GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זאב אלקין: זה מקרה נדיר שאפשר לומר שדיברנו על זה בתיאוריה והנה זה קורה בפרקטיקה.
זאב אלקין: כבר בשנה שעברה תוך כמה חודשים למדנו מעמיהוד שמתחילים להקים אולפנים ראשונים כאלה.
זאב אלקין: למשרד החינוך באמת מגיע כל השבח על ההיערכות המהירה ומודיעין הייתה בין המקומות הראשונים, אם אני זוכר, שנכנסו לדגם החדש.
זאב אלקין: לכן זה מאוד מאוד משמח ומרגש להיות כאן ולראות שזה באמת קורה במציאות.
זאב אלקין: אני גם מקווה שזה ילך ויתפתח בכל הארץ.
זאב אלקין: אחת מהמטרות שלנו, כאשר אנחנו מגיעים לכאן, היא ללמוד.
זאב אלקין: קודם ללמוד איך זה קרה, למה זה קרה במודיעין ואולי זה יעזור לנו להבין למה זה לא קורה בחולון או בחיפה או בעוד כמה מקומות שלדעתנו צריך לקרות ולא קורה, וגם לראות האם זה נכון, האם ההערכה שזאת הדרך הנכונה לקליטת הילדים – הערכה שהייתה קצת תיאורטית, קצת בהמלצת המחקרים – האם ההערכה הזאת היא נכונה.
זאב אלקין: שמענו את זה עכשיו מהמורה אבל מעניין לשמוע מכל מי שעוסק בנושא הזה.
זאב אלקין: רצינו גם לשמוע מה הלקחים שאתם הפקתם על סמך התהליך הזה של שנתיים בדגם הזה וכדאי מאוד לדבר עליהם כדי שאחר כך על סמך הלקחים האלה ילמדו גם במקומות הבאים שיעברו לדגם החדש-נושן הזה של האולפנים.
זאב אלקין: זאת הסיבה העיקרית שבאנו לכאן.
זאב אלקין: כמובן גם חשוב להבין – לא עסקנו בזה תוך כדי הליכה אלא אמרנו שנעסוק בזה כאן – שבסופו של דבר בלי קמח אין תורה, ולכן חשוב גם להבין איך הכל מתוקצב או איך הכל פועל ועל מי נופל כאן הנטל, על משרד החינוך, על הסוכנות, על משרד הקליטה, על העירייה מי נותן מה ואיפה ניתן לשפר.
ליזי הרשקוביץ: אגב, ראינו את אולפן העולים העירוני וראינו את אולפן העולים האתיופי ורק נגענו קלות כי יש לנו עוד בתי ספר באותו מודל כפי שראינו היום בנתיב זבולון.
ליזי הרשקוביץ: יש לנו גם באבני החושן, יש לנו באולפנה בנות.
ליזי הרשקוביץ: אולפן העולים העירוני התחיל בשנה שעברה.
ליזי הרשקוביץ: מיד מיכאל יציג את הדברים, אבל היה שיתוף הפעולה והרצון ללכת ולומר שאנחנו יוצאים לדרך כי זה חשוב לנו.
ליזי הרשקוביץ: בסופו של דבר הצלחנו להתגבר על הקשיים וגם שיפרנו בצורה משמעותית את התהליך משנה שעברה לשנה והשנה אנחנו עומדים על שלוש כיתות ועם מספר גדול יותר של תלמידים.
קריאה: במודיעין מתגוררים 70 אלף תושבים.
קריאה: העיר שלנו מתאפיינת כעיר צעירה, בעיר שיש בה הרבה מאוד ילדים ונוער.
קריאה: מספר הילדים עד גיל 18 בעיר מודיעין הוא 26 אלף.
קריאה: מספר העולים בעיר הוא 5,500 עולים חדשים.
קריאה: מספר העולים שעלו בשנת 2007 ועד היום הוא 250.
קריאה: אחד הדברים שמאוד מאפיינים הוא שאנחנו עיר של הגירה חיובית, עיר שקולטת גם עולים חדשים כתוצאה מהגירה חיובית.
קריאה: יש לנו כאן תופעה שעולים מגיעים לבית-שמש, לירושלים ולתל-אביב ואחרי שנה, כמו כל אזרח רגיל במדינת ישראל, מגיעים אלינו.
קריאה: אנחנו קולטים כמעט כל שנה קליטה ישירה 250 עולים במשך שלוש השנים האחרונות, כמחציתם ילדים.
קריאה: זאת אומרת, רוב המשפחות שמגיעות לכאן הן משפחות עם ילדים.
קריאה: זה אולי עונה לשאלתך, חבר הכנסת אלקין, למה דווקא כאן ואני תכף גם אתייחס לזה.
קריאה: אתם מוזמנים לראות כאן את הפילוח של העולים החדשים ולראות שהם מגיעים מאנגליה, מארצות-הברית, מצ'ילי, מבלגיה וכולי.
קריאה: בנוסף, כמו שראינו בסיור, אנחנו קולטים כ-80 ילדים עולים חדשים מאתיופיה ממרכז הקליטה ממבשרת שאינם תושבי העיר.
קריאה: אם אנחנו מסתכלים על השנים, אפשר לראות את הגידול במספר הילדים העולים שמגיעים לעיר מודיעין כאשר בעצם כל פעם אנחנו במגמת עלייה.
קריאה: דרך אגב, אנחנו גם במגמת עלייה במספר העולים שמגיעים לעיר כאשר כל שנה יש לנו יותר ויותר עולים חדשים שמגיעים לכאן.
קריאה: שאלתם לגבי האולפן.
קריאה: אני חושב שכאשר נכנסנו לתפקיד, ראש העיר ואני, אחד הדברים שראינו כבעייתיים לפני ארבע שנים היה נושא של קליטת ילדים עולים במערכת החינוך.
קריאה: מביקורינו בבתי הספר ראינו שבעצם לתלמידים העולים שאך זה עתה מגיעים מחוץ לארץ, פשוט בבתי הספר אין להם כמעט מה לעשות.
קריאה: הם יושבים בכיתות וכמו שראש העיר ציין – הוא מסתובב בבתי הספר – ראינו שלתלמידים העולים אין מה לעשות.
קריאה: הם יושבים לפעמים שבועות וחודשים ראשונים בלי שום עניין והבנת הלימודים.
קריאה: שמחנו על היוזמה של עמיהוד ושל תרצה לפתיחת האולפן הזה כי אנחנו ראינו בו גם צורך קיומי ולכן גם הרשות שיתפה פעולה עם משרד החינוך.
קריאה: לכן זה דווקא במקום שמספר הילדים העולים יחסית לסך כל העולים שמגיעים לעיר הוא גבוה.
קריאה: לא רק זה אלא שעמיהוד בהט, תרצה וכל הצוות של משרד החינוך גם עוזרים לנו בשעות אם אנחנו נתקלים בבעיה.
קריאה: בסך הכל יש פה דרישה רבה והרבה רצון גם שלנו, גם של עמיהוד בהט וגם של כל המערכת, כל פעם לנסות, לשתף ולמצוא מה יותר טוב ואיך עושים יותר טוב לעולים החדשים כי ככל שלעולים החדשים, לילדים הקטנים, יהיה יותר טוב, גם למשפחות יהיה יותר טוב ובהכרח זה גם יביא עולים חדשים למודיעין, אותם אנחנו מאוד רוצים לקלוט.
קריאה: בנוסף לתקצוב משרד החינוך אותנו סביב נושא האולפן, אנחנו בנינו גם איזושהי מעטפת.
קריאה: אנחנו ברשות לא מסתפקים בנושא אולפני הבוקר לילדים אלא אנחנו גם פתחנו מרכז למידה לילדים עולים אחר הצהרים והוא פועל פעמיים-שלוש בשבוע.
קריאה: אנחנו קוראים לכל הילדים העולים ונותנים להם תגבור לימודי.
קריאה: זה בהשתתפות משרד הקליטה.
קריאה: אנחנו נותנים תגבור ובאים עולים רבים.
זאב אלקין: מה ההגדרה של העולים האלה?
זאב אלקין: כמה שנים הם בארץ?
קריאה: אנחנו פותחים את זה בפני כולם.
קריאה: אנחנו בעצם פותחים את זה בפני כל עולה חדש שצריך סיוע.
קריאה: היות וזה מהכספים שלנו ואין לנו הגבלה, כל עולה חדש שבהגדרה הוא עולה חדש יכול להגיע לשם.
מיכאל נודלמן: כולל בני עולים?
קריאה: כולל בני עולים.
קריאה: קורה לפעמים שעולה חדש גם אחרי 5 שנים בארץ לא יודע את השפה העברית וגם אותו אנחנו נקלוט בנושא של מרכז למידה לילדים.
קריאה: אנחנו לא מוגבלים בזה כי הרשות נותנת את זה כדי לעזור לילדים העולים.
קריאה: בנוסף אנחנו מתקצבים מהתקציב שלנו פעילות חברתית למשפחות עולים, בתוכם גם הילדים.
קריאה: זה מגיע מתקציב הרשות.
קריאה: זה סוגר את כל המכלול של קליטת ילדים במערכת החינוך ובכלל במודיעין.
קריאה: בנוסף אנחנו דואגים מאוד לפעילות של אינטגרציה עם משפחות ותיקות, אם זה דרך שרי או דרך הרכזות.
קריאה: אנחנו מנסים ומשתדלים שלכל משפחה עם ילדים עולים חדשים תוצמד בבתי הספר משפחה של ותיקים וכך החיבור יהיה יותר טוב וקשיי ההתאקלמות בארץ יהיו קלים יותר.
זאב אלקין: אתה יכול לתת הערכה של התקציב שמוצע לגבי כל החבילה הזאת?
זאב אלקין: כמה נותן משרד החינוך, כמה נותן משרד הקליטה וכמה נותנת הרשות?
קריאה: אני יכול לומר לך מה נותן משרד הקליטה.
קריאה: דיברנו על זה בשיחה המוקדמת.
קריאה: אנחנו מעסיקים מחלקת קליטה על כל המשתמע מכך.
קריאה: יש לנו מנהל מחלקת קליטה, יש לנו רכזת דוברי אנגלית, רכזת דוברי ספרדית, יש לנו רכזת פרוייקט קליטה קהילתית.
קריאה: התקציב של קליטה בקהילה שמשרד הקליטה נותן לנו הוא בין 20 ל-40 אלף שקלים בשנה.
קריאה: זה מתחיל ב-20 אלף ולקראת סוף השנה זה 40 אלף שקלים.
קריאה: אם משרד החינוך נותן, זאת אותה ממשלה.
קריאה: לא, אני מדבר על משרד הקליטה ותכף אני אגיע למשרד החינוך.
קריאה: הנושא של האולפן, אין ספק שאם עמיהוד בהט לא היה מתקצב אותנו בשעות עולים, האולפן הזה לא היה קיים.
קריאה: כל עזרה שאנחנו צריכים לעולים במערכת החינוך, לא הייתה מגיעה לעולם ולא הייתה מגיעה למודיעין.
קריאה: זאת אומרת, אין ספק שפתיחת האולפן זה משהו שחייבים היו לפתוח אותו וכאשר עמיהוד ותרצה באו אלי לפני שנה-שנתיים ואמרו לי לפתוח אולפן לילדים, התפלאתי שדבר כזה לא היה קיים כבר מלפני 10-15 שנים.
קריאה: לי זה נראה דבר ברור מאליו.
זאב אלקין: זה מעמיס עליך כרשות הוצאות נוספות או לא?
זאב אלקין: אני אסביר לך למה אני שואל.
זאב אלקין: יש לא מעט מקומות שהרשויות לא רוצות ולכן אני מנסה להבין למה אתם אומרים שזה כל כך טוב וזה מפתיע שלא היה קודם.
זאב אלקין: מצד שני, יש מקומות שזה לא מתרומם כי הרשות לא רוצה בזה.
קריאה: כמו שאמרנו וכמו שאמר ראש העיר, אנחנו רואים את החינוך בסדר עדיפות עירוני ממדרגה ראשונה ואנחנו מוכנים ורוצים להשקיע הרבה בחינוך של הילדים שלנו.
קריאה: אני בכוונה מפריד בין תושבי העיר לבין אנשים שאינם תושבי העיר.
קריאה: ראינו בסיור את הילדים מאתיופיה, שם אנחנו כל הזמן דורשים ומבקשים את העזרה מהמשרדים השונים, אם זה משרד הקליטה ואם זה משרד החינוך.
קריאה: אנחנו מבקשים עזרה ותגבור כי הם לא תושבים שלנו.
קריאה: אנחנו מקבלים את העולים החדשים מאתיופיה באהבה וברצון, משקיעים בהם ומשתדלים להשקיע, אבל היינו רוצים יותר לראות את התמיכה הממשלתית בנושא הזה.
משה ספקטור: זה לא רק שבאים לכאן ילדים אלא הם באים עם ההורים.
משה ספקטור: אם אני מלמד את הילד עברית, מה קורה עם ההורים?
משה ספקטור: זה יהיה כמו אצל הבדואים בנגב.
משה ספקטור: הבדואים היו באים הביתה, הילדים ידעו לכתוב ולקרוא, והאבא היה מבקש מהילד לקרוא לו מה כתוב.
זאב אלקין: להורים יש הקצאה של שעות אולפן של משרד החינוך.
משה ספקטור: לפני ארבעה חודשים הייתי בארצות-הברית, ובדרך פגשתי טרמפיסטים ושישה הבאתי לארץ.
משה ספקטור: אם רק יודעים לדבר אתם לעניין, הם באים.
משה ספקטור: אספנו שם משפחה, משפחת מסרי, יש להם שישה ילדים.
משה ספקטור: בסוף הם באו עם ההורים, כך שהגיעו לכאן שמונה.
משה ספקטור: האימא מדברת עברית כי בגיל 8 היא הייתה כאן וחזרה לשם, כך שקודם כל הבאנו אותה בחזרה.
משה ספקטור: הבעל אמר לי שהוא רוצה ללכת בעקבות רוח אשתו.
משה ספקטור: הילדים לא מדברים עברית.
משה ספקטור: הילדים לומדים באולפן, אבל ללמד את ההורים אין לי איפה ואין לי מקום כעיר.
משה ספקטור: בטח שעולה כסף.
משה ספקטור: אם אני רוצה לתת, עולה לי כסף.
משה ספקטור: אתמול הייתי אצל שר הקליטה – הוא יהיה כאן בעוד שבועיים.
משה ספקטור: תדעו שחבר הכנסת נודלמן הוא תושב מודיעין והוא הנציג שלנו מעכשיו בכנסת והוא גם עולה חדש.
משה ספקטור: אני רוצה לומר לחבר הכנסת נודלמן.
משה ספקטור: כשאני באתי לכאן לפני ארבע שנים, אלפי רוסים גרים כאן, וטרנים, אנשים נהדרים.
משה ספקטור: יש לי פה ארבעה תושבים מעל גיל מאה, עולים חדשים שגרים אצלנו.
משה ספקטור: עושים להם מסיבות, לוקחים אותם לטיולים, והרשות משלמת את הרוב.
משה ספקטור: הייתי אתמול אצל שר הקליטה ואמרתי לו ליעקב אדרי שהיה ראש העיר אור-עקיבא שיבנה לי אולפן, אבל הוא אמר לי שאין לו תקציב לאולפן ושלח אותי למשרד השיכון.
משה ספקטור: ללכת למשרד השיכון אני יודע לבד.
משה ספקטור: לנו אין תקציבים לדברים האלה.
אברהם מיכאלי: למה אי אפשר להשתמש במבני ציבור קיימים?
משה ספקטור: אין לנו.
משה ספקטור: בית הספר עובד כל הזמן.
משה ספקטור: ראית בכניסה, בלובי, זה בית התרבות ורק היום אני פותח בית תרבות, שם מתקיימות כל הפעילויות התרבותיות, שם מכניסים ספר תורה ושם הכל קורה.
מיכאל נודלמן: אי אפשר לקיים את זך בספרייה?
משה ספקטור: הספרייה היא למעלה.
משה ספקטור: היא לא גדולה.
משה ספקטור: כל מקום שיש לנו מבנה ציבור, אנחנו נותנים אותו לפעילות ציבורית.
מיכאל נודלמן: אתה אומר שיש כסף אבל אין מקום.
משה ספקטור: בממשלה יש כסף.
מאיר שמעוני: בעיות יש ותמיד יהיו.
מאיר שמעוני: ברגע שאתה שם על סדר היום נושא ואתה מחליט שזה הנושא שאתה הולך אתו, בצורה כזאת או אחרת מדברים על הבעיות ביחד עם המשרד.
מאיר שמעוני: תמיד יהיה חסר ותמיד יהיו בעיות, אבל ברגע שאתה שם את על סדר היום ואתה אומר שזה חשוב, אתה פותר את הבעיות.
מאיר שמעוני: בגלל המצוקה הגדולה שיש לנו במבני חינוך, מצד אחד אמר ראש העיר שבונים כאן בתי ספר אבל עדיין משרד החינוך לא מקצה מספיק מטרים מרובעים לבינוי לצרכים של העיר.
מאיר שמעוני: מה שאנחנו עושים בהרבה מקומות זה שבית ספר מארח בית ספר אחר כי אין מספיק בתי ספר.
מאיר שמעוני: כלומר, חסרים חדרי לימוד.
מאיר שמעוני: מעבר לחדרים, צריכים לתפעל את כל המערך הזה החל מחשמל, צילומים וכולי וכולי.
מאיר שמעוני: אחר כך נכנס הקטע הפדגוגי שהוא הראשון לצורך העניין, שזה קודם כל השעות שגם פה חלק זה שעות שמקבלים כקבוצה וככיתה וחלק מזה אלה דברים שצריך לתת מענה פרטני.
מאיר שמעוני: ראינו ושאלתם תוך כדי הביקור מה קורה כאשר יש פערים גדולים כאלה בין קבוצות של ילדים, אתה יכול לעבוד בקבוצה של 15 ילדים אבל כל אחד נמצא במקום אחר.
מאיר שמעוני: צריך, מעבר לשעות הרגילות של הכיתה, לתת שעות פרטניות כי זה לא עובד בלי זה, כי אחרת אי אפשר יהיה לגשר על הפערים.
זאב אלקין: אתם נכנסים לרפורמה?
מאיר שמעוני: אנחנו לא נכנסים לרפורמה לצערי בגלל הסוציו-אקונומי.
מאיר שמעוני: זה מה שאמר ראש העיר.
מאיר שמעוני: יש היום תוכנית חדשה, תוכנית שמידט לנוער בסיכון ברמה הארצית.
מאיר שמעוני: הסתכלתי על המיפוי.
מאיר שמעוני: במיפוי נמצאים כל המקומות שלמעשה כל הקרנות וכל התוכניות שם.
מאיר שמעוני: האם במודיעין אין נוער בסיכון?
מאיר שמעוני: אם לא נטפל בטיפול מניעתי הרבה קודם, הנוער בסיכון של היום יהיה מה שנקרא נוער מסוכן בעוד עשר שנים.
מאיר שמעוני: צריך לטפל בזה הרבה קודם.
מאיר שמעוני: צריך לטפל גם בעיר מודיעין ולכן הנושא הזה של סוציו-אקונומי הוא נושא בעייתי.
זאב אלקין: כמנהל מחוז תוכל לתת משאבים.
מאיר שמעוני: יש לי את הראייה המקומית של רשות ויש לי גם את הראייה של המשרד כי בגלגול הקודם גם הייתי כמה שנים עובד המשרד.
מאיר שמעוני: מבחינת השעות, אין ספק שיש מענה ונותנים שעות אבל זה עדיין לא מספיק לעבודה פרטנית.
מאיר שמעוני: כשאנחנו רוצים לעבוד פרטנית, יש כאן איזשהו פער שצריך להשלים אותו.
זאב אלקין: אתם משקיעים שעות על חשבון העירייה?
מאיר שמעוני: אנחנו משקיעים הרבה דברים.
זאב אלקין: בנושא של אולפן ילדים.
משה ספקטור: תראה לי עוד עיר אחת בארץ שלחינוך נותנים מעל 50 אחוזים תקציב עירייה כשאין לה תעשייה.
משה ספקטור: אם תמצא לי עיר כזאת, אל תיתן לי אגורה.
משה ספקטור: אם לא תמצא, תכפיל לי את מה שאתה נותן לי.
מאיר שמעוני: ברגע שיש אולפן בתוך בית ספר, הרי למנהל בית ספר יש תקן של שעות לפי מפתח שקבע המשרד.
מאיר שמעוני: ברגע שיש לו כיתת אולפן – היינו בנתיב זבולון בבוקר – הוא מקבל על כיתות מסוימות כך וכך שעות.
מאיר שמעוני: חסר לו עוד שש שעות לעבודה פרטנית כזאת או אחרת, אם הוא טוב והוא בסדר וזה חשוב לו, הוא לוקח שש שעות או ארבע שעות ממקום אחר שאמורות להיות בכלל למקום אחר ונותן אותן לקבוצה הזאת.
מאיר שמעוני: כך לא צריך לעבוד.
זאב אלקין: הוא מתוקצב בגלל דוח שושני גם על סמך פרמטרים של העולים.
מאיר שמעוני: אבל לא בהתאם לצרכים.
מאיר שמעוני: אני אתן לך דוגמה.
מאיר שמעוני: אנחנו למשל ראינו בכיתה של מנחם בבית הספר כיתת עולים בתוך בית הספר.
מאיר שמעוני: לא יכול להיות שמחנכת הכיתה שהייתה שם לא מוגדרת בתקן ככיתה והיא מחנכת בפועל.
מאיר שמעוני: זאת אומרת, אם אנחנו רוצים שהיא תלמד והיא גם תעבוד עם הילדים כמו שקורה בכל הכיתות הרגילות, צריך להגדיר אותה בתקן ככיתה על כל מה שזה אומר וזה אומר שהמחנכת צריכה להיות מחנכת.
מאיר שמעוני: במשרד יש תקנים שאומרים מה זה אומר מחנכת – שעות, גמול חינוך וכולי – על מנת שהיא לא רק תלמד עברית את הילדים אלא תעבוד אתם, תשוחח אתם, תיפגש אתם וכולי וכולי.
מאיר שמעוני: הכיתה הזאת למשל, זאת שראינו בבוקר, חייבת להיות מוגדרת בתקן ככיתה תקנית לכל דבר ועניין.
אברהם מיכאלי: הגשתם בקשה והמשרד לא מאשר לכם?
מאיר שמעוני: למשרד יש את המגבלות שלו.
משה ספקטור: תשאל אותי ואני אומר לך.
משה ספקטור: לא, המשרד לא מסבסד.
מאיר שמעוני: המשרד לא מכיר.
זאב אלקין: מדובר בגודל כיתה.
אברהם מיכאלי: תפקידנו עכשיו לשכנע את המשרד לגבי הכיתות הייחודיות האלה.
קריאה: אני רוצה להראות לכם את השקף האחרון.
קריאה: שאלת מה בעצם אנחנו רוצים.
קריאה: על מנת מה שנקרא להשלים את כל המעטפת הסובבת סביב אולפן לילדים, אנחנו נתקלים בכמה בעיות ואם היה אפשר לכלול את הכל בסיפור של האולפן, זה היה עוזר לנו מאוד.
קריאה: קודם כל, אין לנו שום מערכת תומכת אם יש לילד משבר בנושא קליטה והוא צריך פסיכולוג, הוא צריך עובדת סוציאלית.
קריאה: כל נושא כתוצאה מהמעבר ממדינה למדינה, אם אנחנו נתקלנו במשהו, את זה היינו רוצים לקבל הרבה יותר תמיכה.
זאב אלקין: בכיתה האתיופית יש לך.
זאב אלקין: אתה מדבר עכשיו על האולפן.
זאב אלקין: בכיתה האתיופית יש לך מגשר.
מאיר שמעוני: עובד סוציאלי או פסיכולוג.
מאיר שמעוני: לא יכול להיות שלא יקצו חלק מהשעות לפול הכללי כי בסופו של דבר כאשר אני נותן פסיכולוגית של בית הספר, היא לא מתוקצבת ייעודי לכיתה בחלק מהשעות.
מאיר שמעוני: זה חלק מהמעטפת שהוצגה כאן.
מאיר שמעוני: צריך להכיר בזה ככיתה עם לימודים ועם כל המעטפת שמסביב.
קריאה: יש גם את נושא ההצטיידות ודברים כאלה שהיינו רוצים לשפר עוד.
קריאה: הדבר הכי כואב, ואני מתייחס לדבריו של ראש העיר, הוא שאין לנו עדיין שום מבנה שיכול להכיל את כל הפונקציות של נושא הקליטה במקום אחד.
קריאה: זאת אומרת, אם היום הייתי יכול להגדיר במודיעין את בית העולה ולהכניס לשם את הכל, זה היה עוזר.
אברהם מיכאלי: השאלה לאיזו עיר אחרת כן יש דבר כזה.
קריאה: יש ערים כאלה.
קריאה: אשדוד.
אברהם מיכאלי: באשדוד יש הרבה מבנים בהם משתמשים לעולים.
משה ספקטור: לא.
משה ספקטור: מתנ"ס.
משה ספקטור: מה זה חשוב איך קוראים לו?
משה ספקטור: אם לא החינוך ייתן, שייתן לי משרד ראש-הממשלה.
אברהם מיכאלי: אתה לא יכול להתחכם ולקרוא לזה מתנ"ס כי אחרת הם לא ייתנו.
קריאה: אחד הדברים האופייניים לעיר מודיעין זה החוסר במבנה כזה.
קריאה: את האולפן למבוגרים שמנו שם, את האולפן לילדים שמנו כאן, את הכיתה של העולים מאתיופיה שמגיעים ממבשרת אנחנו שמים שם, פעילות ערב אנחנו עושים בבית העירייה ופעילות אחרת במקום אחר.
זאב אלקין: ראש עיריית כפר סבא בבית ספר שאין לו במה למלא, מקים מחסן.
משה ספקטור: עכשיו הוא משלם למורים משכורת והשאלה אם אני צריך לשלם להם משכורת או לא ואין לי כסף לשלם.
קריאה: אם היה מקום אחד שהיינו יכולים לשים בו את כל הגופים שמתעסקים בעלייה במקום אחד, זה היה מעלה את השירות לעולים החדשים וכל השירות שהיה ניתן בעיר והעולים החדשים היו מרגישים אחרת כי הם יודעים שיש להם בית.
זאב אלקין: מה שאתה מדבר עליו, זה פרוייקט לסוכנות.
משה ספקטור: יושב-ראש הסוכנות יהיה כאן תוך שבועיים.
משה ספקטור: עכשיו עומדים לנתק לו את מקורות הכסף.
משה ספקטור: אני באתי לבכות אצלו, אבל הוא בכה אצלי.
זאב אלקין: עדיין זה סוג פרוייקט שיכול להיות בתחום הסוכנות.
משה ספקטור: מחלקת רווחה במודיעין מטפלת ב-1,400 משפחות.
משה ספקטור: יש לנו פה 36 עמותות שאנשים אוספים כסף בחגים לתת למסכנים שאין להם מה לאכול בחגים.
אברהם מיכאלי: אתה ראש עיר כל כך מוצלח ויש לך עיר כל כך טובה.
אברהם מיכאלי: אם תתחיל לדבר במושגים כאלה של עלות-תועלת, אולי אנשים שאתה רוצה למשוך אותם ילכו למקומות אחרים.
משה ספקטור: במחמאות אין חינוך, אין עיר, אין כבישים, אין כלום.
משה ספקטור: תבינו, כאן בונים.
אברהם מיכאלי: אתה צריך לדעת שהשרים עובדים אצלנו כי הם יכולים לשבת במשרדים שלהם, אבל אם אנחנו לא עוזרים להם להגדיל את התקציבים שלהם, אין להם כסף.
אברהם מיכאלי: אתה באמת היום יכול להתגאות בכך שיש לך אוכלוסייה שהיא גם צעירה, וזה אמור גם לגבי הוותיקים.
אברהם מיכאלי: אני מבקר בערים הסמוכות אליך ואני גר לא רחוק ממך, באור יהודה, ואני יודע על מה הם בוכים.
אברהם מיכאלי: הם בוכים על אותה אוכלוסייה טובה שנשארה במקום והיא בורחת משם ועוברת אליך.
אברהם מיכאלי: אני אומר שחייבים לתקצב אותך כי אתה לא יכול להחזיק מהאוויר שום דבר.
אברהם מיכאלי: לשם כך באנו לכאן, לעזור.
משה ספקטור: אני אספר לך מקרה אחד כדי שתבין.
משה ספקטור: אבא לארבעה ילדים גר עם משפחתו בלוד, שם הוא נולד.
משה ספקטור: הוא בא אלי למשרד ואמר שיש לו ארבעה ילדים, וכי מה שהוא עבר בלוד, הילדים שלו לא יעברו.
משה ספקטור: הוא לקח כאן דירה בשכירות, כי אין לו כסף לרכוש דירה, והוא משלם כאן 1,100 דולר לחודש על דירה וכל השאר, כך הוא אומר, עלי, על ראש העיר.
משה ספקטור: אתה יודע מה זה עלי?
משה ספקטור: חינוך עלי, הסעות עלי, בריאות עלי, הכל עלי.
אברהם מיכאלי: לכן אני אומר לך שמטרת הביקור היום אצלכם היא לראות את הפערים.
אברהם מיכאלי: אפילו ראש-הממשלה חלק לך מחמאה כאשר לפני כחודש נפגשנו בשדה התעופה והוא אמר שהם פותחים כביש ישיר משדה התעופה עד מודיעין וכל העולים ייקלטו כאן, אבל אי אפשר לקלוט עולים בלי כסף.
אברהם מיכאלי: הבעיות כרגע התחלתם לתאר אותן, אי אפשר לפתור אותן בלי כסף.
אברהם מיכאלי: לכן באנו היום לשמוע אותך כרשות קולטת, כרשות שיש לך גם זוגות צעירים ישראלים ותיקים שהם נכס מבחינת העיר.
אברהם מיכאלי: יחד עם זאת, העלייה החדשה – ויש לכם עלייה מאוד מבורכת – מגיעה ממדינות רווחה אבל גם הם לא בדיוק מיליונרים ולא כולם מגיעים לכאן עם הון עצמי ויכולים להחזיק את עצמם לבד.
אברהם מיכאלי: אני מבטיח לך שבסוף כל עולה שמגיע, גם מדרום-אפריקה, מחר הוא לא יבוא לחוג ויאמר שהוא לבדו משלם עבור החוג הזה אלא יבקש אותך לממן אותו.
אברהם מיכאלי: אני יודע שהחוג עולה כסף, שההסעות עולות כסף וכל הדברים עולים כסף, ולכן אנחנו רוצים לדעת - בתפקוד שלכם היום, הפערים – איך אנחנו יכולים לסייע לכם לכסות את אותם פערים ולהגיע לאיזשהו סיכום עם משרד הקליטה או עם משרד החינוך.
אברהם מיכאלי: מטרת המלחמה בוועדת המשנה היא כדי להגיע למצב שהנוער העולה, לפחות בתחום שאנחנו לא יכולים כרגע לטפל בוועדה הזאת בכל, אבל בתחום של נוער עולה, אנחנו קבענו שאם לא קולטים את הנוער העולה היום בצורה נכונה, בסוף במקום קליטה עוברים לביטחון פנים ובביטחון פנים מטפלים בזה.
אברהם מיכאלי: לצערנו לפני שבוע הופיעו בפני הוועדה והביאו לנו כותרות לגבי הנוער העולה שהוא מידרדר ומידרדר ובארץ תמיד תופסים את הכותרות השליליות.
אברהם מיכאלי: לא רואים את הילדים האלה שמוסיפים למדינה אלא תופסים כותרות שהילדים של עולים מידרדרים לסמים ולאלכוהול.
אברהם מיכאלי: לכן מטרת הביקור הזה היא לראות את הפערים.
אברהם מיכאלי: אנחנו נלחמים גם עם משרד הקליטה שאין לו הרבה כסף וגם עם משרד החינוך שיש לו יותר כסף כדי לשפר את התוכניות השונות ולהגיע בסוף למאבקים בוועדת הכספים.
אברהם מיכאלי: איפה שהשרים לא משתפים פעולה בתחומים שאנחנו מאמינים בהם, אנחנו לא מאשרים תקציבים.
משה ספקטור: מזכיר הממשלה ישראל מימון גר אצלנו, במכבים.
משה ספקטור: שאלתי אותו למה הוא בא לכאן ומה הביא אותו לכאן.
משה ספקטור: הוא אמר לי שני דברים – החינוך והעיר ששומרת על הפרצוף הירוק שלה ועל איכות הסביבה, זה מה שמעניין אותו ולכן הוא בא לגור כאן.
משה ספקטור: אני אומר לכם שאם לא יהיה כסף, לא יהיה חינוך כי לא ייתנו 50 אחוזים, ואם לא יהיה חינוך, אנשים יברחו מכאן.
משה ספקטור: כל היופי הזה יכול להיעלם ברגע והיו דברים מעולם.
מיכאל נודלמן: הוועדה באה לכאן כדי לראות את האולפנים.
מיכאל נודלמן: אני לא חבר ועדת המשנה אלא יושב-ראש ועדת העלייה והקליטה אבל אני חושב שאתם צריכים לדבר עכשיו על מה שחסר לכם באולפנים.
מיכאל נודלמן: אני אפגש אתכם ואתה יכול להעלות בפניי את כל הבעיות שיש לכם.
מיכאל נודלמן: אם אתם קולטים עולים, אני מוכן לדון בוועדת העלייה והקליטה בנושאים השונים ולא רק בעניין האולפנים.
משה ספקטור: יש כאן נייר שהכנו לגבי הסכומים?
משה ספקטור: מישהו יכול לתת כאן סכומים?
משה ספקטור: אני מבין שזה מה שאתה שואל אותנו.
זאב אלקין: בנושא אולפן ילדים עולים.
זאב אלקין: תעבירו את הנייר אלינו.
זאב אלקין: בנייר אין תקציב שוטף.
ליזי הרשקוביץ: מאחור יש טבלה.
זאב אלקין: בדף השני יש צרכים ועלויות משוערות.
קריאה: אנחנו נכין משהו מסודר וניתן את כל הנתונים.
מאיר שמעוני: אפשר לפרט יותר ממה שמפורט, אבל בגדול צריך לעבות את השעות הפרטניות עם התלמידים וזה בהיבט של הפדגוגיה.
מאיר שמעוני: צריך לתקצב את נושא התשתיות ואת התפעול של כל המערך הזה החל מנושא הסעות, ציוד, ריהוט וכולי.
מאיר שמעוני: צריך לעבות את ההיבט הפסיכולוגי והטיפולי של הילדים, כולל ליווי ההורים והתלמידים.
מאיר שמעוני: אלה דברים שאפשר גם לכמת אותם ולהגדיר בדיוק.
מאיר שמעוני: אנחנו למשל מסיעים ילדים מכל המקומות כאן בעיר ונשאלת השאלה למה שהם לא יהיו בבתי הספר.
אברהם מיכאלי: לבית הספר הזה אתם מביאים ילדים מכל רחבי העיר?
מאיר שמעוני: מכל העיר.
מאיר שמעוני: הילד הרי לא מתחיל את היום ומסיים בבית הספר ארבע שעות אלא צריך לראות את כל הפעילות שלו במשך כל היום.
מאיר שמעוני: צריכה להיות פה פעילות חברתית, שילוב במערך הלא פורמלי, על מנת שהילד ישתלב גם בחברה ובקהילה ולא רק יבוא וילמד עברית, חשבון וילך הביתה.
מאיר שמעוני: צריך חברים, צריך הורים וכולי, ולשם כך צריך לערב אותו ולשתף אותו בתוך תנועות הנוער, בתוך הקהילה וכולי.
מאיר שמעוני: לכן צריך גם לנייד ולהעביר מבית ספר לא הביתה אלא אולי למקום אחר.
מאיר שמעוני: אלה דברים שצריך אותם אם רוצים באמת לתת מענה הוליסטי ולא מענה נקודתי של רק עברית, חשבון וללכת הביתה.
ליזי הרשקוביץ: לגבי אולפן האתיופים, למעשה הם תלמידים מן המניין בתוך בית הספר.
ליזי הרשקוביץ: בבית הספר מתקיימות פעילויות ואירועים משותפים עם ההורים ועם הקהילה.
ליזי הרשקוביץ: ההורים מוזמנים והם חלק מזה.
ליזי הרשקוביץ: לא אחת בית הספר נאלץ לזמן אוטובוס בשעות אחר הצהרים כדי להביא את ההורים לפעילות.
ליזי הרשקוביץ: יש פה, מעבר לאותן שעות שמקבלים כדי לתת להם את שעות הלימוד.
ליזי הרשקוביץ: אם הם חלק מהקהילה, הם צריכים להרגיש כך וכדי להרגיש כך, זה להיות חלק גם משעות הפעילות אחר הצהרים וזה אומר אירוע של קבלת ספר תורה כאשר ההורים מגיעים יחד עם הילדים.
זאב אלקין: למעשה החתנים הראשיים של המפגש הזה הם עמיהוד ועיריית מודיעין.
זאב אלקין: אנחנו כאן רק האורחים.
זאב אלקין: אני אשמח מאוד לשמוע מעמיהוד שני דברים, האחד, מבחינת השתלשלות של האולפן במודיעין ומה הלקחים שלך לגבי הרמה הארצית מסיפור ההצלחה הזה.
זאב אלקין: כלומר, איך אתה מנתח, למה דווקא כאן זה הצליח ומה הלקחים שכדאי ללמוד מהניסיון של מודיעין כדי להרחיב את המודל למקומות אחרים.
זאב אלקין: הדבר השני הוא התייחסות לאותן נקודות של הצרכים שהועלו כאן על ידי אנשי העיר שלדעתם עוד חסרים בשני הפרוייקטים, גם בפרוייקט של הילדים האתיופים שבאים ממבשרת וגם בפרוייקט של האולפן העירוני.
עמיהוד בהט: אני עובד משרד החינוך ואני צריך להלך כאן עכשיו בין הטיפות כדי לומר את מה שיש לי, ויש לי הרבה מאוד מה לומר.
עמיהוד בהט: קודם כל, הצד השני של ההמחאה הוא הכיסוי.
עמיהוד בהט: לכתוב המחאה, אני מוכן, אבל כיסוי צריך וחברי הוועדה יודעים מהי בעיית התקציב של קליטת העלייה במשרד החינוך.
משה ספקטור: כתוב בעיתון אתמול שמיליארדי שקלים לא נוצלו בתשע השנים האחרונות במשרד החינוך והכסף חזר לאוצר, ואתה אומר לנו כאן היום שאין תקציב.
זאב אלקין: אני אענה במקומו, היות ששאלתי את השאלה הזאת עוד לפני שנה.
זאב אלקין: דיברנו על התקציבים של אגף לקליטת העלייה שמושתת על אדם אחד וכוח האדם שיש לו הוא בהחלט לא מספיק.
זאב אלקין: בדקנו את תקציבי האגף הזה אפילו אחורה ואני אומר לך שהכל נוצל ומעבר.
זאב אלקין: לכן, גם אם יש טענה למשרד החינוך, לצערי היא לא נוגעת לאגף הזה.
זאב אלקין: אנחנו בלחץ שלנו על שרת החינוך לא מרפים והשנה היא העבירה תקציבים.
זאב אלקין: התקצוב שלו בפועל השנה, בשנת 2007, הוא בדיוק כמו שהיה ב-2006 למרות שהתקצוב בבסיס הוא פחות משני-שליש.
עמיהוד בהט: אין הדיין דן אלא במה שעיניו רואות.
עמיהוד בהט: זה מה שיש לי.
עמיהוד בהט: יש מנכ"לית חדשה למשרד החינוך וזה לא אני, כך שאני יכול לעשות רק את מה שאני יכול לעשות.
עמיהוד בהט: אני עובד בחלקת האלוהים שלי וזה מספיק.
עמיהוד בהט: אני רוצה להתחיל במשהו אחר.
עמיהוד בהט: בצדק מעלים כל הזמן את נושא המשאבים והתקציבים.
עמיהוד בהט: יש כאן בעיר מודיעין משאבים שהם לא כסף.
עמיהוד בהט: יש פה חבירה של מודעות גדולה של העיר הזאת, של הרשות הזאת.
עמיהוד בהט: יש פה מקצועיות של אנשי משרד החינוך – תרצה ויעקב שמובילים פה מהלך סופר מקצועי.
עמיהוד בהט: זה חלק גדול מהעניין הזה.
עמיהוד בהט: נכון שאנחנו תכף נדבר על כסף כי הרי בלי זה לא נצא ידי חובת השולחן הזה, אבל אני אומר שזה שם העניין.
עמיהוד בהט: יש פה מדיניות שאנחנו מובילים אותה בשנתיים האחרונות והוועדה שותפה לך, יש פה רשות מודעת מאוד, משקיעה מאוד, יש פה מקצועיות בתחום של קליטת העלייה, בתחום הפדגוגי, בעומק של העניין, ויש פה תקציבים גדולים מאוד של קליטת העלייה שנכנסים לעיר מבחינתנו.
עמיהוד בהט: דיברתם על 20 אלף שקלים של משרד הקליטה ואני הסתכלתי על תרצה כי אנחנו מדברים על קרוב למיליון שקלים לטובת קליטת עלייה ואני לא מדבר על היותם של התלמידים תלמידים ככל התלמידים האחרים במערכת.