GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זאב אלקין: אם אתם רואים שלנו יש דרך להשפיע על כך שהנושא של תלמידים עולים לא יקופח, כמובן אנחנו עומדים לרשותכם.
זאב אלקין: מדובר בתקציבים מאוד מאוד רציניים ואני אומר את זה לא סתם אלא משום שבזמנו היו לי שיחות עם אנשי לשכת ראש-הממשלה בנושא הזה של תלמידים עולים והם בין השאר רואים בתקציבים שבאו בעקבות דוח שמידט כאחד מהמענים גם לנושא הזה של תלמידים עולים.
זאב אלקין: על פי הכרזתם בהחלט חלק ניכר מהמשאבים שם צריכים לעבור לכאן.
עמיהוד בהט: זה אומר שאנחנו צריכים "לדחוף" כמה שיותר תוכניות.
זאב אלקין: אני מאוד אשמח להיות לכם לפה ולעזר בכל המקומות.
בוריס חנוכייב: לאור הדיון שהתקיים כאן לגבי שפ"י כאשר הומלץ להכניס כמה שיותר לישובים יועצים עליהם אתה מדבר, אותם יועצים יישוביים, יש צורך לאתר ולתת עדיפות לעולים להשתלב במקצועות האלה ולבצע את הפעולות.
בוריס חנוכייב: האם בתוכנית שאתם כתבתם זה כתוב ומי יכול לפקח?
עמיהוד בהט: האחריות היא על שפ"י כמובן וחנה הציגה כאן תמונה מאוד מקיפה של הדברים.
עמיהוד בהט: לשפ"י יש יועצים.
זאב אלקין: אבל לא מספיק.
עמיהוד בהט: יש להם יועצים.
עמיהוד בהט: אמנם פחות מקרב יוצאי אתיופיה אבל יותר מקרב יוצאי ברית-המועצות.
עמיהוד בהט: אנחנו בהחלט מאמצים את הרעיון הזה.
זאב אלקין: במסגרת 20 ישובים עם תוכנית המטמיעים עליה דיווחת, אתם תתנו משקל גם להיבט הזה.
בוריס חנוכייב: האם ציינתם את זה?
בוריס חנוכייב: האם זה רשום?
בוריס חנוכייב: האם זה יתבצע?
עמיהוד בהט: זה לא רשום.
עמיהוד בהט: חטיבות הביניים יעשו את זה היועצים של חטיבות הביניים.
עמיהוד בהט: אני לא אביא שני יועצים לאותו ילד.
עמיהוד בהט: לגבי המטמיעים, לא נקבעו המטמיעים וזה אמור להיקבע בכל מחוז על-ידי ועדת היגוי מחוזית בראשות היועצת הבכירה ומפקח קליטת עלייה.
עמיהוד בהט: אנחנו נכוון לכך בכל מקום שאפשר.
עמיהוד בהט: אני לא חושב שזה יהיה קל כי מדובר כאן על איש מקצוע שצריך להיות קודם כל בקי מקצועית ושיכול לפרוש את כל תוכניות שפ"י בכל הישוב.
עמיהוד בהט: במידה שניתן לשלב את העולם, בוודאי תהיה עדיפות.
בוריס חנוכייב: אם זה לא ייקבע, זה לא יתבצע.
עמיהוד בהט: אני יודע בוודאות שיש בתוכם.
זאב אלקין: אנחנו לא אומרים שמתוך אותם 20 מטמיעים יהיו אחד או שניים שיבואו עם השפה והכרת המנטליות אלא דווקא לאור הביקורת שהייתה כאן על שפ"י בנקודה הזאת – והם הודו בעצמם שאן הם רואים כאן קושי – כאשר הולכים לפתח תוכנית חדשה ומכניסים משבצות חדשות ועוד כאשר מדובר במשהו ייחודי של טיפול של אוכלוסיית העולים, הצפי הוא שתהיה אפליה מתקנת.
עמיהוד בהט: אני לא יודע מה כבר נעשה בקטע הזה ולכן אני לא רוצה להתחייב.
עמיהוד בהט: אני אבדוק את זה ואתן תשובה.
בוריס חנוכייב: יש עוד דבר והוא רעיון שמתבשל כבר הרבה זמן.
בוריס חנוכייב: אנחנו כל הזמן מדברים על הבעיות שלהם ואיך לעזור להם וכולי.
בוריס חנוכייב: אחד ההיבטים שאף פעם לא מגיעים אליו הוא ההיבט של מקום ההורים מול בית הספר.
בוריס חנוכייב: המרחק בין ההורים לבין בית הספר הוא מאוד מאוד גדול.
בוריס חנוכייב: מה שיכול לקדם את התהליכים שאנחנו עושים זה יצירת תוכניות לקירוב ההורים לבית הספר.
בוריס חנוכייב: אפשר לחשוב על צורה בה אפשר לעשות זאת.
זאב אלקין: לפני שהוא יענה לך, אני אשאל אותך שאלה.
זאב אלקין: אם הוא יהיה מוכן לעשות את זה, משרד הקליטה יהיה מוכן לשלם על זה?
בוריס חנוכייב: אנחנו יכולים להיות שותפים.
עמיהוד בהט: יש לנו המון הצעות לשותפות עכשיו ואני אומר את זה ברצינות ולא בציניות אבל אין לנו אפשרות.
עמיהוד בהט: יש נכונות של קהילות בחוץ לארץ ואנחנו רוצים לעשות לפי עסקת מצ'ינג ולמנף כספים.
בוריס חנוכייב: ההורים מאוד מרוחקים מבית הספר.
זאב אלקין: אני מסכים אתך לחלוטין ולא במקרה בכל הוורסיות של הצעת חוק בשילוב עולים שכרגע מתקדמת בוועדת החינוך יש גם ניסיון לתת מענה לנושא הזה של עבודה מול הורים עולים.
זאב אלקין: היות שאני מכיר את המצב התקציבי של האגף של אודי וכולנו עכשיו שמענו שהוא בסכנת קיצוץ של 30 אחוזים, במצב כזה היכולת שלו לאפשר לעצמו אפילו להיכנס אתך לשותפות במצ'ינג היא מאוד מוגבלת, אם לא אפסית.
עמיהוד בהט: השותפות הטובה היא שאתה תביא את הכסף ואני אביא את הידע.
זאב אלקין: אתה יכול להביא יותר מידע.
זאב אלקין: אתה יכול להכניס אותו לבתי הספר.
זאב אלקין: אני רואה כאן פתרון בנושא הזה של הורים עולים שזה כיוון מאוד חשוב.
זאב אלקין: הפתרון היחידי שאני רואה כרגע במצב התקציבי הנתון זה שאם משרד הקליטה יחליט לקחת את הנושא הזה ברצינות ואז באמת השותפות עם משרד החינוך תהיה.
עמיהוד בהט: יש את המחלקה לחינוך למבוגרים שרינה כהן היא המנהלת והיא תשמח על כל שקל שמישהו יביא.
עמיהוד בהט: יש להם את המנגנונים, את האנשים ואת התזה איך עושים את זה.
עמיהוד בהט: מדובר במחלקה לשירותי הורים, משפחה וקהילה.
זאב אלקין: אני מבקש מבוריס ומאודי לשבת על הנושא הזה.
זאב אלקין: בוריס יבדוק את הנושא במשרד הקליטה, האם משרד הקליטה יהיה מוכן להיכנס לזה ברצינות.
זאב אלקין: שוב, כל עזרה שצריך מול השר ומול המנכ"ל, אני אשמח לתת אותה ולהשתדל אצלם בנושא.
זאב אלקין: אני מסכים אתך לחלוטין שהנושא הוא חשוב.
זאב אלקין: תנסו לגבש תוכנית משותפת.
זאב אלקין: אני אומר לך כבר עכשיו שהסיכוי היחידי שהתוכנית המשותפת הזאת תפעל במצב התקציבי הנוכחי של משרד החינוך זה רק אם הכסף יבוא, לא 50 אחוזים אלא 100 אחוזים, ממשרד הקליטה ומשרד החינוך ייתן את התשתית ואת אפשרות הכניסה לבתי הספר.
זאב אלקין: אם משרד הקליטה מוכן להיכנס לגבולות הגזרה האלה, זה מהלך מאוד מבורך.
זאב אלקין: נשמח גם לשמוע דיווח על כך בישיבות הבאות כדי שנדע לאן זה מתקדם.
בוריס חנוכייב: רציתי גם לבדוק כי אולי יש משהו במשרד החינוך שאנחנו לא יודעים.
עמיהוד בהט: אני אומר מה יש במשרד החינוך.
עמיהוד בהט: יש הרבה מאוד גופים שמפעילים חוגים בהנחיית הורים אבל זה לא מכוון לאוכלוסיית הורים עולים.
עמיהוד בהט: אף על פי כן, יש לנו כ-35 מגשרים מילדי קווקז ובוכרה שחלק גדול מהעיסוק שלהם הוא מול ההורים.
עמיהוד בהט: את זה צריך לקחת בחשבון וזה כן מתוקצב אצלנו.
דבורה גיני-מלכי: חסרים מגשרים לבתי ספר שקולטים עולים מאתיופיה.
דבורה גיני-מלכי: שם זה לא רק עניין של קירוב ההורים לבתי הספר אלא להורים אין אפשרות להבין מה אומרים.
דבורה גיני-מלכי: גם בשנה שעברה אודי ואנחנו חיפשנו מקורות שלא נמצאו לעניין הזה.
דבורה גיני-מלכי: מה שקורה הוא שבאותם בתי ספר זה פשוט מדבר הבחינה של ההורים.
דבורה גיני-מלכי: יכולים להיות שם בין עשרות של ילדים, אבל להורים אין שום אפשרות ליצור קשר ברמה הבסיסית ביותר בין ההורים לבית הספר.
דבורה גיני-מלכי: אני מדברת על ילדים שנמצאים שנתיים במרכזי קליטה ושהם ממש בתחילת השהות שלהם בארץ.
זאב אלקין: אם אני זוכר נכון, כל נושא המגשרים שייך למשרד הקליטה.
עמיהוד בהט: מרכז ההיגוי ליוצאי אתיופיה ישמח להוסיף על 49 המגשרים שיש לו עוד 49 ואני מבטיח לך שימצאו להם מקום, אם רק יהיה כסף.
עמיהוד בהט: כל מגשר כזה עולה 120 אלף שקלים לשנה.
זאב אלקין: מאיפה מגיע המימון עכשיו?
זאב אלקין: מאה אחוזים ממך?
עמיהוד בהט: ממרכז ההיגוי.
עמיהוד בהט: יש שני סוגים של מגשרים.
עמיהוד בהט: יש לנו ליוצאי קווקז ובוכרה, כפי שאמרתי קודם, וזה ישירות מאתנו דרך הרשויות.
עמיהוד בהט: לגבי יוצאי אתיופיה יש כמה גופים ואני מוביל פורום שנקרא פורום לתיאום מגשרים שרק על זה לתת סקירה ייקח חצי שעה.
עמיהוד בהט: מרכז ההיגוי, יש לו מגשרים, פידל מפעילה מגשרים של הפרויקט הלאומי והיום זה עלה מ-16 ל-29 מגשרים ועכשיו עוד 13 נכנסים לחטיבות הביניים.
עמיהוד בהט: המשרד מפעיל 20 תקנים של מגשרות בגני הילדים שם יש 50 אחוזים ומעלה של עולים יוצאי אתיופיה.
עמיהוד בהט: קרן קריב מפעילה כמה עשרות משרות בתוך בתי הספר ב-10 שעות שבועיות.
עמיהוד בהט: בקיצור, אני אמצא פורום של 10 אנשים שכל אחד מייצג גוף אחר שמפעיל מגשרים בתוך המערכת.
זאב אלקין: לא ניכנס לזה עכשיו.
זאב אלקין: בעקבות השאלה שלך, אני אציע שאת אחת הישיבות הקרובות של הוועדה נקדיש לכל נושא המגשרים כי לפי התיאור של אודי יש כאן הרבה גופים שפועלים וצריכים למפות את התמונה.
זאב אלקין: אתה בטח תוכל לעזור.
זאב אלקין: אנחנו נשמח ללמוד את המיפוי.
דבורה גיני-מלכי: אם כן, יש בעיה?
עמיהוד בהט: יש בעיה קשה.
עמיהוד בהט: חסרים המון מגשרים.
עמיהוד בהט: אנחנו צריכים פי שניים ממה שיש לנו.
עמיהוד בהט: אמרתי שה-50 אחוזים שיש, מופעלים על ידי מספר רב של גורמים.
דבורה גיני-מלכי: האם תהיה איזושהי היערכות להקל על המרחקים שילדים עולים, במיוחד חדשים מאוד, נאלצים לנסוע כדי להגיע לבתי הספר?
דבורה גיני-מלכי: מרכז קליטה שנפתח לאחרונה ביולי 2007, הילדים שם נוסעים שעה ורבע ואלה ילדים שמעולם לא היו על אוטובוס עד יולי.
דבורה גיני-מלכי: הם נוסעים שעה ורבע לכל כיוון.
דבורה גיני-מלכי: אני לא יודעת מה אנחנו כאזרחים וכאנשי מקצוע יכולים לצפות מילד שהיטלטל באוטובוסים מ-6:30 בבוקר והגיע לכיתה ואחר כך הוא עוד צריך לשבת, ללמוד, לקלוט ולנסות לגשר על הפערים.
דני קסהון: זה לא קורה רק בקרב העולים שנמצאים במרכזי קליטה אלא גם העולים שנמצאים בדיור קבע ואני יכול לקחת כדוגמה את אור יהודה או ישוב אחר כלשהו שהאנשים נוסעים מישוב לישוב כדי להגיע לבית הספר ומדובר במרחקים עצומים.
רונית רדה-יונה: במסגרת התפקיד אני מסתובבת הרבה גם ביישובי הקבע.
רונית רדה-יונה: יש הרבה פניות דווקא מבתי הספר שרוב הילדים יוצאי אתיופיה לא יודעים קרוא וכתוב גם לא אחרי שנתיים במרכז הקליטה.
רונית רדה-יונה: אני יודעת שבמרכז הקליטה עושים הכל כדי לתגבר ולחזק את התחום הזה, אבל אני לא יודעת מה בשנתיים האלה עושים בתוך בתי הספר כדי באמת לחזק את הילדים כדי שייקלטו טוב יותר ולא לפתוח להם עוד אולפן.
רונית רדה-יונה: אני יודעת שהם פותחים כיתת קלט גם ביישובי קבע אחרי שנתיים כאלה.
בת-אל אנניה: גם אנחנו ערים לתופעה הזאת שיש בתי ספר שלא מקבלים עולים מאתיופיה בגלל כל מיני מכסות שבוטלו ואף אחד לא מיישם זאת.
בת-אל אנניה: בתקופה האחרונה, בחיפה, בבית ספר רמב"ם, בית ספר שקבע לעצמו מכסה ולא רצה לקבל ילדה נוספת בגלל שהיא מעבר למכסה וזאת כאשר המכסות בוטלו בבג"ץ וניתנו הנחיות בחוזר מנכ"ל אבל לא מיישמים אותן.
בת-אל אנניה: מאוד מצער שתופעה כזאת קיימת בשנת 2007.
אדיסו צהאי: היום מעסיקים מבני העדה יועצים אזוריים וגם בית-ספריים.
אדיסו צהאי: מה הסיבה שיש פחות מבני העדה?
אדיסו צהאי: לגבי שעות עולים בבית הספר, מה הם דרכי הפיקוח?
אדיסו צהאי: איך המשרד שלך מפקח שאותם ילדים באמת מקבלים את הסיוע?
זאב אלקין: לגבי השאלה האחרונה, כרגע אני אפטור אותך מחובת התשובה כי השאלה נשאלה כאן כמה פעמים בדיונים הקודמים של ועדת המשנה ונתת עליה תשובה וגם אמרת איך אתם משפרים את המערך.
זאב אלקין: אני אשמח שנקיים על הנושא הזה דיון רחב לגבי כל סוגיית הדיווח, אבל אני לא רואה טעם שתענה כי בקצרה ענית כבר מספר פעמים וזה גם מופיע בפרוטוקול.
עמיהוד בהט: אני יכול להרחיב.
זאב אלקין: תוכל למצוא את התשובה לשאלה הזאת בפרוטוקולים של הדיונים הקודמים של הוועדה.
נתנאל חי-יוסף: אני רוצה לבוא מנקודה אחרת לדבר על שיתוף הפעולה עם משרד החינוך, עם אודי ואחרים.
נתנאל חי-יוסף: אני רוצה לומר שלמרות כל הקשיים וכל מה ששמענו עד עכשיו, זה עובד בצורה נהדרת בכל הארץ.
נתנאל חי-יוסף: נעשית עבודה טובה מאוד.
נתנאל חי-יוסף: פתחנו את כל הקבוצות והכשרנו את כל הרכזים שאמורים להיות בתוך בתי הספר.
נתנאל חי-יוסף: כרגע אנחנו בגיוס המתנדבים שאמנם הם בשביתה כזאת או אחרת, אבל בתהליכים עם בתי הספר.
נתנאל חי-יוסף: 90 אחוזים מהחניכים כבר גויסו, כלומר, רוב העולים כבר הופנו אלינו על ידי בתי הספר היסודיים.
נתנאל חי-יוסף: יש שיתוף פעולה ממש טוב של המפקחים והמשרד וזה ראוי לציון ולשבח.
זאב אלקין: אנחנו מצטרפים לדברי השבח.
עמיהוד בהט: אני לא צריך להתנצל על ההשקעה שלי והעבודה שלי מול קהילת יוצאי אתיופיה.
עמיהוד בהט: אני מתפלא שחבריי בסוכנות היהודית לא מוצאים את הדרך להתקשר אלינו ולומר את הדברים אלא אומרים אותם דרך הפרוטוקול של הוועדה.
עמיהוד בהט: לעצם העניין.
עמיהוד בהט: אף אחד במדינת ישראל לא נוסע שעה ורבע הלוך וחזור, כולל אלה שעובדים באליקים, שזאת ברירת המחדל האחרונה שאישרתי אותה, אחרי ששכנעו אותי מהמחוז בנסים ונפלאות, ואני מורה לגיאוגרפיה במקצועי, שזה 43 דקות כי אין פקקים בבוקר.
עמיהוד בהט: אני נלחמתי על זה כאילו הילדה שלי צריכה לנסוע.
עמיהוד בהט: אני חושב שהשאלה היא לא לוועדה כיוון שהוועדה לא זאת שקובעת את מדיניות האכלוס של משרד הקליטה ושל הסוכנות.
עמיהוד בהט: היא לא הקימה את בית אלפא והיא לא תפרק אותו.
עמיהוד בהט: בית אלפא זה נתון.
עמיהוד בהט: אנחנו מתחילים קודם כל במעגל הקרוב כמו בית שאן, עפולה, קיבוץ להבים, והולכים ומתרחקים.
עמיהוד בהט: אני עצרתי ואמרתי שייהרג ובל יעבור, הלכתי עם זה עד המנכ"ל כדי שזה לא יקרה וזאת מתוך ערנות לשאלה.
עמיהוד בהט: אם כן, במקרה של אליקים זאת ברירת מחדל שלא הייתה ברירה ומכל מקום לא מדובר בשעה ורבע נסיעה.
עמיהוד בהט: ביישובי הקבע לא נוסעים יותר מכל תלמיד אחר למעט אור יהודה.
עמיהוד בהט: אני בכלל מציע לא לקחת מקרה נקודתי ולעשות אותו לדבר מרכזי.
דבורה גיני-מלכי: גם בפתח-תקווה נוסעים.
עמיהוד בהט: אני אגיע גם לשם.
עמיהוד בהט: באור יהודה נוסעים מכיוון שבאור יהודה אין מוסד חינוכי על-יסודי בחינוך הדתי.
עמיהוד בהט: היה שם בית ספר רוגוזין והוא נסגר לפני חמש שנים ולכן כל ילד באור יהודה בחטיבות הביניים, גם אם הוא לא יוצא אתיופיה, נוסע.
עמיהוד בהט: בבית הספר היסודי באור יהודה לא נוסעים אלא להפך.
עמיהוד בהט: היה רצון מאוד גדול לקחת את הילדים מאור יהודה ולשלוח אותם לישובים המבוססים, אבל אף אחד לא הסכים.
עמיהוד בהט: הנושא של המכסות ידוע.
עמיהוד בהט: חוזר המנכ"ל נוסח על ידי.
עמיהוד בהט: אני רוצה לומר שהעניין של מכסות הוא חרף פיפיות.
עמיהוד בהט: מצד אחד הוא אומר למנהל בית הספר שהוא צריך לכבד את זה, ואני בעד, אבל יחד עם זאת זה גם גרם לבית ספר לקבל 96 אחוזים ילדים אתיופים, בגלל שמותר לכל הורה – לפי ההנחיה הזאת – לרשום את הילד שלו גם אם הילד הוא ה-99 אחוזים בבית הספר.
עמיהוד בהט: בעקבות הבג"ץ ניתנה הנחיה שאף מנהל לא יכול לעצור, ואין יותר מכסות.
עמיהוד בהט: אמרתי שההחלטה הזאת הביאה לכך שמצד אחד גם בתי הספר הפכו להיות בתי ספר כאשר רובם הגדול של התלמידים הם יוצאי אתיופיה.
עמיהוד בהט: אני לא נכנס לשאלה הזאת כי השאלה הזאת יוצרת דילמה.
עמיהוד בהט: בתוך הקהילה היא בדילמה ולא מחוץ לקהילה.
עמיהוד בהט: אנשים חושבים שבית ספר על טוהרת יוצאי אתיופיה – אם ניתנים בו המשאבים המתאימים וכולי – הוא דבר טוב.
עמיהוד בהט: מצד שני אני אתן לך רשימה של 30 ממנהיגי הקהילה – לא מתלמידי הקהילה – שיאמרו לך שהאינטגרציה החברתית, הפרופורציה וכולי הם שם המשחק.
עמיהוד בהט: אני רוצה להזכיר דבר אחד קטן ולומר לך שאת הבקשה להטיל מכסות של 25 אחוזים בשנת 1992 – כשאני עוד הייתי בצבא ולא הייתי במשרד החינוך – הגישה הקהילה.
עמיהוד בהט: הקהילה ביקשה לעשות מכסות.
עמיהוד בהט: אחר כך היא ביקשה הפוך.
עמיהוד בהט: כלומר, בדברים האלה יש דילמות גם פנימיות בתוך הקהילה וכולם יודעים את זה.
עמיהוד בהט: זה לא דבר שהוא חד-משמעי.
עמיהוד בהט: אני בהחלט יודע לומר גם את היתרונות של מקום שרובו הגדול או כולו על טוהרת יוצאי אתיופיה.
עמיהוד בהט: אני לא אומר שאין יתרונות.
עמיהוד בהט: אין כיתת אולפן קלט אחת במדינת ישראל לילדים בישוב קבע.
עמיהוד בהט: לא קיימת כיתה אחת במדינת ישראל.
עמיהוד בהט: גם לא קיימת הקצאת שעות לחינוך היסודי ביישובי הקבע ולכן אני לא יודע על זה.
עמיהוד בהט: יש רק רעיון אחד שהוא לא קרם עור וגידים וצריך לקבל עליו אישור מנכ"ל בעוד שבועיים, להקים מסגרות תמך של לא יותר מ-10 שעות, והלוואי שהיה יותר אבל אין יותר שעות, לילדים שנמצאים בתפר, במעבר ממרכז הקליטה לישוב הקבע על רקע הקושי להשתלב ישירות בכיתת אם בפתח-תקווה או בראשון או בבאר-יעקב וכולי.
עמיהוד בהט: זה עוד לא קיים וגם כאן לא מדובר בכיתה אלא רק במסגרת שמעובה בשיעורי עזר.
עמיהוד בהט: אין אישור ולא יהיה אישור לפתוח אולפנים חדשים ליוצאי אתיופיה, למרות שיש לפעמים גם דרישה, ביישובי הקבע.
עמיהוד בהט: מאיה יושבת כאן ואני מציע שתחליפי אתה שיחה אחרי הישיבה והיא תדבר אתך גם על הנושא הזה.
עמיהוד בהט: מרכזי הקליטה – אני יודע שאני מייצג את הסוכנות וגם את הקהילה – עושים עבודה נפלאה בניצוחך ובניצוחה של דבורה והכל בסדר, ואני לא אומר את זה בזלזול.
עמיהוד בהט: גם בבתי הספר עושים משהו בשנתיים האלה.
עמיהוד בהט: אם תראי את המחקרים ואם תראי את ההערכות כמה זמן צריך לקחת לילד שמגיע מאתיופיה בקטע של ילדים לא אורייניים להגיע למצב שהוא יכול לשבת בשיעור אזרחות בבית ספר אחד העם בפתח-תקווה, תראי ששנתיים זה לא איזשהו דבר שהוא חלום בלהות.
עמיהוד בהט: כאמור, מאיה היא אשת המקצוע שלה ואני מציע שתדברי אתה והיא תסביר לך את העניין.
עמיהוד בהט: זה לא שאני מאושר מהמצב, אלא אני מוטרד ממנו ולא ישן בלילה בגללו, אבל אלה אמירות שכדאי לראות אותן בתוך העניין.
זאב אלקין: אני אנסה לסכם את הישיבה.
זאב אלקין: כמו שאמרתי, הישיבה הזאת היא רק יריית פתיחה לסדרת הישיבות שיהיו לנו כאן ואז ניכנס לעומק גם לאותם נושאים שהוזכרו כאן וגם למספר נושאים נוספים שטיפלנו בהם במושבים הקודמים ולא התייחסנו אליהם כרגע, כמו למשל כל הסוגיה של שיתוף פעולה מול העמותות מהמגזר השלישי, נושא שלא התייחסנו אליו כרגע אבל זה נושא חשוב ונחזור אליו בקרוב, וסוגיות נוספות.
זאב אלקין: לסיכום הישיבה הזאת אני רוצה לציין שלוש החלטות.
זאב אלקין: אני חושב שמגיע באמת ציון לשבח ודברי שבח לאגף לקליטת העלייה במשרד החינוך על ההתמדה ועל הפעילות בהיערכות לשנת הלימודים הקרובה ובהכנסה של כל אותן תוכניות שהוצגו בפנינו בשנה וחצי האחרונות, להליכים ולעבודה.
זאב אלקין: את דברי השבח האלה נכניס להחלטת הוועדה כי זה באמת מגיע ובוודאי בתנאים הלא פשוטים של אי-בהירות תקציבית.
זאב אלקין: ועדת המשנה רואה בדאגה רבה את הפער התקציבי בין תקציב הבסיס לנושא הזה בשנת 2008 לעומת התקציב בפועל כאשר היה מדובר על פער בסדר גודל של כנראה כ-18-19 מיליון שקלים ולכן ועדת המשנה פונה גם לשרת החינוך ולמנכ"לית העתידית של משרד החינוך בבקשה לנסות לפעול כך שזה יהיה כמו שהיה בשנת התקציב 2007, לדאוג לכיסוי הפער הזה ולא לפגוע בנושא כל כך חשוב.
זאב אלקין: ועדת המשנה פונה במקביל אל ועדת הכספים של הכנסת שאמורה לדון בתקציב המדינה בכלל ובתקציב משרד החינוך בפרט בבקשה להעלות את הנושא על שולחן הדיונים ולנסות לדאוג לפתרונות.
מיכאל נודלמן: אני מתכבד לפתוח את הישיבה עם יושב ראש הסוכנות.
מיכאל נודלמן: הוא ייתן לנו סקירה על פעולות הסוכנות בשנת 2007, ותקציבים שמחכים לשנת 2008.
זאב ביילסקי: תודה רבה, אדוני היושב ראש.
זאב ביילסקי: אני שמח להיות פה, בוועדה שהיא ועדת הבית שלנו, אם אפשר לומר, של הסוכנות היהודית, של משרד הקליטה, של כל אותם גופים שעוסקים למעשה בנושא שהוא לב לבה של המדינה שלנו.
זאב ביילסקי: אמנם עברו 60 שנה, אבל עשינו רק 40% מהעבודה.
זאב ביילסקי: יש לנו עוד 60% לעשות.
זאב ביילסקי: יש פרנסה לעוד הרבה שנים ואסור שבשום פנים ואופן אנחנו נוריד את נושא העלייה והקליטה מסדר היום של העם היהודי.
זאב ביילסקי: זה דבר שצריך, לצערי הרב, להזכיר אותו.
זאב ביילסקי: אני זוכר את עצמי פה נמצא בוועדה הזאת, בשנת 82', כשכמה חבר'ה צעירים (נמצא פה חבר הכנסת ביילין, חנוך, ואנשים אחרים), הקמנו את הפורום הישראלי.
זאב ביילסקי: זה היה חלום של צעירים ישראלים, להתחבר עם יהדות התפוצות, על מנת ליצור קשר טוב יותר ומאז ועד היום נעשה הרבה מאוד בתחום העלייה והקליטה, אבל יש לנו עוד הרבה מאוד לפנינו.
זאב ביילסקי: בזמן האחרון אני נשאל הרבה פעמים, אומרים לי 'מר ביילסקי, נכון שהיו בעלי חזון, בתוכם ראש הממשלה אריק שרון, שדיברו על מיליון עולם.
זאב ביילסקי: אתה באמת חושב שיבואו?' אולי באמת נודה על המצב שיש פה עכשיו איזה שהוא מצב שקצת עולים, קצת יורדים, פחות או יותר מתאזנים ואולי כדאי להניח מנושא העלייה, כי למעשה מדינת ישראל כבר עשתה מה שעשתה ואין שום סיכוי, בטווח הנראה לעין, שיגיעו לפה מספר גדול של עולים.
זאב ביילסקי: ואני, אדוני היושב ראש, אני אומר לאנשים האלה, חד וחלק, אוי לה, למדינת ישראל, אם היא תזנח את אותו חלום שהוא לא חלום שלנו, הוא חלום שמופיע.
זאב ביילסקי: ..
זאב ביילסקי: מי שקורא את ספר יחזקאל, יכול לראות איך הנביא יחזקאל מדבר על כך שאנחנו נקבץ את כל פזורותינו מכל מקום ונביא אותם.
זאב ביילסקי: אז אני מסתמך על גדולים ממני.
זאב ביילסקי: אל לנו לזנוח את אותו חלום ולהגיד ש'טוב, די, גמרנו, לא צריך עכשיו לטפל בנושא העלייה', ובטח, חס וחלילה מלהגיד שלא נפסיק לטפל בנושא הקליטה.
זאב ביילסקי: אני אומר לכם, כל עוד ישנם יהודים שחיים מחוץ למדינת ישראל, צריכה מדינת ישראל וחייבת הסוכנות היהודית להתרכז בנושא הזה של קליטת עלייה.
זאב ביילסקי: להמשיך את החלום, להמשיך את החזון.
זאב ביילסקי: יש הרבה מאוד דרכים לעשות את זה.
זאב ביילסקי: זה לא קורה אוטומטית.
זאב ביילסקי: אז נכון שלא נראה באופק עכשיו שום מקרה שפתאום יביא מיליון אנשים, כמו שקרה לנו בברית המועצות, אבל אני רוצה לספר לכם:
זאב ביילסקי: בשנת 89' נבחרתי פעם ראשונה לראשות עיריית רעננה.
זאב ביילסקי: רציתי לבנות 400 יחידות ברעננה, הייתי צריך אישור של שר הפנים.
זאב ביילסקי: הלכתי למשרד הפנים, דיברתי עם אנשים מאוד בכירים, שלמען כבודם לא אזכיר את שמותיהם, ביקשתי לאשר 400 דירות.
זאב ביילסקי: אמרו לי 'מר ביילסקי, בשביל מה אתה צריך 400 דירות ברעננה?
זאב ביילסקי: ' אמרתי 'תראו, יכול להיות שיבואו יום אחד עולים', אמרתי, זה בטח נימוק שיתקבל.
זאב ביילסקי: אמרו 'בשביל עולים מספיק שנאשר לך 180, לא צריך יותר'.
זאב ביילסקי: חזרתי מבויש הביתה.
זאב ביילסקי: אותם אנשים קראו לי לישיבה דחופה אחרי שנה, כשנפתחו שערי ברית המועצות, 'מר ביילסקי, האם יש אפשרות, תוך 10 חודשים, לבנות פה 3,000 יחידות דיור?' אמרתי לו 'אדוני, אני רק רוצה להזכיר לך, זה אני, שהייתי פה לפני כמה חודשים ודיברתי איתך על 400.
זאב ביילסקי: יכולנו אז להכין 3,000 אם היית אומר'.
זאב ביילסקי: 'לא, לא, לא, עכשיו השתנה המצב'.
זאב ביילסקי: לכן אף אחד לא יוכל לשכנע אותי שנגמרה העלייה למדינת ישראל.
זאב ביילסקי: אני רוצה לאחל לכל הקהילות היהודיות ברחבי העולם שימשיכו ויתקיימו ויעשו את חייהם ואני רואה את הפריחה עכשיו בברית המועצות לשעבר ואני מאחל כל טוב, אבל אנחנו, כמדינת ישראל, חרתנו על דגלנו את חוק השבות ואת הרצון להביא לפה אנשים.
זאב ביילסקי: לכן אנחנו נמשיך בכל הפעילויות שאנחנו עושים למען קליטתם של אנשים והם בוא יבואו.
זאב ביילסקי: גם אם הקצב הוא עכשיו 20-21 אלף עולים בשנה, אני עוד זוכר תקופות שמר אורי גורדון, ז"ל, היה נותן דוח שבחודש הוכפל מספר העולים מברית המועצות.
זאב ביילסקי: היה 6 והגיעו 12, אז אורי צדק, כשהוא אמר שהוכפל מספר העולים מברית המועצות.
זאב ביילסקי: וזה היה החלום.
זאב ביילסקי: אחר כך, כשבאו מיליון אנשים, כבר אף אחד לא התפלא על מה שקרה פה ומדינת ישראל קלטה עלייה שעד היום, אם אתם מסתכלים על---
צבי הנדל: כמה זה יוצא באחוזים מיליון עם 6?
זאב ביילסקי: אנחנו, בעלייה אף פעם לא מדברים על אחוזים.
זאב ביילסקי: כל עולה אצלנו זה 100%.
זאב ביילסקי: הסוכנות היהודית – התקציב שלה, כפי שיאושר בימים הקרובים בחבר הנאמנים, לשנת 2008, הוא בסביבות 320 מיליון דולר, כאשר החלק המרכזי של התקציב בא מצפון אמריקה, כאשר איגוד הקהילויות ה-UJC, מהתרומות שהם מארגנים בארצות הברית, שולחים לנו 140 מיליון דולר.
זאב ביילסקי: עוד למעלה מ-40 מיליון דולר שולחים לג'וינט, לפעילויות שהרבה מהן מתבצעות פה בישראל.
זאב ביילסקי: את השאר אנחנו מגייסים מכל העולם באמצעות קרן היסוד.
זאב ביילסקי: קרן היסוד עוזר לנו ב-42 מיליון דולר לתקציב הסוכנות.
זאב ביילסקי: חוץ מזה, ישנם סכומים שמסתובבים סביב 100 מיליון דולר של תרומות שונות ומשונות שמגיעות כל הזמן, גם באמצעות ה-UJC, גם באמצעות קרן היסוד, ואנחנו מפעילים אותם כאן.
זאב ביילסקי: הסיוע האמריקאי שניתן לסוכנות היהודית מסתכם ב-40 מיליון דולר בשנה והוא ניתן בשנים שכאן התמודדנו עם אתגר אדיר של קליטת יהדות ברית המועצות.
זאב ביילסקי: לצערנו הרב, הסיוע הזה הולך ויורד והחל מאוקטובר שנה זו, אנחנו נעבור ל-25 מיליון דולר בשנה ואנחנו במטרה לצמצם את זה.
זאב ביילסקי: אנחנו היום חושבים שיש פה מקום לעבודה משותפת בינינו לבין ממשלת ישראל, על מנת לנסות לשכנע את קובעי המדיניות שם שהיום קליטתם של יהודי אתיופיה היא מטרה מאוד מאוד חשובה, כדי לנסות ולעזור ולשפר את תהליכי הקליטה פה, ולכן אנחנו עכשיו נערכים לאפשרות, לנסות ולשכנע את קובעי המדיניות שם להמשיך את המענק הזה ולייעד את רוב רובו עכשיו לקליטתם של יהודי אתיופיה.
זאב ביילסקי: אני חושב שרוב חברי הקונגרס בארצות הברית רואים בעין יפה את קליטתם של יהודי אתיופיה על ידי מדינת ישראל.
זאב ביילסקי: אני לא חושב שהצלחנו להמחיש להם מה הקושי האדיר בקליטה של האוכלוסייה הזאת ואי אפשר להשאיר את זה בצורה כזאת, כמו שזה עומד היום, ולכן אני מקווה שאנחנו נצליח.
זאב ביילסקי: בשלב זה, זה דבר שהולך ויורד.
זאב ביילסקי: הסוכנות היהודית היתה פעם הכול, היתה המדינה שבדרך ולמעשה טיפלה בכל הדברים שמטפלת ממשלה.
זאב ביילסקי: החל מהקמתה של ממשלת ישראל, הסוכנות לאט לאט התרכזה גם בהרבה מאוד תחומים.
זאב ביילסקי: לפני מספר שנים קודמי בתפקיד, השגריר סליי מרידור, יחד עם הנהגת הסוכנות היהודית, החליטו על תכנית אסטרטגית חדשה שתחליט בדיוק מה הסוכנות מטפלת, או יותר נכון, מה לא מטפלת, כי אתה לא יכול להתפרש על כל העולם, בייחוד כשיש מדינה כל כך מתקדמת כמו מדינת ישראל כיום, ולכן נבחרו שלושה תחומים עיקריים.
זאב ביילסקי: אחד זה תחום העלייה והקליטה.
זאב ביילסקי: ממשיכים, כפי שהתחלנו, ממשיכים לעסוק בזה.
זאב ביילסקי: תחום שני זה חינוך וזהות יהודית.
זאב ביילסקי: אני תיכף ארחיב על זה את הדיבור.
זאב ביילסקי: ותחום שלישי זה צמצום הפערים בחברה הישראלית.
זאב ביילסקי: גם כאן, הלוואי ויכולנו לקחת את כל מדינת ישראל ולכנס לשם, אבל צרכי הציבור פה מרובים ואנחנו החלטנו להתמקד בפריפריה.
זאב ביילסקי: הסוכנות היהודית היום לקחה על עצמה רק לטפל בצמצום הפערים בפריפריה וצודק ידידי, ראש עיריית תל אביב, שמדי פעם בא ואומר לי ש'עניי עירו זה יותר מעניי כל הגליל ביחד'.
זאב ביילסקי: יכול להיות, לא מדדתי, אבל אני בהחלט חושב שעיריית תל אביב, היכולות שלה בהחלט מאפשרות לה לטפל בצורה הרבה יותר מושכלת ועם הרבה יותר אפשרויות מאשר אותם תושבים שחיים בפריפריה, בשדרות, בירוחם, בדימונה, או בגליל.
זאב ביילסקי: בנושא העלייה והקליטה – אנחנו ממשיכים.
זאב ביילסקי: השנה יגיעו לפה בסביבות 21,000 אנשים.
זאב ביילסקי: הרוב הגדול עדיין מגיע מברית המועצות לשעבר, בין 7,000 ל-8,000 עולים משם.
זאב ביילסקי: ארצות הברית – 3,000 עולים; צרפת – 3,000 עולים; דרום אמריקה – 2,000; אתיופיה ועוד ועוד.
זאב ביילסקי: העלייה של היום שונה מהעלייה של פעם.
זאב ביילסקי: היום זאת עלייה מתוך בחירה.
זאב ביילסקי: אדם שעולה לישראל היום יודע בדיוק לאן הוא הולך.
זאב ביילסקי: הוא כבר מתעניין לפני כן, הוא עשה ביקור, הוא יודע לאיזה בית ספר הילדים שלו יילכו, הוא מתואם, הוא מגיע, הוא יודע בדיוק לאן הוא הולך.
זאב ביילסקי: לא צריך היום שום התערבות של השלטונות.
זאב ביילסקי: הדבר היחידי שאנחנו צריכים, זה לעזור לו לקבל אינפורמציה והאינפורמציה הזאת צריכה להיות זמינה ומיידית.
זאב ביילסקי: לכן הסוכנות היהודית נכנסת היום לעידן שונה לגמרי, עידן טכנולוגי.
זאב ביילסקי: יש לנו מרכז גלובאלי שאנחנו יושבים שם 24 שעות, יושבים שם דוברי כל השפות שמשם באים עולים.
זאב ביילסקי: אנשים יכולים להתקשר 24 שעות, במספר של 1-800, מה שנקרא שיחה ללא תשלום, לקבל כל אינפורמציה שהוא רוצה.
זאב ביילסקי: המרכז הזה מסונכרן עם מחלקת העלייה, ופה נמצאת פאולה, שהיא יושבת ראש של המחלקה ועודד שהוא המנהל הכללי של המחלקה, שהגיע לפני כשנה (איך עובר הזמן, עודד, אבל תודה לך על העבודה שאתה עושה).
זאב ביילסקי: היום אנחנו משתמשים פחות ופחות בשירותים של שליחים, כפי שהיה פעם.
זאב ביילסקי: אני בזמנו הייתי שליח עלייה והייתי הולך ונוסע ופוגש שתי משפחות, או שלוש משפחות, ונוסע לכאן ונוסע לשם.
זאב ביילסקי: אמנם אין שום תחליף למגע האישי, אבל היום אתה לא מסוגל להגיע במגע האישי ליהדות כמו ארצות הברית, של 6 מיליון יהודים שפזורים בכל היבשת הענקית הזאת.
זאב ביילסקי: אתה חייב אמצעים טכנולוגיים שונים ולמעשה היום הידע של האנשים על מדינת ישראל הוא בדיוק כמו הידע של ראש ממשלת ישראל.