GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
צבי צילקר: אם הוא מגיע, אנחנו בונים בתים, אנחנו בונים דירות, אנחנו בונים בתי ספר, בונים גני ילדים, ואם הם לא היו מגיעים, יכולנו להיות עיירה עם 40-50 אלף תושבים ואני אומר עיירה ולא עיר.
צבי צילקר: עצם העובדה שמגיעים עוד 10,000 תושבים, זה עוד שכונה, זה עוד בתי ספר, זה עוד גני ילדים, זה עוד מאמץ להשיג את העלייה וזאת ההרגשה שאנחנו נותנים להם עם ארגוני המתנדבים שיש להם חלק אדיר בקליטת העלייה.
צבי צילקר: גם חברי העירייה תורמים לכך, ונמצא כאן גרשוב וחברים אחרים שגרים בעיר הזאת והם יודעים מה אנחנו עושים ורוצים לעשות.
צבי צילקר: אנחנו מקדשים את השפה העברית אבל חס וחלילה מלתת לעולים לאבד את שפתם.
צבי צילקר: בעל מקרה בעולם המתקדם ידברו בשתי שפות, בשפת המחשב ובעוד שפה אחת לפחות, אם זאת אנגלית, רוסית, צרפתית וכולי, ואנחנו לא צריכים לטרוח כדי שידברו רק עברית.
צבי צילקר: מצדי בבית שידברו באנגלית, בצרפתית, ברוסית, בכל שפה שירצו, מה עוד שזה מהווה נכס גדול.
צבי צילקר: מצד שני נדאג שגם לסבתא יהיה אוצר מלים מספיק גדול כדי שהיא תוכל לדבר עם השכנים והיא תוכל לראות קצת טלוויזיה.
צבי צילקר: לכן אני שמח על כל פעולה שנעשית בנדון.
צבי צילקר: יש להעצים את התרבות והפולקלור.
צבי צילקר: עולי גרוזיה מתחילים לפרוץ עם הפולקלור שראינו אותו בשנות ה-70.
צבי צילקר: אני חושב שעכשיו אנחנו רואים את הלהקות מברית המועצות עם השירים שחלק מאתנו מכיר כשירים ישראלים כאילו וזה אומר שצעירים באים לידי ביטוי בשפתם הם וזה דבר נהדר.
צבי צילקר: הייתה עוד הערה חשובה מאוד שלקחנו אותה בחשבון שאמרה שמבחנים שנעשו – ושמענו את זה מדוקטור ולדן – על ידי ילדים כאשר השאלות היו בשתי שפות – אחת בשפת האם ואחת בעברית – הילדים הבינו יותר את השאלות והציונים שלהם הרבה יותר גבוהים מאשר של ילדים שקיבלו את המבחנים רק בשפה העברית.
קריאה: הבנת הנקרא.
צבי צילקר: בדיוק.
צבי צילקר: הבנת הנקרא.
צבי צילקר: לכן אני חוזר לנושא הכסף.
צבי צילקר: זה לא אומר רק לגבי ילדים מאתיופיה.
צבי צילקר: צריך לדאוג להעצים את ארגוני המתנדבים, לשלב את הילדים בבתי הספר כך שכאשר הוא מגיע הוא מקבל מספר שעות יותר גדול מאשר ניתן היום, כי לעניות דעתי המספר שהוא מקבל לא מספיק ואת זה טוענים בכל בתי הספר, ולא משנה מאיזו מדינה מגיע הילד.
צבי צילקר: בסך הכל השותפות הזאת, הביחד הזה עם כל הגורמים, לדעתי – ויש לי ניסיון בהשתתפות בקונגרסים, בהשתתפות לאומית ובינלאומית, במפגשים מהסוג הזה - הכנס הזה היה אחד הכנסים המצוינים ואני באמת מודה לכולכם.
מיכאל נודלמן: קיבלתם בית חולים וזה הישג גדול.
צבי צילקר: עוד לא קיבלנו.
צבי צילקר: יש הבטחות.
צבי צילקר: אם אנחנו נמצאים כאן, אני מבקש לרשום שכל חברי הכנסת שהיו פה ואני יודע שהם תומכים, הם עדיין תומכים ויעזרו להקמת בית החולים כי זה באמת דרוש לאשדוד.
מיכאל נודלמן: שר הפנים תומך.
ולדימיר גרשוב: פעם ראשונה התקיים כנס עם גופים רשמיים כמו משרד הקליטה והסוכנות היהודית ואכן יצא משהו טוב.
ולדימיר גרשוב: מטרת הכנס הייתה להחזיר למקום המרכזי את נושא העלייה והקליטה ואני חושב שהמטרה הושגה.
ולדימיר גרשוב: אפשר להתווכח על הפאנלים שהיו ועל ההרכב ואכן ברור שלא הספיק יום אחד וברור שלא היינו יכולים להזמין את כולם, אבל לא נקטנו בשיקולים פוליטיים ואחרים אלא אמרנו שהכנס הזה צריך להיות מעניין ומכובד.
ולדימיר גרשוב: אני רוצה להעלות כמה דברים קונקרטיים שאני חושב שהוועדה יכולה לעזור לנו בהם.
ולדימיר גרשוב: אני חוזר לנושא דירות לנכים ולמשפחות חד-הוריות.
ולדימיר גרשוב: תקציב לרכישת דירות נר קוצץ בלמעלה מ-60 אחוזים.
ולדימיר גרשוב: יש היום דרישה לדירות נכים אבל התקציב קוצץ ב-60 אחוזים.
ולדימיר גרשוב: לגבי מקבצי הדיור יש דעות שזה לא כל כך מוצלח, אבל בכל זאת זה דבר שנותן מענה לפנסיונרים ועדיין באשדוד, שם בנינו יותר מ-1,500 דירות ב-10 השנים האחרונות, הגענו לאלה שבאו בשנת 1998.
ולדימיר גרשוב: אם כן, יש עוד לפחות כ-1,000 אנשים שזקוקים לדירות כאלה.
ולדימיר גרשוב: יש פה תופעה חדשה שמערים אחרות באים לאשדוד, גרים אצלנו שנה ומקבלים דירה.
ולדימיר גרשוב: כמה פעמים פניתי לכמה חברי כנסת לגבי תיקון מצב תשלומי המסים ברשויות.
ולדימיר גרשוב: לפני שלוש שנים לפי הוראה של משרד הפנים התקבלה החלטה שאנשים שנקראים דיירי משנה, אין להם הנחה בארנונה.
ולדימיר גרשוב: אני רוצה להסביר מי עם דיירי המשנה.
ולדימיר גרשוב: דיירי משנה הם אלה שלא קנו דירות ולא הם אלה ששוכרים את הדירות ואין להם חוזה אלא אלה אנשים שגרים אצל הילדים או אצל קרוב משפחה.
ולדימיר גרשוב: להם אין הנחה בתשלום הארנונה.
ולדימיר גרשוב: אני יכול לומר שבאשדוד מדובר ב-1,560 אנשים כאלה וזה נכון לאתמול.
ולדימיר גרשוב: אני מבקש את תמיכת ועדת העלייה והקליטה, לפנות למשרד הפנים כדי לטפל בנושא הזה.
דפנה מושיוב: אני רוצה לברך על הכנס.
דפנה מושיוב: שמעתי עליו מאוחר.
דפנה מושיוב: הייתי רוצה להציע, בעקבות מה שאתה אומר שלאשדוד יהיה דגל של כנס בדומה לשדרות, הרצליה וכיוצא בזה, אולי לראות את הראייה הבין-תחומית בנושא של הטיפול בעולים כי זה באמת נושא, כמו שאמר אחרון הדוברים כאן, שקשור לגיור, שקשור לתעסוקה, שקשור לחינוך, שקשור לרווחה, שקשור לתקשורת וכולי.
דפנה מושיוב: כל כך הרבה נושאים קשורים לזה ואולי צריך לחבור יחד בין משרדי הממשלה בראשות משרד הקליטה שיסנכרן את הנושאים ויבנה מושבים שבנויים לפי הנושאים כדי שגם יהיה אפשר לתת ביטוי מקצועי וגם אולי ביטוי של המשך עבודה במשרדי הממשלה.
דפנה מושיוב: אני מאוד מברכת על כך כי זה מאוד חשוב להרים את הדגל הזה.
ברוך קוצ'בה: גם אני מצטרף לברכות.
ברוך קוצ'בה: אני גם שותף.
ברוך קוצ'בה: די נעים לראות שהרבה גורמים חוברים יחד משום שכנראה כאשר יש לא רק אינטרס משותף אלא גם רעיון משותף, כאשר אומרים שהעולה הוא במרכז והעלייה עדיין לא, אנחנו בעצם רוצים ליצור מודעות גם חברתית וגם לאומית בנושא של העלייה.
ברוך קוצ'בה: כאשר שואלים אותי בעקבות מה הלך הכנס או מה המשמעות של כל החברותה הזאת שלדעתי גם יצרה ערבותה, אני אומר שהלכנו בעקבות אמ"ה.
ברוך קוצ'בה: אמ"ה היא לא עולה חדשה, היא גם, אבל אמ"ה מבחינתי היא אתגר, משמעות, השתייכות.
ברוך קוצ'בה: אני חושב שהאות האחרונה, השתייכות, ראש העיר ענה לעניין הזה והוא התחיל בשפה ואני חושב שאנחנו מצויים בארץ ששפת האם מועברת לאם דרך הילד.
ברוך קוצ'בה: זאת אומרת, הילדים מלמדים את ההורים את שפת האם.
ברוך קוצ'בה: לכן בעניין הזה הכנס הביא דבר משמעותי, איך מחברים שפה לשילוב בין דורי כדי ליצור השתייכות.
ברוך קוצ'בה: הסקר הזה גם אומר ש-76 אחוזים חושבים שהעלייה חיונית למדינת ישראל.
ברוך קוצ'בה: זה אומר שיש פה רוב מוחלט לשאלה איזה מקום תופסת העלייה.
ברוך קוצ'בה: לכן אני לא רק בא לברך על הכנס אלא חושב שהכנס הזה הציב בפנינו אתגר.
ברוך קוצ'בה: הוא לא רק יצר את המודעות אלא הוא יצר את המחויבות.
ברוך קוצ'בה: אני שמח ומברך על כך שמיהרנו לבית המחוקקים כדי לבטא את הכנס אבל גם לומר שמהרגע הזה יש מחויבות לכולם וזה הדבר הכי חשוב.
ברוך קוצ'בה: אני רוצה לומר שאם התחייבנו, בעניין הזה כולנו שותפים.
סוניה מיכאלי: אני כאן תמיד מקלקלת את החגיגה.
סוניה מיכאלי: אנחנו לא עשינו עבודת הפקת לקחים בחברת האם.
סוניה מיכאלי: לגבי הכנס, גם אני אוהבת פתגמים, יש פתגם רוסי שאומר שלהתחתן זאת לא בעיה אבל לשמור על זוגיות זאת הבעיה.
סוניה מיכאלי: התחתנו וזה נשמע כאילו מדובר בחתונה קתולית אב בחתונה צריכה להיות מחויבות והתחייבות.
סוניה מיכאלי: בזוגיות מדובר בהרבה מאוד ויתורים, במתן קרדיט לבן או בת הזוג, ואני מרגישה מאוד לא נוח כי הרבה מאוד דברים אנחנו עוד לא סגרנו בינינו, הדברים האלה שהבאנו להצלחה של הכנס.
סוניה מיכאלי: התרגלתי לעבוד במשך שנה עם ועדת היגוי ואפילו בנינו קריטריונים וכללים לפני שמוציאים מודעה בעיתון, כאשר קודם כל סוגרים בינינו.
סוניה מיכאלי: בלילה הכנתי את המכתב והרגשתי מאוד לא נוח שלא היה זמן להעביר בין חברי הוועדה את הפקת הלקחים כי עוד לא הייתה הפקת לקחים.
מיכאל נודלמן: אני לא מבין מה את אומרת.
סוניה מיכאלי: לתרגם לרוסית?
מיכאל נודלמן: תאמרי בעברית.
סוניה מיכאלי: הבעיה שלי היא שלא הפקנו לקחים בינינו.
מיכאל נודלמן: אתם יכולים לעשות זאת.
סוניה מיכאלי: הרבה דברים אנחנו יכולים לעשות ואנחנו עושים.
סוניה מיכאלי: אני לדוגמה חושבת כבר על הכנס הבא כי ב-1 לדצמבר כבר צריך לבנות את תוכנית העבודה לשנה הבאה.
סוניה מיכאלי: אנחנו זורקים כל מיני נושאים כאשר בעיניי מדינת ישראל בעלייה, כמו במתמטיקה, ואני מרגישה מאוד לא נוח שזאת ישיבה ולא ישיבה.
סוניה מיכאלי: נכון שהכנס היה מאוד מוצלח ואני מסתכלת על הצעד הבא ולאן הפנים ולאיזה נושאים.
סוניה מיכאלי: דברים מאוד חשובים שבאמת ראש העיר אשדוד אמר כאן אבל בעיניי הכי חשוב שהצלחנו להושיב ליד השולחן, גם שולחן נשיאות וגם פאנלים מקצועיים, אנשי מקצוע.
סוניה מיכאלי: מבחינה מקצועית דאגתי שנושאי מחקר, נושאי מדע ונושאי אקדמיה יעלו על סדר היום כבסיס לבניית תוכניות ואסטרטגיה עירונית מדינית גם ברמת משרד הקליטה וברמת הממשלה וגם ברמת התוכניות.
סוניה מיכאלי: זה מה שהצלחנו לעשות.
אריה קורת: תודה לכל השותפים.
אריה קורת: אני חושב שחשוב לציין את השותפות.
אריה קורת: במשך כשנה וחצי עברנו עם השותפים עבודה לא פשוטה ולא פעם היינו זקוקים למגשר אבל כנראה שהיינו מספיק חזקים והצלחנו בכוחות עצמנו להתגבר למרות כל הבעיות.
קריאה: גם זה הישג של הכנס.
אריה קורת: תוסיף על זה את עיריית אשדוד.
אריה קורת: אני לא טוב בפתגמים אבל אפשר לשלוף פתגם על משולש ואני חושב שהמשולש הזה הצליח.
מיכאל נודלמן: בשבוע שעבר ישב כאן יושב-ראש הסוכנות ודיברנו על הקשר בין משרד הקליטה והסוכנות.
מיכאל נודלמן: הוא אמר שהקשר הדוק וטוב.
אריה קורת: הוכחנו שאפשר לעשות את זה ושיש מקום לעבודה משותפת והנה אנחנו כבר מתכננים דברים נוספים בעקבות ההצלחה של הכנס.
אריה קורת: היו כ-700 אנשים והאמת היא שלא ציפינו למספר כזה.
קריאה: אחרי שעצרתם את ההרשמה.
אריה קורת: בשלב מסוים עצרנו את ההרשמה של האנשים.
אריה קורת: האמת היא שיש היום הרבה מאוד פינות של משרדי ממשלה שמבקשים להיות שותפים ואדוני ראש העיר, גם של הרבה מאוד ראשי ערים שמבקשים שנעשה את הכנס הבא אצלם.
מיכאל נודלמן: מר צילקר קיבל בית חולים וכנראה כולם רוצים לקבל.
אריה קורת: כמו שציינו כאן, אנחנו מתחילים בשבוע הבא תהליך של הפקת לקחים ואני בהחלט אשמח להופיע בפני הוועדה בעוד כשלושה שבועות-חודש כדי להציג בפניכם את הנתונים ואת הלקחים שלנו לגבי המשך התהליך.
אריה קורת: כאמור, בשבוע הבא נתחיל תהליך מאוד רציני של הפקת לקחים ואז נוכל לבוא ולהציג בפני הוועדה את הלקחים והתוכניות שלנו לשנת 2008.
סוניה מיכאלי: אני רוצה לציין בפני הוועדה את נושא הסקרים.
סוניה מיכאלי: דאגנו להוציא סקר לקראת הכנס כדי שאנשים יוכלו להשתתף בו-זמנית בכמה פאנלים ויקבלו חומר אותו הם רוצים לקבל.
סוניה מיכאלי: לפי התגובות שקיבלנו יש צורך בשיתוף פעולה גם בהפקת לקחים לגבי הדברים שהושמעו ושרוצים להשמיע.
סוניה מיכאלי: אנשים מבקשים להמשיך את המסורת.
צבי צילקר: אני אומר שוב שהביחד הזה הוא מצוין וצריך אכן לשבת ולהכין את השלב הבא, אבל יש עוד שתי נישות קטנות שאפשר להיכנס אליהן.
צבי צילקר: דוקטור נגיסט ביקשה שאשדוד תעשה כנס של ראשי הערים שקלטו את העלייה האתיופית והייתי מבקש שזה יהיה סיכום של כולנו ושכולנו נהיה שותפים לזה.
סוניה מיכאלי: דוקטור נגיסט הייתה בין הראשונות שהוזמנה להשתתף בוועדת היגוי וסירבה.
סוניה מיכאלי: אני לא חושבת שצריך לתמוך במה שעושים ביחד אבל לעשות משהו בנפרד בנושא יוצא אתיופיה.
סוניה מיכאלי: שוב, אנחנו מפרידים את הנושא.
סוניה מיכאלי: ההפרדה הזאת יוצרת בעיה ואני מבקשת לא להפריד.
סוניה מיכאלי: החלטנו לעשות ביחד, קיבוץ גלויות, ואני שואלת עד מתי נמשיך לעשות את ההפרדה.
אבי האוזמן: מדינת ישראל החליטה על הפרויקט הלאומי במשרד ראש-הממשלה.
אבי האוזמן: זה לא אנחנו אלא מדינת ישראל החליטה על כך.
סוניה מיכאלי: אבל אנחנו מביאים את הרעיונות ואנחנו מבצעים אותם.
סוניה מיכאלי: עובדה שעשינו דברים.
סוניה מיכאלי: יש לי נתונים ואני עושה את המחקרים ומשתפת אותך בידע.
סוניה מיכאלי: ההחלטה שלך היא לקבל או לא לקבל, אבל המחקרים אומרים שכדאי, וגם צעירים יוצאי אתיופיה אומרים שהם רוצים את קיבוץ הגלויות והם לא רוצים את הגטו.
אבי האוזמן: משרד הקליטה הקים רק לעולי אתיופיה מוקדים עירוניים ב-18 ערים.
צבי צילקר: דיברתי עם כמה גורמים בינלאומיים ויכול להיות שלכנס הבא – נחשוב על זה – יהיה פאנל אחד שעוסק בנושא האינטגרציה של מהגרים במדינתם.
צבי צילקר: דיברתי בנושא גם עם נציגות צרפתית, גם עם ארצות-הברית וגם עם גרמניה.
צבי צילקר: יש ערים מאוד ותיקות שמדברות את שפת האם של האנשים שהגיעו מהמדינה הזרה.
צבי צילקר: במיאמי ספרדית היא כמעט השפה הרשמית.
צבי צילקר: הבעיה של ההגירה היא לא רק של השפה אלא איך קולטים את הילדים ומה עושים, למרות ששם היחס להגירה הוא הרבה יותר קשוח מאשר אצלנו כי אצלנו העלייה היא עניין קיומי ואילו אצלם היא מהווה עול.
צבי צילקר: אני חושב שראוי שנכניס את האלמנטים הבינלאומיים.
סוניה מיכאלי: בעיניי זה כבר היה.
אבי האוזמן: ברשות
אבי האוזמן: כם, אני רוצה לגזול שתיים-שלוש דקות מזמנכם ולדבר על משהו מאוד קונקרטי.
אבי האוזמן: בעיריית אשדוד לפני כחמש שנים נעשה שינוי קטן וארגוני כאשר נתנו עדיפות ליחידת הקליטה במבנה הארגוני ואני יודע שיש בעיות ליחידות קליטה ברשויות אחרות וצריך לחזק אותן.
אבי האוזמן: עשו עוד דבר אחד והוא שראש העיר וממלא מקומו הוסיפו למחלקה לקליטה בעיריית אשדוד את המילה עלייה ועל זה אני רוצה לדבר.
קריאה: באותו יום היו שלטים נוספים.
אבי האוזמן: בעניין הזה יש לי ראייה סלקטיבית.
אבי האוזמן: המשמעות היא שאנחנו יודעים – ואולי זה לא המקום – שלעליות מעבר לתרומה בכל תחומי החיים ובכל ההיבטים יש גם משמעויות לאומיות לעתיד לבוא.
אבי האוזמן: אני חושב שבעניין הזה אם הוועדה תיקח על עצמה לטפל בהשקעות בתחום של עידוד וקידום עלייה, אנחנו נצא נשכרים.
מיכאל נודלמן: לא הייתה אצלי מחשבה אחרת אלא רק כדי לקבל אינפורמציה ולדעת מה היה.
מיכאל נודלמן: אני לא רוצה להעביר ביקורת.
מיכאל נודלמן: היו כאן כאלה שלא רצו שנקיים את הישיבה ואמרו שזה מוקדם מדי, אבל אני לא חושב שזה מוקדם מדיי למרות שאנחנו מוכנים לשבת שוב.
מיכאל נודלמן: מההתחלה אמרתי שהכנס היה מוצלח וטוב וזה פרסום מסוים לעלייה.
סוניה מיכאלי: הסקר פורסם.
מיכאל נודלמן: בעיתונות העברית?
סוניה מיכאלי: גם בעיתונות הרוסית.
סוניה מיכאלי: לקראת הכנס היה מהלך פרסומי בנושא מחקרים וסקרים שנעשו במיוחד לקראת הכנס.
סוניה מיכאלי: הסקרים נערכו במהלך חצי שנה, שלושה חודשים ושבוע לפני הכנס.
מיכאל נודלמן: למה בפני הוועדה יש פרסומים שליליים ולא חיוביים?
מיכאל נודלמן: באיזה עיתון זה התפרסם?
סוניה מיכאלי: ב"גלובס", ב"הארץ", בעיתונות דוברת רוסית, בעיתונות דוברת עברית.
מיכאל נודלמן: אני חושב שזה צריך להיות בעיתונות בשפה העברית.
סוניה מיכאלי: אתה צודק, אבל היו לנו שיקולים כספיים האם לפרסם ב"גלובס" או ב"ידיעות אחרונות".
סוניה מיכאלי: נושאים שאנחנו בחרנו, דאגנו לעשות בנושאים האלה סקרים כדי שיהיה ברור מה הסיבה שבחרנו בנושאים האלה.
מיכאל נודלמן: לגבי אשדוד.
מיכאל נודלמן: אתמול התקיימה ישיבה בוועדה כאשר דנו על תוכנית ופרוגרמה של שילוב תרבויות.
מיכאל נודלמן: חברי הכנסת שהשתתפו בישיבה מאוד התרגשו מהתוכנית הזאת.
מיכאל נודלמן: המשרדים הרלוונטיים, כדי לפתור בעיה, שם יש קריטריונים שלא נותנים לממן יעדים כאלה.
מיכאל נודלמן: אנחנו נעשה הכל כדי שיהיה יותר קל לקבל את זה כי זה דבר חשוב מאוד.
מיכאל נודלמן: אני חושב שנושא הנוער היא הבעיה הגדולה שיש בעלייה והיא משפיעה על העלייה בה אנחנו רוצים.
מיכאל נודלמן: בסקר אין דברים כאלה.
סוניה מיכאלי: נושא נוער הוא כל כך חשוב והצעד הבא שלנו הוא להקדיש לו יום, גם מבחינת הגיל, גם מבחינת המדינות, גם מבחינת שילוב התרבויות, גם מבחינת שילוב הורים וילדים.
מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים למצוא כאן פתרון כי התקציבים מתפזרים בין כל מיני משרדים.
מיכאל נודלמן: משרד החינוך עוסק בשלו, משרד הרווחה עוסק בשלו, משרד הקליטה עוסק בשלו, משרד התרבות עוסק בשלו וכולי, אבל כל זה נראה כל כך גרוע.
מיכאל נודלמן: פגשתי הרבה אנשים שהם הורים וכל אחד אומר שהוא עולה רק למען הילדים שלהם ועתידם שיהיה יותר טוב.
מיכאל נודלמן: אתם מבינים מה ההרגשה של ההורים האלה שהגיעו לכאן והילדים שם לא היו כאלה ולא שתו אלכוהול ולא השתמשו בסמים, אבל כאן פתאום זה לא המצב.
מיכאל נודלמן: לא הילדים אשמים אלא הגורמים לכך הם הקליטה, עבודת ההורים וכולי.
מיכאל נודלמן: אנחנו מדברים על הצעירים שהם עתיד המדינה.
מיכאל נודלמן: לכן אני חושב שזה הנושא הראשון שאנחנו צריכים לדון בו ולפתור אותו.
מיכאל נודלמן: דיברתי על זה עם ביילסקי ואני מדבר עם כל אחד.
מיכאל נודלמן: הגעתי להחלטה שהמדינה צריכה להקים רשות לענייני נוער.
מיכאל נודלמן: אומרים לנו שהכל יהיה בסדר, אבל עוברת שנה ועוד שנה ויותר ויותר נוער נמצא בבעיות כאלה.
מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים להבין שזה מצב מאוד מסוכן.
מיכאל נודלמן: מה זה 200 אלף תיקים במשטרה?
מיכאל נודלמן: אני לא יודע מה זה דיביזיה בצבא הישראלי אבל בטוח שהיא לא כוללת 200 אלף חיילים.
מיכאל נודלמן: הכנס הבא צריך להיות באשדוד שאני יכול להגדיר אותה כבירת העלייה.
מיכאל נודלמן: אין עיר בה העלייה מקבלת יחס כמו שהיא מקבלת באשדוד.
מיכאל נודלמן: יש גם את כרמיאל אבל זאת עיר יותר קטנה.
מיכאל נודלמן: אשדוד היא עיר מרכזית ואני חושב שאין ספק שהכנס הבא צריך להיות באשדוד כי אשדוד מסמנת עלייה וקליטה וטוב שעשיתם את הכנס הראשון באשדוד.
מיכאל נודלמן: אנחנו נתמוך בכל הפעולות שיביאו לקיום הכנס הבא.
אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אני מתנצל שהצטרפתי באיחור אבל זה מאחר שהייתי בישיבת ועדה אחרת.
אברהם מיכאלי: מבלי שידעתי שראש העיר יהיה כאן היום, אני אומר שבאמת מגיע לאשדוד שהכנס הזה יתקיים שם.
אברהם מיכאלי: לאשדוד יש ראש עיר מיוחד והעיר היא עיר מיוחדת שקולטת עלייה כבר עשרות שנים.
אברהם מיכאלי: אנחנו הגענו לאשדוד ב-1971 ולפנינו כבר הגיעו עולים לשם.
אברהם מיכאלי: אשדוד היא עור שקולטת כל הזמן ולכן באמת מגיע לאשדוד כפרס לקיים בה את הכנס הזה.
מיכאל נודלמן: קיבלתי טלפונים ובקשות לא לקיים את הישיבה אבל לא הבנתי למה.
אברהם מיכאלי: אני מדבר על הכנס.
אברהם מיכאלי: קצת הפריע לי שבאותו יום היינו אמורים לשבת כאן
אברהם מיכאלי: בכמה נושאים חשובים והכנס התקיים באותו זמן.
אברהם מיכאלי: היה חוסר תיאום.
סוניה מיכאלי: התאריך הראשון היה שנה לפני כן בנובמבר, אחר כך זה נדחה לפסח.
אברהם מיכאלי: אנחנו עוסקים כאן בעבודה השחורה במשך כל השנה במובן הזה שלנו חשוב גם לפעמים להיות לפחות בחלק מהטקסיות והחגיגיות כדי להעביר שם דברים.
סוניה מיכאלי: אני שמחה שמצאתם נושא לבוא אלי בתלונות.
סוניה מיכאלי: אנחנו קשורים לתאריך התחלת שנת הלימודים באקדמיה.
אברהם מיכאלי: עם כל הכבוד לאקדמיה, הם נתנו מטריה ואנחנו עושים את העבודה, וזה ההבדל.
סוניה מיכאלי: נתקן.
סוניה מיכאלי: ההערה נלקחת בחשבון.
אברהם מיכאלי: אני אומר שצריך לשים את העלייה והקליטה על המפה.
סוניה מיכאלי: זה מה שאנחנו עושים.
אברהם מיכאלי: לפני שבוע קיימנו כאן דיון בנושא של הבחור שנעדר במשך שלוש שנים ופתאום מצאו אותו עם משפחה אתיופית.
אברהם מיכאלי: אנחנו פוגשים את האנשים האלה כאן וזאת הקליטה הקשה.
אברהם מיכאלי: נכון שבטקס זה לא מתבטא ולא רואים את הדברים האפורים האלה, אבל היושב-ראש מתוסכל בקטע הזה שאנחנו כאן רואים את הנוער העולה כאשר יש לנו ועדת משנה שיושבת כמעט מדי שבוע בנושאים של נוער עולה ואנחנו מתוסכלים.
סוניה מיכאלי: אני שותפה לזה.
מיכאל נודלמן: אתה לא היית כאן כאשר הם אמרו שהתוצאות של הבחינות שהתקיימו בשפת האם ולא בעברית היו יותר טובות.
אברהם מיכאלי: אני חושב שחשוב שהכנס הזה מקבל גושפנקא ממלכתית.
אברהם מיכאלי: אני יודע שיש כנס דומה כזה שנערך פעם בשנה.
אברהם מיכאלי: אני לא מזלזל באף כנס ששם את העלייה על המפה.
אברהם מיכאלי: אנחנו צריכים לתמוך בכל מקום שמנסים לקדם את הנושא כאשר מהכנס הזה יוצאים נושאים לטיפול או לשיפור.
אברהם מיכאלי: לכן כן צריך לשבח את היוזמה וכן צריך לעודד את משרד הקליטה שימשיך לעסוק בדברים החשובים האלה, יחד עם זאת לנו יש הרבה תביעות ודרישות.
אברהם מיכאלי: אני תמיד אומר שזה לא רק משרד הקליטה כי גילינו שלמשרד הקליטה אין כסף לכלום.
סוניה מיכאלי: הבסיס לכנס היווה סכום שנתן משרד הקליטה.
אברהם מיכאלי: אני רוצה לעזור למשרד הקליטה.
אברהם מיכאלי: אין לכם כסף לכלום.
סוניה מיכאלי: אנחנו קובעים סדר עדיפויות.
אברהם מיכאלי: אני רוצה לעזור למשרד הקליטה כי אין לו תקציבים.
אברהם מיכאלי: אני רוצה לבוא בדרישות למשרד החינוך.
אברהם מיכאלי: בסוף נצטרך לדאוג לתקציבים כי אחרת לא נוכל לקלוט את הנוער העולה ולא נוכל לתקן דברים אחרים שחסרים לנו בקליטת עולים, כי בסוף התקציב שמגיע למשרד הקליטה, לצערנו לא מגיע.
אברהם מיכאלי: ישב אתנו השר והמנכ"ל וגם הם סיפרו על התסכול שלהם.
אברהם מיכאלי: אנחנו יודעים מה התסכול שקיים במשרד הקליטה.
אברהם מיכאלי: לכן כנס כזה, לדעתי כן צריך לשים אותו בכותרת את הכנס.
אברהם מיכאלי: קליטת עלייה היא לא בדיבורים אלא בתקציבים.
אברהם מיכאלי: אולי צריך לשנות את המחשבה.
אברהם מיכאלי: אנחנו קולטים עולים עם חשיבה של לפני 40 שנים אבל צריך לשנות דברים וצריך להתקדם בדרכים של הקליטה וזה מתבטא בהרבה מאוד דברים.
אברהם מיכאלי: לכן אני כן מברך אתכם על היוזמה לעריכת הכנס ואני חושב שנוכל לשפר דברים.
ולדימיר גרשוב: השאלה אם מה שאנחנו עושים ישפיע על התקציבים.
מיכאל נודלמן: משרד הקליטה פנה לוועדה כדי לדון בתקציבו.
מיכאל נודלמן: אנחנו תומכים במתן תקציב למשרד הקליטה.
סוניה מיכאלי: אני רוצה שיירשם בפרוטוקול שברגע שמקצצים תקציב, לא רק במשרד הקליטה – ואני יכולה רק להודות להנהלת המשרד – מקצצים קודם כל בנושא המחקר.
סוניה מיכאלי: כאשר אנחנו רוצים להגיע לאיזושהי תכנית, כולם יודעים להשתמש בנתונים אבל כדי להגיע לנתונים צריך מחקר.
סוניה מיכאלי: אם לא הייתם מקבלים תוצאות, יכולתם לדבר על דיור עד מחר אבל אתה צריך לדעת כמה עולים יש לך, כמה זקוקים לדיור, כמה כסף יש, לכמה זמן, תהליכים וכולי.
מיכאל נודלמן: אני אומר שכנס זה דבר הכי חשוב כדי שכולם יבינו במה המדובר והוא משפיע על יותר אנשים, גם על כאלה שלא יושבים כאן.
סוניה מיכאלי: אם לא היו מקבלים את הרעיון שהבאתי לגבי הסקרים, היינו יושבים כאן היום עם דברים שאף אחד לא רוצה לגעת בהם יותר מפעם אחת.
מיכאל נודלמן: שוב אני רוצה להודות לכולם ובמיוחד לראש העיר אשדוד.
מיכאל נודלמן: אני פותח את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בנושא הצעת חוק מעמד ותיקי מלחמת העולם השנייה (תיקון) (זכויות לוותיקי מלחמה נזקקים), התשס"ח-2007.
מיכאל נודלמן: ההצעה היא של קבוצת חברי כנסת שמתוכם נוכחים כאן חברי הכנסת מרינה סולודקין, יוסף שגל ואנכי.
מיכאל נודלמן: אני מבקש לקרוא את הצעת החוק.
עידו עשת: תיקון סעיף 6. 1.
עידו עשת: בחוק מעמד ותיקי מלחמת העולם השנייה, התש"ס-2000 (להלן – החוק העיקרי), בסעיף 6: (1) בסעיף קטן (א), במקום "ל-15 אחוזים" יבוא "ל-25 אחוזים" ובמקום "אינו זכאי למענק הטבות לפי חוק זה", יבוא "זכאי למענק הטבות אחד בלבד בשיעור הגבוה מביניהם.
עידו עשת: (2) בסעיף קטן (ב), במקום "בחודש אוגוסט כל שנה", יבוא "בכל שנה לא יאוחר מה-9 במאי ובתחילת חודש אוגוסט בחלקים שווים".
עידו עשת: אלמן או אלמנה שמשתלם להם מענק הטבות לפי סעיף 7 לחוק העיקרי ערב תחילתו של חוק זה, ימשיך להשתלם למענק הטבות לפי השיעור הנקוב בסעיף 6 לחוק העיקרי כנוסחו בסעיף 1 לחוק זה מיום תחילתו של חוק זה ואילך למשך תקופת זכאותם כאמור באותו סעיף.
עידו עשת: תחילתו של חוק זה ביום כ"ג בטבת התשס"ח, ה-1 בינואר 2008.
מיכאל נודלמן: אין שינויים בנוסח.
מיכאל נודלמן: על הנוסח עליו הצבענו בקריאה ראשונה.
מרינה סולודקין: אני חושבת שטוב שהגענו להסכמה עם משרד האוצר ואנחנו חושבים שאכן צריך לקדם את החוק ולעשות זאת במהירות האפשרית.
מרינה סולודקין: לכן אני מציעה להצביע בעד הנוסח שקרא עכשיו היועץ המשפטי ואם אפשר עוד השבוע להעלות אותו למליאה.
מרינה סולודקין: ההסכם לגבי ניצולי השואה ייחתם ביום ראשון ואולי מבחינה פוליטית חשוב שההסכם לגבי הווטרנים יבוא לפני כן.
יאיר זילברשטיין: הממשלה תומכת בחוק, מסכימה ומברכת את הוועדה ואת היושב-ראש.
יאיר זילברשטיין: לא מדובר בהצעת חוק תקציבית.
יאיר זילברשטיין: העלות היא אותה עלות שהייתה מקובלת על הממשלה.
מיכאל נודלמן: ה צ ב ע ה אושר פה אחד
מרינה סולודקין: תודה ליושב-ראש הוועדה, תודה לצוות הוועדה ותודה למשרד האוצר.
זאב אלקין: הן אמרו שיש מספיק.
משה ספקטור: אנחנו ישוב סוציו-אקונומי גבוה.
משה ספקטור: מספיק עם השקר המוסכם של סוציו-אקונומי.
משה ספקטור: נותנים כסף, זה כסף וכאשר נותנים מחמאות, גם מי עדן בסופרמרקט מבקשים חמישה שקלים.
משה ספקטור: אין חינם.
משה ספקטור: גם פה אין חינוך חינם כי אנחנו צריכים לשלם עבור כל דבר שאנחנו עושים ואנחנו רוצים לעשות דברים רבים.
משה ספקטור: זאת עיר בת 11 והיא בבנייה, אין לה לא מגרש כדורגל.
משה ספקטור: בפיס כל אחד קבע את החוקים שלו ויש אמות מידה שאנחנו לא מצליחים לקבל את מה שאנחנו צריכים למען התושבים שגרים אצלנו והם נכנסים בקצב של בין 8,000 ל-10,000 בשנה.
משה ספקטור: יש לנו את הבעיות האלה גם בחינוך.
משה ספקטור: מדובר בבניית בתי ספר, בניית גני ילדים.
משה ספקטור: כל בית ספר שאנחנו בונים, לעירייה עולה הפיתוח שני מיליון שקלים.
משה ספקטור: את הכל מטילים על הרשות המקומית ואני מבקש מהוועדה שאת העניין הזה – אני קורא לזה השקר המוסכם של סוציו-אקונומי – להפסיק לדבר עליו.
משה ספקטור: זה טוב לעיר כמו רעננה שיש לה תעשייה ואז 60 אחוזים מההכנסה שלה בארנונה היא מהתעשייה.
משה ספקטור: רעננה יכולה להרשות לעצמה, אם היא בונה פעם בעשר שנים בית ספר, חגיגה.
משה ספקטור: עיר שבונה עשרה בתי ספר בשנתיים, עיר שבונה 71 גני ילדים בשנתיים, היא צריכה לקבל תקציבים אחרים ולראות מה התקציב אומר, כמה הכנסות יש מארנונה וכמה יש מתעשייה ומסחר.
משה ספקטור: במודיעין לצערי, מתוך 100 אחוזים של תקציב של 230 מיליון, 7 אחוזים זה המסחר שיש לנו כאן.
משה ספקטור: אין לנו תעשייה, אין לנו כלום ועם זה רוצים שנעשה הכל.
משה ספקטור: אני פונה לוועדה.
משה ספקטור: לכם יש זמן, אבל כאשר תהיו שרים כבר לא יהיה לכם זמן, תחשבו על מה שאמרתי, תראו איך נותנים פתרונות לעיר כמו מודיעין כי אני חושב שאני יכול להוות דוגמה לעיר שבאמת עושה עבודת קודש.
משה ספקטור: השנה זכינו בפרס ראשון בחינוך, בשנת 2007, לפני שנתיים זכינו בפרס דגל היופי, וכל פרס שיש במדינה הזאת, אנחנו מתחרים עליו.
משה ספקטור: תראו את העיתונות שאתם קוראים יותר ממני – 91 אחוזים מילדי מודיעין מתגייסים לצבא.
משה ספקטור: מקום ראשון בארץ מודיעין וזה לא קורה מפני אני ראש העיר אלא זה קורה משום שמערכת החינוך מחנכת את הילדים שזאת המדינה שלהם, שצריכים לתת לה, צריכים לתרום לה ואין מישהו שיעשה לנו את העבודה אלא רק אנחנו.
משה ספקטור: במלחמה האחרונה לצערי למודיעין יש חמישה הרוגים, שלושה ילדים בבית ספר תיכון אחד – קוראים לו מכבים-רעות.
משה ספקטור: תראו את קורס הטיס שמסתיים ותראו כמה טייסים ממודיעין יש בו והם מבית ספר אחד.
משה ספקטור: מחנכים אותם.
משה ספקטור: החינוך זה העתיד של מדינת ישראל.
משה ספקטור: אני פונה ומבקש מכם.
משה ספקטור: אולי הארכתי בדבריי אבל אני מבקש בכל לשון של בקשה, תחשבו ותבדקו אותנו תקציבית.
משה ספקטור: כל מה שתבקשו, תקבלו אבל תנו לנו תשובות ותעזרו לנו.
זאב אלקין: תודה לראש העיר.
זאב אלקין: בצדק עשית ששמרת את הדברים שאמרת עד לישיבה כי הוא גם יתומלל לפרוטוקול ונעביר אותו כמות שהוא לוועדת הכספים כי הנושא הכבד והעיקרי עליו דיברת הוא נכון וועדת הכספים היא המקום לדון בו.
זאב אלקין: לפני שנמשיך בדיון אני אפתח בפתיח ואולי זה ימקד אותנו בהמשך.
זאב אלקין: מכבד אותנו בנוכחותו יושב-ראש ועדת העלייה והקליטה, חבר הכנסת מיכאל נודלמן, שאנחנו פועלים מתוקף סמכותו.
זאב אלקין: אני חייב לומר שהביקור הזה הוא מאוד מאוד מרגש כי כאשר הוקמה ועדת המשנה בכנסת וביוזמת יושב-ראש הוועדה לכל הנושא של ילדים עולים, וזה קרה כמעט מיד עם הקמת הכנסת הזאת, הנושא הראשון בו התחלנו לעשות היה נושא של הוראת עברית לילדים והנושא הראשון בתחום הזה שבו התחלנו לעסוק – ויעיד עמיהוד בהט שמלווה אותנו מראשית דרכנו – היה בדיוק הרעיון של הקמת אולפנים עירוניים כדי לתת לילדים, לפני שזורקים אותם למים, עזרה כדי שהם יוכלו באמת להשתלב כמו שהיה פעם במדינת ישראל, בראשית שנות ה-90 עם העלייה הגדולה.