GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דניאלה ספיר: לקחנו הלוואה של ששים אלף שקל כי רצינו להיות רשומים במשרד הקליטה, על מנת שידעו שאנחנו קיימים.
דניאלה ספיר: עברנו לרחובות ואמרנו: אם כבר יש לנו מרכז, אנחנו נותנים גם שיעורי בית וגם חוגים וכולי, בנוסף לכל העבודה הקודמת שלנו.
דניאלה ספיר: זאת אומרת שיש לנו תוספת עבודה נוסף לכל היצירתיות והספרות וכל מה שיש לנו בדרך כלל ועכשיו אנחנו נמצאים במצב כזה: שנת אלפיים, לא קיבלנו אגורה, אנחנו צריכים לשלם שכירות מחודשת, אחרת אנחנו בחוץ, יש לנו ריהוט חדש, יש לנו ספריה, יש לנו דברים, לא שילמנו משכורת לאף אחד, שישה חודשים עברו, יש לנו ספרנית, יש לנו מנהלת אירגון - אף אגורה שחוקה.
דניאלה ספיר: זה המצב.
דניאלה ספיר: אנחנו נמצאים במצב של חניקה.
בוריס מפציר: אני חייב לומר לך.
בוריס מפציר: אני חושב שזה לא הוגן לנהל דיון מסוג זה.
בוריס מפציר: את באת מוכנה.
בוריס מפציר: אני לא ידעתי מה הנושא שאת רוצה להעלות, אין לי את הפרטים שלך, אני מצטער.
נעמי בלומנטל: מאה אחוז, אני מקבלת את זה.
נעמי בלומנטל: גברת ספיר, אנחנו נותנים כאן כמה דוגמאות אבל אמרנו מראש ונאמר כאן:
נעמי בלומנטל: מדובר כאן על שלוש מאות אירגונים.
נעמי בלומנטל: זה סיפור של עמותות שמקבלות תמיכה ממשרד הקליטה.
נעמי בלומנטל: זה אחד הסיפורים.
נעמי בלומנטל: לגברת גל סיפור אחר, לך, מר יעקובי, אני מעריכה שיש סיפור אחר, שהוא דומה.
יוסף יעקובי: רק כמה דקות.
נעמי בלומנטל: אין דקות.
נעמי בלומנטל: דקה.
דניאלה ספיר: אני ציפיתי לפחות לתגובה של השתתפות.
יוסף יעקובי: אחרי חמש עשרה שנים של בתי סוהר בברית המועצות, נשארתי ציוני ואני ממשיך להפעיל תכניות שהכנתי בהתנדבות, תכניות ציוניות יהודיות.
יוסף יעקובי: אני מאמין שאני אקבל את העזרה כדי שאוכל גם הלאה להופיע בבתי ספר, בנושא אסירי ציון, למשל, נושא שאף אחד אחר לא מטפל בו, או עצרת שתהיה בעוד יומיים, לשלושים שנה לניסיון חטיפת המטוס.
יוסף יעקובי: אני עושה את הדברים האלה כמעט יום יום בבתי ספר.
יוסף יעקובי: אני בטוח שמשרד הקליטה יעזור לנו, כי פשוט אין גוף אחר, אין אנשים אחרים, שעושים את הדברים האלה, שמספרים לעולים וגם לתלמידים על ציונות, על חמישים שנה למדינת ישראל, או על התנועה הציונית המחתרתית בברית המועצות לשעבר.
יוסף יעקובי: אם אתם רוצים לקבל את התכניות האלה אתם יכולים לקבל אותן.
יוסף יעקובי: אם תרצו לנצל את זה, בבקשה.
יוסף יעקובי: אני, דרך אגב, הופעתי לפני כמה ימים במבשרת ציון – וזה כבר שייך לסוכנות – לפני עולים מאתיופיה, בנושא חמישים שנה למדינה.
יוסף יעקובי: הם קיבלו את זה מצוין.
יוסף יעקובי: אני מופיע יחד עם זמרת ששרה שירי מחתרת ציוניים ועם ליווי.
יוסף יעקובי: אני פונה אליכם: אם אתם חושבים שהציונות עוד לא עברה מן העולם, יש לכם הזדמנות להציל את זה.
יוסף יעקובי: אני בטוח שהפניה למשרד הקליטה ולמר מפציר, שאני מכיר אותו עוד מריגה, תצליח ושהוא יעזור לנו, כדי שנוכל להמשיך בפעילות שלנו.
נעמי בלומנטל: מר מן, בבקשה.
נעמי בלומנטל: אבל באמת בקצרה, כי אנחנו רוצים לסכם.
חגי מן: במילה אחת.
חגי מן: חבל שהשר לשעבר, חבר הכנסת אדלשטיין, הלך.
חגי מן: אנחנו הרי עברנו את התהליך הזה כמה פעמים.
חגי מן: אני מקוה שהתבחינים האלה יהיו באמת סוף פסוק ולא יהיה מצב שבשנה הבאה או בעוד תקופת מה נבחן את עצמנו שוב מול תבחינים חדשים.
חגי מן: אנחנו נמצאים עכשיו באמצע חודש יוני ואנחנו לא נקבל את התקציבים.
חגי מן: דיברנו כבר עם מנכ"ל המשרד שהכספים יכנסו בדיעבד, כלומר מתחילת השנה ואני מקווה מאד שהדברים האלה אכן יתקיימו, כי אנחנו עומדים במצב גרוע ביותר, כאחד האירגונים היותר גדולים.
חגי מן: לא אירגון קטן.
חגי מן: אנחנו אירגון גדול מאד ולא מצליחים לשרוד.
חגי מן: אנחנו מאושרים על ידי רשם העמותות, יש לנו את כל המסמכים כחוק, אין לנו שום בעיה בעניין הזה.
חגי מן: אני חושב – אם כבר נגענו בעניין הזה של רשם העמותות – שמי שעבד בשנה שעברה וקיבל "תעודת הכשר" כזו, אין לו שום בעיה היום להוציא תעודה כזאת.
חגי מן: שוב, אלא אם כן הוא לא עמד בקריטריונים.
חגי מן: אני מבקש שהדבר הזה ירשם ויילקח בחשבון.
חגי מן: הדבר הנוסף שדיברנו עליו פה הרבה, אבל סטינו ממנו, זה התשתיות.
חגי מן: לכל דבר ועניין אנחנו חייבים באיזשהו תקציב תשתיות.
חגי מן: אני זוכר שהתקציב של הסוכנות היהודית – ומר רוזנברג נגע בזה – היה ששה מיליון.
חגי מן: היום זה ירד ל 3.4 מיליון ואנחנו עומדים במצב קשה ביותר כאירגון גדול.
חגי מן: צמצמנו את עצמנו עד למינימום האפשרי.
חגי מן: אנחנו הולכים לקראת איחוד, אבל הדברים האלה חייבים להילקח בחשבון עד הסוף.
נעמי בלומנטל: באיזשהו מקום הסוכנות זה סיפור נפרד.
נעמי בלומנטל: קיימנו על זה בעבר דיון, מצויים שם אירגוני העולים – ואנחנו גם קיימנו על זה ישיבה – שאתם, בסוכנות, פניתם אליהם ודרשתם מהם כך וכך, להיערך לבחירות, לעשות כמה פעילויות, דברים אחרים וקריטריונים שונים.
נעמי בלומנטל: אני אומרת, אלה שאתם תומכים בהם, יחסית מצבם טוב.
נעמי בלומנטל: מדובר על כשלושים אירגוני עולים, משהו כזה.
נעמי בלומנטל: יחסית מצבם בסדר, כי הם לפחות מקבלים איזושהי תמיכה שקשורה גם לתשתיות.
נעמי בלומנטל: אז בואו נעזוב את זה רגע בצד ונתעסק כרגע בכל העמותות שקשורות למשרד הקליטה.
נעמי בלומנטל: תכף מר מפציר יחזור.
נעמי בלומנטל: אני רוצה להגיש לו איזשהו מסמך או איזושהי פניה שתהיה על דעת כולם.
נעמי בלומנטל: אז אולי נגבש את הדברים ביחד ונגיש את זה.
נעמי בלומנטל: מה שאני הבנתי מהישיבה הזאת זה, שיש אירגונים – בואו נקרא להם העמותות – שעמדו בקריטריונים.
נעמי בלומנטל: אתם נותנים למשל, לדוגמא, את התאחדות עולי ברית המועצות.
נעמי בלומנטל: יש לכם תעודת הכשר, אתם עומדים כרגע בתור, מבחינה בירוקרטית אתם סיימתם את כל התהליכים.
נעמי בלומנטל: נוסף לאלה יש עמותות שנמצאות כרגע במבחן.
נעמי בלומנטל: פתאום עצרו אותם, אמרו להם: אנחנו בודקים הכל מחדש.
נעמי בלומנטל: למשל, הפורום הציוני.
אפרים חולמיאנסקי: זה לא אומר שאנחנו לא בסדר.
נעמי בלומנטל: רק אומרים לכם: אנחנו לא נותנים לכם את ההכשר, כי אתם עומדים כרגע במבחן מחדש.
נעמי בלומנטל: יש כאלה שעומדים כרגע בתור שעוד לא הכירו בהם ויש כאלה שמר מפציר אמר שלמעשה, מכל בחינה, הם לא יספיקו לגמור את התהליך.
נעמי בלומנטל: יש, נניח, איזה שישים שבעים אירגונים, שמה שלא יעשו, הם יכולים להיות הכי נהדרים בעולם, אין שום סיכוי שהם יספיקו לקבל את ההכשר לפני שתתחיל החלוקה וברגע שתתחיל החלוקה, סוגרים בפניהם את האפשרות לקבל.
נעמי בלומנטל: זה מצב שאנחנו, כוועדת כנסת, לא יכולים לחיות אתו.
נעמי בלומנטל: זה פשוט בלתי אפשרי.
נעמי בלומנטל: אני שואלת את עצמי – אמנם עכשיו רוב חברי הכנסת כבר הלכו – אבל אני מנסה לחשוב ואתם יכולים לעמוד במשימה הזאת מבחינה אינטלקטואלית לא פחות, מה ניתן לעשות בסיטואציה הזאת, שהיא מלכתחילה גרועה מאד.
נעמי בלומנטל: אז בואו נראה.
נעמי בלומנטל: אותן עמותות שיש להם את כל ההכשרים ופשוט מחכות, מבחינתן מחר צריך להתחיל את החלוקה.
נעמי בלומנטל: כי יש כבר איחור של למעלה מחצי שנה ומחכים לכסף.
חגי מן: אני אגיד לך, מיולי (אדלשטיין) עד יולי (תמיר), עוד לא הגענו ל(חודש) יולי.
אתי פרץ: לגבי אלה שלא עומדים בסטנדרטים, הוועדה הזאת יכולה לפעול בצורה ראויה מאד.
אתי פרץ: ניתן להקים צוות אד –הוק של משרד הקליטה, משרד המשפטים ורשם העמותות, לבחינה חד פעמית של הקבוצה הזאת.
אפרים חולמיאנסקי: הם לא בודקים אותנו כיום ולא אתמול ולא שלשום.
אפרים חולמיאנסקי: הבדיקה נערכת לגבי שנים עברו.
נעמי בלומנטל: זה דבר פרטני.
נעמי בלומנטל: כן, מר הס.
יואב הס: הצעה אופרטיבית.
יואב הס: יש מספר אירגונים מסוים שרוצים לחלק להם כסף.
יואב הס: יש מספר אירגונים אחר שעוד לא בדקו אותם.
יואב הס: אפשר לבדוק מבחינה מספרית כמה אירגונים שיכולים לחלק להם יש, יקחו את התקציב שמתוכנן לחלוקה ויחלקו ממנו לפי יחס מתאים.
יואב הס: את היתר יחלקו רק כשיגמרו.
יואב הס: אני לא רואה שום סיבה בעולם להגיד שעד סוף יולי חייבים לחלק את כל הסכומים.
יואב הס: אפשר להגיד שעד סוף יולי יחלקו לאותם אירגונים שכבר עברו את הבדיקה.
יואב הס: נניח שזה חמישים חמישים אחוז.
יואב הס: יש ארבעה עשר מיליון, אז שבעה מיליון יחלקו עד סוף יולי ואת השבעה מיליון האחרים יחלקו עד סוף ספטמבר.
נעמי בלומנטל: יכול להיות שהבסיס צריך להיות מה שהם קיבלו בעבר, פחות או יותר.
נעמי בלומנטל: לפי ההצעה שלך – שהיא הגיונית, אני לא אומרת שהיא לא הגיונית – מה שקורה זה שיהיו כמה מקופחים בצורה לא סבירה.
נעמי בלומנטל: זה מה שמפריע לי.
יואב הס: מה יוצא ככה?
יואב הס: ככה יוצא שכל השישים שעוד לא בדקו אותם, מקופחים באופן אבסולוטי.
נעמי בלומנטל: יש לנו בעיה אמיתית ומעשית.
נעמי בלומנטל: מצד אחד האירגונים שקיימים ושקיבלו בעבר ושעברו את כל התרחישים והתבחינים ויש להם היום את ההכשר, אני הייתי אומרת שאולי הבסיס צריך להיות מה שהיה להם בעבר.
נעמי בלומנטל: זה צריך להיות הבסיס וצריך להתחיל להזרים להם כסף.
יואב הס: שיזרימו.
יואב הס: אני בעד, אבל שישאירו בהתאמה לאחרים.
נעמי בלומנטל: מצד שני נמצאים האירגונים שנמצאים כרגע – אולי בצדק ואולי לא – בבדיקה מחדש, כמו הפורום הציוני שנמצא במצב בלתי אפשרי.
אפרים חולמיאנסקי: שמונה חודשים.
נעמי בלומנטל: מר מפציר, אנחנו מנסים להגיע לאיזושהי נוסחה שתאפשר גם את הקיום של העמותות שכבר קיימות, שיוכלו להמשיך לפעול - כי הן, כולן, נמצאות במצוקה איומה - וגם לא תקפח את אלה שעומדים למבחן מחודש, מוצדק או לא, או את אלה שאמרת שבאופן מעשי לא יהיה בכלל אפשרי להגיע אליהם.
בוריס מפציר: יש לי רק בקשה אחת.
בוריס מפציר: להזמין באופן מיידי ודחוף את רשם העמותות לכאן ולשאול אותו שאלה פשוטה: האם הוא וצוותו בטוחים שאותן עשרות עמותות הנמצאות בסטטוס של ליקוי מהותי או סירוב, אכן נמצאות שם לאחר בדיקה מדוקדקת.
בוריס מפציר: האם הוא משוכנע בזה?
בוריס מפציר: האם הוא בדק?
בוריס מפציר: האם הוא באמת ביקש מסמכים?
בוריס מפציר: האם אותן העמותות מודעות לכך שאם הן לא יעבירו את כל המסמכים הדרושים, הן לא יוכלו לקבל תקציב?
בוריס מפציר: יתכן שיש עמותות שלא עומדות בדרישות החוק.
בוריס מפציר: אני לא מדבר עליהן.
בוריס מפציר: אני טוען, אני חושש, שיש לנו לא מעט עמותות שנמצאות בסטטוס הזה, שלא נבדקו באופן יסודי ומקיף ועליהן אני מצר.
נעמי בלומנטל: זה החשש.
בוריס מפציר: אני מציע, אם אפשר - הרשם הוא איש מאד רציני, מאד מנוסה - להזמין אותו ואני מקווה שביחד אנחנו נקצור את הפירות.
בוריס מפציר: יש עמותות שאומרות: מה הבעיה שלי?
בוריס מפציר: לי יש אישורים.
בוריס מפציר: רבותי, בשיטה הקיימת, יתכן שבעוד שנה, מי שהיום יש לו אישור, יעוכב בגלל איזשהו חוסר בהירות, כי זו השיטה.
בוריס מפציר: לכן אני מאד מבקש שנקיים את הבירור באופן מיידי.
בוריס מפציר: משרד הקליטה מסיים את תהליך קבלת הבקשות בעשרים וחמישה ביוני.
בוריס מפציר: להערכתי, לא נוכל להקדיש לבירורים, מעבר לתאריך זה, יותר משלושה ארבעה ימים.
נעמי בלומנטל: יכול להגיש בקשה רק מי שאושר, או שכל אחד יכול להגיש?
בוריס מפציר: יכול להגיש כל מי שרוצה, אבל יש כמה מסמכי סף שבלעדיהם אי אפשר לדון.
בוריס מפציר: רשם העמותות זה המסמך החמור ביותר.
נעמי בלומנטל: רגע.
נעמי בלומנטל: אני רוצה לברר עניין אחד.
נעמי בלומנטל: עמותות שהיו קיימות בעבר, לא חדשות, גם הן צריכות להביא רישום של רשם העמותות?
נעמי בלומנטל: ויש חלק מהן שהיו בעבר והיום לא קיבלו.
בוריס מפציר: הנה, יושבת פה עמותה כזאת.
בוריס מפציר: הפורום הציוני.
סופה לנדבר: תמיד היתה דרישה כזאת.
בוריס מפציר: לא תמיד.
חגי מן: זה קיים כבר שנתיים.
סופה לנדבר: שנתיים זה כבר קיים.
אפרים חולמיאנסקי: משנת 1999 זו הפעם הראשונה.
בוריס מפציר: החובה על הגשת אישור מחודש קיימת מפברואר 1999.
בוריס מפציר: ב 1999 היתה ארכה והיה היתר - שאני הייתי שותף לו, מה לעשות – לדון בבקשות, אבל לא לשלם כספים בלי אישור.
בוריס מפציר: זה הבדל מהותי מאד.
בוריס מפציר: אתה יכול לקבל הקצבה, אבל בינתיים יש לך זמן.
בוריס מפציר: השנה אי אפשר לדון בלי היתר מרשם העמותות.
חגי מן: לדעתי אופרטיבית מה שצריך לעשות, זה שמי שהיה לו אישור בשנה שעברה, צריך לדרוש מרשם העמותות שעל סמך האישור של השנה שעברה לא יבחן אותו ל 1990, אלא לשנת 1999.
נעמי בלומנטל: יש גם את הבעיה של אותם אירגונים שיש להם את האישורים וגם הם לא מקבלים את התקציב.
אילן ארכיטקטר: מר מפציר, אתה חושב שמארבע מאות האירגונים שיש לך, לכולם יש את כל הניירות?
אילן ארכיטקטר: כל המסמכים?
אילן ארכיטקטר: אולי לעשרים אחוז יש.
בוריס מפציר: לשישים אחוז יש.
נעמי בלומנטל: עמותות שביקשו תמיכות ויש להן את כל המסמכים?
נעמי בלומנטל: בערך שישים אחוז?
בוריס מפציר: את מסמכי רשם העמותות.
בוריס מפציר: יש לנו רשימה.
אתי פרץ: גבירתי, אני רוצה להציע רעיון, ברשותך.
אתי פרץ: ישנה אפשרות לפצל את התקציב לשני חלקים.
אתי פרץ: לחלק אותו לחצי.
אתי פרץ: חצי אחד ישולם אחורנית, כהחלה רטרואקטיבית.
אתי פרץ: על פי העיקרון שאין מענישין אלא אם כן מזהירין, כל אלה שעמדו בקריטריונים של 1999 יכנסו ל"לופ" הזה.
בוריס מפציר: אני רוצה לתת תשובה.
בוריס מפציר: ראשית, אי אפשר לחלק תקציב לשניים.
בוריס מפציר: אתה חייב לחלק את כל התקציב מיד.
בוריס מפציר: את כל מה שיש לך.
בוריס מפציר: לא אחורה, לא קדימה.
בוריס מפציר: שנית, אמרתי במפגש עם האירגונים: כדי שנשלם רטרואקטיבית צריכים להתקיים שלושה תנאים וזה יוצא דופן: פעילות שהתקיימה בשנה שעברה וממשיכה השנה, פעילות שנמצאת במסגרת הקריטריונים, תבחינים, של השנה הנוכחית, החל מאחד בינואר ושרכז הקליטה במקום שבו מתקיימת הפעילות, מוכן באופן אישי לאשר שהיא מתקיימת.
בוריס מפציר: אם שלושת התנאים יתקיימו, הפעילות תשולם רטרואקטיבית וזה בניגוד לחוק התמיכות, מאחר והוא הולך תמיד קדימה בפרוייקטים.
בוריס מפציר: אנחנו, על דעת היועצת המשפטית וחשב משרד הקליטה, הוצאנו כבר מכתב לאגף לקליטה בקהילה בנושא זה וזה תקף.
בוריס מפציר: מי שיגיע למפגש ההדרכה ביום חמישי כבר יוכל לוודא את זה.
בוריס מפציר: אבל לא ניתן לחלק את התקציב לשניים.
בוריס מפציר: מה שיש אני חייב לחלק על פי החוק, מיד.
אתי פרץ: אני התכוונתי, מר מפציר, שלחצי הראשון יכנסו כל אלה שעמדו בקריטריונים לפני שנה.
אפרים חולמיאנסקי: זאת אומרת שאנחנו מפסידים פעמיים.
אפרים חולמיאנסקי: זה לא בצדק.
אפרים חולמיאנסקי: כל הנושא הזה של ביטול המעמד הזה הוא לא בצדק.
אפרים חולמיאנסקי: הוא לא מתייחס לשנים האחרונות ואין דבר בעולם שאנחנו יכולים לעשות על מנת לשנות את זה.
נעמי בלומנטל: אנחנו נקיים ישיבה עם רשם העמותות.
נעמי בלומנטל: חבל על המילים שלך עכשיו.
נעמי בלומנטל: אנחנו נקיים גם לפי העצה של מר מפציר, ישיבה אתו, על מנת להעמיד אותו על חומרת המצב.
נעמי בלומנטל: מה שלפי דעתי מפריע, זה שהבחינה מחדש, אין בה הגינות.
נעמי בלומנטל: כי עד שהוא יבוא עם התוצאות, העמותות יכולות כבר ליפול.
נחליאל דיסון: יש פה גם את העניין שהמשרד של רשם העמותות סגור פיסית.
נחליאל דיסון: אני הבנתי שהמשרד סגור בגלל שהם עוברים.
בוריס מפציר: הבעיה הזאת פחות חמורה, כי כל הבדיקות נעשות על ידי רואי חשבון חיצוניים.
נעמי בלומנטל: אולי נצליח לקבל ממנו הערכה.
סופה לנדבר: אנחנו דנים בנושא עמותות העולים במשך כמה שנים.
סופה לנדבר: דיברנו על זה גם בקדנציה הקודמת ואני חושבת שהעניינים חוזרים על עצמם.
נעמי בלומנטל: סליחה, רק רציתי להגיד לך שהמצב נעשה יותר קשה.
סופה לנדבר: אני לא ציפיתי שייעשה יותר קל, אבל יש משהו שמאד מפריע לי אישית בעניין של מוסדות עולים.
סופה לנדבר: אנחנו מדינה שקמה על ידי עולים ואחרי חמישים ושתיים שנה תמשיך, יחד עם הוותיקים, על גלי העלייה.
סופה לנדבר: צריך לתת "פוש" וכתף לעמותות האלו.
סופה לנדבר: כאשר אנחנו נותנים לעמותות של הדתיים, אין שום בעיה.
סופה לנדבר: אנחנו נותנים.
סופה לנדבר: כאשר אנחנו מתחילים עם עולים, יש פה קריטריונים כאלה ואחרים.
סופה לנדבר: במשך שנים הקריטריונים התחלפו כל כך הרבה פעמים, שאני כבר לא יודעת איזה קריטריונים צריכים להיות.
סופה לנדבר: יחד עם זאת – ואני חושבת שזאת צריכה להיות דרישה של וועדת העלייה והקליטה – כאשר מתחלפים שרים, לא צריך לשנות דברים.
סופה לנדבר: כולנו נדאג לעמוד בקריטריונים האלה והם יהיו קבועים לאירגוני העולים.
סופה לנדבר: דבר שני, אני חושבת שכדי שאירגוני עולים יהיו מסוגלים להפעיל את הפרוייקטים, צריכים להיות כספים להפעלת המשרדים, להפעלת המשרות, להפעלת הפרוייקטים האלה.
סופה לנדבר: מאיפה הם צריכים לקחת את הכסף?
סופה לנדבר: אני דיברתי עם מנכ"ל משרד הקליטה ואני חושבת שזאת גם דרישת האירגונים, שצריכים לתת חמישים אחוז אם וכאשר אירגון כבר עבר את הקריטריונים של משרד הקליטה.
סופה לנדבר: הם, אגב, צריכים להיות דומים לקריטריונים של הסוכנות, בגלל שרוב האירגונים האלה מקבלים תקציבים גם מהסוכנות.
מייק רוזנברג: לא, זה שלוש מאות אירגונים מול שלושים.
מייק רוזנברג: אנחנו מדברים על התאחדויות עולים בלבד.
מייק רוזנברג: הסוכנות לא נותנת לכל האירגונים.
סופה לנדבר: למי שנותנים.
סופה לנדבר: אני חושבת שהקריטריונים צריכים להיות שווים.
נעמי בלומנטל: אי אפשר.
נעמי בלומנטל: זה אירגון וולונטרי.
נעמי בלומנטל: משרד הקליטה יכול לפעול רק לפי חוקי המדינה.
נעמי בלומנטל: הסוכנות יכולה לעשות מה שהיא רוצה.
נעמי בלומנטל: היא יכולה להגיד שאת מוצאת חן בעיניה ואני לא מוצאת חן בעיניה.
סופה לנדבר: לא, אני דווקא לא תמיד מצאתי חן בעיניה.
נעמי בלומנטל: חברת הכנסת לנדבר, אני רוצה לסכם.
סופה לנדבר: לא, לפני שאת מסכמת.
סופה לנדבר: קודם כל צריכים להעביר רטרואקטיבית כסף לאותם אירגונים שעברו את הקריטריונים של משרד הקליטה.
נעמי בלומנטל: המנכ"ל אמר שהוא לא יכול.
סופה לנדבר: הוא לא יכול, אז אנחנו צריכים לעזור לו, שהוא יהיה מסוגל.
סופה לנדבר: אחרת אנחנו מסתכלים על אירגוני העולים ורואים שהם מתמוטטים.
סופה לנדבר: דבר שני, כאשר מעבירים כסף ממשרד הקליטה – אני לא יודעת אם העלו פה את הנושא הזה ואני מצטערת שלא הייתי, הייתי בוועדה אחרת - צריכים להעביר כספים ראשוניים.
סופה לנדבר: כאשר מתחילים פרוייקט, אירגון צריך למצוא באיזשהו מקום את הכספים כדי להפעיל את הפרוייקט.
נעמי בלומנטל: רק רגע.
נעמי בלומנטל: אני רוצה לסכם ורוב הדברים שאמרת עלו פה כבר.
סופה לנדבר: חמישים אחוז שיתנו בהתחלה ואחר כך את השאר.
נעמי בלומנטל: חבר הכנסת אמנון כהן הציע איזושהי הצעה.
נעמי בלומנטל: אמרתי: ניפגש אנחנו, לא במסגרת הוועדה, את כחברת וועדת הכספים, אמנון כהן, עם המנכ"ל, עם משרד האוצר, כדי לראות מה ניתן לעשות לגבי כמה בעיות עקרוניות.
נעמי בלומנטל: למשל, לגבי תשתיות.
נעמי בלומנטל: למשל, מה שהעלית עכשיו.
נעמי בלומנטל: נעשה איזושהי פגישה כדי לראות איפה אנחנו יכולים להתקדם, כדי שיהיה אפשר להכניס סעיף תקציבי נוסף.
סופה לנדבר: אנחנו צריכים לעשות את זה מיד, בגלל שחצי שנה כבר עברה.
סופה לנדבר: כל אירגון מתמוטט.
אתי פרץ: תצרפי בבקשה לכזאת פגישה, אם זה נראה לך, גם נציג של האירגונים.
אתי פרץ: יש לנו בכל זאת היסטוריה של עבודה משותפת.
נעמי בלומנטל: נכון, אני אשתדל, אם כי אנחנו יודעים את הבעיות ואנחנו ננסה לפתור אותן.
יואב הס: הצעה מעשית של משפט אחד.
יואב הס: יש בעיה עם העניין הזה של אישור של מסים ופה צריך את ההתערבות של משרד האוצר.
יואב הס: אם משרד האוצר ישנה את המדיניות שלו ויאפשר לגורמים פרטיים וכל מיני חברות שיש להן המון כסף, לתרום כסף לעניינים של עלייה וחברה.
יואב הס: ..
נעמי בלומנטל: זה לא קשור.
יואב הס: זה קשור.
נעמי בלומנטל: לא, סליחה.
נעמי בלומנטל: זה נושא שצריך לטפל בו בחקיקה.
נעמי בלומנטל: אנחנו מנסים להעביר את זה.
נעמי בלומנטל: זה לא קשור למר מפציר.
סופה לנדבר: במשך שנים היה יותר?
סופה לנדבר: אף פעם לא היה.
בוריס מפציר: יש יותר אירגונים.
נעמי בלומנטל: אני מרגישה מאד לא נוח, ועל זה אנחנו נשב עם רשם העמותות, לגבי הסד הזה של השבועיים שלושה.
נעמי בלומנטל: יש אירגונים שצריכים לעבור איזשהו אישור מחדש, יש אירגונים חדשים שעוד לא קיבלו אישור ואין שום אפשרות מעשית לעמוד בזה.
נעמי בלומנטל: אנחנו נזמין את רשם העמותות, כדי לראות איך הוא יכול לסייע לנו, כדי שיהיה יותר צדק בכל המהלך הזה.
נעמי בלומנטל: זה הסיכום שלנו.
נעמי בלומנטל: תלמידים עולים מאתיופיה בתשלומי ביטוח לאומי וביטוח בריאות - אני כרגיל מצרה קצת שדווקא כשמתייחסים לבני העדה האתיופית, אין מגיעים די חברי כנסת, והעליתי את זה כבר בעבר בישיבות קודמות - שאין ספק שזה מוכיח שצריך שיהיו חברי כנסת מבני העדה.
נעמי בלומנטל: אני מוצאת לנכון להעיר את ההערה הזו, כי בהחלט אני מצרה על כך.
נעמי בלומנטל: אנחנו דנים היום בנושא שאנחנו חייבים למצוא לו פתרון, והוא חיוב תלמידים עולים מאתיופיה בתשלומי ביטוח לאומי וביטוח בריאות.
נעמי בלומנטל: יושב איתנו מנכ"ל הביטוח הלאומי, פרופ' יוחנן שטסמן, ואני בטוחה שאתה ער לבעיה הזו; ואנחנו מתכנסים כאן כדי למצוא לה פתרון, כי חייבים למצוא לה פתרון.
נעמי בלומנטל: אני רוצה לברך אותך, זו פעם ראשונה שאתה אורח כאן, בוועדת העליה, הקליטה והתפוצות, ואני מקווה שלא נטריד אותך יותר מדי - ברגע שאתה פותר לנו את הבעיה הזאת, אתה תהיה משוחרר אולי לתקופה מסוימת.
יוחנן שטסמן: ויהיו עוד כמה בעיות לפתור.
נעמי בלומנטל: קיבלתי מכתבים, ומר יצחק קדמן כתב ובני הקהילה, מר שלמה מולה - ואחרים שנמצאים פה העלו, ואותן בנות; ויש הרבה מאד, גם ארגונים וגם מתנדבים באופן פרטי שעוסקים בענייני הקהילה, ונוצר מצב שיש לנו פה ערימה של פניות - אתה בוודאי מכיר אותן, של בנות בעיקר, שעדיין ממשיכות ללמוד בבית הספר, כי הן התחילו את הלימודים בגיל יותר מאוחר, והן מוצאות את עצמן, נגיד - הנה, אני אתן למשל דוגמה: שם: אסממו אייטגב תאריך לידה: 1.1.79 מוסד לימודים אחרון בתיכון: ישיבת בני עקיבא בכפר הרואה; מס' השנים שלמד: 18 חודשים.
נעמי בלומנטל: תאריך תחילת הלימודים בישיבה: 98.
נעמי בלומנטל: תאריך חיול: 99.
נעמי בלומנטל: מסמכים נלווים: אישור לימודים והכל.
נעמי בלומנטל: יש עוד דוגמאות - אמרת לי שהרבה בנות, ובסוף אני רואה פה הרבה בנים.
נעמי בלומנטל: מה שקורה, שהם לומדים עדיין בבתי ספר וצריכים למעשה, על פי חוק, לשלם ביטוח לאומי.
נעמי בלומנטל: הם מוצאים את עצמם, כאשר הם מתגייסים לצבא, עם חובות אדירים לביטוח הלאומי, מה שבדרך כלל לא קורה לבני ותיקים, או שאם יש פער של כמה חודשים, הפער בדרך כלל, גם במשפחות יותר חזקות, ואין עם זה ממש בעיה.
נעמי בלומנטל: המצב הוא איום.
נעמי בלומנטל: גם ההרגשה, דרך אגב, רעה מאד.
נעמי בלומנטל: מעבר לעובדה שהם נכנסים לצבא, ועל גבם איזה חוב אדיר לביטוח הלאומי, אני חושבת שגם מבחינת ההרגשה, זו הרגשה איומה.
נעמי בלומנטל: אתה בסך הכל רוצה לעשות הכל טוב, ופתאום אתה מקבל כל הזמן מהדואר כל מיני התראות ועיקולים.
נעמי בלומנטל: מיד אני אתן גם לאנשים פה לדבר.
נעמי בלומנטל: זו גם הרגשה לא טובה, וגם באופן מעשי, אנחנו בוודאי, כוועדת עליה וקליטה, לא נוכל להסכים שזה המצב שיהיה.
נעמי בלומנטל: אז אולי מר שלמה מולה, אתה תהיה הראשון?
יצחק קדמן: הוועדה, שכינסה היום את הדיון הזה, שאני מחכה לו כבר הרבה מאד זמן.
יצחק קדמן: אני שמעתי איזה נימה בקולך, שאני מקווה שהיא נכונה, שאת לא תתני למנכ"ל הביטוח הלאומי, מר יוחנן שטסמן, לצאת מפה עד שהבעיה לא תיפתר.
יצחק קדמן: מוכרח לומר, אני לא הרבה פעמים אומר את זה, אבל זה אחד הנושאים, שלמרות מאבק שאני מנהל יותר מחמש שנים - נכשלתי.
יצחק קדמן: אינני מסוגל להרים את העניין.
יצחק קדמן: יותר מחמש שנים.
יצחק קדמן: חלק מהנוכחים פה מכיר את זה מהתכתבות שלי איתם, או מפגישות שערכנו, ודרך אגב, הייתה גם פגישה עם מנכ"ל המוסד לביטוח לאומי שקדם למר יוחנן שטסמן, ויש לי פה גם מכתבים שלו.
יצחק קדמן: אני חושב שזה פשוט עוול נוראי שנגרם בעיקר - יש כמה ספיחים גם לא מבני העדה האתיופית - אבל בעיקר לבני העדה האתיופית, בנושא שעלותו הכספית היא שולית לחלוטין, אם מכניסים את הדברים לפרופורציה - וגורמים עוול שאין כמוהו לאנשים צעירים שצריכים להתחיל את דרכם, וממילא אין הם מתחילים את דרכם סוגה בשושנים.
יצחק קדמן: גברת קולט אביטל ציינה את ההרגשה הנוראה, אבל זה הרבה יותר מזה.
יצחק קדמן: אני רוצה לומר לך, שזה גם מגיע לזה שבחורים ובחורות צעירים בתחילת דרכם מוצאים את עצמם לפתע עם חשבון בנק חסום, כי הוטל עיקול, למרות שהם לא עשו רע לאיש מימיהם.
יצחק קדמן: אני רוצה להצביע על העובדה שבכלל חלק מבני העדה מגלים את דבר חובם כאשר קורה איזה שהוא אירוע משמח יותר, או משמח פחות, כמו שנולד להם ילד ומקפיאים להם תשלומים שמגיעים להם מביטוח לאומי, בגלל טענה שהצטבר להם חוב של אלפי שקלים.
יצחק קדמן: הניסיון שלי עד כה היה שמשרד אחד זרק אותי למשרד אחר.
יצחק קדמן: משרד הקליטה זרק אותנו לביטוח לאומי, ביטוח לאומי אמר לנו, אנחנו פועלים על פי חוק, אין מה לעשות, לכו לשר החינוך, כי שר החינוך אחראי היום גם על עליית הנוער, וגם מדובר בתלמידים עולים.
יצחק קדמן: שר החינוך שלח אותנו למצוא פתרונות אצל שר העבודה והרווחה, וכך סובבנו למעלה מחמש שנים במעגלים.
יצחק קדמן: אין זה יכול להיות שמדינת ישראל, שמתיימרת לקלוט עליה בכלל, ואת העלייה של יהודי אתיופיה, בפרט ובמיוחד, לא תמצא פתרון - ולא מדובר על אלפים, מדובר, להערכתי, על עשרות, אולי בשלב מסוים היה קצת יותר מעשרות, אולי זה הגיע למאות של תלמידים שבגלל נסיבות חייהם, כשהם עדיין בכתב י' מגיע יום הולדתם ה- 18.
יצחק קדמן: אין להם אגורה שחוקה.
יצחק קדמן: הם תלמידים.
יצחק קדמן: הם אינם אנשים עובדים שיכולים לשלם דמי ביטוח בריאות ודמי ביטוח לאומי.
יצחק קדמן: הם תלמידים לכל דבר ועניין.
יצחק קדמן: מוכרחים למצוא את הדרך לפטור אותם.
יצחק קדמן: אני מוכרח לומר שהביטוח הלאומי, וסליחה אם אני גונב לך כבר חלק מהתשובה, עונה באופן קבוע לפניות אליו – ודרך אגב, נמצאת פה גברת נגה אמבת, שהיא אחת מאלה שבשמה פנינו, ויונתן וודג'י, שהוא אצלנו אחראי על הטיפול על ילדי העולים מאתיופיה - עונה הביטוח הלאומי שהוא מוכן ללכת לקראת התלמידים הללו ולהוריד להם את הריבית וההצמדה.
יצחק קדמן: אבל עדיין - ויש לי פה דוגמאות שאני ברצון אמציא אותן - עדיין יש תלמידים שאחרי הורדת הריבית וההצמדה, מגיע חובם, בקרן, לאלפי שקלים.
יצחק קדמן: מאיפה תשלם נגה, או מישהו אחר, עכשיו לפתע, בהיותה בת שרות לאומי, או חיילת בצבא, או אפילו כבר סטודנטית במכללה, תשלם עכשיו חמשת אלפים שקל?
יצחק קדמן: ועבור מה?
יצחק קדמן: ומדוע?
יצחק קדמן: למה ייגרע חלקה מכל תלמיד אחר בבית ספר?
יצחק קדמן: נכון שהיא הקדימה את גיל 18, והוא תפס אותה כשהיא עדיין תלמידה, בגלל הרקע, שאנחנו כולנו מכירים ויודעים.
יצחק קדמן: אינני יכול להאמין שמדינת ישראל אינה יכולה לפתור את הבעיה הזו, של כמה עשרות, או כמה מאות תלמידים - ולמצוא פתרון כדי שהם לא יסחבו חובות שמביאים בעקבותיהם עיקולים לחשבון וחוסר יכולת לפתוח את החיים שלהם כמו כל נער ונערה בישראל.
יצחק קדמן: אני מאד מבקש מגבירתי, שהכדור פה לא ייבעט פעם נוספת ממגרש אחד למגרש אחר.
יצחק קדמן: מביטוח לאומי, למשרד החינוך, למשרד העבודה והרווחה, לכל מיני פתחים אחרים, לעליית הנוער.
יצחק קדמן: הנושא הזה מוכרח להיפתר.
יצחק קדמן: באמת זו אינה בעיה כל כך גדולה שאי אפשר לפתור אותה.
יצחק קדמן: קצת רצון טוב, ואפשר לפתור את העניין.
9315: הביטוח הלאומי.
9315: אני הגעתי לארץ ב84-, במבצע שלמה.
9315: כשהגעתי לארץ הייתי בן 17.5
הערה: משה.
9315: כמו כל צעיר שהגיע לארץ, הגעתי לבד, ללא ההורים, דרך סודן, ונקלטתי במרכז קליטה צפת.
9315: כעבור שלושה חודשים בצפת, העבירו אותי לעליית הנוער, לישיבה התיכונית "אהל שלמה" בבאר שבע.
9315: עד כאן הכל בסדר.
9315: בינתיים עברה חצי שנה, ונהייתי בן 18.
9315: מרדתי בחינוך הדתי, בישיבה, ועברתי לתיכון ליאו בק בחיפה.
9315: בינתיים הגעתי לגיל 18.
9315: בתיכון ליאו בק, הייתי צריך שם ללמוד שנה וחצי, כדי לעשות בגרות.
9315: סיימתי את הלימודים, נהייתי עתודאי, המשכתי ללמוד בבר-אילן, כלומר היו כמעט שנתיים ימים שהייתי חייב לשלם לביטוח הלאומי.
9315: הכל נגמר, ב91- סיימתי את הלימודים, התחלתי לעבוד, בינתיים צבא, ואז בשנת 92 אני מקבל מכתב, דרך מקום העבודה שלי, לא פחות ולא יותר, שאני חייב חוב.
9315: על מה החוב?
9315: אני צריך לשלם.
9315: אני הולך לברר: תשמע, התשלום שלך, כשהגעת לארץ, לפני כמה שנים היו לך חובות, הצטברו לך.
9315: האמת, כל התקופה הזאת לא קיבלתי מכתב - אני בכל זאת יש לי כתובת במדינת ישראל, אני לא אנונימי.
9315: לא קיבלתי מכתב לא מהביטוח הלאומי, ולא שאלתי את המשפחה שלי, האם בגלל שאני התניידתי בין כתובת לכתובת, בכל זאת הייתי כמעט חמש שנים בבר-אילן במעונות.
9315: כלום.
9315: לא היה כלום.
9315: נכון - אני לא אמרתי, לא עשיתי מזה עניין, הלכתי ושילמתי - היו לי האמצעים לשלם.