GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אופיר פינס-פז: אני מסכים איתך לגמרי.
אופיר פינס-פז: אבל, יש גם צד שני.
אופיר פינס-פז: אני נתקלתי בזה בקרב מיעוטים אחרים.
אופיר פינס-פז: למשל, כאשר קלטנו ערבים לעבודות מהסוג הזה בתוך הממסד מול הקהילה הערבית, הם היו יותר קיצונים מהיהודים.
אופיר פינס-פז: ואז גם לקהילה אין מה להגיד.
אופיר פינס-פז: אותם עובדים סוציאליים שהופכים לפקידי סעד לא צריכים להרגיש שבגלל שהם אתיופיים, אז הם יותר קיצוניים.
יעל סגל מקליס: אני יותר הדוק מהאפיפיור.
אופיר פינס-פז: בדיוק.
איציק זנבה: לכן, צריכים להתייחס לכך בצורה מאוד שקולה.
איציק זנבה: פקידי הסעד בבאר-שבע הם גם מתווכים והם גם מגשרים.
איציק זנבה: הם נותנים שירותים למעגל הרחב, וזו המגמה.
איציק זנבה: כי אותו עובד סוציאלי שהוא בן הקהילה הוא גם נותן שירותים כעובד סוציאלי לכולם.
איציק זנבה: לא צריך לקטלג אותו רק לקטע של יוצאי אתיופיה - זה עוול גדול שאנחנו עושים.
איציק זנבה: צריך להשתמש במשאב הזה של אותו איש מקצוע בצורה מושכלת, ובצורה שבהחלט תוביל אותנו בנתיב הנכון.
איציק זנבה: המשרד בהחלט צריך להוביל מהלך ותוכנית מערכתית, תוכנית חומש מסודרת, שבראשה יעמוד בן הקהילה שנמצא בכל המעגלים, כך שבעוד שנה לא נהיה באותו מצב.
איציק זנבה: באמת היד היא מאוד מאוד קלה.
מרינה סולודקין: צגה מלקו, בבקשה.
צגה מלקו: אני נמצאת פה בשני כובעים.
צגה מלקו: למעשה, באתי לסקר את הנושא בהיותי מנהלת את השידורים באמהרית.
צגה מלקו: מהיום שבו הגיעה לפה העלייה הגדולה מאתיופיה, תמיד החליטו עבורנו ולא שיתפו אותנו.
צגה מלקו: ברוך השם אני סיימתי בגיל 16 בית ספר תיכון באתיופיה.
צגה מלקו: אני לא יודעת מה היה קורה ליל אם לא הייתי מסיימת שם את לימודי התיכון.
צגה מלקו: הגעתי לפה בגיל 16.5, כאשר היתה החלטה גורפת שלא מגייסים בנות אתיופיות לצבא.
צגה מלקו: אני חושבת שגרמו לי עוול כשלא גייסו אותנו.
צגה מלקו: אחר כך הלכתי למכינה של תלמידי חו"ל בהר-צופים.
צגה מלקו: המבחן הפסיכומטרי היה מבחן תרבותי ומוטה.
צגה מלקו: המבחן הפסיכומטרי היה אפס, והתוצאה שלי במכינה היתה טובה.
צגה מלקו: לא התקבלתי למה שרציתי.
צגה מלקו: ישנם אנשים טובים במדינת ישראל, והתקבלתי ללימודים באוניברסיטת בר-אילן ללימודי תואר ראשון.
צגה מלקו: תואר שני למדתי באוניברסיטה הר-הצופים, ואני בסדר.
צגה מלקו: סיפרתי את כל הסיפור הזה כדי להראות שתמיד הם מחליטים עבורנו.
צגה מלקו: גם בהוצאת ילדים המערכת מחליטה בלי לשתף.
צגה מלקו: מה הקוד התרבותי שלנו, מאיפה באנו?
צגה מלקו: באתיופיה הנקה בציבור היא לא בושה, זה כמו שנותנים אוכל בכפית.
צגה מלקו: אבל, כאשר אישה אתיופית עושה את זה בארץ ביומה הראשון כאן, מיד אומרים לה: לא, לא.
צגה מלקו: אסור תכסי את זה, אל תראי.
מרינה סולודקין: הם למדו שזה לא בושה.
צגה מלקו: האישה האתיופית מניקה כמה שהיא יכולה.
צגה מלקו: לעומת זאת, האישה המודרנית הישראלית שצריכה לצאת לעבודה, משאירה את הילד שלה אחרי ארבעה חודשים במעון, והולכת.
צגה מלקו: לפי התפיסה האתיופית, האימא הזאת היא אכזרית.
צגה מלקו: היא זורקת את הילד שלה בגיל ארבעה חודשים בפעוטון.
צגה מלקו: כדי לדעת איך לטפל בקהילה, אתם צריכים לדעת מה הרקע ממנו באנו, מה התרבות שלנו.
צגה מלקו: אני מאמינה לכם שהכול נובע מכוונות טובות.
צגה מלקו: אבל, תדעו ותלמדו את התרבות שלנו.
צגה מלקו: מי שקולט ומי שרוצה לעזור צריך להבין וללמוד גם את הצד השני, כי אחרת נוצרת התנגשות.
צגה מלקו: בימי חמישי כל שבוע יש לי תוכנית טוק-שואו, ואני יכול לומר שאנשים לא מאמינים לעובדים הסוציאליים.
צגה מלקו: אנשים אומרים לי: העובדים הסוציאליים באים שותים קפה, ומסכסכים בין בני הזוג, ומוציאים את הילד.
צגה מלקו: לפקידי הסעד יש סמכות, אבל הם משתמשים בסמכות בצורה מופרזת, ולא מבוקרת.
צגה מלקו: בתי המשפט מקבלים את הדוחות של פקידי סעד, וחותמים על כשרות הדברים.
צגה מלקו: השופט מקבל את מה שמחליטה פקידת הסעד.
צגה מלקו: יכול להיות שהכלים אותם למדה פקידת הסעד הם כלים שמתאימים לתרבות הישראלית.
צגה מלקו: אבל, הם לא מתאימים לתרבות יוצאי אתיופיה, ולא לתרבות חבר העמים, לא לערבים.
צגה מלקו: רבותי, תלמדו.
צגה מלקו: גם לנו יש מה ללמד אתכם.
צגה מלקו: אולי כדאי שנעבוד בשיתוף פעולה.
צגה מלקו: אנחנו נחזק את הכוונות הטובות שלכם, ונעשה משהו טוב.
צגה מלקו: אני לא אומרת שאין ילדים שצריכים להוציא אותם מהבית - יש.
צגה מלקו: יש צורך, יש ילדים בסיכון.
צגה מלקו: אבל, לא צריך לעשות את זה בצורה גורפת.
צגה מלקו: יכול להיות שאם תגידו לאימא מסוימת שהיא לא רואה את הילד שלה מבוקר עד ערב, אז לא יקרה לה כלום.
צגה מלקו: אבל, אם תגידו את זה לאימא שלי אז היא תתעלף, היא לא תבין את זה.
צגה מלקו: כל הפרויקטים, פרויקט לאומי, עמותה כזאת וזאת – שום דבר לא יעזור.
צגה מלקו: זה צריך להיות אחריות של המדינה.
צגה מלקו: המדינה מעבירה את הטיפול באתיופים לכל מיני פרויקטים, והיא בעצם מפריטה.
מרינה סולודקין: פיילוט פה, פיילוט שם, קהילה זו, קהילה אחרת – זה משחק.
צגה מלקו: לא צריך פרויקט לאומי, לא ארגונים, לא גופים.
צגה מלקו: עמותות וגופים שונים צריכות להתקיים כקבוצות לחץ וכמפקחים שיוכלו להתריע ולהצביע על הבעיות.
צגה מלקו: אבל, לא כפותרות את הבעיה.
צגה מלקו: זו האחריות של המדינה - שלא תהיה טעות.
מרינה סולודקין: צגה, תודה רבה.
מרינה סולודקין: תודה רבה לכם, ובמיוחד לאלה שהגיעו מהמועצה לשלום הילד, וממשרד הרווחה.
מרינה סולודקין: ד"ש לשר, הוא עכשיו גשר בינינו, והקשר הוא טוב מאוד.
מרינה סולודקין: אנחנו מרגישים את הפעילות שלו בהרבה תחומים, כולל בתחום ניצולי השואה.
מרינה סולודקין: אתמול ישבנו בישיבה סוערת בגלל שלא מרוצים מההסכם המשמעותי שישנו עכשיו.
מרינה סולודקין: דנה, אני רוצה שתכתבי שבעוד חודשיים תהיה ישיבה מסכמת בשאלה מה השתנה בתחום הוצאת ילדים מהבית, זכויות הורים עולים.
מרינה סולודקין: זו תהיה ישיבה משותפת.
מרינה סולודקין: אני עשיתי כאן סדרה של ישיבות וגם בוועדת העבודה הרווחה, והגעתי אפילו לוועדה לביקורת המדינה.
מרינה סולודקין: יש הרבה דברים משותפים למה שקורה בקהילה.
איציק זנבה: רק שזה יוביל לאיזושהי תוכנית מערכתית.
חנה סלוצקי: חברת הכנסת, את אומרת חודשיים.
חנה סלוצקי: דיברנו פה על תהליכי הכשרה, דיברנו על תהליכים של הבנה של מנטאליות, על השימוש בעזרה באוכלוסיה.
מרינה סולודקין: אז אתם תגידו מה נעשה.
מרינה סולודקין: אני צריכה להרגיש מה האווירה בשטח.
אופיר פינס-פז: חברת הכנסת סולודקין שואלת, האם אתם מסוגלים בתוך חודשיים?
חנה סלוצקי: לא, לכן אני אומרת זה לא עניין של חודשיים.
אופיר פינס-פז: תשמעי מה אני שואל – האם אתם מסוגלים בתוך חודשיים לשים בפני הוועדה נייר עבודה מסודר, אסטרטגי, מערכתי, בכל מה שקשור להוצאת ילדי עולים מהבית, בכלל – מאתיופיה, לא מאתיופיה.
אופיר פינס-פז: בראיה אסטרטגית, מה קורה עד היום, מה אתם רוצים שיקרה בעתיד.
אופיר פינס-פז: האם יש נייר עבודה כזה?
אופיר פינס-פז: האם אפשר לייצר נייר עבודה כזה?
יעל סגל מקליס: גם עם נתונים.
אופיר פינס-פז: אתם הרי אמונים על התחום, אתם אחראים על זה במדינת ישראל.
חנה סלוצקי: על החלק של משרד הרווחה.
אופיר פינס-פז: ברור, משרד הרווחה
מרינה סולודקין: חברת הכנסת לנדבר ביקשה לקבל במיוחד נתונים על הוצאת ילדים מהבית מכל משפחות עולים משנות התשעים.
חנה סלוצקי: משנות התשעים, אני לא יודעת.
חנה סלוצקי: אבל, בשנים האחרונות אנחנו יכולים להביא.
מרינה סולודקין: חנה, מה שאת חושבת לנכון.
מרינה סולודקין: אנחנו כאן, ואנחנו נשמע ונדון בשאלה האם האווירה השתנתה, במה אנחנו צריכים לעזור ולפנות אל השר?
מרינה סולודקין: אולי צריך לפעול גם במשרדים אחרים כמו משרד האוצר.
מרינה סולודקין: יש זעקה מהשטח.
חנה סלוצקי: אני כן מצפה שכשאנחנו יושבים פה נבחן גם את נושא התקציבים.
חנה סלוצקי: אני כן מצפה שוועדה כל כך חשובה בנושא הזה כן תבוא ותגיד.
חנה סלוצקי: יכול להיות שצריך לתקצב מחלקות לשירותים חברתיים בתקן מיוחד לאוכלוסיית העולים - על הדברים האלה.
מרינה סולודקין: העניין התקציבי הוא עניין של הרשויות המקומיות ומחלקות הרווחה, ואנחנו יכולים לדון בזה בוועדה אחרת.
מרינה סולודקין: מאוד חשוב לי לא לערבב כאן דבר עם דבר.
מרינה סולודקין: זכויות הורים עולים מאוד חשובות לי.
מרינה סולודקין: לגבי הוצאת ילדים מהבית – להפסיק את הפרקטיקה שממשפחות נורמטיביות לוקחים ילדים.
מרינה סולודקין: לגבי משפחות לא נורמטיביות – כל הכבוד לכם, תעבדו ותשקיעו.
מרינה סולודקין: אנחנו רוצים טיפול בקהילה כמו שמוטי וינטר עמד בזה.
מרינה סולודקין: הקשר של ילדים עם התא המשפחתי שלהם לא צריך להישבר על-ידי המדינה – זה מה שאנחנו רואים.
יעל סגל מקליס: הרבה פעמים גם משפחה שהיא לא אידיאלית – ומעטות המשפחות האידיאליות בכלל – יותר טובה מאשר פנימייה.
יעל סגל מקליס: אם אפשר היה להחליף הורים להורים אידיאליים, הייתי אומרת סבבה.
יעל סגל מקליס: אבל, אתם מוציאים לפנימייה עם עוד ילדים בעייתיים.
יעל סגל מקליס: האם הפנימיות הן במקום בית?
חנה סלוצקי: את ממש מערבבת דברים.
חנה סלוצקי: צר לי לומר לך, שקשה לי לקבל את הדברים שלך, לא של אנשים שדיברו כאן.
מרינה סולודקין: אני רוצה לקבל בכתב את הבדיקה ואת הפתרונות לגבי המקרים ששמענו כאן.
מרינה סולודקין: כלומר, דיווח לוועדה מה אפשר לשנות.
מרינה סולודקין: אני לא חושבת שאישה יכולה לעבוד בכנסת כמנקה- ואתם יודעים שיש כאן תחרות – ולא יכולה לגדל את הילדים שלה.
דפני מושיוב: זה דרך חברת כוח אדם בוודאי.
דפני מושיוב: גם זה בוודאי חלק מהבעיה של הכנסת שהיא לא נותנת - - -
מרינה סולודקין: אני עשיתי 12 משרות קבועות בכנסת לעולים מברית המועצות ואתיופיה.
מרינה סולודקין: כל זאת כאשר רצו לזרוק אותם, וגם לתת להם בחינות שאני לא בטוחה שהשרים שלנו יכולים לעבור בהצלחה.
דפני מושיוב: גם פה זה סוג של הפרטה שפועלת בכנסת לא לטובת העובדים.
צגה מלקו: חנה, אני מוכנה לעזור לך באיתור העובדים.
חנה סלוצקי: לא באיתור, בגיוסם לנושא.
צגה מלקו: בתנאי שיהיו לך תקנים.
מרינה סולודקין: חנה, אני גם רוצה שתיקחי מהעובדת הזאת את הכתובת שלה.
מיכאל נודלמן: הנושא הוא הקיצוץ הצפוי באולפנים לעברית בחבר העמים.
מיכאל נודלמן: את הנושא יזם חבר הכנסת זאב אלקין.
זאב אלקין: תודה רבה, אדוני היושב ראש.
זאב אלקין: קודם כל, לפני שאתאר את מהות הבעיה, לפחות כפי שהיא נראית בעיניי, אני רוצה להודות לך, אדוני היושב ראש, ולהודות לחברים שהצטרפו לדיון.
זאב אלקין: נדמה לי שזה אחד הרגעים הנדירים בוועדת הקליטה שמספר חברי הכנסת הוא שווה למספר הנוכחים האחרים בישיבה וזה מלמד לפחות על החשיבות שמייחסת הכנסת לעניין, וגם המהירות שבה יזמת את הדיון.
זאב אלקין: לגבי מהות הבעיה, כפי שאני מבין אותה ואני אשמח ללמוד שטעיתי.
זאב אלקין: לפי מיטב ידיעתי, בישיבה של חבר הנאמנים האחרון של הסוכנות, לפני כשבועיים וחצי, או שלושה שבועות, התקבלה החלטה על קיצוץ משמעותי במסגרת קיצוצים מתמשכים בתקציבי הליבה של הסוכנות היהודית וחלק מהקיצוצים שהוחלט עליהם נוגע לקיצוץ באולפנים.
זאב אלקין: לפי איך שזה הוצג בחבר הנאמנים, מדובר על קיצוץ כ-500,000 דולר מתוך סך התקציב השוטף של האולפנים, כש-850,000 דולר, קרי קיצוץ של 60% מתקציב הליבה.
זאב אלקין: המשמעות של הקיצוץ דרמטית.
זאב אלקין: תוך שנה אחת, בסדר הגודל הזה, המשמעות היא מאוד מאוד ברורה, במיוחד בהתחשב בעובדה שאנחנו נמצאים כבר לאחר תחילת שנת הלימודים ומהיכרותי את המערכת, משנים עברו, לא ניתן לבצע קיצוץ בסדר גודל כזה, תוך כדי תנועה.
זאב אלקין: זאת אומרת שרוב הקיצוץ יושת על השנה מעבר לשנת הלימודים הנוכחית, או במלים אחרות, כדי לקרוא לדברים בשמם, אם לא יימצאו כספים אחרים, או מתקציבי ליבה, או מתקציבי אלקטיב, לתחזוק המערכת, משמעות ההחלטה היא שפחות או יותר במאי או תחילת יוני ינוצלו כל ה-40%, זה בדיוק עד סוף מאי, והאולפנים ייסגרו לפחות עד לראשון בינואר.
זאב אלקין: אני רואה בהחלטה הזאת החלטה מאוד מאוד בעייתית מכמה סיבות ואני אמנה אותן, אדוני היושב ראש.
זאב אלקין: קודם כל, לגבי המרקם של החיים היהודיים בחבר העמים.
זאב אלקין: ידוע היטב שלמעשה אחרי נפילת מסך הברזל הסוכנות היהודית לקחה על עצמה, בין כמה תחומים נוספים שהיא הובילה בחבר המדינות, את הנושא של האולפנים.
זאב אלקין: לפני נפילת מסך הברזל ואפילו בשנים האחרונות לאחר נפילתו, ניתן ללמוד את זה היום בתערוכה בבית התפוצות, שיושב כאן אחד מהאנשים שעמדו מאחורי ארגונה, האולפנים היו אולפנים עצמאים, אבל הסוכנות היהודית נכנסה לשטח, מיצבה את עצמה כגורם מרכזי והובילה בגאון את העניין הזה במשך יותר מ-15 שנים.
זאב אלקין: היו שחקנים נוספים בתחום, למשל נתיב שמיוצגת כאן, ובשנים האחרונות המשקל של נתיב הלך וירד ולעומת זאת הסוכנות היהודית הלכה ובנתה אימפריה לתפארת בנושא הזה של הוראת עברית, גם מבחינה מקצועית וגם מבחינת ההשקעה.
זאב אלקין: קיצוץ דרמטי, תוך שנה אחת, אם הוא יהיה באמת באותם סדרי גודל, כפי שהחליט עליהם חבר הנאמנים, זה אומר, בעיניי, פחות או יותר חיסולה של המערכת בלי מתן זמן ראוי להתארגנות לקהילה המקומית, או לשחקנים אחרים שיכולים להיכנס לתחום וזאת בעיה ראשונה.
זאב אלקין: יש כאן מכה גדולה מאוד לתפוצה היהודית בחבר המדינות, דווקא בתחום שהוא קשור לחיבור לישראל ולציונות, קרי אולפנים, ובהרבה מאוד מקומות בערים בינוניות זה כמעט אחד מהאפיקים היחידים לחיים יהודיים.
זאב אלקין: כל מה שיש שם זה או אולפן של הסוכנות, או חסד של הג'וינט.
זאב אלקין: לכן אם אולפן של הסוכנות נסגר, אז החיים היהודיים יתארגנו סביב החסד של הג'וינט והשאלה אם זה נכון.
זאב אלקין: זה נושא אחד.
זאב אלקין: הנושא השני, שהוא בעיניי הרבה יותר משמעותי וזאת היתה הסיבה לפנייה המהירה ליושב ראש וגם לבקשה, שאני מאוד מאוד שמח שכובדה, על הנציגות בדרג גבוה של הסוכנות היהודית, קשורה לעניין שבמהות.
זאב אלקין: אני תמיד הבנתי את המעמד המיוחד שמדינת ישראל הקנתה לסוכנות היהודית במסגרת חוק מיוחד, על מעמדה של ההסתדרות הציונית העולמית והסוכנות היהודית ומעמדה של הסוכנות כמוסדות לאומיים שיש לו כל מיני השלכות, כולל השלכות מעשיות, על מסים ועל הרבה מאוד דברים שגם התעמקתי בהם בימים האחרונים, כתוצאה מתפיסה שהסוכנות היהודית, גם הסוכנות היהודית החדשה, לאחר כינונה מחדש, היא במידה רבה פועלת כזרוע של ההסתדרות הציונית העולמית.
זאב אלקין: כשעיינתי במסמך היסוד הבסיסי ביותר של ההסתדרות הציונית העולמית, הנקראת 'תכנית ירושלים 2004', במסמך היסוד הזה מופיעים יסודות הציונות ולאחר מכן יש 6 נקודות שזה הבסיס לכל הפעילות של ההסתדרות הציונית העולמית.
זאב אלקין: מתוך 6 הנקודות יש סעיף אחד בלבד שמדבר על החינוך ואני אקריא לכם אותו, איך הוא מנוסח: "הבטחת עתידו ואיכותו של העם היהודי על ידי קידום חינוך יהודי, עברי (אני מדגיש) וציוני, טיפוח ערכי רוח ותרבות יהודיים והנחלתה של הלשון העברית כשפתו הלאומית".
זאב אלקין: זאת אומרת שעל פי תכנית ירושלים הנחלת הלשון העברית כשפתו הלאומית למעשה כמעט תופסת 30%, 50% מהסעיף היחידי שמדבר על החינוך והוא מסמך הבסיס של ההסתדרות הציונית העולמית.
זאב אלקין: חשבתי ש'תכנית ירושלים' היא בסיס לפעילותה של ההסתדרות הציונית העולמית וכתוצאה מזה גם של הסוכנות היהודית.
מרינה סולודקין: אז חשבת.
זאב אלקין: אולי אומרת בצדק חברת הכנסת סולודקין 'אז חשבתי'.
זאב אלקין: ההחלטה הזאת מאוד מאוד תמוהה בעיניי, הרי הסוכנות היהודית לא ירדה מנכסיה, הסוכנות היהודית מצליחה, ואני חושב שיושבים כאן אנשים שמגיע להם על זה יישר כוח וכל הכבוד, מצליחה לגייס סכומים גדולים מאוד לטובת הפעילות בחבר העמים, מה שנקרא תקציבי אלקלטיב, ולכן סך ההשקעות של הסוכנות בחבר המדינות לא ירד, אלא אפילו גדל בשנים האחרונות.
זאב אלקין: לסוכנות היהודית עדיין קיים תקציב גרעיני, תקציב ליבה, בסדר גודל, לפי מיטב ידיעתי, של כ-8 מיליון דולר שעדיין שמור להחלטתה החופשית והוא לא תקציב אלקטיב.
זאב אלקין: כאשר לוקחים מהתקציב הזה ומסך התקציב לנושא האולפנים, 850,000 דולר, זה כ-10% מתקציב הליבה שעדיין קיים ומקצצים כ-60%, יש כאן החלטה מאוד מאוד תמוהה, שמלמדת על סדר עדיפויות, שאומרת דבר מאוד פשוט.
זאב אלקין: אם אני אתרגם את זה לשפת מעשה, לא ניתן למצוא לנושא העברית, או כמעט ולא ניתן את האלקטיב, ואנחנו ננצל את תקציבי הליבה שלנו בהתאם ליכולת שלנו לגיוס תקציבי אלקטיב.
זאב אלקין: קרי, העברת היוזמה וקביעת סדר עדיפויות לתורם, לפדרציות ולקנות למיניהן.
זאב אלקין: אני חושב שזה מאוד מאוד בעייתי, אדוני היושב ראש, כי למעשה בהתנהלות הזאת הסוכנות מתנהלת כמו עמותה מן השורה.
זאב אלקין: כל עמותה נורמלית היתה עושה את הצעד הזה.
זאב אלקין: איפה שניתן לגייס כסף, היתה שמה את הכסף שלה ומשעבדת אותו לכספים החדשים.
זאב אלקין: אבל הסוכנות היהודית היא לא עמותה נורמלית והיא גם מצפה מהמדינה שהמדינה תנהג בה לא כעמותה רגילה, אלא כמוסד עם זכויות מיוחדות ועם מעמד מיוחד, על פי חוק מיוחד.
זאב אלקין: במסגרת של החוק הזה, אחד מהדברים הבסיסיים ביותר להפצת הציונות, קרי הוראת עברית, שוב, לא לפי קביעתי האישית ואפילו לא על פי קביעתה של הכנסת, אלא על פי קביעתה של ההסתדרות הציונית העולמית, זה הנחלת השפה העברית.
זאב אלקין: מאוד מאוד תמוה כאשר בסופו של דבר מה שצריך ליפול קורבן זה אלקטיב.
זאב אלקין: אדוני היושב ראש, ינסו עכשיו להרגיע אותנו כאן, יספרו לנו על התקציבים הגדולים שהסוכנות משקיעה בחבר העמים, וזה נכון, ושוב, מגיע על זה כל הכבוד לסוכנות היהודית, על יכולת גיוס בתנאים לא פשוטים.
זאב אלקין: יגידו לנו שהכסף הזה יימצא מתקציבי אלקטיב.
זאב אלקין: בסך הכול ההחלטה פנימית, מה זה משנה לנו מאיפה הוא מגיע.
זאב אלקין: אני רק רוצה שנהיה מאוד מאוד זהירים כאן בדיון הזה, כי לפי מיטב ידיעתי היכולת, לצערי, לגייס היום ביהדות העולם כספים לנושא של הוראת עברית היא מאוד מאוד מוגבלת, ולא במקרה לא נמצאו תקציבים גדולים מהאלקטיב לנושא הזה של תחזוקה שוטפת של אולפנים ולכן ההחלטה להוציא את זה מתקציב הליבה יש בה איום מהותי לכך שכולנו נראה בחודש מאי 2008, עוד מעט, אולפנים נסגרים אחד אחרי השני ומה שקל לסגור, יהיה קשה מאוד לבנות מחדש.
זאב אלקין: עד כאן בינתיים.
זאב אלקין: אני אשמח להגיב כשנשמע את התשובות.
אלן הופמן: דווקא אולי כדאי לציין, אם חבר הכנסת אלקין כבר ציין את זה, כאשר אני באתי לסוכנות מהאוניברסיטה העברית לפני שבע שנים, אחד הדברים הראשונים שעשיתי כאשר התחלתי ללמוד את התחום הזה של החינוך היהודי בחבר העמים, זה שפניתי למר זאב אלקין וביקשתי ממנו להיות יועצי האישי בכל התחום הזה, אז אני גם תלמידו.
אלן הופמן: אנחנו שמענו מחבר הכנסת אלקין תיאור מפורט, הוא מכיר אותנו ומלווה אותנו הרבה שנים, מכיר אותנו לפרטי הפרטים, הוא היה גם שותף לגיבוש הכיוונים האסטרטגיים של המחלקה לחינוך בשנים האחרונות ואני חושב שההתפתחות של המחלקה לחינוך בעבודה החינוכית שלה בחבר העמים בשמונה השנים האחרונות, חרף הקיצוצים התכופים שעברו על הסוכנות היהודית, המחלקה לחינוך היום, היקפה התקציבי יהיה בשנה הבאה לפחות 150% יותר ממה שהיתה המחלקה לחינוך כאשר זאב אלקין ואני הכרנו אותה לראשונה.
אלן הופמן: אני מאוד גאה בזה והדבר הזה בעצם התאפשר ממשהו שמר אלקין מכיר אותו מצוין, אבל לא בטוח שכל חברי הוועדה הזאת מכירים.
אלן הופמן: הסוכנות היהודית, בניגוד למדינה ולתקציב המדינה, בעצם ניזונה משני סוגים של כספים.
אלן הופמן: יש את מה שנקרא תקציב הליבה, שזה הכסף של המגביות שמגיעות כל שנה וכל שנה העוגה הזאת מצטמצמת, לפחות מאז שאני בסוכנות, הכסף הזה מצטמצם.
אלן הופמן: אבל במקביל, ואני צריך לציין פה, כפי שכולכם יודעים, שאנחנו גם בקו של הרובל מול הדולר.
אלן הופמן: ההכנסות שלנו בדולרים, הרובל בעצם נוסק ואנחנו ניסינו להתגבר על הדבר הזה בגיוס של כסף מה שנקרא כסף אלקטיבי מתרומות.
אלן הופמן: המדיניות של הסוכנות והמדיניות של המחלקה לחינוך היתה, ופה הנקודה החשובה, תקציב ליבה לא מתייחס לסדר עדיפות.
אלן הופמן: אנחנו בשום מקום ובשום דרך לא אומרים שהפעולות שממומנות על ידי תקציב ליבה זה קבוצה א' והפעולות שאנחנו מממנים מכסף שאנחנו מגייסים מתורמים, מפדרציות, מקרנות, זה פעולה סוג ב'.
אלן הופמן: מה שאנחנו עשינו לאורך השנים זה שלקחנו את הפעולות שחשבנו שאפשר למצוא להן תורם, או תורמים, או קרנות, כדי לאפשר לנו לעשות את הדברים שאין אנחנו מצליחים לעשות את זה ואני אתן דוגמה ואחר כך אני אעביר את השרביט לגב' גרדה פוירשטיין.
אלן הופמן: היו בקיץ האחרון, הזה, קיץ וחורף, 12,000 צעירים במחנות קיץ בחבר העמים.
אלן הופמן: זו פעולה מבורכת.
אלן הופמן: להרבה מהצעירים האלה מחנה הקיץ הוא המפגש הראשון שלהם עם העולם היהודי, מזה הם הולכים למועדונים, אחר כך לנעל"ה ואחר כך לתגלית ואחר כך לפעולות כמו מסע או לעלות לארץ.
אלן הופמן: כל הפעולה הזאת ממומנת לא מתקציב הליבה של הסוכנות, אלא מכסף שאנחנו מצליחים להביא לפעולה הזאת.
אלן הופמן: אני סמוך ובטוח שכאשר אנחנו עשינו את המהלך הזה, לא קיצצנו באולפנים.
אלן הופמן: פה יש טעות בסיסית בדרך שחבר הכנסת אלקין ניסח את הדברים.
אלן הופמן: קיבלנו החלטה בחבר הנאמנים של הסוכנות להעביר חלק מסוים של הפעולה של האולפנים האלה לתקציב אלקטיבי, מתוך אמונה שאנחנו נצליח לגייס את הכסף.
אלן הופמן: גם חזרנו לוועדה ודיווחת, אני ראיתי, חבר הכנסת אלקין, בצורה מאוד נאמנה, אז אני מקווה שגם דיווחו לך שבוועדת החינוך קיבלנו החלטה שאם עד פברואר המשאבים האלה לא יימצאו, הדבר הזה יבוא עוד פעם לדיון, ואם זה הולך, אנחנו נמצא את המשאבים מתוך תקציב הסוכנות.
זאב אלקין: רק להבין את הסיפא של דבריך.
זאב אלקין: האם מה שאתה אומר, המשמעות של זה שבמידה ותקציבי אלקטיב לא יימצאו, היקף התקציב לנושא האולפנים בשנת 2008, יהיה כמו 2007?
אלן הופמן: חבר הכנסת אלקין, אתה יודע שלסוכנות היהודית יש מוסדות והמוסד שקובע את התקציב של המחלקה לחינוך זה ועדת החינוך והתקבלה החלטה של הוועדה, שאם עד סוף פברואר, מועד הדיון הבא, לא יימצא כסף לנושא של האולפן, הנושא הזה הוא מספיק חשוב שכל הסוגיה תעלה מחדש בוועדת החינוך של הסוכנות.
אלן הופמן: אני חושב שזה מתוך כוונה למצוא לזה פתרון.
אלן הופמן: אני לא יכול לבוא לפה ולתת הבטחה.
מיכאל נודלמן: כל שנה מגייסים כסף לאולפנים, או החליטו עכשיו רק, בשנה הזו?
אלן הופמן: עד עכשיו גייסנו להרבה דברים.
מיכאל נודלמן: גם לאולפנים?
אלן הופמן: לא גייסנו לאולפנים.
אלן הופמן: אנחנו קיבלנו החלטה לגייס כסף לאולפנים כי יש לנו גם כבר חיבורים עם קרנות מסוימות בעולם שנתנו לנו להבין שהם יעמדו לצדנו בנושא הזה.
יולי יואל אדלשטיין: מהמעט שאני מבין, אילו היית שואל אותי, בלי שסיפרת, ברור לי לגמרי שלגייס כסף למחנות קיץ לנוער בחבר העמים זו משימה הרבה יותר קלה, מאשר לגייס כסף לדבר נורא "משעמם", כמו האולפנים.
אלן הופמן: בגלל זה אנחנו מגייסים 11 מיליון דולר למחנות.
אלן הופמן: לגייס 500,000 דולר לאולפנים, אני מקווה שנצליח.
זאב אלקין: אבל מר הופמן, למחנות היו תקדימים, זה לא קרה במכה אחת, מפני שהיו הצלחות של גיוסים שבעקבותיהם הורידו והורידו את הליבה על המחנות.
זאב אלקין: בנושא של האולפנים, יכול להיות שזכרוני מטעה אותי, אבל לא זכורה לי בשנים האחרונות הצלחה אחת של גיוס כספים לאולפן.
גרדה פוירשטיין: אני רוצה להעמיד אתכם פה על טעות אחת גם ברמת הנתונים.
גרדה פוירשטיין: אכן יש לנו הצלחה בגיוס כספים לטובת הוראת השפה העברית.
גרדה פוירשטיין: לפני שלוש שנים, מתוך הסכמה מוחלטת לתפיסת העולם שהציג חבר הכנסת אלקין כאן לפני מספר דקות ולחשיבותה של הוראת העברית בברית המועצות לשעבר, יצאנו לגיוס כסף על מנת להחדיר תוכניות להוראת השפה העברית לבתי הספר היהודיים במסגרת פרויקט חפציב"ה, תחת הכותרת 'נט"ע – תוכנית נוער לטובת עברית', תוכנית שהוכיחה את עצמה מאוד בגדול בצפון אמריקה, ומזה שלוש שנים, בזכות כספים שגויסו, כאשר אנחנו משתתפים אך ורק ב-25% מסך הכספים שאנחנו משקיעים בזה, אנחנו מלמדים את התוכנית הזו, אנחנו מלמדים עברית על פי תוכנית חדשה, ב-12 בתי ספר, וידנו עוד לקראת הרחבה.
זאב אלקין: גב' פוירשטיין, את מכירה היטב מה ההבדל בין לגייס לבית ספר לבין אולפן.
גרדה פוירשטיין: לא, אני רק מעמידה אותנו על עובדות.
גרדה פוירשטיין: יש לנו לפחות הצלחה מוכחת אחת.
זאב אלקין: אני שאלתי על אולפנים.
זאב אלקין: יש תקדים של גיוס כספים לאולפנים?
זאב אלקין: גרדה פוירשטיין: גיוס כספים להוראת עברית.
זאב אלקין: המלה 'אולפנים' היא משנית, הוראת העברית היא המרכזית ובהוראת עברית אנחנו כן יכולים לרשום לעצמנו הצלחה.
זאב אלקין: דרך אגב, ההצלחה הזאת עומדת היום על מעל 300,000 דולר.
זאב אלקין: זאת אומרת, ש-300,000 דולר כבר גויסו לטובת הוראת עברית בבתי ספר.
זאב אלקין: הייתי אומרת אפילו כך, שנניח שנלך על פי התסריט השחור ביותר שאנחנו מנסים לבחון אותו כאן במשותף, בסכום שעד כה לימדנו מבוגרים, במערכת האולפנים, אנחנו כבר בפועל מלמדים ילדים ובני נוער שהם העתיד, מבחינת המבט האסטרטגי שלנו של יהדות חבר העמים כמו של יהדות שאר העולם, כך שגם אם אנחנו הולכים על פי התרחיש השחור ביותר, אנחנו משמרים לחלוטין את מסגרת החשיבות של הוראת השפה.
זאב אלקין: חבר הכנסת אלקין, לפני שלוש שנים כשקיבלנו החלטה להעמיד את כל מפעל הנוער על אלקטיב, חשבו שאנחנו מטורפים.
זאב אלקין: מאז הגדלנו את נפח הפעילות שלנו פי שלושה.
זאב אלקין: אנחנו עוקבים היום אחר התעוררות של יוזמות פילנתרופיות בקרב דוברי רוסית בעולם.
זאב אלקין: אנחנו יודעים שהנושא הזה של שפה הוא נושא שמדבר מאוד לקבוצות האלה.
זאב אלקין: אם הייתם באים ואומרים 'אנחנו נהמר על 20% והשנה ננסה למצוא ולהוכיח שיש הצלחות ב-fundraising', ואז שנה הבאה להמשיך את התהליך, הייתי אולי יותר רגוע.
יולי יואל אדלשטיין: זה יותר מורכב מזה, כי יש אפילו סתירה מסוימת.
יולי יואל אדלשטיין: את אומרת שהיד עודנה נטויה כי מאוד הצליחה הפעילות הזאת של חפציב"ה ומה שאת מספרת, ומצד שני יש קיצוץ ואף אחד לא מכחיש ואמרת שיש קיצוץ.
יולי יואל אדלשטיין: אז יש פה סתירה מסוימת.
יולי יואל אדלשטיין: אם זה כל כך טוב, אז את ההצלחה הזאת צריך למנף לגיוס כספים ולא לקצץ מכספי הליבה ואז להגיע ולנסות לכסות.
יולי יואל אדלשטיין: עם כל הכבוד, אני אומר, נכון שלא 11 מיליון דולר, אלא חצי מיליון דולר, אבל עדיין זה לא סכום מבוטל.
גרדה פוירשטיין: זה לא סכום מבוטל.
גרדה פוירשטיין: יחסית להצלחות שלנו בגיוס כספים, הסכום הזה, אנחנו לא מדברים במונחים של 60%, אנחנו מדברים במונחים של סכום מוחלט.
גרדה פוירשטיין: המשימה שלנו היא לגייס חצי מיליון דולר לטובת הוראת עברית, כאשר בסכום דומה מאוד הצלחנו לגייס שותפים להוראת עברית, אמנם בקרב בני נוער, אבל עדיין לטובת הוראת עברית.
זאב אלקין: כל עוד מדובר על נוער זה סיפור אחר לגמרי.
אלן הופמן: זה לא מה שאמרו כאשר התחלנו לגייס את הכסף לנוער.
אלן הופמן: אנחנו עדים למצב של ארגון, כשהתקציב שלו קטן, שהעלויות גדלות בגלל ההבדל בין דולר ורובל, ואני מציע שניכנס---
זאב אלקין: ההבדל בין דולר לרובל זה לא 60%.
אלן הופמן: אני מציע שאנחנו נתכנס עוד פעם בסוף פברואר.
אלן הופמן: קודם כל, יש לנו את הצפי של ועדת החינוך של הסוכנות היהודית שבעצמה ביקשה לראות מה תהיה התוצאה של ה- fundraising הזה ואין לאף אחד כוונה להוריד את מספר הלומדים באולפנים.
אלן הופמן: כמה, גרדה?
גרדה פוירשטיין: 18,000 תלמידים.
אלן הופמן: עם כמה מורים?
גרדה פוירשטיין: 269, המספר המדויק.
אלן הופמן: המפעל לחינוך מבוגרים הגדול ביותר בעולם היהודי.
אלן הופמן: אנחנו גאים בזה מאוד.
אלן הופמן: אין לנו שום כוונה לפרק אותו או למסור אותו לשום גורם אחר.
מרינה סולודקין: עם קיצוצים.
אלן הופמן: לא, זה לא מקצצים.
ראובן שלום: אני באמת חושב שצריך לברך את הוועדה ואת ההתעניינות של חברי הכנסת, שהדבר הזה הוא בנפשה, אני רק חושב שהאזעקה והזעקה היא קצת מוקדמת.
ראובן שלום: אני חושב שצריך לברך את הסוכנות על זה שסכומים שהיא מוציאה על חינוך בחבר העמים הולכים וגדלים ואנחנו יודעים את הקשיים וגם היושב ראש עמד על הקשר בין הרובל לדולר וגם הרובל ודולר לא נמדדים בשנה אלא נמדד בכמה שנים.
ראובן שלום: כשמודדים בכמה שנים, רואים את ההבדל.
ראובן שלום: מכל מקום, כפי שאמר מר אלן הופמן, מוסדות הסוכנות, ועדת החינוך, ערניים לעניין, לכן לא החליטו החלטה וזהו, אלא בפברואר, שזה מספיק זמן לפני, לבחון את העניין ואם עד אז יגויסו כל הכספים, טוב, אם לא יגויסו, תימצא הדרך, הנושא ייבחן.
ראובן שלום: יכול להיות שאחרי שייבחן הנושא, אני מקווה שהוועדה תזמין ותברך את הסוכנות ואת המחלקה ואת הוועדה על היכולות שלה ועל מה שהצליחה, ואם לא, תשמע איך מתכוונים לטפל ואיך מתכוונים לגשר על עוד פערים, ככל שיהיו, אני מקווה שלא יהיו פערים.