GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זאב ביילסקי: לא יודע כמה מכם שמעתם על התחנה הזאת, אבל זאת תחנה היום שמשדרת בשפה האנגלית והיא משדרת תכנים שמי שעומד מאחורי התחנה הזאת, מעוניין שתשדר את התכנים והרבה מאוד אנשים לוקחים את זה כאובייקטיבי.
זאב ביילסקי: הרבה פעמים כשאתה שומע בן אדם, הוא אומר, 'שמעתי, שמעתי, קראתי בעיתון, לא זוכר מאיפה'.
זאב ביילסקי: ולכן לא יקרה שום דבר לעולם היהודי אם אנחנו ניצור איזה שהוא כלי תקשורת כזה, וצודק חבר הכנסת צבי הנדל, שלפעמים אנחנו נראים כל כך רע בהסברה, ובאמת פשוט בגלל שלא מעוניינים להביא את האמת הזאת.
זאב ביילסקי: לא מעוניינים להביא את האמת.
זאב ביילסקי: אנחנו פה, שחיים בציון, רואים מה עושים לנו, את העוול שמשדרים כאשר עושים.
זאב ביילסקי: לגבי דבריו של חבר הכנסת מיכאלי – זה היום עיקר עבודתנו.
זאב ביילסקי: הקירוב, הזהות היהודית, זה כל כך חשוב.
זאב ביילסקי: אני אומר לכם, ברית המועצות לשעבר, אם אנחנו נמצא את המשאבים הנכונים, ותיכף אני אסביר לכם גם איפה אנחנו מחפשים אותם, אנחנו יכולים להביא עוד 100,000 אנשים שיישארו יהודים.
זאב ביילסקי: סיפרתי לכם על ילד אחד, 400 דולר.
זאב ביילסקי: תגידו לי אתם כמה שווה 100,000 אנשים שיישארו יהודים.
זאב ביילסקי: כמה זה שווה?
זאב ביילסקי: הלוא בעוד 20 שנה גם במיליונים לא נוכל למצוא אותם.
זאב ביילסקי: לא נדע איפה הם בכלל.
זאב ביילסקי: הם לא יידעו שהם יהודים.
זאב ביילסקי: הרבה פעמים אנחנו רואים ילדה בת 16 שפתאום היא מגלה שהיא בכלל יהודיה, שאמא שלה היתה יהודיה, איזה דבר זה?
אברהם מיכאלי: וזה לא שייך לפוליטיקה דתית ואנשים לא קולטים את זה.
אברהם מיכאלי: זאת הצרה של יהודים.
זאב ביילסקי: ולכן אני בנושא הזה רוצה לספר לכם על השותפויות שהסוכנות היהודית עושה.
זאב ביילסקי: אנחנו היום, התמזל מזלנו שפגשנו אנשים נפלאים.
זאב ביילסקי: אני אתן לכם דוגמה.
זאב ביילסקי: אנחנו עובדים חזק מאוד עם קרן הידידות.
זאב ביילסקי: קרן הידידות מיסודו של הרב יחיאל אקשטיין, שכל שנה הוא דואג להביא מספיק אמצעים כדי שנטפל בנושא העלייה למדינת ישראל.
זאב ביילסקי: זה נושא שחשוב לו.
זאב ביילסקי: הוא כל חייו מקדיש לנושא הזה.
זאב ביילסקי: מגיע לו מזל טוב, הוא התחתן לפני כשנה, שאלתי אותו 'איפה ירח דבש?
זאב ביילסקי: ' הוא, ירח דבש בעבודה.
זאב ביילסקי: כל חייו מקדיש לנושא הזה ואנחנו זוכים לתמיכה גדולה מאוד, של עשרות מיליוני שקלים כל שנה, בנוסף לתמיכות שהוא עושה בכל המדינה, להרבה מאוד נושאים טובים.
זאב ביילסקי: אנחנו עובדים עם פילנטרופים יהודיים.
זאב ביילסקי: ישנם יהודים, בדרך כלל אלה אנשים שמסורת ישראל היא מה שמביאה אותם לשם.
זאב ביילסקי: יהודי בשם וולפסון, בניו יורק, יהודי בשם לב לבייב, שגר בארץ.
זאב ביילסקי: יהודי בשם אלי הון, שגר בברזיל.
זאב ביילסקי: אנשים שמשקיעים היום בחינוך יהודי יותר מאשר כל הממסד ביחד.
זאב ביילסקי: לא יאומן, השקעות של אנשים פרטיים, מתוך אמונה במה שאנחנו עושים.
זאב ביילסקי: לכן אם הם מאמינים, אז בטח ממשלת ישראל והסוכנות היהודית צריכים לשנס מותניים, כשאני רואה את העזרה הנפלאה של האנשים האלה.
זאב ביילסקי: שלושה הנושאים שהעלה חבר הכנסת אדלשטיין מאוד מאוד חשובים.
זאב ביילסקי: אנחנו נלחמים באנטישמיות יחד עם משרד החוץ, מנצלים את כל השליחים שלנו, את כל הסטודנטים בעולם, בכל מקום, להילחם.
זאב ביילסקי: המצב קשה מאוד.
זאב ביילסקי: אני מקבל על שולחני יום יום דוח אנטישמיות של שניים-שלושה עמודים.
זאב ביילסקי: המקרים הקלים זה ניתוץ מצבות וציורי צלבי קרס על בתי כנסת.
זאב ביילסקי: המקרים הקשים פוגשים אותם אחר כך בבית לווינשטיין פה, במקרה הטוב.
זאב ביילסקי: אני פגשתי ילד ברובע סרסיי בפריז, רובע עני מאוד, שחיים שם עדיין יהודים וילד בן 12 אמר לי שהוא רוצה לעלות לישראל.
זאב ביילסקי: שאלתי אותו 'למה אתה רוצה לעלות לישראל?
זאב ביילסקי: ' הוא אומר 'אני אגיד לך.
זאב ביילסקי: אם אני אעלה לישראל, אני מעריך שאמא שלי תרשה לי לשחק עם הילדים אחרי הצהריים'.
זאב ביילסקי: דירה קטנטונת, שלושה ילדים, הורים, היא לא נותנת לילדים אחרי הצהריים לצאת מהבית.
זאב ביילסקי: ויש הורים שלוקחים את הילדים שעה לפני סוף הלימודים, שלא יידעו שהם באים מאיזה בית ספר יהודי.
זאב ביילסקי: אתם לא מתארים לעצמכם רמה של אנטישמיות.
זאב ביילסקי: במקום שהנשיא היום לטובתנו ואוהד, עדיין מדינה של 60 מיליון, ערש הדמוקרטיה, יש שם גילויים של אנטישמיות קשה מאוד.
זאב ביילסקי: קשה מאוד.
זאב ביילסקי: ולכן אנחנו חייבים להמשיך ולהילחם בזה.
זאב ביילסקי: הנושא של שיתוף הפעולה.
זאב ביילסקי: גם חבר הכנסת אדלשטיין, גם חברת הכנסת סולודקין, מכירים את הנושא הזה מצוין ואני רוצה להגיד לכם, לא יודע להשוות תקופות, אולי חנוך פה, שהוא הוותיק מכולם, יכול להגיד, אני לא חושב שהיתה תקופה של שיתוף פעולה בין משרד הקליטה לבין הסוכנות היהודית כמו היום.
זאב ביילסקי: מהיום הראשון שאני בתפקיד, אנחנו חוברים יחד עם משרד הקליטה.
זאב ביילסקי: אנשים לא מעריכים מספיק את פועלו של המשרד הזה.
זאב ביילסקי: זה משרד בדרך כלל קטן, שנדחף לשוליים, וכל שר שמגיע לשם, ביום הראשון שהוא נוחת, הוא כבר חושב 'איך אני יוצא משם'.
זאב ביילסקי: חבל.
זאב ביילסקי: למעט שרים מסוימים וסגנית שר מסוימת, שלא נזכיר את שמה, ראו את זה בתור שליחות לאומית.
זאב ביילסקי: אבל אני אומר לכם, זה משרד שעושה הרבה מאוד פה במדינת ישראל וזה שאנחנו חוברים ביחד...
זאב ביילסקי: אתן לכם דוגמה, המשרד היום הולך, מרים את הדגל של ישראלים.
זאב ביילסקי: יש היום, לצערנו, כמיליון ישראלים שחיים בכל העולם, בעושר ובאושר.
זאב ביילסקי: המשרד היום החליט על מדיניות.
זאב ביילסקי: אנחנו כינסנו את כל השליחים, אנחנו כבר מזמינים עכשיו את המנהל הכללי של המשרד, הזמנו את השר והוא לא יכול להגיע, לכנס שליחים בעוד מספר ימים בארצות הברית.
זאב ביילסקי: יהיו שם 150, 200 שליחים שלנו ויעמוד שם הבכיר ביותר במשרד הקליטה ואני לאחריו אומר לכולם, 'שמעתם מה שהוא אומר?
זאב ביילסקי: מעכשיו אתם כולכם שליחים של משרד הקליטה'.
זאב ביילסקי: זאת המדיניות, זה אתם צריכים לעשות.
זאב ביילסקי: לכן שיתוף הפעולה היום הוא יוצא מן הכלל ויימשך.
זאב ביילסקי: מלה אחרונה לגבי הגיור.
זאב ביילסקי: נושא כאוב מאוד במדינת ישראל.
זאב ביילסקי: כאוב מאוד.
זאב ביילסקי: אני אומר לכם, אנחנו מעורבים בזה יחד עם מר יעקב נאמן, שהוא חבר בחבר הנאמנים של הסוכנות, מנסים.
זאב ביילסקי: ועדה בראשותו של המנהל הכללי במשרד הקליטה, מנסים להזיז משהו, לשנות משהו.
זאב ביילסקי: כל כך קשה.
זאב ביילסקי: ויש אנשים טובים.
זאב ביילסקי: אני אומר לכם, אין שבוע שאני לא נמצא במשרדו של הראשון לציון, הרב עמר.
זאב ביילסקי: לא יאומן כמה מאמצים הוא משקיע בשבילנו.
זאב ביילסקי: תמיד ברוח בית הלל.
זאב ביילסקי: תמיד לנסות ולקדם, לראות את טובת הכלל, באומץ לב רב, כי יש שם הנושא שנקרא פשקווילים, אני לא יודע אם אתם יודעים מה זה, יום אחד אני אספר לכם, צריך אומץ לב בציבור הזה כדי להתייצב לפעמים---
אברהם מיכאלי: חבר הכנסת יולי אדלשטיין, עם הלובי שלו, כבר קבע ישיבה וישבנו אצלו בעניין הזה.
זאב ביילסקי: אני אומר לכם, כל כך הרבה אפשר לעשות וצריך רק רצון טוב.
זאב ביילסקי: צריך רק רצון טוב.
זאב ביילסקי: אני ראיתי את הנושא של השתלת איברים עכשיו, שאני מנסה גם לקדם אותו בחלקת אלוהים הקטנה שלי.
זאב ביילסקי: כמה צריך להיות לאנשים, כדי לתת יד לאנשים לתרום איברים.
זאב ביילסקי: כמה רבנים טובים התייצבו מאחורי העניין הזה, כמה אתה מציל 'כל המציל נפש אחת, כאילו הציל עולם ומלואו'.
זאב ביילסקי: אי אפשר שלא להתעלם מזה, אותו דבר בנושא של הגיור.
זאב ביילסקי: זאת רק הצלה, זה בדיוק הצלת נפשות, בדיוק פיקוח נפש.
זאב ביילסקי: אנחנו עושים, למשל, את הפרויקט של נתיב.
זאב ביילסקי: נתיב, זה פרויקט של חיילים שהגיעו לצבא ההגנה לישראל, בדרך כלל הגיעו בתוכנית נעל"ה של הסוכנות היהודית.
זאב ביילסקי: הגיעו בגיל 16, בלי ההורים שלהם, 2,000 – 3,000 בשנה.
זאב ביילסקי: מתגייסים לצבא ההגנה לישראל.
זאב ביילסקי: אנחנו פה, והאולם הזה כל כך שמע על נושא ההשתמטות, פה אני מספר לכם על ילד, שהוא בא מלנינגרד, הוא עלה לישראל בלי ההורים שלו והוא נלחם לשרת בגבעתי או בגולני.
זאב ביילסקי: עכשיו מסתבר לו שהוא לא יהודי לפי ההלכה.
זאב ביילסקי: אנחנו נותנים לו את האפשרות, יחד עם שלטונות הצבא, ויש פה בצבא צדיק אחד בדרגה של אלוף, האלוף שטרן, שנותן את כל כובד המשקל של הצבא לעניין הזה.
זאב ביילסקי: הצבא נותן לנו אותם לשלושה חודשים, אנחנו, יחד עם משרד הקליטה, לוקחים אותם לקרית מוריה בירושלים ובשלושה חודשים נותנים להם קורס של זיקה יהודית שבסופו, אם הוא רוצה, הוא משלים עוד קצת והוא הולך והוא עומד בפני בית דין שמגייר אותו, ואז חייו משתנים לגמרי במדינת ישראל.
זאב ביילסקי: עכשיו תחשבו כמה חיילות נמצאות שם.
זאב ביילסקי: איזה דבר נפלא עשינו שאותה חיילת, כשהיא תתחתן עוד כמה שנים, בין הקורס ובין לא הקורס, הילדים שלה או שהם יהודים או שהם לא יהודים.
זאב ביילסקי: אני אבדוק את הנושא הזה של הביטוח לשבתות.
זאב ביילסקי: לא נראה לי, אבל אם כן, אני כבר לוקח על עצמי מיד לסדר את העניין הזה.
זאב ביילסקי: לגבי דבריו של היושב ראש.
זאב ביילסקי: אני מסכים עם היושב ראש.
זאב ביילסקי: אנחנו מביאים לפה עולים וצריכים לדעת כולם שהנוער מקבל פה את החינוך הטוב ביותר, האיכותי ביותר.
זאב ביילסקי: יש תופעות שלמעשה הן נובעות מתסכול של ילדים.
זאב ביילסקי: הרבה פעמים ילד שלא מגיע לרמה מתחיל לחפש דרכים כדי שנוכחותו תהיה מורגשת.
זאב ביילסקי: זה קורה גם עם ילדים שנולדו בישראל, גם עם עולים חדשים, אבל אנחנו צריכים לנסות לדאוג שאותו פער, שקיים בזה שאתה עולה חדש, פער בשפה, פער שני בהבנה, צריך להיסגר על ידי תמיכה נוספת של הסוכנות היהודית, של משרד הקליטה, של הממשלה באותם ילדים, כדי לאפשר להם לפחות להגיע לממוצע הישראלי.
זאב ביילסקי: אני רוצה להודות לך, אדוני היושב ראש.
זאב ביילסקי: אני עוקב אחרי הפעולות שלך ושל הוועדה שבראשותך, ואנחנו תמיד עומדים לרשותך.
זאב ביילסקי: אנחנו מודים לכם.
זאב ביילסקי: אתם הקול כמעט היחידי פה בכנסת שלוקח נושא, שהוא כל כך חשוב לנו, שם אותו על סדר היום, לא מרפה מקובעי המדיניות, כדי לקדם עוד ועוד את הנושאים האלה.
זאב ביילסקי: תודה רבה לכם.
אבי מספין: ראשית, אני גם מצטרף לברכות לעשייה המרובה של הסוכנות לטובת העלייה של היהודים מכל התפוצות.
אבי מספין: תרשה לי להתמקד בנושא של יהודי אתיופיה.
אבי מספין: כידוע, כיום כל שנה עולים במשורה בממוצע בחודש כ-300 יהודי אתיופיה לישראל .
אבי מספין: אני רואה את כל הפעילות שעושה הסוכנות.
אבי מספין: אני יודע שהסוכנות היהודית עושה מאמצים להעלות את כל יהודי אתיופיה, לפי חוק השבות וחוק הכניסה, את כל היהודים בעולם, והבעיה שאני רואה שיש במחנות באתיופיה, בגונדר, הרבה יהודים, שאלפים מהם מוכרים ומיועדים לעלייה, אבל משום מה הם לא עולים, או בבת אחת, או בכמות סבירה יותר מאשר ה-300 הקצובים.
אבי מספין: ואני לא מדבר על אלה שצריכים בדיקה וכולי.
אבי מספין: יש כמה אלפים שיש ודאות לגביהם שהם אמורים לעלות והשאלה האחת שלי זה למה לא מעלים אותם בבת אחת ולגמור את הסאגה והסבל שהם עוברים שם.
אבי מספין: זה אחד.
אבי מספין: הדבר השני, העולים שנמצאים במרכזי קליטה.
אבי מספין: הוועדה עשתה סיור במרכז קליטה במבשרת ציון לפני מספר חודשים, שבאחריותה של הסוכנות היהודית וגם של המשרד לקליטת עלייה והעלינו שם מספר בעיות שעדיין טרם נמצא להם פתרון.
אבי מספין: כמו שאמרתי, 1,300 אנשים, ובשבילם יש שם 4 עובדים סוציאליים.
אבי מספין: אני לא יודע לעשות את החשבון כמה לכל אחד יכול להיות, אבל אנחנו מכירים את כל הנושא של האלימות והרצח, לצערי, שמתרחשים בקרב עולים חדשים בעיקר, וגם במרכזי קליטה, בחודשים האחרונים, ואני לא חושב ש-4 עובדים סוציאליים יכולים לעזור ל-1,300 איש.
אבי מספין: דבר נוסף, יש שם מספר בעיות של בטיחות בדרכים, שזה מקום לא מגודר ויש שם הרבה מכוניות וקרתה שם גם תאונת דרכים, אמנם מחוץ למרכז, ואני רוצה לדעת מה עושים כדי לשפר את מרכזי הקליטה, את השהות של השנה וחצי של העולים החדשים.
אבי מספין: בנוסף לכך, אני מצטרף גם לנושא של תהליך הגיור שאני מבין שזה תהליך לא פשוט והוא לוקח זמן, אבל הוא נמשך גם ברגע שהעולים החדשים יוצאים לדיורי קבע.
אבי מספין: ברגע שהם במרכזי קליטה, זה הרבה יותר הומוגני והרבה יותר קל לטפל בזה, אבל כשהם יוצאים לדיורי קבע, זה יותר נמשך והסבל שלהם נמשך.
מיכאל נודלמן: אנחנו דיברנו על זה שבמרכזי קליטה לא מכינים אנשים לחיים.
אבי מספין: הם לומדים גם עברית, אני לא יודע אם זה באחריות של הסוכנות, או של משרד החינוך, שגם לימודי העברית שלהם שם, ברגע שהם מסיימים במשך 10 חודשים, הם לא יוצאים ברמה טובה.
אבי מספין: אלה הדברים.
מיכאל נודלמן: דיברנו על זה, על הלימודים, אנחנו ביקרנו באחד מהמקומות, במבשרת ציון.
מיכאל נודלמן: אנחנו מציעים לקחת כמו מלווים מהעדה האתיופית.
מיכאל נודלמן: הם יודעים יותר טוב את המסורת, הם יודעים איך להיכנס לגוף של האחים שלהם.
מיכאל נודלמן: אני ראיתי שם מורה, מה היא יכולה לעשות עם בחורים שקשה להם ללמוד עברית?
מיכאל נודלמן: אנחנו חושבים שהם צריכים לעבור קורס קטן, כי יש 3,000 ישראלים, אקדמאים, שיכולים לעשות את העבודה הזו.
מיכאל נודלמן: בכל מדינה, אפילו בארצות הברית, שם גם קיבוץ גלויות, עם סינים לומדים סינים, עם מקסיקנים לומדים מקסיקנים.
מיכאל נודלמן: עם קבוצה צריכים לעבוד אלה שמבינים מאיפה המסורת והחיים שלהם.
דוד קשאני: אני מפורום הדיור הציבורי.
דוד קשאני: אני מכיר את זאב מעל 20 שנה, כשאני תושב רעננה.
דוד קשאני: אני מברך אותך.
דוד קשאני: תראה, יש בעיה בדיור.
דוד קשאני: 55,000 ממתינים לקבל דיור.
דוד קשאני: עמיגור מכרה דירות ב-800 מיליון שקלים והכסף הזה עבר לארצות הברית.
דוד קשאני: אני מבקש ממך, לבקש מארצות הברית גם את הכספים האלה בחזרה וגם לבקש סיוע אמריקני, מה שאמרת שיש 40 מיליון דולר, לבנות או לרכוש דירות לאותם 55,000 עולים שממתינים לקבל דירה.
דוד קשאני: אתה אמרת בעצמך שאתה מבסוט שהם באים, אבל צריך לדאוג להם, לדירה, לחינוך, לעבודה.
דוד קשאני: מה שאני מבקש ממך, באמת, זה נושא הדיור.
דוד קשאני: תבטיח לי שהכסף הזה יבוא ארצה, על מנת שיהיה דיור לעולים.
דוד קשאני: תודה.
דוד קשאני: שושנה רון: אני משוכנעת שכולם נהנו מאוד לשמוע את מר זאב ביילסקי, הוא תמיד מלהיב ויודע לעשות את זה בצורה כל כך נפלאה, אבל משום מה שכחת אותנו, את התאחדויות העולים.
דוד קשאני: אנחנו רואים את עצמנו כשותפים נאמנים לסוכנות היהודית ובנושא של עידוד עלייה, יש לי כמה משפטים לומר.
דוד קשאני: קודם כל, לגבי בעיקר יהודי ארצות הברית.
דוד קשאני: אם בשנות הארבעים, עם הקמת המדינה, וב-67', היינו מקור לגאווה, היום אנחנו מקור לרתיעה ולהתרחקות, והשאלה היא מה עושים.
דוד קשאני: כמחנכת, שמעתי את הדברים שלך לגבי הרחבת בתי הספר, זה חומר רטורי.
דוד קשאני: אנחנו לא נצליח דרך מצוות אנשים מלומדה, בהרצאות, להיכנס ללבם של היהודים.
דוד קשאני: הם חיים במסגרת קהילתית, בקהילתם, דרך פעילות חווייתית, לנוער, להחדיר בהם את האהבה ואת הזיקה לארץ ישראל.
דוד קשאני: לפני חודש ימים ביקרו אצלי (אני מייצגת את מועצת ארגוני העולים, אבל אני גם המנהלת הכללית של ברית יוצאי בוכרה) 20 נערים מניו יורק, שבמסגרת תגלית באו לבקר בארץ.
דוד קשאני: ביום העשירי הם באו לבקר אותנו.
דוד קשאני: אחרי שביקרו וחרשו את כל הארץ, שואל אותי נער בן 18, 'שושנה, מה זה ציונות?
דוד קשאני: ' וזה כאב מאוד.
דוד קשאני: משמע שגם הפעילות שנעשית בארצות הברית מצד כל מיני אישים מאוד חשובים, בתחום היהדות, יכול להיות שזה מבסס אותם שם, שימשיכו לחיות שם, כיוון שאת היהדות אי אפשר להבדיל ולחנך בלי ציונות.
דוד קשאני: הציונות חייבת להיות בד בבד יחד עם היהדות.
דוד קשאני: כשם שיהדות לא יכולה להיות בלי ציונות, גם ציונות לא יכולה להיות בלי יהדות.
דוד קשאני: אני לא יודעת באיזה מידה התקציב להתאחדויות העולים, דרך הסוכנות, יהיה אותו תקציב, ואולי הוא יעלה.
דוד קשאני: אני שמעתי שהוא בכלל יירד.
דוד קשאני: מה שאני מבקשת, לנו יש את היתרונות הייחודיים שלנו, ואני אביא לך דוגמה.
דוד קשאני: לפני יומיים קיבלתי טלפון מרב קהילתי של יהודי אסיה התיכונה בווינה.
דוד קשאני: הוא אומר 'שושנה, אנחנו רוצים להעמיק את הקשר איתכם', אז אמרתי 'מצוין'.
דוד קשאני: הרמתי טלפון לציפי, לאנשים שלכם בדסק, כדי לראות באיזה תכנית מבנית אנחנו מעמיקים את הזיקה ואת הקשר לארץ ישראל, עם באמת ההדגשה ציונית.
דוד קשאני: ולבסוף, אני מבקשת.
דוד קשאני: רק לפני שבוע היינו בכנס אשדוד.
דוד קשאני: המטרה, אני מבינה, אתגר, הגברת העלייה.
דוד קשאני: הפנים שלנו עכשיו לקראת חגיגות ה-60 למדינה.
דוד קשאני: בואו נצא, לא רק בקריאה והכרזה, אלא עשו את הכול כדי שבמלואת 60 שנה למדינה, לקראת 2008, עם התקציב של 2008, על סדר היום של המדינה, היכולת שלך, של הסוכנות, אם אתה אומר עכשיו שאתה בתיאום נפלא עם משרד הקליטה וראשי ההנהגה שלנו, שזה לא יהיה דיבורים בעלמא ולא הצהרות סתמיות, אלא באמת שעל סדר היום הציבורי והממשלה, הנושא של עידוד עלייה וקליטה מוצלחת, דרך כל האמצעים שאנחנו פועלים כאן במדינה, שאכן זה יהיה על סדר היום בעדיפות ראשונה.
זאב ביילסקי: כזה נאום נתת, שושנה.
זאב ביילסקי: את בסוף תגיעי לפה במעמד אחר.
שושנה רון: אין סיכוי.
שושנה רון: מה שאני רוצה, אני מוציאה עיתון אחת לחודש, עם תפוצה של 40,000 לחוץ לארץ.
שושנה רון: אני רוצה לראיין אותך, מר ביילסקי.
שושנה רון: את כל הדברים היפים שאמרת, אני רוצה להדפיס את זה, שזה יגיע גם ליהודים, ועם כמה תמונות.
שושנה רון: שזה יגיע ליהודים טובים בתפוצות.
זאב ביילסקי: כבר יצא לי טוב מזה שהוזמנתי לוועדה.
זאב ביילסקי: אני מודה לך.
שושנה רון: ואל תשכח אותנו, את ההתאחדות, כמו שעשית היום.
זאב ביילסקי: קודם כל, אבי מספין, לדבריך.
זאב ביילסקי: אנחנו, הסוכנות היהודית עובדת יד ביד עם ממשלת ישראל.
זאב ביילסקי: ממשלת ישראל קובעת מי עולה, מאיפה עולה וכמה עולים וההחלטה של הממשלה זאת ההחלטה שאנחנו הולכים ומבצעים.
זאב ביילסקי: אנחנו מקווים שאנחנו כבר מגיעים לקראת סיום הפרק של עלייתם של יהודי אתיופיה, פרק מאוד מפואר בחברה הישראלית, ועשינו אותו, אני חושב, בצורה מעוררת כבוד.
זאב ביילסקי: אתה יודע, אני הייתי שם לפני שנה, עם קבוצה של תורמים, ואז היינו, ביקרנו, והגענו לשדה התעופה.
זאב ביילסקי: בשדה התעופה היו 160 עולים שבאו איתנו על הטיסה, אז הם עמדו בתור כזה מופתי, אתה יודע, אחד אחרי השני עומדים בתור, ככה לדרכונים, ואני בא עם המשלחת.
זאב ביילסקי: ואז אחד שעומד לידי, אני אומר לו 'ג'ו, תסתכל על התור הזה'.
זאב ביילסקי: הוא מסתכל.
זאב ביילסקי: הוא אומר לי 'מה מיוחד?' אמרתי לו 'תסתכל טוב'.
זאב ביילסקי: הוא אומר לי 'אני מסתכל, מה מיוחד?' אני אומר לו 'תזכור מה שאני אומר לך.
זאב ביילסקי: זאת הפעם האחרונה שהחבר'ה האלה עומדים בצורה כזאת, ככה, ישר.
זאב ביילסקי: איך שיעלו לישראל כבר יבואו לתור הישראלי'.
זאב ביילסקי: אבל זה בחיוך.
זאב ביילסקי: אני אבדוק את העניין של מבשרת, אבי, אני לא יודע בדיוק, אבל נמצא פה מנהל המחלקה ויבדוק בדיוק לגבי העובדים הסוציאליים.
זאב ביילסקי: גם הבטיחות בדרכים, נבוא במשא ומתן עם העירייה.
זאב ביילסקי: זה נושא שהוא קרוב אליי ואני באמת חושב שמקום שיש שם 1,400 עולים והרבה מאוד ילדים, צריך להקפיד הרבה יותר מאשר באופן רגיל על הנושא של בטיחות בדרכים, כי באמת חבל על כל מישהו שנפצע, בטח בתאונת דרכים בכלל, אבל במקום שאנחנו יודעים מראש שזה מהווה מקור להרבה מאוד ילדים שההתנהגות שלהם אף פעם היא לא חזויה מראש, וצריכים לעשות את זה.
זאב ביילסקי: בנושא של הגיור, זה פשוט מלחמה שאנחנו עושים אותה ונקווה שנצליח בסופו של דבר לעשות, לעשות את התהליך.
זאב ביילסקי: אתה יודע, היהדות זאת לא דת שגיירה אנשים.
זאב ביילסקי: אף פעם לא כפינו על בן אדם להיות יהודי וגם אף פעם בהיסטוריה שלנו אנשים לא רצו להיות יהודים.
זאב ביילסקי: תמיד להיות יהודי זה היה מכה.
זאב ביילסקי: ברוך ה', זכינו עכשיו שבאים לפה אנשים שרוצים להיות יהודים, מוכנים להשקיע בזה, עושים את זה באמת באמונה רבה ולכן מוכרחה להימצא הדרך שהתהליך הזה יהיה תהליך ידידותי, יהיה תהליך שאנשים ירצו לעשות אותו.
זאב ביילסקי: לצערי הרב, יש הרבה מאוד אנשים פה שהיו נכנסים לתהליך הזה, אילו היתה להם האמונה שהתהליך הוא באמת הגון, ידידותי ועושה הכול כדי לקרב.
זאב ביילסקי: אנחנו עם שמקרב אנשים.
זאב ביילסקי: ידידי, דוד קשאני, אני חייב להגיד לך, כל השנים שאני מכיר אותך, אתה לא סוטה מדרכך, הגעת להישגים מרשימים מאוד.
זאב ביילסקי: אתה יודע מה, אולי אתה יכול אפילו לעזור לנו.
זאב ביילסקי: חברת עמיגור, יש לנו תוכנית לבנות בניין באשדוד.
זאב ביילסקי: אנחנו יכולים לבנות שם מאות דירות ציבוריות באשדוד, ובגלל התעקשות של האוצר, של החשב הכללי, אנחנו לא מצליחים.
זאב ביילסקי: כבר שנתיים יש לנו את הכסף, יש לנו את המגרש, יש לנו את התרומות.
זאב ביילסקי: יכולים לבנות 200 לזכאים.
זאב ביילסקי: עד היום לא הצלחנו.
זאב ביילסקי: אז אם אתה, במרץ שלך, תוכל לעזור לי, להשתדל אצל כל מקבלי המדיניות שם, שחבל על הזמן, כבר יש לנו את הכול, אנחנו יכולים.
זאב ביילסקי: צריכים בסך הכול 40% מהבנייה את הסיוע הזה, ולא מצליחים עד היום לעשות את זה.
דוד קשאני: מדוע האוצר מתנגד?
זאב ביילסקי: תשמע, כשאתה מדבר על האוצר, אתה לא שואל מדוע.
זאב ביילסקי: תשמע, אתה יודע, זה ככה.
זאב ביילסקי: צריך פשוט לנסות ולהזיז.
זאב ביילסקי: בנושא של המכירה של הדירות.
זאב ביילסקי: אתה צריך להבין שבזמן של מבצע אקסודוס, כשהבאנו לפה קרוב למיליון אנשים, הסוכנות היהודית שילמה כספים שלא היה לנו.
זאב ביילסקי: כל גרוש היום שנכנס לסוכנות היהודית, הולך לכסות את החובות של העלייה הזאת ולכן שום כסף לא הולך לאמריקה, אף אחד לא הולך לשום מקום אחר, ויחד עם זאת, אני גם אעשה כל מאמץ כדי לנסות ולגייס כספים, דווקא דרך חברת עמיגור, כדי להמשיך ולבנות דיור ציבורי במדינת ישראל.
זאב ביילסקי: כי באמת עוד לא הגענו לזמן שאנחנו יכולים להתעלם מהנושא הזה של אנשים, כי מדינת ישראל זו גם מדינה, לא יודע, זה משהו.
זאב ביילסקי: עם מכונית זה קצת משתנה, וגם היום, כשגונבים לנו מכונית, פתאום אנחנו נזכרים שבעצם כל הבית שלנו במכונית, הטלפונים וזה.
זאב ביילסקי: אנחנו נורא מודאגים.
זאב ביילסקי: דירה, על אחת כמה וכמה.
זאב ביילסקי: פה אדם משתעבד לכל חייו, רק בשביל הדירה ולזוג צעיר היום, שאין לו את האפשרויות, לפעמים דיור ציבורי זה מה שעוזר לו להתחיל את החיים בצורה יותר טובה.
זאב ביילסקי: אשר לך, שושנה, אז המנהל הכללי של המחלקה, עודד סלומון, עשה לי עם הראש שבעקבות בקשתך והנאום היפה שנתת, הוחלט לא לקצץ בהתאחדויות העולים השנה.
שושנה רון: אפשר להעלות, להוסיף.
זאב ביילסקי: להוסיף ?
זאב ביילסקי: אני לא יודע.
זאב ביילסקי: בשביל זה את צריכה נאום הרבה יותר, אבל לנאום הזה, אמר המנהל הכללי שלא מקצצים.
זאב ביילסקי: בנושא של שנות ה-60, אני נמצא בקשר הדוק עם השרה רוחמה אברהם, ואנחנו באמת נדאג.
זאב ביילסקי: .. את צודקת, מעשה העלייה והקליטה במדינת ישראל לא קיבל את הביטוי הנכון לו עד עכשיו.
זאב ביילסקי: אני חושב ששנת ה-60 זאת השנה להעלות על נס את מה שעשינו פה במדינת ישראל, כשקלטנו פה כל כך הרבה עולים, בתקופה כל כך קצרה, והצלחנו לקלוט אותם, והם מתערים בחברה הישראלית ועולה חדש נמצא היום, יושב חבר בכנסת ישראל, יושב ראש הוועדה שקולטת עלייה, מי יכול להיות יותר טוב, לנהל ועדה של עלייה וקליטה, מאשר אדם שכל שלב בחיים שלו עבר בעצמו?
זאב ביילסקי: עשה את זה, יודע את זה.
זאב ביילסקי: אז לכן אני באמת חושב שזאת השנה, כדי לציין את זה, ואנחנו בהחלט נעשה את זה.
זאב ביילסקי: עוד פעם אני רוצה להודות לך אדוני היושב ראש.
מיכאל נודלמן: אני צריך להגיד כמה מלים לסיכום.
מיכאל נודלמן: אני רוצה להגיד כמה דברים פרסונליים.
מיכאל נודלמן: אנחנו יודעים שיושב ראש הסוכנות, זאב ביילסקי, היה ראש העירייה הכי טוב בישראל.
מיכאל נודלמן: אני חושב שהוא הכי טוב כיושב ראש סוכנות.
מיכאל נודלמן: אני שמעתי הרבה ראשי סוכנות, אני לא הייתי יושב ראש ועדה, הייתי חבר ועדה, אף אחד לא סיפר על זה שהוא לבד עשה.
מיכאל נודלמן: הוא לבד נפגש עם אנשים, עם ילדים.
מיכאל נודלמן: הוא סיפר לנו עכשיו על פגישות שלו, על הרגשות שלו, על ההחלטות שלו.
מיכאל נודלמן: כל הכבוד ליושב ראש הסוכנות.
מיכאל נודלמן: דבר שני, החברים נתנו לי זכות להגיד תודה, אבל אני רוצה להגיד גם שאנחנו תומכים בכל הכיוונים שאתם תכננתם, שאתם מבצעים, ואנחנו חושבים שהסוכנות זה הארגון הכי חשוב בחיי העם היהודי, לא רק בישראל, אלא בכל המדינות, ואני מאחל לכם הצלחות רבות ואני בטוח שיהיו הצלחות.
מיכאל נודלמן: אני מבין שקשה לעבוד, קשה, יש בעיות בארץ, יש בעיות בחוץ לארץ, יש אנטישמיות, אבל באים יהודים.
מיכאל נודלמן: 20,000.
מיכאל נודלמן: אתם התרגלתם...
מיכאל נודלמן: אנחנו (אני עכשיו גם) שהיו מיליון, 70,000, 80,000.
מיכאל נודלמן: אני קראתי שהיו שנים ש-6,000 זה היה הרבה, 9,000 זה היה יותר.
מיכאל נודלמן: עכשיו כל שנה 20,000.
מיכאל נודלמן: אולי זה גם טוב, כי כשיש עלייה של 70,000, הממשלה לא יודעת מה לעשות איתה, העלייה סובלת וצריך הרבה שנים כדי שהעולה יהפוך לאזרח ותיק כמו שצריך.
מיכאל נודלמן: בגלל זה אני חושב שאתם עובדים טוב מאוד ואני עוד פעם מאחל לכם עבודה טובה, הצלחה וכל טוב.
מיכאל נודלמן: תודה שאתם באים ונתתם לנו הרגשה שאנחנו לא לבד.
מיכאל נודלמן: הנושא בו אנו דנים היום הוא עידוד שילוב תרבויות של עולים חדשים ושל ילידי ישראל ברמה הארצית.
מיכאל נודלמן: הנושא בו אנחנו דנים הוא נושא חשוב.
מיכאל נודלמן: אנחנו בוועדה מדברים על בעיות של הנוער, על הבעיות של הקשישים ועל כל הבעיות שקיימות לגביהם כמו דיור וכולי, ואכן, יש בעיות רבות.
מיכאל נודלמן: לצערי אנחנו פחות מדברים על נושאים שהם מאוד חשובים לעולים החדשים וגם למדינה והוא שילוב תרבויות וזאת כאשר אין שילוב תרבויות, אין קליטה.
מיכאל נודלמן: מדברים על עלייה, הסוכנות מדברת על העלייה ויש קרן לקליטת העלייה, אבל כולנו מבינים שאם לא תהיה קליטה טובה ואם לא יהיה שילוב, לא תהיה עלייה כמו שהיינו רוצים שתהיה.
מיכאל נודלמן: נמצאים כאן נציגי משרד הקליטה, נציגי משרד התרבות, נציגי משרד הרווחה, נציגי ארגון אומני ישראל ונציגי גורמים שונים שרואים חשיבות בנושא הזה.
מאיה סלוצקי: בוקר טוב לכולם.
מאיה סלוצקי: אדוני יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת מיכאל נודלמן, חברת הכנסת מרינה סולודקין היקרה שלנו, חברים נכבדים.
מאיה סלוצקי: מרגע שאנחנו נבחרנו למועצת העיר, שמנו לעצמנו למטרה לקדם את התרבות בעיר ואנחנו מקדישים לזה את מיטב כוחותינו ועושים זאת כבר במשך ארבע שנים וכך נמשיך גם להבא.
מאיה סלוצקי: אני מאוד שמחה להציג בפניכם את העמותה שלנו, את המרכז לקידום פרוייקטים בתחום התרבות, "מעורב ישראלי".
דניאל בלינסון: אני אקרא את הדף הראשון של המצגת ואחר כך נפרש את המצגת עצמה.
דניאל בלינסון: לפני כן, חשוב לי לציין שכל התמונות שאתם תראו במצגת, הם פרוייקטים אמיתיים שלנו ולא תמונות אילוסטרציה.
דניאל בלינסון: אנו, מרכז "מעורב ישראלי" חושבים כי שימור מיטב המסורת התרבותית שהובא ממדינות הגלות מעשיר את פסיפס התרבויות הישראלי והופך אותה למקורית ומבודלת משאר תרבויות העולם.
דניאל בלינסון: יחד עם זאת אנו בטוחים כי שיתוף הפעולה והנצחת התרבויות מהווים תנאי הכרחי לפיתוח הרמוני של הציבור הישראלי.
דניאל בלינסון: ברצוננו להציג בפניכם מספר דוגמאות לעבודתנו.
דניאל בלינסון: מה שאתם רואים כאן זה את התזמורת אנדלוסית.
דניאל בלינסון: תחרות עולים שרים בשפה העברית.
דניאל בלינסון: הפרוייקט הזה קיים כבר שלוש שנים ברציפות כאשר כל שנה נושא זה מתפתח יותר ויותר.
דניאל בלינסון: במסגרת התחרות מופיעים זמרים צעירים, עולים על הבמה ושרים.
דניאל בלינסון: אנו מקווים שבשנים הקרובות התחרויות האלה יהפכו לאטרקציה ברמה בינלאומית ובתחרות זו ישתתפו זמרים יהודים ממדינות שונות.
מיכאל נודלמן: כמה ילדים משתתפים בפרוייקטים שלכם?
ליאוניד אליעזרוב: מספר המשתתפים בכל פרוייקט הוא שונה.
מיכאל נודלמן: בסך הכל.
ליאוניד אליעזרוב: אני מניח שמשתתפים לא פחות מ-4,000 ילדים בכל הארץ.
ליאוניד אליעזרוב: אם אנחנו עושים תחרות עולים שרים עברית, בשלב הראשון מדובר ב-200-250 זמרים במיון אבל אחר כך עולים לחצי גמר ואחר כך לגמר.
ליאוניד אליעזרוב: בחגיגה במונמרטר, כל מוצאי שבת, באים אלפים ובאים עם ילדים ושומעים את המוזיקה.
ליאוניד אליעזרוב: הרעיון של מונמרטר הוא רעיון של מאיה סלוצקי שהיא יושבת כאן.
מאיה סלוצקי: לפני הבחירות ביקרתי בפאריס.
מאיה סלוצקי: אם יש שם מונמרטר, למה שאצלנו לא יהיה?