GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קולט אביטל: כמי שישבה בוועדה הזו והקשיבה להרבה מאוד ארגונים וישבנו מסביב לשולחן הזה בכל מיני סוגיות והסתבר שבסך הכול החברה האזרחית היא זו שממלאה את הוואקום באותו המקום שהממשלה לא עושה, בשבילי אין פה חידוש מבחינת התסכול שלכם.
קולט אביטל: אולי אני אתחיל מהסוף, ואני אגיד שאני חושבת שאנחנו כוועדה חייבים לפנות למזכיר הממשלה בשאלה מה בדיוק ואיך, מתי, באיזה דרך הם מתכוונים ליישם החלטת ממשלה.
קולט אביטל: זה התפקיד שלנו קודם כל, ככנסת.
קולט אביטל: אנחנו צריכים לבדוק שהממשלה עומדת בהבטחותיה, בהתחייבויותיה ובהחלטותיה וזו הביקורת הזו והבדיקה הזו היא התפקיד הראשון שלנו.
קולט אביטל: יחד עם זאת, אני רוצה להגיד פה עוד משהו.
קולט אביטל: אני חושבת שמרוב ארגונים שעוסקים בנושאים האלה, כל אחד בחלקו ובצורה הטובה והצנועה והיעילה שלו, אין פה איזה שהיא מדיניות ממשלתית כוללת.
קולט אביטל: אז הסוכנות עושה ככה ו'תגלית' עושה ככה וארגון 'נפש לנפש' עושה ככה ואין פה איזה שהיא ראייה כוללת מסביב לשולחן אחד של איזה שהיא חלוקת עבודה, של איזה שהוא איגום משאבים.
קולט אביטל: דרך אגב, היה ניסיון ראשון כשהקמנו את הפורום הזה אצל הנשיא הקודם, הנשיא קצב.
קולט אביטל: יש גם משרד לענייני תפוצות.
קולט אביטל: יכול להיות שהמשרד לענייני תפוצות היה צריך לקחת על עצמו יום אחד, לשבת עם כל הארגונים שעוסקים בנושא הזה ולנסות לראות איך אנחנו יחד עם כל המשאבים...
קולט אביטל: אני מאוד מעריכה את חברי יצחק זיו, אבל אני לא חושבת שאנחנו כחברי כנסת צריכים לעשות ליצור לך קשר עם 'בית חם'.
קולט אביטל: אגב, כמו 'בית חם' יש עוד כמה ארגונים וזה גם התפקיד של הוועד למען החייל שמקים מועדונים לחיילים בודדים, ואגב, אנחנו פה ישבנו בכמה ישיבות, מדינת ישראל משקיעה בלי סוף כסף בתוכנית שנקראת 'תוכנית צבר', מביאה ילדי יורדים ארצה שמתגייסים לצבא, מביאה אותם לאולפן בקיבוצים, כדי שילמדו עברית.
קולט אביטל: הם אחר כך נשארים באותם הקיבוצים כחיילים בודדים, אבל המדינה מצליחה להוציא אלפי דולרים כדי לחפש את החבר'ה האלה בחוץ לארץ, אבל לא מצליחה לשלם לקיבוצים את שהותם.
קולט אביטל: הסוכנות לא מצאה פתרון והוועד למען החייל לא מוצא את הפתרון לכסות לקיבוצים את הכסף של החודשיים האלה של האולפן.
קולט אביטל: יד ימין לא יודעת מה שיד שמאל עושה.
קולט אביטל: לכן אדוני היושב ראש, אני רוצה להציע לך, אולי כדאי שתצא מכאן קריאה לשר התפוצות, אולי תקציב אין לו, אבל אולי הוא יכול יום אחד לעשות יום עיון, או איגום משאבים, של כל מי שעוסק בארגונים לעידוד עלייה, לקשר עם התפוצות, לקשר עם הילדים בתפוצות.
קולט אביטל: ואגב בהזדמנות חגיגית זו לראות גם מה שקורה לילדים האלה כשהם חוזרים מפה, כי אף אחד לא עוקב אחריהם אחרי שהם היו פה.
אריאל חסון: אני מנהל את הכספים של העמותה ואני מבקש לומר שהיום העמותה למעשה כולה מתבססת על בסיס התנדבותי, כאשר אנחנו קיבלנו תרומה ממר שמואל בן דרור שבעצם בזכות זה אנחנו יכולים לשלם שכר לאדם אחד בלבד וכמו שאתם רואים, כל הצוות שנמצא פה למעשה מתנדב, כולל יהודה זרצקי.
אריאל חסון: ליהודה אנחנו לא יכולים לשלם שכר, כאשר הוא עובד 24 שעות ביממה בעניין הזה.
אריאל חסון: בעצם מה שאנחנו מבקשים להתניע את הגלגל, כי התוכנית העסקית שלנו היא כזאת שאנחנו בטווח הארוך לא נהיה תלויים בתרומות, כי בסיכומו של דבר כל בית ספר וכל קהילה שאנחנו קושרים איתה את הקשר, אמורים איכשהו להיות שותפים בין היתר גם בכסף.
אריאל חסון: כל כיתה למשל, בתוכנית העסקית שלנו אמורה לשלם לנו סכום שנתי ובסיכומו של דבר, כשנגיע לאיזה כמות מסוימת של כיתות, נגיע לנקודת האיזון ולא נהיה זקוקים לתרומות.
אריאל חסון: כמובן אנחנו תמיד נשמח לקבל תרומות, אבל כדי לעשות את זה צריך להתניע את הגלגל.
אריאל חסון: חסר לנו את ההתחלה, כי קשה מאוד לנהל עמותה כאשר כולם מתנדבים.
אריאל חסון: כשמתנדבים קשה מאוד להכריח אותם.
אריאל חסון: תבואו, לא תבואו, צריך לבקש.
אריאל חסון: לעומת זאת, כשיהיה לנו צוות קבוע של מספר אנשים עם משרד, עם מנהל מטה, כמו שדיברנו, שהם יקבלו שכר ונוכל להתניע את המערכת דרך העניין הזה, אני בטוח שהעמותה הזו תעלה על דרך המלך מכל הכיוונים, כולל בתחום העסקי.
מיכאל נודלמן: אתם יודעים שיש חוק כמה עמותה לשלם שכר וכמה לא, רשם העמותות בודק את זה כל הזמן.
מיכאל נודלמן: קח את זה בחשבון.
3261: אני תמיד מדבר אחרון, כי כל דברי החוכמה נאמרים לפני כן.
3261: מה שאני מציע לך, אדוני היושב ראש הנכבד של ועדת הקליטה והעלייה, לקבל החלטה שקוראת לממשלה לראות במפעל הזה של "גשר של זהב" נושא בעדיפות, שיש לקדם אותו.
3261: שהממשלה תקבל החלטה חדשה שתאמץ את הפעילות, תקבע גם הסדרים למימון חלק מהפרויקט, כי היתר יבוא מתרומות מחוץ לארץ בעיקר, ושהממשלה תקבל החלטה כמו עניינים אחרים, תוכניות אחרות, 'תגלית' ואחרות, שזו תוכנית שיש ליישם אותה ולתת לה עדיפות.
3261: זה מה שאני מציע.
מיכאל נודלמן: בסדר, אנחנו יכולים לקבל כל מיני החלטות, אבל הממשלה קיבלה פעם אחת.
3261: אני אמרתי במפורש, היא לא מיישמת אותה.
שמעון אופיר: אני מתנדב בירושלים.
שמעון אופיר: אולי זה חבל, אפשר לומר, ואפשר לומר בתקווה לעתיד, כנציג של משרד האוצר, זה חבר'ה לא קלים, אנחנו יודעים.
שמעון אופיר: אם היה יושב פה נציג משרד האוצר שמוסמך, אני חושב שהאווירה היתה אחרת.
שמעון אופיר: כשזה יבוא למעשה, אז שלא ניתקל בהם, בקירות האלה, לריכוך.
3261: אני אומר, צריך לקבל החלטה פה בוועדה שקוראת לממשלה לקבל החלטה ומאותו רגע זה יקבל עדיפות ושר האוצר יצטרך לשבת עם שר הקליטה, יצטרכו להכניס את זה לתקציב או של משרד הקליטה, או משרד החינוך, לתקצב את הדבר הזה כמו כל דבר אחר, וזו צריכה המלצה של הוועדה לממשלה.
מיכאל נודלמן: אני רוצה לשמוע מהנציג של משרד הקליטה מה אתם חושבים על הפרויקט הזה.
בוריס חנוכייב: קודם כל, אני מזדהה מאוד עם העשייה של העמותה ואנחנו בעצם מכירים ויש דלת פתוחה לעורך דין זרצקי למנהל אגף קליטה בקהילה, מר אריה פורת.
בוריס חנוכייב: הם נפגשים מדי פעם ונענים לבקשות של עורך דין זרצקי, ונמשיך גם בהמשך.
בוריס חנוכייב: אני חושב שההצעה של מר יעקב נאמן אמורה קצת להיות חדה, לחדד את זה, איך זה יבוא לידי ביטוי בתוכנית הממשלתית לביצוע בהמשך.
מיכאל נודלמן: אני חושב שזה מקובל מה שאמר מר יעקב נאמן, אבל יש לי תוספת לזה.
מיכאל נודלמן: דיברה פה חברת הכנסת קולט אביטל, יש הרבה ארגונים, אולי לא כל כך אפקטיביים כמוכם, אבל כל אחד עושה עבודה ואין תיאום בין הארגונים האלה ובין העמותות האלה, כולם מקבלים כסף ואין תועלת שיכולה להיות אם זה היה הכול מתואם על פי תוכנית שזה יעשה זה, זה יעשה זה וסך הכול זו עבודה מלאה ויש תוצאות הכי טובות שאפשר לקבל בכסף.
מיכאל נודלמן: אני תומך בזה שאנחנו נקבל החלטה על העמותה הזו, כי זו עמותה שעושה עבודה מיוחדת והממשלה צריכה לקבל החלטה שהעמותה הזו צריכה לקבל גם תקציבים, אבל הסעיף השני צריך להיות בהחלטה שלנו שהממשלה צריכה להסמיך אולי את שר התפוצות לשבת עם כל העמותות שעוסקות בנושאים האלה, עם התפוצות, עם חיבור קהילות פה, צריכים לשבת בשולחן עגול ולעשות תוכנית כוללת, כל הפעולות שיש בכל מיני עמותות וכל מיני משרדים, רק ככה אפשר להגיע לתוצאות.
מיכאל נודלמן: אם אנחנו רק אומרים שיותר כסף לעמותה שלהם, זה לא פותר את כל הבעיות שיש חוץ מזה.
מיכאל נודלמן: לזה אני חבר כנסת יחיד יכול לקבל החלטה.
מיכאל נודלמן: אני בעד הרעיון שלך, הוא עמד בהחלטה שלנו, אבל סעיף שני יהיה שאנחנו נפנה לשר הרווחה והתפוצות לעשות פגישות עם כל מיני עמותות וארגונים שעסוקים בצעירים ונוער בתפוצות וגם חיבור פה בארץ ולעשות תוכנית כוללת לכל הארגונים.
מיכאל נודלמן: ולהציג את זה בפני הוועדה, אבל שיהיה תקציב לתוכנית.
רותי דוידוביץ: אני הקשבתי, אני רק שואלת שאלה אחת, האם יש לוח זמנים להחלטות פה?
רותי דוידוביץ: קצת שאלה אולי דוחפת מדי, אבל אין לנו בררה.
מיכאל נודלמן: אנחנו לא מבצעים החלטות, אנחנו שולחים עכשיו מכתב לראש הממשלה או לשר האוצר וגם לשר הרווחה ובודקים.
מיכאל נודלמן: תוך 24 ימים אנחנו צריכים לקבל תשובה, או שהם מקבלים מה שאנחנו מבקשים או שהם שותקים ולא עונים לנו תשובה.
מיכאל נודלמן: אחר כך עוד מכתב ועוד מכתב, פגישה יכולה להיות עם השרים האלה ואם יהיה צורך אני אבקש ממר יעקב נאמן שהוא ילך איתי ביחד.
מיכאל נודלמן: פה מיד שום דבר לא מקבלים.
מיכאל נודלמן: זה נושא מאוד חשוב.
מיכאל נודלמן: אנחנו רואים איך נוער בישראל קבוצות קבוצות קבוצות נלחמים אחד בשני, תיקים פליליים, הרבה סמים וכל מיני דברים.
מיכאל נודלמן: זה לא אופייני ליהודים הדברים האלה.
מיכאל נודלמן: אני באתי מברית המועצות, שם אם יהודי שתה וודקה, הוא היה מחוץ לקהילה.
מיכאל נודלמן: פה פתאום התחילה האופנה הזו.
מיכאל נודלמן: אתם לא יודעים כמויות האלה.
מיכאל נודלמן: בגלל זה אני אומר שאני תומך בכל הרעיונות וכל הדברים ששייכים לנוער שלנו והם צריכים לדעת מה זה להיות יהודי, מה זה ירושלים, מה זה ישראל.
מיכאל נודלמן: אני חושב שישראלי, פטריוטיות וציונות זה לא רק כל הדברים ששייכים לתנ"ך והיסטוריה, אני חושב שציונות זה גם מִקום המדינה, איזה מלחמות עברה המדינה, איזה הישגים גדולים בכלכלה ובמדע, בכל מיני דברים.
מיכאל נודלמן: זה נותן לכל ילד מחשבה על איפה הוא גר, באיזה מדינה הוא גר והוא רוצה אולי להיות יותר טוב ממה שהוא עכשיו.
רותי דוידוביץ: אני מתחברת לכל מה שאתה אומר עכשיו.
רותי דוידוביץ: זה נכון מאוד, צריכים להראות למה, אבל מאחר ואי אפשר, אנחנו לא בתנאי ואקום, למרות שדיברנו על ואקום מסוים, אנחנו הולכים לעבוד כמובן כל הזמן בקווים מקבילים ובמעגלים.
רותי דוידוביץ: אבל הערה קטנה למה שאמרה חברת הכנסת קולט אביטל.
רותי דוידוביץ: כשבאים לשבת, קודם כל להיפגש, להבין את ההבדלים בין כל ארגון, 'נפש בנפש' זה לא 'תגלית', 'תגלית' זה לא "גשר של זהב", 'בית חם'.
רותי דוידוביץ: הכול אנחנו מכירים.
מיכאל נודלמן: אבל כולם עובדים למטרה אחת.
רותי דוידוביץ: אני מסכימה, אבל גם כל אחד אחר.
רותי דוידוביץ: זה לא שלא רוצים לעבוד בשיתוף פעולה, יש הבדלים.
רותי דוידוביץ: אחד משלים את השני, אגב.
רותי דוידוביץ: יש רצף.
רותי דוידוביץ: מלידה ועד 120.
מיכאל נודלמן: אני מקבל מה שאת אומרת, אבל יש עמותות שעושות אותו דבר כמעט.
מיכאל נודלמן: יש קצת שונים וקצת דומים.
מיכאל נודלמן: אם אתם תומכים במה שאנחנו מקבלים ואם אתם מוכנים לעזור לי במלחמה בעד זה, בשביל זה יש לי כתובת, אני יודע אותה ואנחנו צריכים להתקדם למלחמה.
מיכאל נודלמן: מי שחושב שמחר תהיה החלטה של הממשלה.
מיכאל נודלמן: ממשלה הכי טובה יש לה עדיפויות שלה ואנחנו צריכים לשנות קצת את העדיפויות.
מיכאל נודלמן: אני חושב שהדבר הזה הוא העתיד של המדינה.
מיכאל נודלמן: אם הוא ינוהל טוב, תהיה מדינה טובה.
מיכאל נודלמן: אם לא ינוהל, לא יהיה לנו בעתיד מדינה.
יהודה זרצקי: באחרונה נוצר קשר בינינו לבין כמה קהילות בחבר מדינות העמים, מאוד חשוב כי אנחנו מקשרים אותם עם ילדים עולים חדשים שנקלטו יפה בארץ והם מדברים ביניהם.
יהודה זרצקי: יש בזה גם מסר וגם עידוד עלייה.
יהודה זרצקי: ילדים כאן שעלו ממדינות חבר העמים ונקלטו יפה וילדים שם, מדברים ביניהם.
יהודה זרצקי: לאחרונה הגיעה קבוצה כזו מקייב, אנחנו עכשיו בקשר עם קבוצה במוסקבה, אנחנו נרצה גם את עזרתו של יושב ראש הוועדה שהוא מכיר קצת את הנושא, לעזור לנו אולי להגביר גם את הקשר במגזר הזה.
זאב אלקין: שלום לכולם, אנחנו מתכנסים כאן כישיבת ועדת משנה, למעשה, כתוצאה מהודעה של נציגי משרד החינוך בישיבה הראשונה שלנו, אחרי שחזרנו מהפגרה.
זאב אלקין: כאשר נציג משרד החינוך, אודי בהט, סקר את ההתפתחויות השונות, וההיערכות המשרד בתחומים השונים שקשורים לקליטת תלמידים עולים, בין השאר הודיע לנו בשורה משמחת, על כך שהסתיימה העבודה על גיבוש תכנית הלימודים בתחום של הוראת העברית.
זאב אלקין: נושא זה שעלה לא פעם ולא פעמיים בדיונים של ועדת משנה, בשנה וחצי האחרונות, כאשר דיברנו על הצד של התוכן, מעבר לפאן התקציבי.
זאב אלקין: הערנו ושאלנו את המשרד איך למעשה יכולה להתבצע הוראה בלי תכנית לימודים, ובלי ספרי לימוד.
זאב אלקין: נאמר שהצוות עובד בצורה אינטנסיבית על תכנית הלימודים, והמלאכה תסתיים בקרוב.
זאב אלקין: אני מאוד שמח שהגענו לרגע הזה, שבו אנחנו יכולים לתת לאנשי המשרד להציג את תכנית הלימודים, ולהתייחס גם להערות ולשאלות.
זאב אלקין: מייד אעביר את השרביט לאנשי המשרד, אני לא יודע אם נמצה את הדיון היום, אני מקווה שכן, אם לא נצטרך להמשיך אותו בפעם הבאה.
זאב אלקין: בכל מקרה, מסגרת הדיון היום עד השעה 14:00.
זאב אלקין: אבקש מכם להתייחס מעבר להצגת התכנית, גם לסוגיות השונות שקשורות להטמעה.
זאב אלקין: מה קצב ההטמעה, איך אתם מתכוונים להכשיר את המורים ללמד את התכנית הזאת, והסוגייה שעלתה פה כמה פעמים, היא סוגיית ספרי הלימוד, עד כמה ניתן לצפות להטמעה של תכנית הלימודים הזאת, או כל תכנית לימודים אחרת, שלא מגובה בספרי לימוד, או כן מגובה, מה ההתייחסות לעניין הזה.
זאב אלקין: נשמע את הצגת התכנית.
זאב אלקין: לרשות
זאב אלקין: כם עשר דקות, אחר כך תשלימו את הנושא.
סימה חרוב: עשר דקות זה זמן להציג את התכנית במהרה.
סימה חרוב: תכנית הלימודים לתלמידים עולים ממש בשלבי גימורים, הטיוטה כאן.
זאב אלקין: היא גם תופץ כרגע בין כל הנוכחים.
סימה חרוב: אומר על זה מייד משהו.
סימה חרוב: כתוב עליה טיוטה לא להפצה, בסוף דצמבר היא תהיה באינטרנט ובהפקה מודפסת תהיה אחר כך.
סימה חרוב: אני שואלת את עצמי בפורום הזה, מהי תכנית לימודים, וברור לכולנו שכאשר אנחנו מדברים על תכנית לימודים, אנחנו מדברים על הנחת מסד מנחה למורים ביחס למה, וביחס לאיך, ביחס לתכנים ולמיומנויות, וביחס להנחיה ולהבהרה הספציפיים.
סימה חרוב: מה שחשוב בעצם לשאול, למה צריך תכנית לימודים חדשה.
סימה חרוב: למה לא לשכפל את הקיים.
סימה חרוב: בדרך כלל כאשר שואלים שאלה כזאת, התשובה היא משני כיוונים.
סימה חרוב: אי נחת מתכנית קיימת.
סימה חרוב: שנית, צורך הכרחי לפרסם תכנית חדשה ולעדכן אותה.
סימה חרוב: שני הדברים נכונים גם לגבי התכנית הזאת.
סימה חרוב: הנמענים של התכנית הזאת הם כמו של כל תכנית לימודים.
סימה חרוב: מורים, כותבי חומרי למידה, וכותבי בחינות.
סימה חרוב: זאת אומרת, תכנית הלימודים היא בסיס שממנו ייגזרו חומרי למידה, ממנו ייגזרו בחינות, והנמען הישיר שלנו הוא המורה.
סימה חרוב: ברור שהנמען העקיף, הוא הישיר של המורה, והתלמיד שהוא בראש מעיינינו, מגיעים אליו באמצעות המורה.
סימה חרוב: אחרי שראינו מה אפשר לגזור מן התכנית, ולמי היא מיועדת, אני רוצה לומר כמה משפטים על עקרונות בתכנית, וחידושים בתכנית.
סימה חרוב: המטרה כפי שברור לכולנו, היא להבטיח שבסוף התהליך, חשובה לי מאוד המלה תהליך, הילדים שעברית אינה שפת אמם יוכלו להשתמש בעברית בכל הנסיבות, בכל רמות הלשון, בסיטואציות שונות, בדומה לדוברים בני גילם.
סימה חרוב: אני לא מתייחסת כרגע לכמה זמן זה יקח, גם בתכנית יש לזה גמישות שלא אכנס אליה עכשיו.
סימה חרוב: אני חוזרת ומדגישה את הצורך, אנחנו לא מקבלים את העולים כולם בגיל חמש, הם מגיעים בתחנות שונות של חייהם וחיי הוריהם, אבל אני מדגישה את הצורך ללוות אותם בכל שלב שהם מגיעים, מן הנחיתה ועד ההשתלבות ההדרגתית.
סימה חרוב: ברור לנו שהדרך המיטבית היא בהקשרים משמעותיים, ולא באוויר.
סימה חרוב: יש גישות שונות, או אפשר היה בפורום אחר לתת סקירה היסטורית על הגישות השונות להוראת עברית.
סימה חרוב: אני אדלג על הסקירה ההיסטורית, ואני אדגיש שאנחנו בחרנו בגישה פונקציונלית הקשרית.
סימה חרוב: אפשר לדבר על השפה ככלי, והשפה בתחום דת.
סימה חרוב: ואנחנו בחרנו בגישה שאומרת, התלמיד צריך לתפקד בשפה, ובתוך הקשר, וזו הגישה שבחרנו.
סימה חרוב: בתכנית שפורסמה בשנת 1994, דובר על שני צירים, הציר של בית הספר, ושל מחוץ לבית הספר, השפה האקדמית, אם תרצו, שפת הלימודים, ושפת התקשורת.
סימה חרוב: אנחנו מודעים לכך, למדנו שההקשרים הם יותר רחבים משני אלה, ולכן יש לנו הרחבה.
סימה חרוב: שם אני מרחיבה את העניין של שני הצירים.
סימה חרוב: מי שהסתכל בעמוד 3, יגלה שההרחבה של שני הצירים האלה מתבטאת בטבלה שלפניכם, שכותרתה החסרה היא, עולמות השיח.
סימה חרוב: עולמות השיח אומרים, אנחנו לא עוסקים רק בשני צירים כמו בתכנית הקודמת, אלא גם בתקשורת הבינאישית ובתקשורת ההמונים.
סימה חרוב: גם במקצועות הלימוד, גם בתרבות בת זמנינו, וגם במקורות יהודיים היסטוריים, כי אנחנו מודעים לכך שצריך לחשוף את התלמידים לכל הרובדים, כולל הרובד התרבותי ההיסטורי, ולא רק הרוב של הכאן ועכשיו.
סימה חרוב: העמוד הבא כולל רק הסטנדרטים העיקריים, המערכת מדברת היום בסטנדרטים, לא רק כי זו אופנה, כי אנחנו מאמינים בכיוון.
סימה חרוב: ארבעת הסטנדרטים העיקריים, מקשרים בין כל עולמות השיח שדיברתי עליהם, ובין עולם הידע הלשוני שאי אפשר בלעדיו, אך הוא לבדו איננו מספיק.
סימה חרוב: יש פרק בתכנית שעוסק בפרטי הלשון ומדרג אותם, וזאת בוודאי עזרה רבה לכותבי בחינות, וחומרי למידה.
סימה חרוב: השידוך בין פרק עולמות השיח, ובין פרק פרטי הלשון, הוא הפרק של הסטנדרטים, שאחר כך בעקבות שאלות, אני אוכל להגיב עליו.
סימה חרוב: בזה אמרתי שיש בתכנית שלושה פרקים עיקריים, עולמות השיח, פרטי הלשון המדורגים, ופרק הסטנדרטים.
סימה חרוב: בנוסף, יש שני פרקים שהם פרקי הנחייה שעוסקים בהוראת הקריאה ובעיבוד טקסטים, ובהם אני לא רוצה להרחיב.
סימה חרוב: על סמך כל ההנחות שאמרתי בקיצור, ומה שלא אמרתי אתם תקראו, אנחנו מנסים לדאוג בתכנית לשילובים השונים, וגם לשילובים בין הבלשנות, לחברה, בין המעשה לבין התיאוריה, ואנחנו משתדלים לעשות את המיטב.
סימה חרוב: אני חייבת חוב של תודה, ליושבת ראש הוועדה, פרופ' שושנה בלום-קולקה, אני מרכזת את הוועדה, ולוועדת הכתיבה, לגבי העיקרון החשוב של הקשר עם תכניות הלימודים בשפת האם.
סימה חרוב: אני אודה שריכזתי את כתיבת תכנית הלימודים בשפת אם לז' עד י"ב, ומכירה היטב את התכנית של החינוך הלשוני מא' עד ז'.
זאב אלקין: אני מניח שיש לא מעט שאלות, לפני שאנחנו נשאל שאלות, נשאל אותן כבר במרוכז, על כל ההצגה.
זאב אלקין: לכן אציע שמישהו אחר ידבר.
זאב אלקין: תחליטו מי, ותציגו את כל הפאן של הטמעה, מורים, קצב ההטמעה, ספרי לימוד.
רחל גרבר: אני קיבלתי על עצמי לעסוק בהטמעה של התכנית.
רחל גרבר: התחלנו בעצם בהטמעת התכנית כבר לפני שלוש שנים כשרק היו בתהליך הכתיבה.
רחל גרבר: התחלנו להעביר את המדריכות המחוזיות שנבחרו, לא כל המדריכות, לכל מחוז יש מדריכה או שתי מדריכות, בהשתלמויות באוניברסיטה העברית, כדי לתת להם כבר התחלה של מיומנות בהוראת עברית כשפה שנייה.
רחל גרבר: חשבנו שבתי הספר לתלמידי חוץ לארץ באוניברסיטה העברית, הם בעלי ניסיון רב, יש פה גם נציגים של בית הספר.
רחל גרבר: המדריכות עברו שנתיים של השתלמויות באוניברסיטה, ביחידה להוראת עברית.
זאב אלקין: השתלמות שלא היתה קשורה לתכנית הספציפית הזאת.
רחל גרבר: שהיתה קשורה לתכנית, אבל למרות שהתכנית עדיין לא היתה כתובה כולה, היינו רק בהתחלה, בשלבים הראשונים.
רחל גרבר: כפי שסימה מאוד הדגישה את השילוב של המיומנויות השונות, ושל האופנויות השונות של הלשון, חשבנו שכדאי כבר להתחיל להטמיע את זה גם בקרב המדריכות, ושהם יתחילו לטפטף את הדברים בשטח.
זאב אלקין: תכנית ההשתלמות כשלעצמה, מן הסתם לא נבנתה בהתאם לתכנית, כי בטח לא היתה קיימת.
זאב אלקין: הרוח של התכנית, היא זאת שהובילה אתכם לשלוח אותם לשם.
מאיה שריר: הייתי אומר דווקא המלה שאתה השתמשת, ברוח התכנית, היא הנכונה, ולא בהתאם כי עדיין לא היתה תכנית.
זאב אלקין: בערך 20 מדריכות.
מאיה שריר: מי שליוותה את כל מערך ההשתלמות, פרופסור שושנה בלום-קולקה, שגם העבירה חלק, סימה העבירה חלק מההשתלמות, וגם אנשי רחל.
מאיה שריר: בלהה, העבירה חלק לפני שנתיים ושלוש שנים.
רחל גרבר: בשנה שעברה עלינו בדרגה, התכנית היתה מגובשת הרבה יותר, נבחרו מדריכות עם הרבה ניסיון, והם התחרו כנציגות של כל מחוז.
רחל גרבר: נפגשתי איתם בצמוד לטיוטה, שהיא אפילו לא הטיוטה הזאת, הטיוטה ישנה יותר של תכנית הלימודים, ולמדנו גם איך לקרוא את התכנית, איך לטייל בה, איך לקשר בין מה שנקרא עולמות השיח ופרטי הלשון, לבין הסטנדרטים, שזה נושא שלא היה קל למדריכים, וגם כשהכותבים כתבו לא היה לנו קל לראות איך לעסוק בכך.
זאב אלקין: הדגשנו, כשאת מדברת בלשון רבים, למה את מתכוונת?
רחל גרבר: הדגשתי בעזרת המדריכות.
רחל גרבר: כל השתלמות כזאת לא היתה רק הרצאה פונטלית שלי, אלא ניסיתי לשתף גם את המדריכות, והן ודאי תרמו מהניסיון שלהן.
זאב אלקין: כמה מדריכות?
רחל גרבר: היו לנו בין 12 ל-15.
זאב אלקין: אותן שהיו בבית הספר?
רחל גרבר: לא חובה, כי הן נבחרו כמדריכות שנבחרו על ידי המפקחים המחוזיים.
זאב אלקין: מה ההגיון של חפיפה חלקית?
זאב אלקין: אם הייתם אומרים זה שני מהלכים משלימים, הייתי אומר בסדר.
זאב אלקין: אם זה מהלך של נדבך על גבי נדבך, גם כן לא ברור.
זאב אלקין: לקחת אנשים, להעביר אותם הכשרה מקצועית כללית, ואז למקד בתכנית.
זאב אלקין: אבל אם החפיפה היא חלקית, עולה השאלה מאיפה זה קנוי.
רחל גרבר: חלק מהאנשים פרשו, הפסיקו את העבודה.
זאב אלקין: זאת אומרת, האנשים שהשקעתם בהשתלמות שלהם פרשו מהמערכת.
רחל גרבר: כן.
רחל גרבר: חדשים נכנסו לעבודה, וחשבנו שהם מתאימים יותר מהשטח.
זאב אלקין: מהי רמת החפיפה?
סימה חרוב: שניים או שלוש לא מעבר יותר.
רחל גרבר: רצינו דווקא להרחיב את המניפה, כדי שיהיו לנו עוד אנשים נוספים, שיהיו מיומנים בהעברה בסופו של דבר לשטח.
רחל גרבר: כיוון שככל שכמות האנשים שאנחנו נשב איתם על התכנית, ונעבוד איתם עליה תהיה גדולה יותר, כמות בתי הספר היא אדירה, אז רצינו שיהיו לנו אנשים רבים ככל האפשר, שתהיה לפחות הצצה אל התכנית.
רחל גרבר: חוץ מהתכנית, כפי אמרתי, עשינו סדנאות פונטליות של הוראת הפועל, הדרך של הוראת הפועל לתלמיד העולה שונה לחלוטין, מהדרך שבה התלמיד הישראלי לומד את הפועל, דרכי הבעה בעל פה, שאחד הדגלים שאנחנו נושאים, זה חיזוק ההבעה בעל פה של התלמיד, לפני שבכלל ניגשים לנושא הקריאה והכתיבה.
רחל גרבר: הייתי אומרת שזה מכשול מאוד קשה, שעדיין קשה לעבור אותו, כי נוח מאוד למורה בשטח לעבוד עם טקסט כתוב, ולתת לתלמיד לכתוב ולקרוא, וכך יעביר את השיעור.
רחל גרבר: ההבעה בעל פה יוצאת נפסדת בשיטה הזאת, ובסופו של דבר גם הקריאה וגם הכתיבה יוצאות נפסדות.
רחל גרבר: השנה הוקצו לנושא ההטמעה יומיים, שני ימי הדרכה, נקרא שליש משרה, נדמה לי.
רחל גרבר: העבודה שלי היא יותר בשטח בפסגות, במרכזים של המורים עצמם שנמצאים בשטח.
רחל גרבר: כפי שאמרתי, בחרנו מספר מדריכות, מורות חיילות, בנות שרות לאומי, יועצים.
רחל גרבר: אנחנו מאוד רוצים להגיע למדריכות של החינוך הלשוני, כי הן בעצמן עובדות עם המורים בשטח, ומן הראוי שהן יכירו את התכנית שלנו, כשם שהם מכירים את התכנית של החינוך הלשוני של התלמידים הרגילים.
רחל גרבר: אנחנו כמובן רוצים להגיע אל כותבי תכניות, וכותבי ספרי לימוד, שהם יהיו אמורים להסתמך על התכנית הזאת, בזמן שהם יכתבו את התכניות האלה.
רחל גרבר: לנו יש קבוצות מאוד ייחודיות של מורים, מורי "שעל", שהם מורים שעובדים עם קבוצות תלמידים בחטיבות הביניים, תלמידים שהם עולים ותיקים, ובכל זאת עדיין יש להם קשיים בעיקר בשפה העיונית, בלשון הלימודים.
רחל גרבר: וכך גם מורים – שאנחנו קוראים להם "משעולים", שהם מורים מקבילים למורי "שעל", אבל בבתי הספר היסודיים.
רחל גרבר: יש לנו הרבה אולפניות, שרובם ככולן מאכלסות את הקליטה מאתיופיה, מעט יש לנו עובדות רווחה, גם שם אנחנו נעביר את ההשתלמויות.
רחל גרבר: השנה הזאת כבר יותר שנה בשטח, בעזרתי, ובעזרת המדריכות, שבחלקן כבר מכירות את התכנית.
זאב אלקין: לא הצלחתי להבין, השאלה אם יש לכם תחזית כזאת, אני מנסה להסתכל מהקצה של המערכת.
זאב אלקין: אני תלמיד עולה שהגעתי ארצה, או בשנתי הראשונה, או תלמיד שעבר את השנה הראשונה, ועדיין נמצא במסגרת של לימוד עברית.
זאב אלקין: מתי אני ארגיש את התכנית הלימודים הזאת?
זאב אלקין: מתי תגיעו לפריסה?
רחל גרבר: כבר עכשיו.
זאב אלקין: בכל המקומות, למשל באשדוד.
זאב אלקין: הייתי באשדוד, הגעתי לבית ספר רגיל, אחר כך אני אשאל על הכניסה ההדרגתית, כי זאת לא מציאות בפועל.
זאב אלקין: אבל הגעתי לבית ספר רגיל, נניח אשדוד זה מקום יחסית טוב, אז הסבירות היא שאני לא תלמיד בודד בבית ספר, אלא יש עוד אחד או שניים, ואז יגיע לי 12 שעות לימוד.
זאב אלקין: אני לוקח את הדוגמה הממוצעת, זה לא יהיה פחות משש, אבל היות וזה אשדוד, אז אולי אנחנו שם חמישה או שמונה תלמידים, בבית ספר התמזל מזלי, ולכן מגיע לי 12 שעות לימוד בשבוע, ואז אני במצב יחסית טוב, לעומת תלמיד אחר שיגיע לאופקים.
רחל גרבר: הוא עובר השתלמות.
זאב אלקין: אני לא שאלתי מה המורה עובר.
זאב אלקין: אני התלמיד, אני אדע שמלמדים אותי בתכנית לימודים חדשה?
רחל גרבר: כן, אבל אני לא בטוחה שכל מורה.
רחל גרבר: לא נצליח להגיע, ולא נוכל לפרוס מניפה.
זאב אלקין: לכן שאלתי מה ההיקף?
רחל גרבר: התשובה היא לא.
זאב אלקין: מה ההיקף השנה מכלל תלמידים עולים שלומדים עברית, ואם תרצו תפריט, בין שנה ראשונה בארץ, לבין כל התהליך אחר כך, כי זה גם סדרי גודל אחרים של שעות הלימוד.
זאב אלקין: מה ההיקף השנה על פי התכנית החדשה.
זאב אלקין: מה ההיקף שמתוכנן לפי התחזית שלכם בשנת לימודים הבאה, כי אני מניח שכל ההשתלמויות של השנה יתנו תוצאה לשנת הלימודים הבאה, אם לא יתנו כבר עכשיו כי המורים כבר התחילו ללמד, לא מחליפים תכנית לימודים תוך כדי הוראה.
זאב אלקין: ומתי אתם תגיעו לפריסה ארצית.
זאב אלקין: מתי תוכלו להגיד שלא משנה איפה נחתתי, אני כבר אלמד על פי תכנית לימודים חדשה.
זאב אלקין: כמה זמן יקח כל תהליך ההטמעה לפי התכנון שלכם.
זאב אלקין: השאלה השלישית היא עד כמה תכנית לימודים נותנת מענה לפערים במספר השעות, לכאורה אותה תכנית לימודים לילד שהגיע לירושלים, או למודיעין, בעקבות הסיור שלנו בשבוע שעבר, נכנס לאולפן עירוני, התמזל מזלו שהוא בתוך רשות שיש אולפן עירוני, ושם הוא מקבל 18 או 20 שעות בשבוע במשך כחצי שנה.
זאב אלקין: ילד שני, שלומד על פי התכנית הזאת, זה ילד שהגיע לאשדוד, ואז יש סיכוי סביר שהוא יקבל 12 שעות שבועיות.
זאב אלקין: וילד שלישי, זה ילד שהגיע לקצרין, שם הוא יקבל שש שעות שבועיות, לפי הסטנדרט החדש.
זאב אלקין: איך תכנית הלימודים נותנת מענה על כל שלושת הילדים האלה שלכאורה זה שמים וארץ מבחינת היקף השעות.
זאב אלקין: ילד רביעי, זה ילד "שעל", ילד שעבר את החצי שנה שלו, או שנה ראשונה, והוא עכשיו מקבל במקרה הטוב בין שעה לשעתיים נוספים במשך השבוע של לימודים עברית.
זאב אלקין: אז איפה תכנית לימודים פוגשת את ארבעת הילדים האלה, ואיך היא בכלל נותנת מענה לגיוון הכל כך לא פשוט.
זאב אלקין: האם התכנית אמורה לתת מענה לעניין הזה.
זאב אלקין: המנכ"ל הבטיח לי שבוודאי שכן, השאלה עד כמה זה בר ביצוע.
זאב אלקין: אל תענו לי כרגע על כל השאלות שלי, אני מציע שנמשיך בסבב של השאלות, ואז תענו במרוכז על הכל.
אילנה ליטבק: מבחינת התלמידים, אולי זה מתחבר לשאלה של היושב ראש, לכמה שנים התכנית מיועדת, ומה ההגדרה של עולים לפי התכנית הזאת, ואחרי כמה זמן העולה מפסיק לקבל את התכנית.
אילנה ליטבק: שאלה אחרונה, לגבי הכשרות של המורים, לא רק היכרות, אני יודעת של"שעל" יש לכם רפורמה וכאלה, אם יש ומה יש.
זאב אלקין: תענו בינתיים על המקבץ הזה, ואז נפתח מקבץ חדש.
מאיה שריר: היה חוסר בהירות, חוסר הבנה, בין סטנדרטים לסטנדרטים.
מאיה שריר: כי אנחנו תמיד הצבנו את מסמך הסטנדרטים - - -
זאב אלקין: זה משהו אחר, לא לזה התייחסתי.
מאיה שריר: על זה הוא דיבר, כי הוא לא הכיר את זה.
זאב אלקין: מי, המנכ"ל.
זאב אלקין: לא, אנחנו דיברנו על הוראת שפה.
זאב אלקין: דיברנו עם המנכ"ל בצורה מפורשת על הוראת שפה.
זאב אלקין: יותר מזה, הוא ניסה לשכנע אותי בהתחלה, שהיות ויש מערכת כללית של המבחנים, שכל תלמידי המערכת הישראלית עוברת אותה כרגע, שכולל גם את העניין של השפה, זה יכול לתת מענה על אי ידיעה בשפה זרה.
זאב אלקין: אני כפרתי בכך, ולאחר שיחה קצרה הוא השתכנע בהרהורי הכפירה שלי.
זאב אלקין: ואז אמר, ודאי תכנית הלימודים החדשה שמכינים לצורך העניין הזה, תשים אותנו במצב.
זאב אלקין: כי הוא אמר, אני כמנכ"ל שמתקצב, גם רוצה להיות במצב הזה, שיש לי תלמיד עולה, ואני יודע אם אני צריך לתקצב לעוד שעות ידיעת עברית או לא, ולכן אני זקוק למבחנים שיגידו לאנשי מקצוע כמה רמות, אולי מבחן אחד מעין מבחן פטור, אולי כמה רמות, שאז בהתאם לזה אני אתקצב שעות.
זאב אלקין: אבל אני כמנכ"ל המשרד, גם כן צריך לדעת איפה התלמידים נמצאים.
מאיה שריר: במקביל לכתיבה או לסיום תהליך הכתיבה של תכנית הלימודים, עשינו מספר מהלכים.
מאיה שריר: דבר אחד היה מיפוי של ספרי הלימוד, מה צריך להיכתב מחדש ומה קיים.
מאיה שריר: כמובן שהוא לא נכתב לאחר תכנית הלימודים החדשה, אבל הוא עדיין ברוח התכנית.