GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נעמי בלומנטל: אני   	חושבת שאחת הבעיות שהייתה, ולכן גם החוק התעכב  פה בוועדה, וחברת הכנסת סופה לנדבר, זה באמת בשל ההתמודדות שכולנו חשבנו עליה - בדיוק הבעיות שאת העלית כאן.
נעמי בלומנטל: לרגע אחד אינני מתייחסת לסיוע האמריקאי, אלא דווקא לדברים של אי הגמישות ברגע שיש חקיקה, ביחס המועדף שיש היום לקבוצות עולים לפי ארץ המוצא.
נעמי בלומנטל: אנחנו כולנו היינו ערים לבעייתיות הזאת, ויחד עם זאת אני מוכרחה לומר שראיתי שקבוצה גדולה מאוד של חברי כנסת בכל זאת הגישה חוק לקליטת עלייה.
נעמי בלומנטל: זאת אומרת שהצורך בחוק שכזה כנראה גובר על השיקולים שהיו של אי הגמישות והבעיות העקרוניות האחרות, שאת בהחלט העלית אותן, וגם בתחילת הישיבות הראשונות שקיימנו סביב החוק הזה העלינו את כל הבעיות האלה.
נעמי בלומנטל: אני מוכרחה לומר שלא התעכבנו במיוחד על העניין של הסיוע האמריקאי, אבל על אי גמישות - שברגע שאתה מחוקק חוק, אתה יכול להיות פחות גמיש, על העובדה שקבוצות עולים מקבלות סיוע שונה, ויחד עם זאת חשבנו שראוי, ואני חושבת שזאת הייתה ההחלטה של כולנו, בוודאי מציעי החוק, מספר לא מבוטל של חברי כנסת, שהשדר של מדינת ישראל כן צריך להיות בכיוון של חוק לקליטת עלייה, ושניתן איזה שהוא סל בסיסי.
נעמי בלומנטל: זאת אומרת - ממנו והלאה אפשר לעלות.
נעמי בלומנטל: זאת הייתה להערכתי ההחלטה הבסיסית שקיימת.
נעמי בלומנטל: יש סל, אתה עולה כעולה חדש, אתה מקבל.
נעמי בלומנטל: כמו שיש סל קליטה, ואין שואלים - זה מופיע בחוק, כך יהיה איזה שהוא בסיס, כמו שיש בחוק ביטוח בריאות ממלכתי, יש משהו בסיסי שעולה חדש מקבל, אם זה שיעורים בעברית, אם זה דיור, סוג מסויים של דיור, ואז מהבסיס הזה אפשר יהיה להיכנס לגמישות לגבי הקבוצות השונות - שאנחנו ערים לזה ומנסים למצוא לכך דרך.
נעמי בלומנטל: אני מציעה שאתם תמשיכו להתמודד כממשלה בחקיקה.
נעמי בלומנטל: את כשרה מובילה בהקשר הזה, ואנחנו כאן בוועדה יושבים עם המשרדים השונים ומתלבטים.
נעמי בלומנטל: אני חושבת שה-IN PUT והניסיון והיוזמות שיש לחברי הכנסת, אנחנו בהחלט ערים לדברים, ונמשיך.
נעמי בלומנטל: אנחנו נמשיך בכל אופן בחקיקה כאן.
נעמי בלומנטל: אם אתם רוצים לעדכן אותנו, את רוצה לעדכן אותנו, או מישהו מטעמך -  לגבי מה המגבלות שקיימות, איפה אתם רואים את הבעייתיות, אז אדרבא, אנחנו נעבוד במקביל.
נעמי בלומנטל: אנחנו נתקדם, ואני מקווה שגם אתם תתקדמו.
נעמי בלומנטל: יולי תמיר: 	מכיוון  שזה  מאוד  מקובל  עלינו,  וכמו  שאת רואה   	גם האנשים שלנו פה שותפים, וגברת טובה פינקלשטיין תשב כאן על כל סעיף וסעיף; כי מה שקרה כאן בעניין הדיור, שבמקרה דנים בו היום, ההגדרות כאן הן בחלקן מרחיבות מדיי ובחלקן מצמצמות מדיי, ופוגעות בעולים.
נעמי בלומנטל: גברת טובה פינקלשטיין היא כאן כדי לייצג את העמדות המדוקדקות שלנו.
נעמי בלומנטל: אני חושבת שצריך לקחת בחשבון שלושה דברים ברמה הפרטנית.
נעמי בלומנטל: אנחנו נעבוד על המסגרת.
נעמי בלומנטל: צריך לזכור שני דברים, ואני בטוחה שהיועצת המשפטית שלכם תעשה זאת.
נעמי בלומנטל: ישנם סעיפים שצריך לתאם אותם עם סעיפי חוקים אחרים רלוונטיים.
נעמי בלומנטל: זה מאוד חשוב.
נעמי בלומנטל: אבל הדבר השני הוא למעט עד כמה שאפשר דווקא בספציפיקציות.
נעמי בלומנטל: אם היה לנו בתחום הדיור משהו שכתוב שעולה זכאי לסיוע בתחום הדיור ואולי לכתוב נקודתיים, אני אומרת את זה כרגע רק כקונספציה, אם בצורה של זכאות לדיור ציבורי עם הלוואה או סיוע בשכר דירה, כל זאת על פי תקנות שיקבע השר, אזיי היינו מונעים גם את הבג"צים שאני מאוד מפחדת מהם.
נעמי בלומנטל: דרך אגב, דעו לכם, גם הציבור הוותיק עלול לעשות לנו פה בעיות ברגע שזה יהיה בחוק, וגם היינו משאירים את הגמישות הרצויה.
נעמי בלומנטל: אנחנו בינתיים ננסה לראות מה הם אותם דברים שיכול להיות שנציע להגיד איזה שהוא ניסוח מעורפל, לא שמדינת ישראל נותנת זכאות לעולה, אלא שראוי שעולה ילמד עברית - או משהו כזה.
נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: 	את שמה לב - אנחנו בהחלט ערים לזה.
נעמי בלומנטל: יולי תמיר: 	שזו לא תהיה  זכות שהמדינה מקנה, אלא שזו תהייה   	המלצה.
נעמי בלומנטל: אנחנו מנסים ללכת פה בין הטיפות, ואז ביחד נוכל להגיע לחוק שהוא באמת יהיה לטובת העולים ולא יהיה סתם הצהרתי.
נעמי בלומנטל: אני רק אומרת מראש, ולכן אני גם מתנצלת בפני הוועדה - זה דבר שלוקח זמן, כי כמו שאתם  רואים זה נורא נורא מסובך, והאמת היא שאז עניתי לחבר הכנסת יולי-יואל אדלשטיין, אני הייתי בטוחה שחוות הדעת תהיינה הרבה יותר פרמסיביות.
נעמי בלומנטל: תהייה לנו גמישות יותר גדולה.
נעמי בלומנטל: מסתבר שזה אינו נכון, ואנחנו מנסים במצב הנוכחי ללכת בין הטיפות ולפעול.
נעמי בלומנטל: אמנון כהן: 	כבוד  השרה,  את  שרת  הקליטה  והעלייה,  אזיי     	אני חושב שאת צריכה לבדוק ולהגמיש את העמדות גם של הסוכנות וגם של האמריקאים.
נעמי בלומנטל: סופה לנדבר: 	לו  אני  עכשיו  הייתי  עוצמת עיניים, אזיי אני   	חושבת שהייתי נזכרת באותו נאום שמתבסס על אותם פקידים של חבר הכנסת יולי-יואל אדלשטיין לפני כמה שנים, כאשר אני העברתי חוק, והוא עבר בקריאה טרומית.
נעמי בלומנטל: מדינת ישראל מבוססת על קליטת עלייה.
נעמי בלומנטל: אין זה יכול להיות שמדינת ישראל תמשיך להיות בלי חוק כזה.
נעמי בלומנטל: זה חוק שהוא בסיסי, מפני שלעיתים קרובות אנחנו כחברי כנסת, כוועדה, איננו יכולים להתמודד מול פקידים.
נעמי בלומנטל: מקרה פשוט ביותר.
נעמי בלומנטל: אני היום שלחתי מברק לראש הממשלה.
נעמי בלומנטל: אני לא אתן שדבר כזה יקום וייפול דווקא בשל פקידים.
נעמי בלומנטל: אני מכבדת את הפקידים.
נעמי בלומנטל: אבל אין זה יכול להיות שעולים הופכים להיות בני ערובה.
נעמי בלומנטל: לא אתן כדבר הזה, עם כל הדברים שצריכים לעשות.
נעמי בלומנטל: יכול להיות שצריכים לקחת פסק זמן, אבל להגביל אותו, בגלל שאחרת אנחנו שוב נישאר כמו לפני שלוש-עשרה שנה, רק עם רצון לתקן, ולא נתקדם.
נעמי בלומנטל: אמנון כהן: ישנם דברים שאני תומך בהם בשרה, וישנם דברים שאני תומך בהם בחבריי.
נעמי בלומנטל: כמובן שכדי לקלוט את העלייה ולקלוט אותה טוב פה, אנחנו לא נעשה דבר - שפתאום נפסיק כספים, הן כאלה והן מגורמים אחרים כלשהם.
נעמי בלומנטל: בשביל זה צריך "ללכת על טיפות" לגבי חוכמה ובתיאום עם כל הגורמים.
נעמי בלומנטל: אני חושב שגם השרה וגם אנחנו רוצים לעזור לעולים, לא שנחוקק איזה שהוא חוק, ובטווח הארוך הוא יפגע בהם בלי שנדע בכלל.
נעמי בלומנטל: בשביל זה אנחנו צריכים כן להתחשב במה שאומרים אנשי המקצוע, ובמה שאומרים היועצים המשפטיים - וכמובן השרה מפן הקשר בין אלה שתורמים, ואנחנו בשטח נתחיל להתקדם בדרך שלנו לאט לאט.
נעמי בלומנטל: הקונספציה היא שבסופו של דבר וכמה שיותר מהר להגיע להבנה, ונעביר את החוק הזה - בתיאום וכמובן בעזרה גדולה שלך - כי אם תהייה מדיניות כזאת של הכשלה או הפלה של זה, וכל פעם נקשה, זה לא יזוז בכלל.
נעמי בלומנטל: אזיי הממשלה צריכה לתת לנו את הגיבוי, ואנחנו רוצים להתקדם עם זה, כמו שסיכמנו עם היושבת ראש נעמי בלומנטל, פעם בשבוע נקדיש לדיון בעניין הזה, לא נזניח את זה - כל פעם בתחום אחר, וכמו שביקשתי בפעם הקודמת, אני לא קיבלתי פה מהצד השני, מאנשי מקצוע, הצלבה.
נעמי בלומנטל: איך אתם באים, מה אתם מציעים בעניין דיור, לא ראיתי נייר עמדה שלכם איך אפשר לקדם את החוק הזה, להחליף מילה כאן, מינוח כזה או אחר כדי להתקדם, ואותו הדבר לגבי השרה - דרך האנשים שלך תביעו את העמדות שלכם.
נעמי בלומנטל: יולי תמיר: יש כאן נייר מסודר.
נעמי בלומנטל: אמנון כהן: אבל לא קיבלנו.
נעמי בלומנטל: אלכסנדר צינקר: חבל שיש החלטה אחת, ואנחנו יושבים פה.
נעמי בלומנטל: אמנון כהן: אנחנו רוצים לקבל את העמדות של המשרדים, גם מכל משרד רלוונטי, ואז להתקדם פה ביחד בשיתוף פעולה כמה שיותר מהר.
נעמי בלומנטל: עד הפגרה אנחנו רוצים כבר לדעת איפה אנחנו עומדים ולקדם את זה עד הסוף.
נעמי בלומנטל: יולי תמיר: אני באמת חושבת שההצעה שלנו היא טובה.
נעמי בלומנטל: אני מוכנה שהאנשים שלנו, שבמילא הם מכינים ניירות - אנחנו נעשה החלפת ניירות פרק פרק, ואתם תעבדו פה על הפרקים.
נעמי בלומנטל: אנחנו נעבוד על שאלת הקונספציה.
נעמי בלומנטל: ההבדל בין מה שקורה עכשיו ומה שקרה בקדנציה הקודמת הוא שאנחנו בעד החוק, וההוראה לפקידים במשרד היא ללכת עם החוק ולא נגדו.
נעמי בלומנטל: השאלה היא רק איך לעשות, ואיך עושים את זה נכון.
נעמי בלומנטל: סופה לנדבר: לא.
נעמי בלומנטל: אני לא מדברת בעד.
נעמי בלומנטל: אני מבינה שאתם בעד.
נעמי בלומנטל: אני אומרת שפשוט אותן עצות היו גם אליו.
נעמי בלומנטל: יולי-יואל אדלשטיין: אותה חוות דעת שהוגשה בשנת 1997 לוועדה.
נעמי בלומנטל: סופה לנדבר: אני חושבת שהטעו אותו, וגם אותו הדבר קורה איתך עכשיו.
נעמי בלומנטל: בגלל שאינני מאמינה שיש מצב שממנו אי אפשר לצאת במשך שלוש-עשרה שנה.
נעמי בלומנטל: אני אומרת, באחריותי, שהמון דברים גרועים לא היו קורים במשך השנים האלו אם החוק הזה היה קיים.
נעמי בלומנטל: הוא צריך לתת לאדם גם זכות וגם חובה.
נעמי בלומנטל: אדם מגיע לשדה התעופה - הוא צריך לדעת: אני חייב את זה ואת זה למדינת ישראל, ומדינת ישראל נותנת לי את הזכויות, ואני מקבל אותן בכבוד, ואינני מקבל אותן בגלל שאני תלוי בפקיד זה או אחר.
נעמי בלומנטל: אנחנו חצי שנה פה מחליטים משהו, דבר קטן, שמשרדים שונים לקחו אותם כבני ערובה, וזה פשוט לא יכול להיות כך; ואני היום, כאשר כבר הגיעו המים עד נפש, שלחתי מברק לראש הממשלה עם דרישה לתשובה.
נעמי בלומנטל: לא יכול להיות שלכל דבר אנחנו מערבים אותך או את משרד זה או את שר זה או אחר.
נעמי בלומנטל: זה איננו יכול להיות.
נעמי בלומנטל: יולי תמיר: אני שמחה להיות מעורבת בזה.
נעמי בלומנטל: אני מציעה שנמשיך כך.
נעמי בלומנטל: גברת וילמה מאור, אתם תודיעו לגברת טובה פינקלשטיין על איזה פרק דנים.
נעמי בלומנטל: גברת טובה פינקלשטיין תגיש את מה שהיא מגישה לי בתור חוות דעת גם לוועדה - בהחלט אין שום בעיה, ויהיה תיאום ביניכם.
נעמי בלומנטל: אם אתם תגמרו עד סוף המושב הזה את הפרקים הקונקרטיים, אנחנו עובדים על עניין הקונספטואלי, נתכנס בישיבה הראשונה אחרי הפגרה, ונראה איפה אנחנו עומדים.
נעמי בלומנטל: ויקטור בריילובסקי: אני רוצה לומר שהנימוקים של שרת הקליטה נראים לי מאוד רציניים, ואין אנו צריכים לזרז, ויש סכנה לפגיעה בזכויות של העולים החדשים - ואני גם כן תומך בהצעה הזאת.
נעמי בלומנטל: אני רוצה שיהיה סעיף דיור ציבורי - אולי לעשות עולה זכאי לדיור ציבורי לפי אמות המידה ולעשות את אמות המידה.
נעמי בלומנטל: אלכסנדר צינקר: צריך להוסיף סעיף דיור ציבורי כי אין פה דבר כזה, ושיהיה כתוב:
נעמי בלומנטל: עולה זכאי לדיור ציבורי לפי אמות המידה ואת אמות המידה יעשו משרד הקליטה ומשרד הבינוי והשיכון.
נעמי בלומנטל: כולם אומרים שהם זכאים.
נעמי בלומנטל: גם פנסיונרים, גם נכים, גם משפחות חד הוריות וכדומה.
נעמי בלומנטל: כולם זכאים.
נעמי בלומנטל: סופה לנדבר: יש בזה הגיון.
נעמי בלומנטל: אני חושבת שיש לנו המון בעיות שבעצם אנחנו איננו מגדירים מי האנשים שיש להם סטטוס שהם זכאים לדיור ציבורי.
נעמי בלומנטל: ישראל שוורץ: אני אגיד לך למה, ואני מדבר אולי בשם מר חביב קצב, ומר חביב קצב יתקן אותי.
נעמי בלומנטל: לדעתי הבעיה היא לא בהגדרות.
נעמי בלומנטל: הבעיה היא ביכולת לתת.
נעמי בלומנטל: כלומר משרד השיכון שגם מטפל באוכלוסייה לא קטנה ולא כולם עשירים, מתאים את אמות המידה שלו ליכולת של המדינה לתת פתרונות.
נעמי בלומנטל: אצלנו בתור יש אלפיים זכאים בסך הכל, ואף אחד איננו חושב שבין הישראלים אין עשירון תחתון, ואין חלשים, ואין נכים, כי הקונספציה שלנו היא לא לתת לאיש אישור אם אין אנו יודעים שתוך שנתיים-שלוש יהיה גם פתרון.
נעמי בלומנטל: הקונספציה של משרד הקליטה היא שונה.
נעמי בלומנטל: אינני מבקר.
נעמי בלומנטל: אני מציג שתי קונספציות.
נעמי בלומנטל: האחת אומרת: למי היינו בתפיסה, בהשקפת עולם, רוצים לתת דיור ציבורי - ואז יש חמישים אלף.
נעמי בלומנטל: אמות המידה הן בהירות וברורות, אבל אין כיסוי, ואין יכולת לתת תשובות אמיתיות לחמישים אלף איש.
נעמי בלומנטל: הרוב הגדול של הפנסיונרים, לצערי אני אומר, לא יקבלו הוסטלים.
נעמי בלומנטל: הם לפני כן ילכו למקום אחר, לפני שיקבלו הוסטלים.
נעמי בלומנטל: לכן הבעיה היא לפי דעתי בהתאמה בין אמות המידה לבין היכולת.
נעמי בלומנטל: זאת אינה בעיה שפנסיונר איננו יודע אם הוא זכאי, הוא יודע שהוא זכאי - אבל אין יוצא מזה שום דבר.
נעמי בלומנטל: חביב קצב: בנוסף למה שאומר מר ישראל שוורץ, הזכאות לעולים מבחינת הדיור הציבורית היא זכאות שאף יש החלטת ממשלה משנת 1993 שאומרת דברים ברורים ביותר על מי זכאי?
נעמי בלומנטל: איזה עולה זכאי לדיור ציבורי?
נעמי בלומנטל: יש לנו הקבוצה של קשישים, יש לנו הקבוצה של חד הוריות, יש לנו הקבוצה של הנכים והקבוצה של החולים במחלות קשות.
נעמי בלומנטל: הנקודה האמיתית היא לגשר על בין ההיצע לבין הביקוש.
נעמי בלומנטל: זאת הבעיה האמיתית.
נעמי בלומנטל: אין בעיה בהבחנה או בקביעת זכאות מוגדרת, ברורה ביותר, מי זכאי להיכנס לדיור הציבורי.
נעמי בלומנטל: מיכאל נודלמן: צריך להיות כתוב שמי שזכאי לדיור סוציאלי, צריך לקבל דיור לאורך שלוש שנים או חמש שנים.
נעמי בלומנטל: אין זה מקובל שיש זכאים, ויש אנשים שנופלים כמקרה סוציאלי, והם אינם מקבלים עשר שנים או עשרים שנה דיור.
נעמי בלומנטל: זאת בעיה, ואני חושב שבחוק צריכה להיות הגדרה כמה שנים הם צריכים לקבל.
נעמי בלומנטל: ברוב המדינות יש הגדרה כזאת.
נעמי בלומנטל: בגרמניה זה חודשיים - תוך חודשיים אדם מקבל.
נעמי בלומנטל: סופה לנדבר: אם הוא זכאי, כן.
נעמי בלומנטל: ישראל שוורץ: והם מגדירים את הזכאים לפי היכולת שלהם.
נעמי בלומנטל: אנחנו יכולים גם כן תוך חודשיים, ונגדיר קבוצה כזאת - תוך חודשיים יקבלו.
נעמי בלומנטל: מיכאל נודלמן: צריכים לשנות קצת את התפיסה.
נעמי בלומנטל: אם היה כתוב כך: המדינה צריכה לתת אדמות ליזמים ולבנות דיור- סופה לנדבר: מה שקרה בעצם במשך שנים, הגיע גל של עלייה ועוד גל, והמשך של עלייה, והמדינה באיזה שהוא שלב הורידה פרופיל והבינה שהיא איננה צריכה להתמודד.
נעמי בלומנטל: אנחנו זוכרים איך ניהלנו פה את הישיבות, וגם היום אנחנו מנהלים.
נעמי בלומנטל: אין פתרון וזהו - זה איננו יכול להימשך כך.
נעמי בלומנטל: יכול להיות שצריכה להיות תפיסת עולם חדשה, צריכים לחדש את העמותות ובנה דירתך ועוד כמה פרוייקטים, ואז המדינה אינה צריכה להיות פסיבית בעניין, בגלל שאם מדינה קולטת עלייה ומקבלת את האזרחים החדשים למדינה, היא צריכה לתת פתרון כמו שהיא צריכה לתת פתרון לוותיקים, ואי אפשר תמיד להגיד: אין פתרון ואין פתרון - זה פשוט איננו יכול להימשך כך.
נעמי בלומנטל: אם היום יש פלוס ארבעה מיליארדי דולרים ברזרבות של המדינה, אזיי צריכים כנראה את הרזרבות האלה לנצל בדיוק למטרה של פתרון דיור.
נעמי בלומנטל: מיכאל נודלמן: חברת הכנסת סופה לנדבר, אינני מדבר על התקציב.
נעמי בלומנטל: יש פתרונות בלי תקציב.
נעמי בלומנטל: סופה לנדבר: אני יודעת.
נעמי בלומנטל: ישראל שוורץ: חבר הכנסת מיכאל נודלמן, אין יש מאין.
נעמי בלומנטל: הכל עולה כסף.
נעמי בלומנטל: אין חינם.
נעמי בלומנטל: קריאה: הוא מדבר על קרקעות.
נעמי בלומנטל: ישראל שוורץ: קרקעות זה לא כסף?
נעמי בלומנטל: אנשים, בואו בחדר לא נרמה את עצמנו כאן בתוכנו.
נעמי בלומנטל: נגיד שקרקעות, אם המדינה מפסידה שני מיליארדי שקלים הכנסה מקרקעות, זה לא כסף?
נעמי בלומנטל: גם זה כסף.
נעמי בלומנטל: אפשר להגיד: זה ראוי, אבל אי אפשר להגיד שזה איננו כסף.
נעמי בלומנטל: סופה לנדבר: זה כסף, אבל המדינה צריכה לתת פתרון.
נעמי בלומנטל: המדינה איננה יכולה להיות פסיבית ולהגיד: אין לי פתרון, ולא יהיה.
נעמי בלומנטל: היא צריכה לבנות.
נעמי בלומנטל: גם במגירות צריכים להיות אילו שהם פתרונות.