האונים, אובדן הדרך והתחושות הקשות שיש להורים.
נעמי בלומנטל: בתוך העלייה הסיפור הזה מורכב פי כמה משום שזה הפרדוכס הטרגי של העלייה הזאת.
נעמי בלומנטל: העלייה הזאת היא עליית הורים, עולים מכריזים על עצמם שהם עלו בגלל הילדים.
נעמי בלומנטל: הדבר הראשון שהם מנושלים ממנו זה הילדים.
נעמי בלומנטל: הדבר הראשון שהם מנושלים ממנו זה הורותם.