GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רחלה שיפר: זה גם מתפרסם באינטרנט.
זאב אלקין: ברור, הרי אנחנו לא עוקבים, ועדת קליטה לא עוקבת באופן סדיר אחרי חוזרי מנכ"ל של משרד החינוך, אז כמובן אנחנו נשמח להפניה.
זאב אלקין: עכשיו אני פותח את זה לשאלות, אלי, אחר כך רעיה, אם מישהו עוד רוצה לשאול שאלות.
אלי זרחין: אדוני היושב ראש, למרות שמשרד החינוך תמיד אשם - - -
זאב אלקין: א' - פה הוא תמיד זכאי, ב' - הסקירה ששמענו היום הייתה מאוד טובה.
אלי זרחין: אני מצטרף אליך, אני רוצה להודות לרחלה באופן אישי שהיום היא יועצת השרה ויש לה גם הרבה אופציות לעשות דברים.
אלי זרחין: אני רק רוצה להעלות נושא כאן שהעליתי מול רחלה למרות שזה לא בדיוק בטיפול שלה.
אלי זרחין: אנחנו נתקלנו, גם בסוף שנה שעברה לקראת השנה הזאת, בסירוב, הרבה מאד מורים בבתי הספר לאפשר לתלמידים את ביצוע הזכאות.
אלי זרחין: כי בעצם אנחנו לא מדברים רק על בחינות הבגרות, אנחנו מדברים שאם תלמיד למשל עולה, קיבל הארכת זמן, הוא אמור גם במהלך הבחינות הבית ספריות לקראת הבגרות לקבל את אותה הארכת זמן - - -
זאב אלקין: אבל זה לא קשור לחוזר הזה.
אלי זרחין: סליחה אדוני היושב ראש, זה ההחלטה שלך איך אתה רואה את זה, אנחנו כן רואים שזה חשוב כי כל עניין של בגרות מדבר על לימוד לבגרות, כל הכסף של אגף הבחינות, לא רק הבחינות עצמן, משרד החינוך נותן כסף 12 שעות בשבוע, קובע מקצועות, ואנחנו אומרים שתלמידים באים לבחינה אחרי שמורים לימדו אותם באותה מסגרת שתהיה בבחינה.
אלי זרחין: ואם למשל לתלמיד הבחינה תהיה בעל פה גם במהלך שנת הלימודים הוא אמור להיבחן בעל פה כדי לתרגל איך זה הולך.
אלי זרחין: ואם הבחינה שלו 25% תוספת זמן, הוא אמור להיבחן באותה צורה.
אלי זרחין: עכשיו, יש סירוב בהרבה מאוד בתי ספר ומורים לעשות את זה בטענה שמורה לא יכול באותו שיעור להישאר עוד רבע שעה, בגלל שיש לו שיעור נוסף והוא בעצם צריך להישאר אחרי הלימודים.
זאב אלקין: אתה מדבר על בחינות בגרות?
אלי זרחין: כן, בלימודים לקראת בחינות הבגרות, אני לא מדבר סתם.
אלי זרחין: אני שלחתי לאדוני היושב ראש חוזר שהוציא רק ארז, יושב ראש ארגון המורים העל יסודי, שהחוזר הזה פורסם בעיתון של המורים לפני חודש.
אלי זרחין: החוזר הזה בעצם אומר שחור על גבי לבן, ככה אנחנו פרשנו אותו, אין חובה על המורה לתת שעות נוספות לביצוע חוזר תלמידים עולים, הוא כותב במופרש על החוזר הזה, לביצוע חוזר לתלמידים עולים כל עוד שמשרד החינוך לא משלם עבור השעות האלה.
אלי זרחין: עכשיו, אני חושב אדוני היושב ראש שאנחנו נכנסים לאיזה שהוא קטע מעבר, סליחה, של אגף הבחינות ואולי אדוני היושב ראש כגוף פוליטי יכול לבדוק אם רן ארז, נכון להיום אדוני היושב ראש, אתה לא יכול להגיד זה לא חשוב, כי תלמיד לא יכול לבוא לבחינה בעל פה ופעם ראשונה בחיים לעשות בחינה בעל פה.
אלי זרחין: עכשיו, אם מורה אומר אני לא עושה לך בחינה כי אין לי שעה לשבת איתך, אז הבעיה היא של התלמיד.
זאב אלקין: אני חייב להגיד שרן ארז, זה לא הדבר היחיד שהוא עשה שהיום הוא בעיה של התלמיד.
אלי זרחין: תראה, אני תומך במורה של המורים, אני מורה, אני חושב שלא יכול להיות שאני דוקטור עם שני תואר שני, עם כל הגמולים שיש לי במערכת עובד 27 שעות בבית ספר ומקבל שכר 7000 שקל, אני חושב שהמאבק שלו צודק וזה לא יכול להיות, ואני מבקש להפריד בין זה.
אלי זרחין: מה שקורה עם העולים אני חושב שזה לא יכול להיות מצב כזה.
נגיסט מנגשה: אולי אפשר להעלות את זה בוועדה.
אלי זרחין: אני מעלה את זה מול אדוני היושב ראש כגוף פוליטי, זאת אומרת מה שרן ארז מעלה את זה, בעיניי זה לא מקצועי.
צבי לוטן: אבל זה התחיל עוד לפני , גם בלי שיכתוב את זה בעלון.
אלי זרחין: סליחה, ליקויי למידה, הנושא הזה לא עלה, יש הרבה יותר ליקויי למידה היום במערכת מעולים ובאותם לקויי למידה יש בחינות בעל פה והארכת זמן וזה לא עלה אף פעם וארגון המורים העל יסודי הנחה את המורים כן לעשות את זה לטובת התלמיד.
אלי זרחין: רן ארז נכנס רק בקטע של העולים, לכן אני, סליחה שאני אומר את זה, אני כחבר ארגון המורים, זה לא מקצועי, הוא לא אומר את זה בכלל מורה לא יעשה, הוא אומר, ללקויי למידה הוא כן יעשה בחינה בעל פה, לעולים לא.
אלי זרחין: אני לא מבין את זה, דיון עם רן ארז לקיים אי אפשר, אז אני מעביר את זה לאדוני היושב ראש כגוף פוליטי, אולי הוא יכול.
זאב אלקין: זו נקודה חשובה.
זאב אלקין: השאלה היא, אני אשאל אחרת את רחלה, כי הדיון עם רן ארז זה נחמד, השאלה אם אתם מתכוונים במידה ויש בעיה כזאת בשטח, עכשיו זאת בעיה כי אין בכלל כלום, ברגע שאין בכלל כלום ייפתר, זה מתי שהוא ייפתר והשביתה הזאת תסתיים והעניינים בין משרד החינוך לבין ארגון המורים העל יסודיים ייפתרו.
אלי זרחין: ארגון המורים ומשרד האוצר, השרה תומכת במאבק שלהם.
זאב אלקין: לפי מה שלימדו אותי שרת החינוך תמיד במדינת ישראל מייצגת את עמדת הממשלה ולא את עמדתה האישית.
זאב אלקין: עכשיו, המאבק הזה יסתיים, המורים יחזרו לעבוד והעניינים יחזרו למסלול עבודה רגיל, במוקדם או במאוחר, חוששני במאוחר ולא במוקדם, אבל זה לחדר אחר ולמקום אחר.
זאב אלקין: עכשיו, ברגע שזה יקרה, האם אתם מתכוונים לשים עין על התופעה שמדבר עליה אלי, אם זה יצא בכתובים אז זה גם הכרזה רשמית של רן ארז.
זאב אלקין: אז לעשות אחד משניים, או למצוא דרך לכפות על המורים לעשות את זה או לשלם להם, כן, כי להשאיר את זה פתוח המשמעות, הוא צודק, המשמעות של זה ששום דבר לא יעבוד.
זאב אלקין: והיות וראינו שארגון המורים אין לו בעיה שאין לו הסכמה עם משרד החינוך לא לבצע את זה על גב התלמידים, אז במקרה הזה זה יהיה על גבם של התלמידים העולים.
זאב אלקין: זה איזה שהוא אתגר שיכול להיות אגב רחלה שכדאי שתעלי את זה כלפי הנהלת המשרד, עכשיו כשמתנהלים משאים ומתאים כדי שזה לא יישאר, פתאום הפינה הזאת תישאר לא סגורה.
אלי זרחין: בעיקר שזה לא כללי, לקויי למידה כן, עולים לא, מה ההבדל, כמות לקויי הלמידה בבתי הספר היא הרבה יותר גדולה.
רחלה שיפר: אני אעביר את זה לאודי.
זאב אלקין: זה בסדר, אבל אודי זה לא מספיק.
זאב אלקין: מה שאני מבקש שמעבר לאודי זה יעלה מול האנשים שמנהלים משא ומתן מול ארגון המורים, שתיסגר שם איזה שהיא סגירה כללית, שפתאום לא יתברר ששכחו לציין את הפינה הזאת.
זאב אלקין: אז הוא יגיד, על זה לא הסכמתי ועל זה תשלמו בנפרד.
רחלה שיפר: רק תעבירו לי איזה שהוא מכתב על זה.
זאב אלקין: אלי יעביר לך.
אלי זרחין: אני רק אומר שבהרבה בתי ספר, היום למשל מה שאני יודע, מבחן הוא שכבתי, שכבה עושה מבחן, משגיח לא חייב להיות מורה, ואני מכיר לא מעט בתי ספר שמבקשים ממזכירה או מרכז בבית ספר, פקידה במערכת, להיות שם עוד רבע שעה עם התלמידים שהם עושים בחינה ושמים מראש תלמידים עולים בחדר נפרד.
אלי זרחין: זאת אומרת יש שיעורים שאם בית הספר רוצה הוא יכול לפתור בעיות, הרבה יותר קל להגיד אנחנו לא רוצים.
צבי לוטן: לקחת את ה- 15 נקודות, הם מנסים כי זה הדרך הכי קלה להיפטר מזה.
אלי זרחין: לא, הרבה תלמידים רוצים.
צבי לוטן: תלמידים רוצים, אבל גם מכוונים אותם לזה ולכן שבאים לעשות את הדברים, אנחנו גם לא התחלנו השנה את התוכנית שלנו כי הם עוד לא חתמו החוזר, אבל אנחנו התחלנו בהכנות, ראינו שהכיוון הוא אם אתה רוצה לתלמידים אחרים אופציות, באמת אתה נתקל, כל יוצא דופן במערכת מתחיל לעשות לך בעיות, אתה צריך שתהיה הגבלה, שבאמת הדברים ניתנים לביצוע.
זאב אלקין: אולי ננסח את זה כללית כי הדברים עלו כאן, יושב כאן ישעיהו, ישב פה צבי גלאון בדיונים שהיו אז במאי והוא העלה את זה בהרבה מאוד דוגמאות של בתי ספר, דווקא מצד המנהלים הוא נתקל בבעיות.
זאב אלקין: לכן השאלה היא כללית, מורים, מנהלים, מערכת, השאלה אם לא כדאי שאתם יחד עם אודי תעשו איזה שהיא פעולת עידוד והסברה מול מנהלי בתי הספר על הנקודה הזאת, שהמשרד באמת התכוון ברצינות ואני יודע שהתכוון, זה היה מהלך מאוד רציני של הכנת החוזר הזה ולכן הוא פונה בלשון נמרצת למנהלים בבקשה לקיים את החוזר כמו שהוא ולתת לתלמידים את הזכויות.
זאב אלקין: גם להפנות את תשומת ליבם של המנהלים לשינוי שחל, כי את יודעת, יצא חוזר, זה נכון שהם מקבלים אותו וצריכים לקרוא אותו, אבל לא תמיד מנהל שם לב שיש פה שינוי מאוד מהותי מול המציאות של שנה שעברה ובאופן אוטומטי מערכת מכוונת תלמידים למה שהיא הכירה קודם ואז השינוי לא נכנס לתוקף באופן מלא.
זאב אלקין: מתי אנחנו שומעים שיש בעיה?, כשתלמיד או הורים שלו שמעו ממקום אחר שיש שינוי, הוא מגיע לבית הספר ומבקש ובית הספר שלא, ואז הוא אומר איך לא, אני שמעתי שכן ואז מתחילה ההתדיינות ואז אולי זה עולה לאלי, לרעיה ולגופים אחרים ואז זה מגיע אלינו.
זאב אלקין: אז הרבה מאוד מקרים ייתכן שאנחנו בכלל לא יודעים כי התלמיד לא יודע וההורים לא יודעים והוא מגיע לבית הספר, אומרים לו יש רק מסלול אחד הוא הולך עם המסלול הזה בלי לדעת בכלל שיש לו זכות על מסלול ב' ו- ג'.
זאב אלקין: השאלה אם יש דרך שתעשו כאן איזה שהיא פעילות הסברה מיוחדת, אני לא יודע אם מכתב מיוחד או להכניס את זה למפגשים עם המנהלים שהמשרד עושה, אבל איכשהו להפנות את תשומת ליבם בצורה מרוכזת לעניין הזה, אני בטוח שאודי כאן ישמח להיות פרטנר למהלך אבל מאוד חשוב שזה יבוא גם ממך.
רחלה שיפר: הוא לא דיבר על עניין הבחינות, הוא טען - - -
אלי זרחין: לימודים בכלל.
זאב אלקין: זה היה גם בבחינות הבגרות.
רחלה שיפר: אם ילד אמור להיבחן בעל פה, אז צריך לבחון אותו במהלך שנת הלימודים.
זאב אלקין: זה היה גם בבחינות הבגרות, אני זוכר בדיונים שעלו כאן בחודש מאי, ציינו לא מעט דוגמאות שמנהלים ניסו, לא רק שלא עדכנו את התלמידים על האפשרויות החדשות, אלא גם שהתלמידים עודכנו באפיקים אחרים, ניסו או לחסום בפניהם או לשכנע אותם שלא כדאי.
זאב אלקין: כאן הבקשה שלי אליך, את תיארת כאן מהלך שהוא מהפך אמיתי בפעולה בתחום שאת מובילה אותו במשרד החינוך לפי המימדים.
זאב אלקין: אז כדי שכל ההשקעה הזאת לא תרד לטמיון, מאוד חשוב שדווקא ממך ולא רק מהמערך של אודי, המנהלים יקבלו עידוד ויקבלו הכוונה מאוד ברורה, כשמשקיעים כל כך הרבה כסף וכל כך הרבה מאמץ בדיונים ובהכנות, אז המשרד התכוון ברצינות והוא מבקש מהם.
אלי זרחין: יושבת כאן נציגה של יפ"ה שאני חושב שאגף אל יסודי, בעיניי הוא גוף, בנוסף לרחלה, הוא גוף מאוד מתאים שאתם אחראים למנהל בית הספר.
מרים ונד: אני רשמתי את זה לפניי וזה נכון כי זה החינוך הפדגוגי, אנחנו עוסקים בפדגוגיה.
זאב אלקין: עוד שאלות, אני עוד מעט ארצה לסכם.
אלי זרחין: אנחנו מפרסמים את זה עוד מעט, שוב בשתי שפות, אנחנו פרסמנו את זה באינטרנט, אבל עדיין זה אחריות של התלמיד גם לפתוח אתר אינטרנט, להתעדכן.
רחלה שיפר: זה נכון.
רחלה שיפר: אפשר יהיה בחוזר שיכסה על העניין של שתי השמטות - - -
זאב אלקין: שלוש.
רחלה שיפר: כן, השלישית אני צריכה עוד לבדוק אם אין כאן עניין מהותי.
רעיה ריגר: את אמרת שיש בעיה לבחון בעל פה אקסטרני, בעיה לעולים או בעיה לליקוי למידה, מה הבעיה?
רחלה שיפר: בכול הסיפור.
רעיה ריגר: אבל מה אפשר לעשות שמי שיש לו ליקוי למידה?
רחלה שיפר: זאת הבעיה שלי.
רעיה ריגר: אבל מה אפשר לעשות?
רחלה שיפר: יש בעיה, צריך לחשוב על זה, אני לא יכולה להוריד את המורים, צר לי, עברתי את הגיל.
רחלה שיפר: זו בעיה, אני ביקשתי למחוק את זה מהפרוטוקול, אני הייתי צריכה להיות בפגישה אחרת, אין לי תשובה, אני רק רציתי להביא לידיעת
רחלה שיפר: כם שיש שכיוון שבחינה בעל פה ניתנת על ידי מורה המקצוע במספר הזקוקים להיבחנויות בעל פה, כמו לקויי למידה, אני לא מדברת רק על - - -
זאב אלקין: את לא מדברת על היבחנויות בעברית לאותם שעלו ב- יא', ו- יב'.
רחלה שיפר: לא, ביקשתי להוריד את זה מהפרוטוקול כי זה באמת לא לעניין הזה.
רעיה ריגר: זה לא בעיה בשפת אם בעל פה.
רחלה שיפר: בעל פה, בעברית.
רעיה ריגר: בעברית, ברור.
רחלה שיפר: אמרתי שיש בעיה בכלל המערכת בגלל כל הקבוצות שזקוקות לזה מבחינת לקויי למידה למשל, אבל זה באמת לא קשור היה לדיון הזה, יש בעיה של מציאת מורים, כי בדרך כלל המורים עסוקים בבתי הספר שלהם במתן ההתאמה הזאת.
רעיה ריגר: אולי אפשר לדעת מראש, שמישהו מתחיל את הלימודים ובסוף אומרים אין אפשרות.
רחלה שיפר: עוד לא קרה שמישהו לא קיבל.
זאב אלקין: רחלה לא אמרה שלא יקבלו, היא אמרה שלה כמערכת יש אתגר לא פשוט להתמודד עם זה.
רעיה ריגר: שאלה שנייה, שיש בעיות, באוגוסט פתחו את התיקים ועכשיו לא עוברים לתיקים עולים, למי לפנות, כשיש המון פניות לתלמידים?
רחלה שיפר: כל תלמיד שיפנה לתחנה שלו, אבל בנפרד, לא כארגון, באופן עצמאי על פי הכללים, הוא האחראי.
רעיה ריגר: ושם בתחנה נותנים הסבר בדיוק בכתב?
רחלה שיפר: אני לא יודעת אם בכתב, אבל יושבים איתו ואם יש תרגומים אני אברר.
זאב אלקין: עכשיו רחלה, עוד שאלה קצרה ומייד נשחרר אותך, עם ממש הרבה דברי תודה, הזכרת את לקויי הלמידה ולכן אני נזכרתי, יש סעיף בחוזר של ראשון באפריל, בחוזר האחרון, שמדבר על כך שתלמידים עולים שהם גם לקויי למידה, אז הם יקבלו שאלון עם כל ההתאמות לעולה.
רחלה שיפר: אני הצעתי אז שנפנה את זה לוועדת חריגים.
זאב אלקין: השאלה אם אתם נערכים לזה, לאותם שאלונים ללקויי למידה לעולים, זה מופיע בחוזר?
אלי זרחין: הוא לא היה בקיץ, מפמ"רית לשון מסרבת לכתוב לו.
רחלה שיפר: אני חייבת ללכת.
זאב אלקין: אנחנו מודים לך ומחכים ממך לחומר שצריך להגיע בקרוב, ושוב תודה.
מיכאל נודלמן: הנושא היום הוא נושא טרגי – האם המדינה הסתירה במשך שנתיים מידע אודות ההיעלמות של גבריאל דוויט, ז"ל, ממשפחתו?
מיכאל נודלמן: נמצאים פה המשפחה של גבריאל, נציגי משרד הביטחון, נציגי משרד ראש הממשלה, משרד הקליטה.
מיכאל נודלמן: אני רוצה שחנן קסאיי, מהמשפחה, אחיין של גבריאל דוויט, יגיד לנו כמה מלים.
חנן קסאיי: יש לי פה מכתב שנכתב על ידי משפחתי, אני רוצה רק להקריא, לפני שנתחיל.
חנן קסאיי: קודם כל, משפחתי, משפחת דוויט, רוצה להודות למדינת ישראל על שהשיבה לגבולות ישראל את גופתו של גבריאל, ז"ל.
חנן קסאיי: בנוסף, גם לבנו עם משפחות החטופים והנעדרים.
חנן קסאיי: מקווים שישובו גם הם בשלום.
חנן קסאיי: במהלך הימים האחרונים הטרידו את המשפחה אי הוודאות בנוגע לגורלו של גבריאל.
חנן קסאיי: התנהלות הגורמים השונים שהגיעו להחלטה כי יש להשאיר את המשפחה בחוסר ודאות במשך למעלה משנתיים ובינתיים לתת למשפחה לחפש ברחבי הארץ, כשהמדינה יודעת כי גבריאל כבר איננו בשטח ישראל ומוחזק על ידי איזה שהוא ארגון, או החיזבאללה, או סוריה.
חנן קסאיי: נשאלה השאלה, מדוע?
חנן קסאיי: האם חשש כי המשפחה לא תוכל להיות שותפת סוד?
חנן קסאיי: הייסורים שעברה המשפחה במשך למעלה משנתיים בכדי לדעת מה עלה בגורל של גבריאל, הם יותר מדי לפי דעתי, וגם לא הגיוניים.
חנן קסאיי: לאחר שיחה של נציגי המשפחה עם מר עופר דקל, הובאו מספר פרטים טכניים בעיקרם, בעניין העסקה והשאלה המרכזית שלא נענתה היא איך הגיעה גופתו של גבריאל ללבנון.
חנן קסאיי: בסיס לחטיפה מבחינתנו לא נפסל והשאלה אולי האם כיוון זה נבדק?
חנן קסאיי: בנוגע לסיבת הפטירה, משקיבלה המשפחה אתמול את הדוח הפתולוגי, שזה בעצם דוח הביניים, ולא הדוח הסופי, לא קבע פרופ' יהודה היס כי גבריאל נפטר מטביעה מים.
חנן קסאיי: הוא לא יכל לקבוע את זה.
חנן קסאיי: לכן הדוח היה ביניים, ובכלל לא יוכל לסיים את חוות דעתו, אלא אם הרשויות הנוגעות בדבר יספקו לו נסיבות ונתונים לגבי היעלמותו.
חנן קסאיי: בתוך כך יוכל לסיים את חוות דעתו.
חנן קסאיי: כל הטענות הללו מחזקות את תחושת המשפחה שאכן גבריאל נחטף.
חנן קסאיי: המשפחה מבקשת להתחשב בבקשותיה ולהביא לפניה את נסיבות הגעתו של גבריאל ללבנון.
חנן קסאיי: כמו כן, מקווה משפחת דוויט, משפחתי, כי ההחלטה לא לשתף משפחות בעניינים ביטחוניים, כמו המצב הזה שנקלענו אליו, לא יחזור שוב.
מיכאל נודלמן: היו הרבה לחצים על ועדת הקליטה והעלייה.
מיכאל נודלמן: יש המון גרסאות.
מיכאל נודלמן: לא גרסאות איך הוא הגיע ללבנון, אבל גרסאות למה לא הודיעו למשפחה שהוא בלבנון.
מיכאל נודלמן: יש כל מיני גרסאות למה.
מיכאל נודלמן: יוצאי אתיופיה זה אנשים חלשים, חוליה חלשה, וכשיש חלשים היחס אליהם מזלזל, אבל אני צריך להגיד שהממשלה היתה במשא ומתן עם חיזבאללה והביאה את גופתו לישראל.
מיכאל נודלמן: אבל טוענים מול זה שכשטננבאום נפל בידיים של חיזבאללה, מיד כולם ידעו, המשפחה ידעה ואחרי זה היה משא ומתן והחזירו אותו.
מיכאל נודלמן: יש גרסה שלא רצו לעשות פה לחצים ודברים אחרים, כדי לא לתת לידיים של נסראללה עוד נשק במשא ומתן ושהמשא ומתן היה יותר קשה.
מיכאל נודלמן: אני לא יודע.
מיכאל נודלמן: יש פה נציגים מהמשרדים ונציגיו של משרד ראש הממשלה, אנחנו רוצים לשמוע למה קרה ככה שהמשפחה לא ידעה על הבן שלה.
מיכאל נודלמן: אני רוצה לשמוע נציגה של משרד ראש הממשלה, הגב' סוויד.
מיכאל נודלמן: בבקשה, את יכולה להגיד לנו מה קרה, סיבות למה המשפחה לא ידעה כל כך הרבה זמן על הגורל של בנה.
ורד סוויד: כשאני קיבלתי את ההודעה, התייצבתי בבית המשפחה בבאר שבע, ביחד עם מפקד מרחב הנגב, אינפריאנטה, והודענו להם על חילופי הגופות שיתבצעו.
ורד סוויד: לאחר שהיה זיהוי ודאי, המשטרה הודיעה להם ובהתאם לבקשת המשפחה ולשאלות של בני המשפחה, גם של אסתר וגם של חנן, קיימתי איתם מפגש כבר במהלך השבעה.
ורד סוויד: ישבנו במשרד ראש הממשלה עם הנציג שמטפל בנושא השבויים והחטופים והוא עדכן אותם בפרטים מהרגע שהוא ידע את הפרטים ונתן להם את הדוח שלו על השתלשלות הנושאים ובהתאם גם לבקשת המשפחה קיימנו מפגש עם פרופ' יהודה היס, באבו כביר, שבו הועברו למשפחה ממצאים של המכון המשפטי.
ורד סוויד: אני רוצה להתייחס לדברים שאתה העלית בנושא אשרה של עולים ואני חושבת שזה לא קשור לנושא בשום פנים ואופן.
ורד סוויד: אני לא חלק מהמשא ומתן ואני לא יכולה להיות בטוחה, אבל בגלל זה הם ישבו עם הנציג שאחראי על התחום והסביר להם את השיקולים שלו.
יוני פולינגר: רב פקד, אני ראש חוליית נעדרים.
יוני פולינגר: צוות החקירה שטיפל בהיעדרות, בתחנת באר שבע, לא ידע על הזיהוי אלא זמן קצר מאוד לפני שהמשפחה ידעה, לכן צוות החקירה לא הסתיר מהמשפחה שום מידע.
יוני פולינגר: מעבר לזה, כל שאלה וכל נתון אחר, בגלל הקשר של החזרת הגופה לחילופי שבויים, צריך לשאול כל נתון את משרד ראש הממשלה, כי אנחנו, עקב הרגישות הנוספת---
חנן קסאיי: אבל איך המשטרה ידעה על ההיעדרות של הבחור לפני כשלוש שנים?
יוני פולינגר: לא הבנתי את השאלה.
חנן קסאיי: הבחור נעדר לפני כשלוש שנים.
חנן קסאיי: אני מבין שכשיש בחור נעדר, המשטרה מחפשת אותו.
קולט אביטל: מה עשיתם כדי לחפש אחריו?
חנן קסאיי: לפני כשלוש שנים.
חנן קסאיי: עזבו עכשיו כרגע מה קרה בשבוע האחרון.
יוני פולינגר: המשטרה ידעה על ההיעדרות כבר באותו יום.
קולט אביטל: מה עשיתם אז?
קולט אביטל: כמה זמן ארכו החיפושים?
קולט אביטל: אנחנו לא שמענו בכלל על חיפושים.
חנן קסאיי: לא ידענו בתקשורת בכלל שיש חיפושים.
יוני פולינגר: קודם כל, אם מישהו היה נכנס לאתר המשטרה, או פותח עיתון 'ידיעות אחרונות', בתקופה הראשונה, אז היה מיד נתקל בשם הזה.
יוני פולינגר: באתר המשטרה, למשל, ייתכן שהתמונה נדחקה הלאה בגלל נעדרים חדשים שנכנסו, אבל בכל מקרה, המקרה פורסם בזמנו.
קולט אביטל: סלח לי, הבעיה היא לא אם פרסמתם ואם שמתם תמונה באתר.
קולט אביטל: כשרוצים לחפש מישהו בצורה אקטיבית, עורכים חיפושים, הופכים כל אבן.
קולט אביטל: אנחנו רוצים לשמוע כאן מה בדיוק עשיתם כדי לחפש אותו ומתי הגעתם למסקנה שצריך להרים ידיים.
יוני פולינגר: בשלב הראשוני מי שטיפל בהיעדרות היתה תחנת חיפה, כי התלונה התקבלה בחיפה ולמעשה הוא היה נעדר מחיפה.
יוני פולינגר: החיפושים כללו חיפושים פיזיים של שוטרי סיור, של מתנדבים, למעשה כל הכוחות שמשתתפים בחיפוש אחר נעדרים באירוע רגיל של היעדרות.
יוני פולינגר: לא היתה אינדיקציה לסכנה מסוימת וממשית לחייו.
דוד יאסו: ממחלקת קליטת עולי אתיופיה ממשרד הקליטה והעלייה.
דוד יאסו: אני חי היום בבאר שבע, יחד עם המשפחה באותה שכונה, אני יודע מתי שהוא נעלם, אני מכיר את המשפחה.
דוד יאסו: היא באה גם לחיפה וגם לבאר שבע, דיווחה.
דוד יאסו: אני יודע גם שהמשפחה הוציאה אוטובוס וגייסה את בני העדה.
דוד יאסו: לצערי, אני לא השתתפתי בגלל עבודתי.
דוד יאסו: הם יצאו, אבל לא ראיתי שם פרסום של המשטרה לא בבאר שבע, ולא היתה בטלוויזיה ולא עיתונות.
דוד יאסו: לצערי הרב, אני אומר לכם, הלוואי ויגיע מחר גם חֶבֶר וכל אלה, גם החיילים שלא נמצאים פה, אבל כאשר הם נעלמו, כל משטרת ישראל, כל עם ישראל התגייס והתקשורת והכול, כדי לחפש.
דוד יאסו: הבחור הזה, אף אחד, אף אחד חוץ מהמשפחה שיושבת כאן, אף אחד לא חיפש אותו, לא משטרה ולא זה.
דוד יאסו: ואני יודע גם כל המשפחה הזאת מגיעה כל חודש לתחנת משטרה, כדי לדעת אינפורמציה.
דוד יאסו: כל חודש.
יוני פולינגר: יש 4,000 נעדרים בשנה, בישראל.
יוני פולינגר: אתה מכיר את כולם?
קולט אביטל: אנחנו לא מדברים על סטטיסטיקה.
יוני פולינגר: הנושא של הישיבה הוא נושא אחר, האם המשפחה ידעה, אם הסתרנו או לא.
קולט אביטל: הנושא, למה לא חיפשו.
דוד יאסו: בוא נתעלם ממה שהיה בשבוע האחרון, מאז שהגופה התגלתה.
דוד יאסו: אני מדבר מינואר 2005 עד היום.
קולט אביטל: אדוני הרב פקד, אני יש לי מן תחושה, יכול להיות שאנחנו רק בתחילתה של הישיבה הזאת, אבל יש לי תחושה, כמו שרואים את הצילום או את הציור של שלושת הקופים – לא ידעתי, לא שמעתי, לא דיברתי.
קולט אביטל: אתה פה מייצג את המשטרה, שאלנו שאלה, אתה יכול לשאול, אתה יכול גם לענות.
קולט אביטל: אנחנו רוצים לדעת לא כמה נעדרים יש לשנה.
קולט אביטל: האם המשטרה התגייסה וערכה חיפושים, ואם כן, איפה ומתי.
יוני פולינגר: אז, גברתי, אני השבתי לגבי מספר נעדרים בשנה, רק כדי להוכיח שלא בגלל שמדובר בגבריאל דוויט אף אחד לא שמע את שמו, כי יש עוד הרבה אנשים נעדרים כל הזמן שלא שומעים את שמותיהם ורק בני המשפחה קרובים מאוד לנושא וחיים את זה רגע רגע ושעה שעה.
קולט אביטל: תענה לשאלתי, אדוני.
יוני פולינגר: לשאלתכם אני השבתי כבר.
יוני פולינגר: תמונתו פורסמה באתר האינטרנט המשטרתי, תמונתו פורסמה בעיתון 'ידיעות אחרונות' ומעבר לזה, יש לי פה רשימה של פעולות רבות, פעולות חקירה ופעולות חיפושים שבוצעו.
יוני פולינגר: זה שזה לא הוביל לשום תוצאה, אנחנו עכשיו מבינים למה, רק אחרי שגופתו נמצאה, אנחנו מבינים למה, כי לא יכולנו למצוא אותו.
יוני פולינגר: אבל כל יום נמצאים.
יוני פולינגר: מחפשים אחר נעדרים אחרים ומוצאים אותם.
אסתר דוויט: האם הייתם באיזה שהוא שלב בחקירה, או משהו, אני לא יודעת מה, במשטרה, ידעתם שהגופה שלו לא נמצאת בארץ?
קולט אביטל: לא, הם לא היו בתמונה.
אסתר דוויט: ואז הפסקתם לחפש ומכרתם איזה סוג של סיפור למשפחה.
יוני פולינגר: ממש לא.
יוני פולינגר: התשובה היא שלילית.
יוני פולינגר: לא, באל"ף רבתי.
יוני פולינגר: אני יכול להראות בתיק החקירה---
אסתר דוויט: המשטרה לא ידעה כלום?
יוני פולינגר: אני יכול להראות בתיק החקירה פעולות שבוצעו בסמוך למציאת הגופה, פעולות חקירתיות, כולל הערכות מצב שבראשות מפקד המרחב, ולא היינו יוצאים לפעולות סרק, אם היינו יודעים שהוא נמצא.
מיכאל נודלמן: אני רוצה לשאול נציג ממשרד הביטחון.
מיכאל נודלמן: יש אצלכם איזה ידע על מה שקרה?
ישי יודקביץ: הנושא של נעדרים אזרחיים לא מטופל במשרד הביטחון.
ישי יודקביץ: אין לנו קשר לנושא.
ישי יודקביץ: יחד עם זאת, מאחר וכל הנושא רוכז...
ישי יודקביץ: הנושא של השבויים והנעדרים שלנו, צינורות התקשורת מול החיזבאללה, מתווכים כאלה ואחרים, שאנחנו...
ישי יודקביץ: אנחנו לא מנותקים כמובן מההקשר הכללי של המשא ומתן לשחרור הנעדרים והחיילים, ושר הביטחון מתעדכן מעת לעת על ידי מתאם השיחות, מתאם המשא ומתן, במשרד ראש הממשלה, מר עופר דקל.
ישי יודקביץ: משרד ראש הממשלה מנהל את המשאים ומתנים האלה ומעבר לכך אין לנו מה להוסיף.
ישי יודקביץ: זאת אומרת, אנחנו לא קשורים לנעדרים אזרחיים בנושא.
מרינה סולודקין: מתי ידעתם שגופה יש אצל חיזבאללה?
ישי יודקביץ: צריך לשאול את משרד ראש הממשלה, את המתאם.
מרינה סולודקין: זו פשוט פארסה כאן.
מרינה סולודקין: סליחה, אתם באים לישיבה בכנסת, כל אחד מפנה למישהו אחר.
מרינה סולודקין: מה קרה פה?
ורד סוויד: בגלל שאלה נושאים שקשורים גם בתחום ביטחוני.
ורד סוויד: הוא ישב איתם ונקב בפניהם בתאריך הידיעה.
אסתר דוויט: לפני חודשיים.
אסתר דוויט: הוא לא נקב מתי הגיעה הגופה לחיזבאללה.
אסתר דוויט: זו שאלה שעדיין לא ענו לנו, כמה זמן הוא מוחזק---
ורד סוויד: הוא אמר לכם מתי הוא קיבל את המידע.
אסתר דוויט: לא, הוא אמר לנו 'מאוגוסט התחילה העסקה'.
אסתר דוויט: הוא לא אמר משהו אחר.
אסתר דוויט: וזאת שאלה שגם אנחנו רוצים לדעת.
קולט אביטל: אני קודם כל מבקשת, בשם כולנו כאן, באמת להביע צער וניחומים למשפחה על כל מסכת הסבל שהיא עברה.
קולט אביטל: חברת הכנסת גלאון ואני הוצאנו מכתב לראש הממשלה ולשר הביטחון ואני מוכרחה להגיד שיש לנו סימני שאלה ואני אציג אותם פה, ולא קיבלנו תשובות.
קולט אביטל: אנחנו לא מבינים הרבה מאוד דברים.
קולט אביטל: אנחנו מבינים שהמשא ומתן הוא לא ישיר, אנחנו מבינים שהמשא ומתן הוא באמצעות מתווך.
קולט אביטל: אבל לא יכול להיות שאתם באים לישיבה בכנסת וכל אחד מפנה את האצבע לשני.
קולט אביטל: אנחנו שומעים מגב' סוויד, שהיא אמרה שהמשפחה עודכנה.
קולט אביטל: אנחנו לא יודעים מה המשפחה עודכנה.
קולט אביטל: זכותנו להבין ולקבל פה תשובות ממערכת הביטחון, ממשרד ראש הממשלה, בלי שאחד יפנה לשני.
קולט אביטל: נראה לי שהישיבה הזאת היא פארסה, כי אנחנו נצא מכאן עם פחות מידע ממה שנכנסנו.
קולט אביטל: וחברים, אתם פשוט לא מכבדים את הכנסת ואני רוצה להגיד לכם, מעבר למה שעברנו עד עכשיו, אני מתביישת.
קולט אביטל: אני מתביישת שככה מתנהלת ישיבה בכנסת ואתם לא מכבדים, לא את היושב ראש ולא את חברי הכנסת שיושבים כאן ולא את הציבור, ודאי לא את המשפחה.
קולט אביטל: אנחנו מבקשים לדעת.
קולט אביטל: יכול להיות שיש סיבות, יכול להיות שלא ידעתם, יכול להיות שזה נודע רק ברגע האחרון במי מדובר, יכול להיות שהחיזבאללה, כרגיל, מסתיר מידע, אבל מתנהל משא ומתן, באיזה שהוא מקום אנחנו מבקשים לדעת מדוע הפרטים האלה לא ידועים למשפחה, לא ידועים לציבור.
קולט אביטל: אדם נעלם, עדיין לא ברור לנו את נסיבות מותו.
קולט אביטל: נאמר לנו לפני כמה ימים שאולי הבדיקה הפתולוגית תוכיח את זה.
קולט אביטל: יש לנו סימני שאלה מאוד גדולים אם האיש טבע.
קולט אביטל: איך יכול איש לטבוע ולמצוא דרכו שלם ויבש?
קולט אביטל: כל הדברים האלה, יש לנו יותר שאלות מאשר תשובות והמטרה שלי, כשאני פונה אליכם עכשיו, אני מציעה לא לזלזל בכנסת.
קולט אביטל: אני חוזרת, פנינו לראש הממשלה ולשר הביטחון, גם חברת הכנסת גלאון וגם אני, ואני מניחה שגם המשפחה.
קולט אביטל: אנחנו מבקשים לדעת מדוע המשפחה הזאת לא יודעת פרטים.
קולט אביטל: אם יש סיבה טובה, כיוון שגם אתם לא יודעים, אז תגידו אותה.
קולט אביטל: אבל לא יכול להיות שבאיזה שהוא שלב, לפני חצי שנה, לפני שנה, ידעו שמצאו כזו גופה והיה על הגופה הזו משא ומתן ואיש לא טרח לעדכן את המשפחה.
קולט אביטל: ואני שואלת שאלה, אם היה מדובר במשפחת גרשוני (שם מדומה) מצפון תל אביב, האם היו מתייחסים אחרת?
קולט אביטל: האם פה, אולי, לא רצו להטיל על המשפחה סבל נוסף?
קולט אביטל: תתנו לנו איזה שהוא הסבר סביר, כי בשביל זה אנחנו התכנסנו פה.
קולט אביטל: ואל תתחילו להגיד 'אני לא יודע, תשאלו את משרד ראש הממשלה' ומשרד ראש הממשלה, עם כל הכבוד והחיבה וההערכה שאני רוחשת לגב' סוויד, גברתי, איזה שהוא מידע.
קולט אביטל: את לא יכולה רק לבוא הנה ולהגיד לנו 'אמרנו למשפחה'.
קולט אביטל: צבי הנדל: אני רציתי לשאול את אותה השאלה ששאלה חברת הכנסת אביטל ואני מבקש ממשרד ראש הממשלה וממשרד הביטחון להביא תשובה על שאלה אחת, שהיא מרכזית בעיניי, לגבי התעודה.
קולט אביטל: איך או מה ההערכה, או מה הנתונים שיש לנו, איך אפשר ליישב את הסתירה שההבנה שלנו שהבן אדם טבע, ובסופו של דבר כהוכחה הלבנונים שולחים לנו, החיזבאללה שולח לנו תעודה מזהה יבשה.
קולט אביטל: אני מציע, גם אם אין לכם פה את התשובה כרגע, ועם כל הצער בזה שלא באתם מוכנים מספיק עם שיעורי הבית, לטעמנו, אני מבקש שהיושב ראש (את זה אני מבקש מהיושב ראש), חבר הכנסת נודלמן, שזאת תהיה הדרישה שלנו מנציגי הממשלה, תוך זמן קצוב, חמישה ימים, או שמונה ימים, להביא לנו נתון מדויק שמיישב את הסתירה וגם הערכות, אם אין משהו אחר, הן טובות לעניין הזה, אבל זה חייב להיענות, כי אחרת יש תחושה מאוד מאוד קשה.
קולט אביטל: הרבה מעבר להתנהלות לא נחמדה, שלא הודיעו למשפחה.
קולט אביטל: אם הסתירה הזאת לא מיושבת, אז יש פה תחושות מאוד מאוד קשות ובמדינה נורמלית, דמוקרטית, זה לא טוב שיהיה.
קולט אביטל: ודאי כשהאסון קרה למישהו שהוא לא אשכנזי, רחמנא ליצלן.
מרינה סולודקין: מר צבי הנדל, ואם למזרחי קרה אסון היום?
צבי הנדל: אני צוחק.
צבי הנדל: האשכנזים לא באים וקופצים יותר מהר.
צבי הנדל: מזל שאני אשכנזי, אחרת היו הורגים אותי.
מרינה סולודקין: תגיד 'עולה חדש', זה דבר אחר.