GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חביב קצב: ארבעים אחוז מביא אותם לקנות ביישובים ושכונות בינוניות בערים החזקות.
חביב קצב: כמובן לא יוכלו לקנות ברמה הגבוהה, יוכלו לקנות בית נורמלי, סביר, בשכונה בינונית ברעננה.
חביב קצב: זו המטרה שלנו.
מיכאל נודלמן: נמצאים איתנו חברים נוספים, יש לכם מה להוסיף?
אלון פרידמן: למען האמת לצד התכניות של הצעירים מברית המועצות ומאתיופיה במרכז הקליטה בערד נמצא מכון ווג'ס שעוסק דווקא בתכנית חינוכית לאקדמאים מכל המקומות בעולם, והשהות של מכון ווג'ס במרכז הקליטה בערד מתאפשרת היום תודות לתמיכה של המחלקה לעלייה של הסוכנות.
אלון פרידמן: אנחנו חוששים מסיום של תמיכה כזאת עם יציאת מרכז הקליטה מערד ואנחנו דנים על העניין עם אנשי הסוכנות והמחלקה לעלייה בפורומים נפרדים.
אלון פרידמן: אנחנו כמובן רוצים להישאר בערד.
אלון פרידמן: הסיבה שאוכלוסיה כל כך איכותית נמצאת בערד היא לצורך המשך פיתוח הנגב, וזה המחוייבות שלנו היום כמכון ווג'ס, שנמצא היום תחת ארגון נשות הדסה ותנועת יהודה הצעיר.
אלון פרידמן: אנחנו בהחלט רוצים לעשות את כל המאמצים ולקבל את כל התמיכה כדי להמשיך ולהביא אקדמאים מחו"ל למקום הזה לתקופות של חצי שנה בכל פעם.
אורון קליימן: אני אורון, אני פעיל חברתי בערד, נולדתי בערד.
אורון קליימן: אני רוצה לדעת מה קורה עם המרכז קליטה בערד.
אורון קליימן: בואו תגידו, אנחנו הולכים לסגור אותו, לא הולכים לסגור אותו.
אורון קליימן: כי מה שחשוב שיבינו פה אנשים שהמרכז בערד זה קומפלקס של שלושה גופים בפנים, זה כולל הבית ספר למלונאות, ווג'ס בערד ומרכז קליטה.
אורון קליימן: זאת אומרת שאנחנו בערד עושים פעילויות חברתיות עם המרכז, עם העולים החדשים, עם הארגון של "אליינס" שמעורב בתוך הפעילות החברתית.
אורון קליימן: במידה ואתם סוגרים את המרכז קליטה כל הפירמידה תיפול.
אורון קליימן: הרעיונות שאנחנו שומעים בתקשורת המקומית, לקחת את העולים, להתחיל להסיע אותם מבאר שבע, מטללים, לערד, זה יהרוס את כל האווירה שיש לנו, בנינו אותה במשך שלושים ומשהו שנה.
אורון קליימן: אני לא חושב שפה עוד הפעם, כמו שהאדון שם דיבר, עניינים של כסף, אני מבין אותך, מקובל שיש בעיה כלכלית במדינה.
אורון קליימן: אבל גם ערד זו עיר ממש קטנה בנגב.
אורון קליימן: כל פגיעה בערד זה עוד מסמר, גם ככה האנשים בערד היום מיואשים מהמצב.
אורון קליימן: אתם הולכים לסגור דבר כזה.
אורון קליימן: אני מבקש פה, תרדו מהעניין הזה.
עודד סלומון: חבל שלא היית, כפעיל חברתי, בשבוע שעבר היינו בביקור בערד יחד עם יושב ראש הסוכנות זאב ביילסקי, ואנוכי, ועוד מספר אנשים בצוות, כולל זלמן פרלמוטר מנהל חטיבת הקליטה, נפגשנו כמובן עם ידידי אלון פרידמן מהווג'ס.
עודד סלומון: אנחנו בהחלט ערים לצורך להמשיך ולקיים בערד מרכז שעובד ופועל ומהווה איזה שהוא מרכז קהילתי.
עודד סלומון: אני רוצה לציין שמהבחינה הזו אנחנו בעצם בדיונים עם ראש העיר, עם המכללה בבאר שבע, עם הווג'ס ועם התאחדות בתי המלון בים המלח, גיבשנו היום תחילה של הצעה, שאנחנו מתחילים לעבוד עליה בצוות משותף, שבו אנחנו נהפוך את מרכז הקליטה בערד, ווג'ס יישאר, נהפוך את זה למרכז הכשרה לענף המלונאות והתיירות, כי היום יש דרישה גוברת במלונות ים המלח, הפריחה בתיירות חוזרת לים המלח, ויש דרישה גדולה מאוד להכשרה.
עודד סלומון: יש שם היום בית ספר אקסטרני לניהול בתי מלון, הוא יישאר.
עודד סלומון: קורס הטבחות יישאר.
עודד סלומון: אנחנו רוצים מעבר לזה לנסות ויחד עם המכללה לפתח שם עוד כלים להכשרה על מנת שהמרכז הזה ימשיך ויתקיים כמרכז צעירים חי, בועט ונושם בעיר ערד.
עודד סלומון: מעבר לזה, אנחנו נפגשנו עם ראש העיר, שהוא בעצם נמצא בתפקיד פחות משנה, ואנחנו מתחילים לגבש יחד תכנית.
עודד סלומון: כי בשנים האחרונות, אחרי הרבה מאוד שנים שהגיעו הרבה מאוד עולים, לאו דווקא למרכז הקליטה אלא בקליטה ישירה לערד, בשנים האחרונות יש ירידה דרסטית במספר העולים שמגיעים לערד, ואנחנו מבינים את הבעיה הדמוגרפית בעיר וכדומה.
עודד סלומון: אנחנו מגבשים היום מספר תכניות, יחד עם משרד הקליטה, קליטה קהילתית וכדומה, על מנת לחזור ולהפנות עולים לערד, על מנת לחזק את האוכלוסיה של העיר עם הרבה מאוד עולים שיחזרו ויגיעו.
עודד סלומון: אין סיבה שאם בעשר שנים הגיעו לערד עשרת אלפים עולים שבשנים האחרונות אנחנו מגיעים למספרים כל כך קטנים.
עודד סלומון: אנחנו נעבוד על מנת להחזיר לערד יותר ויותר עולים.
אורון קליימן: בשורה תחתונה, מרכז הקליטה נסגר או לא נסגר?
עודד סלומון: אפשר להיות מאוד פופוליסטי ולהגיד שעל העולים יושב כל המרכז.
עודד סלומון: סך הכל נמצאים שם ארבעים עולים שפועלים בתוך ההכשרה לטבחות.
עודד סלומון: אני אמרתי שאנחנו נפתח שם, במסגרת הרעיון הזה יגיעו אנשים ללמוד בבית ספר למלונאות ותיירות מכל הארץ ויוכלו להמשיך ולחיות ולהתגורר במבנה של מרכז הקליטה.
עודד סלומון: אנחנו מגבשים את התכנית, יש מספר גורמים, צריך לגייס לכאן משאבים על מנת שהמרכז הזה יהיה משמעותי.
עודד סלומון: אמרתי, אנחנו רואים את זה, שמים את זה על ראש סדר העדיפות שלנו, אנחנו רואים את זה בחשיבות עליונה, ואנחנו כשותפים פעילים נוביל את המהלך הזה.
אלון פרידמן: אורון, שמענו בשבוע שעבר, בעקבות פגישה בירושלים עם מנכ"ל הסוכנות היהודית, בנוכחות מנכ"ל המחלקה לעלייה, משה ויגדור מנכ"ל הסוכנות התחייב שעל אף הוצאת מרכז הקליטה מקומפלקס יפית, בוא נקרא למתחם מתחם יפית, הסוכנות רוצה, על אף הוצאת מרכז הקליטה, ועל אף שכביכול לא יהיו אג'נדות סוכנותיות במתחם אחרי הוצאת מרכז הקליטה, הסוכנות רוצה ומתחייבת להמשיך להשקיע במקום, אני שמעתי את ההתחייבות הזאת ממנכ"ל הסוכנות בשבוע שעבר.
אלון פרידמן: מה שלתקוותנו יאפשר את הישארות גם המכללה, גם תכניות הכשרה נוספת של התאחדות המלונאים ומלונאי ים המלח, וגם הישארות של מכון ווג'ס בערד כחלק מהתמיכה שהסוכנות תמשיך לתת שם, ועם מאמצים של כל אחד מהגופים האחרים שיישארו במתחם.
אלון פרידמן: כך שאנחנו כן מקווים שהסוכנות באמת תצליח לספק את המשך התמיכה הזאת ולהמשיך להשקיע במקום כמתחם של צעירים, גם אם לא יהיו בו עולים שגרים בו וחיים בו כחלק מתהליך הקליטה שלהם, אבל ימשיכו לבוא וללמוד בו.
אלון פרידמן: מרכז הקליטה ייסגר.
אלון פרידמן: מתחם יפית יש בו היום מרכז קליטה, יש בו את מכון ווג'ס, יש בו תכניות הכשרה של המכללה הטכנולוגית באר שבע.
אלון פרידמן: המרכיב הזה של מרכז הקליטה יוצא, זה אנחנו הבנו מהמחלקה לעלייה וממשרד הקליטה, שהמרכז קליטה יוצא מהמתחם הזה.
אלון פרידמן: אני מקווה שהוצאת מרכז הקליטה הזה לא יהפוך להישמטות בסיס של מגדל קלפים שהכל יקרוס כמו שאתה חושש.
אלון פרידמן: אני מקווה שזה לא יקרה, ואני מוסיף ששבוע שעבר שמענו ממרכז הסוכנות שעל אף הוצאת מרכז הקליטה הסוכנות תמשיך לתמוך במקום ותביא את השותפים במתחם סביב שולחן אחד כדי שכל אחד יוכל לתת את חלקו להמשך הקיום וגם הפריחה והשגשוג של מרכז כזה.
אלון פרידמן: אנחנו נעקוף, אנחנו לא במקרה בערד, אנחנו ארבעים שנה בערד ויש לנו סיבה להביא עולים דווקא לשם, גם אם זה החמישה חודשים היחידים בחייהם שהם נמצאים שם.
אלון פרידמן: אני מדבר על עולים אקדמאים ממדינות בעיקר מערביות.
אלון פרידמן: אנחנו נרצה להמשיך להיות שם, האג'נדות שלנו הם בנגב.
מיכאל נודלמן: אני הבנתי שיהיה פיתוח גם במרכז, יהיו עולים שילמדו שם בהכשרה.
גלי צדיק: אני יושב ראש ועד מורי האולפנים.
גלי צדיק: אני כבר יודעת שקיימתם פה דיון מאוד רחב על נושא סגירת האולפנים.
גלי צדיק: השאלה שלי מופנית אליך מר נודלמן, ואל מר נגוסה, איך אתם, שאתם ועדת הקליטה, איך אתם מאפשרים את הפגיעה המתמשכת הזאת בעולים.
גלי צדיק: אני מייצגת את הפגיעה מצד המורים.
גלי צדיק: והיום באים ואומרים האולפנים לא צריך אותם והם לא יודעים ללמד ואנחנו נעשה הפרטה ואז אנחנו נגיע להישגים נהדרים.
גלי צדיק: עכשיו מר נגוסה אני בטוחה שמכיר את אולפן קריית ים, שאני באה ממנו, ויכול להעיד פה איזה עבודה עושים האולפנים.
מיכאל נודלמן: גברתי, את חושבת שמחר יהיו מאה עולים והם לא ילמדו עברית?
מיכאל נודלמן: את חושבת כך?
מיכאל נודלמן: כאן בוועדה ישבה מנכ"לית משרד החינוך פעמיים, ולפרוטוקול אמרה שבשנה הבאה הכל ממשיך.
גלי צדיק: אני באה לחזק אתכם, כי אני אומרת לך מה לנו אמרו.
גלי צדיק: לנו אמרו שאנחנו הולכים הביתה.
גלי צדיק: בסוף השנה הזו.
מיכאל נודלמן: אני קיבלתי חתימות של עולים מרוסיה וטקסט בעברית שהם מבקשים שלא.
מיכאל נודלמן: אני שלחתי ערימה כזו.
מיכאל נודלמן: אני מבין שלא העולים עשו זאת אלא אתם.
מיכאל נודלמן: אנחנו שלחנו עכשיו העתק למנכ"לית משרד החינוך ולמנכ"ל משרד הקליטה.
מיכאל נודלמן: חוץ מזה אני לא יכול עדיין לעשות שום דבר כי יש התחייבות אצלנו, בפרוטוקול, ששום דבר לא נפגע.
מיכאל נודלמן: אם משרד הקליטה הולך למכרזים ובסקטור הפרטי יקבלו שיעורים, יקבלו שפה, אולי יהיה יותר טוב ממה שיש עכשיו.
מיכאל נודלמן: יש אצלנו הרבה בעיות עם השפה העברית, עם רכישת השפה העברית.
מיכאל נודלמן: מתחילת שנת 2006 עוסקת בעניין ועדת מומחים ותפקידה לקבוע אם לשנות את השיטה להוראת השפה או להשאירה.
מיכאל נודלמן: אני מבין אתכם אבל אני כיושב ראש ועדה צריך לדאוג לעולים החדשים שצריכים ללמוד שפה כמו שצריך.
מיכאל נודלמן: לא לסיים אולפן מבלי לדעת אפילו לשאול משפט.
גלי צדיק: קודם כל אני מסכימה איתך שעולים צריכים לדעת עברית.
גלי צדיק: אבל אני רק רוצה לשאול אותך האם אתה באמת חושב שבחצי מהתקציב שהיום משרד החינוך נותן לאולפנים, יקצצו ממנו חצי, את החצי השני יוציאו להפרטה ובזה ישיגו עבודה יותר מקצועית?
גלי צדיק: באתי לומר שזה לא נכון.
מיכאל נודלמן: הוועדה קיבלה פה החלטה, ןהתחייבות של שני מנכ"לים, שאמרו, אם הממשלה מקבלת החלטה ללכת לשוק פרטי אני בעד.
30095: שמעתי את דבריו של מנכ"ל מחלקת העלייה והקליטה בסוכנות היהודית עמדתי מתחזקת, עמדתי נגד סגירת המרכז קליטה לוד מתחזקת.
30095: כי הם עושים את זה משיקולים כלכליים נטו.
30095: התירוץ שהם מדברים, על ריכוז גבוה בלוד, זה לא רלוונטי מכיוון שהם יודעים גם בעצמם, אף עולה לא קונה דירה בלוד.
מיכאל נודלמן: למה אתה נותן לסוכנות שיקול כלכלי?
מיכאל נודלמן: זה לא ארגון ממשלתי, הם גובים כסף בכל העולם.
30095: בסדר, שידברו באופן ישר, שלא יביאו לנו כל מיני תירוצים.
30095: הריכוז זה לא הסיבה כי אף משפחה לא נשארת בלוד, לא קונה דירה בלוד.
30095: את זה הם יודעים.
30095: לסוכנות חשוב לעשות חיל לקיבוצים שנסגרים מכל מיני סיבות, לכן סוגרים מרכזי קליטה במרכז הארץ ומבודדים את העולים ברתמים, קיבוץ שמת מזמן, וטללים.
30095: יכול להיות שזה זול, אבל זו לא קליטה טובה.
30095: גם משרד הקליטה עושה שיקולים כלכליים.
מיכאל נודלמן: לכן אנו מקיימים דיון נוסף.
מיכאל נודלמן: להזכירך, בפעם הראשונה דובר בצורה הכי פשוטה על סגירה.
מיכאל נודלמן: אנחנו נתנו פקודה למשרד הקליטה לתאם, להבהיר באיזה תנאים אנשים יהיו, איך זה יהיה.
מיכאל נודלמן: עכשיו נציג של משרד הקליטה אומר שהם מתחייבים שהתנאים יהיו טובים.
30095: אדוני היושב ראש, אנחנו אומרים האם רצוננו בטובת העולים ובקליטתם על הצד הטוב ביותר, שהילדים יקבלו חינוך טוב והעולים יהיו אינטגרציה מהירה או שאנחנו מבודדים אותם ועושים עוד פעם העברה ממקום.
30095: ברתמים מה יש, בטללים מה יש, בבית אלפא, תגיד לי, בעפולה מה יש.
30095: בואו נעשה ככה, נכון זה זול בשביל הסוכנות היהודית, גם רוצים לתת פתרון לקיבוצים שנסגרים.
30095: אבל לעולים חדשים זה לא פתרון.
30095: אתה לא קולט אותם טוב.
30095: זה כל העניין.
30095: אנחנו צריכים לקבל החלטה או לקלוט את העולים טוב, שיהיו אזרחים טובים, אזרחים יצירתיים, או אנחנו מביאים אותם, סוגרים אותם במקום מבודד, ואחר כך יהיו תלויים, וזהו.
30095: תחליטו.
חביב קצב: אני אתייחס למה שאתה אומר.
חביב קצב: קודם כל אני מסכים איתך לגמרי שאנחנו רוצים שהעולים ייקלטו ביישובים ובשכונות חזקות.
חביב קצב: אין ויכוח בינינו.
חביב קצב: זה שאנחנו קולטים אותם באופן זמני במרכז קליטה, עדיין זה לא דיור הקבע.
חביב קצב: אנחנו מדברים כרגע, גם לוד, גם רתמים, גם אחרים, מדובר במרכזי קליטה שהעולה לכל היותר צריך לשהות במקום הזה כשנה עד שנה וחצי, עד שירכוש דירה ויעבור לשכונת הקבע ולדיור הקבע וליישוב הקבע שלו.
חביב קצב: ביישוב הקבע ובשכונת הקבע אנחנו עושים ונעשה את הכל על מנת שהעולים האלה יגיעו לשכונות יותר חזקות וליישובים יותר חזקים ממה שהם מגיעים היום.
חביב קצב: העולים לא רוכשים דירות לא בשכונות השיקום בלוד, העולים לא רוכשים דירות לא ברתמים ולא בטללים ואפילו לא בבית אלפא.
חביב קצב: כל אותם היישובים שאתה מדבר עליהם זה מדובר על מרכזי קליטה, זו קליטה זמנית, אלו מרכזי קליטה בראשית הדרך שהאדם לומד בהן את העברית בעיקר, עובר את תהליך הגיור, וזה הזמן שלו על מנת להתכונן ולרכוש דירה ולעבור, לאחר שיסיים את הטיפול הראשוני, לעבור לשכונת הקבע.
חביב קצב: אז על מנת לבוא ולדבר על קליטה טובה, על קליטה ביישובים חזקים ושכונות חזקות, אל תתייחס, בבקשה ממך, למרכזי הקליטה.
30095: זה לא אותו דבר.
30095: כשאתה קולט עולה חדש ברתמים, או בירושלים או בלוד או בראשון לציון, זה לא אותו דבר.
30095: זה פשוט, כשאתה מביא אותו למרכז הארץ מרתמים זה כאילו שהוא עלה מאתיופיה.
30095: אבל אם אתה מביא אותו לעיר כמו לוד, כמו ראשון לציון, כמו אשדוד, כמו ירושלים, אז אתה כבר חוסך לו בתהליך הקליטה שלו כשנה או שנתיים.
חביב קצב: זה בכלל לא נכון.
עודד סלומון: אדוני היושב ראש, מעבר למה שאמר חביב אני חושב שקודם כל גם האינטרס של התאחדויות העולים זה קודם כל לדאוג לקליטה הנאותה של העולים אחרי מרכזי הקליטה בחברה הישראלית ובערי הקבע.
עודד סלומון: זה קודם כל.
עודד סלומון: מעבר לזה, בואו לא ננסה להסתתר מאחורי כל מיני אמירות מאוד פופוליסטיות.
עודד סלומון: כמו שאמרתי קודם, מהקו של חיפה עד באר שבע, מתוך השמונת אלפים ותשע מאות עולים ששוהים במרכזי קליטה, מעל שישים אחוז נמצאים באיזור הזה.
עודד סלומון: אז אל תיקח את רתמים כאיזור מייצג של הקליטה של עולי אתיופיה.
עודד סלומון: אני חושב שזו לא מילה גסה לבוא ולומר אם אנחנו רוצים למקד ולהביא את רוב העולים למרכזי קליטה גדולים, משמעותיים, ששם הם יכולים לקבל מגוון שירותים יותר רחב אנחנו עושים טוב עבורם ולא רע.
עודד סלומון: אז בוא נשים את הדברים בפרופורציות אברהם, ובוא נראה איך העולים מאתיופיה מקבלים תשובה לפתרון הקליטה הכולל שלהם בחברה הישראלית, ולא נתמקד במרכז קליטה כזה או אחר.
30095: תסגור את רתמים במקום לוד.
30095: נראה אותך, תעשה את זה.
מיכאל נודלמן: אני מקרית שמונה, עוד משנת 1990.
מיכאל נודלמן: יש שם עולים חדשים, עד 2000 קיבלו עשרות קטיושות, ולא בוכים.
מיכאל נודלמן: מתחילים לחיות שם.
מיכאל נודלמן: מקבלים את כל התנאים שצריכים.
מיכאל נודלמן: אני לא מבין למה אתה רוצה רק בעיר לוד?
30095: אין לי טענות לקריית שמונה, רתמים וקריית שמונה זה לא אותו דבר.
30095: אתה מכיר את רתמים?
מיכאל נודלמן: הסוכנות ומשרד הקליטה אחראים על קליטה.
מיכאל נודלמן: הם אחראים אבל אתם גם אחראים.
מיכאל נודלמן: וצריך בכל התנאים שיש, אני לא חושב שהם רוצים לעשות תנאים פחות טובים, כי כל הזמן מדברים על תנאים, על קושי שיש בעדה האתיופית.
מיכאל נודלמן: באמת, אני לא רואה בסגירה שם בלוד דבר לא טוב.
מיכאל נודלמן: אפילו עולים חדשים מרוסיה, ארגנטינה וצרפת לא רוצים לחיות שם.
מיכאל נודלמן: למה אתם כל כך מתעקשים על לוד, יש הרבה בעיות בלוד.
מיכאל נודלמן: חוץ מבעיות שלהם יש שם בעיות אחרות.
מיכאל נודלמן: בשביל מה אתם מתעקשים על לוד?
מיכאל נודלמן: אני רוצה שיהיו תנאים טובים בכל מקום בו יש מרכז קליטה, יהיו לימודי שפה טובים, וגם אנשים שיצאו ממרכז קליטה, ידעו איך לחיות לא במרכז קליטה.
מיכאל נודלמן: ראיתי שאפילו במבשרת, פה על יד ירושלים, אנשים גומרים אחרי שנתיים ולא יודעים איך לנהל את חייהם הפרטיים מחוץ למרכז הקליטה.
מיכאל נודלמן: חשוב שיהיו שלושה מרכיבים, עברית, מוכנות לחיות עם משפחה לבד, בדירה, במקום מקובל, לא במקום כמו קרית מלאכי או ברחובות, הוועדה צריכה להיות שם.
מיכאל נודלמן: בגלל זה אני לא רואה סיבה לדיון פה ולאיזה ויכוחים אם זה בצפון, בדרום, במרכז.
מיכאל נודלמן: הם אחראים על זה.
מיכאל נודלמן: אני מבקש לקבל את זה.
30095: אדוני היושב ראש, אנחנו מסכימים איתך, אבל מה שאנחנו אומרים, כשהסוכנות היהודית פועלת, אנחנו לא רוצים שכולם יהיו במרכז, אבל לא יכול להיות מצב כזה באופן שיטתי שמחדרה עד רחובות ליוצאי אתיופיה אסור להיקלט.
30095: זה משהו שלא נתפס לי.
30095: פשוט יש מתקן, צריך לקלוט אותם גם במרכז הארץ.
מיכאל נודלמן: אני הבנתי שבכפר סבא יש צעירים מאתיופיה.
30095: אני רוצה שגם המשפחה המורחבת תהיה שם.
מיכאל נודלמן: גם אני רוצה.
ליה שמטוב: משפחה אתיופית לא יכולה היום לקנות דירה ברעננה?
30095: עכשיו לא.
30095: אולי בעתיד, לפי ההבטחה של חביב, אם הממשלה תאשר, אז אולי.
30095: אבל עכשיו לא.
מיכאל נודלמן: רוב העולים, לא רק מאתיופיה, אינם יכולים לקנות דירה ברעננה.
קסהון וונדה: זה לא רע, אבל כל פעם הוא עונה שבלוד לא קונים, אבל זה שהם יושבים בלוד זה לא אומר שהולכים לתל אביב, רואים את ראשון לציון, הם מסתובבים, הם בסביבה שלהם, מכירים את הסביבה שלהם, זה לא שהם באים מהדרום ועושים עלייה שנייה.
חביב קצב: אם הייתי צריך היום לפתוח מרכז קליטה, בטח שלא הייתי פותח אותו בלוד.
חביב קצב: אני מודיע לך, אם עכשיו הייתי צריך לפרסם מכרז לשכירת מרכזי קליטה, לוד לא היתה נכנסת לרשימה, סליחה.
30095: למה אתם לא פותחים בירושלים?
חביב קצב: אני פרסמתי לפני שנתיים מכרז, רק למרכז הארץ.
חביב קצב: פרסמתי בירושלים, בנתניה, בראשון, בחולון, בבת-ים, בתל אביב ובכל היישובים, כפר סבא, רעננה, רמת גן וגבעתיים, לא קיבלנו אף הצעה.
30095: אז אני אומר לך שוב, בדיוק על זה אני מדבר, אני מדבר פה לא רק על העניין של המרכז קליטה, אני מדבר על עוולות שנעשות בקליטת עולי אתיופיה.
30095: עצם זה שברעננה לא רוצים להתייחס למכרז שלך זה מראה על החברה הישראלית שלא רוצה אותנו באיזורים האלה.
חביב קצב: מה זה קשור לחברה הישראלית?
מיכאל נודלמן: אני מקבל מכתבים מאנשים שעכשיו הם אומרים אנחנו נלחמים נגד זה.
מיכאל נודלמן: בגלל זה אמרתי, לא רק הממשלה צריכה לעשות משהו, גם אתם בעצמכם צריכים.
מיכאל נודלמן: הורים צריכים לדבר עם ילדים, על כך שלמדינה יש חוקים מסויימים.
מיכאל נודלמן: אנחנו דיברנו על זה, אין פה צד אחד צודק וצד שני לא צודק, אתם צריכים לחשוב למה זה כך.
30095: אנחנו פועלים, מקיימים הרצאות, עושים את כל הדברים.
30095: אבל מגיע לנו כשמדובר בנושאים שכאלה גם להעיר לוועדה.
מיכאל נודלמן: שום דבר לא מגיע לאף אחד, לעולה מרוסיה, לעולה מארגנטינה, כל אחד בא כדי לבנות מדינה, לבנות לעצמו משפחה, גם למדינה מגיע מהם משהו.
30095: לכן אני משלם שלושים אחוז מהמשכורת שלי.
30095: זה משהו אחר.
30095: אבל אדוני יושב ראש הוועדה, מה שאני אומר, כעולה חדש, מה שמגיע לי סל קליטה יגיע לי כמו כולם, כמו שעולי ארגנטינה במבצע בשנות התשעים קלטו אותם בכל הארץ, שיקלטו אותנו בכל הארץ.
30095: זה מה שאני רוצה.
מיכאל נודלמן: תשמע לי, אם אתם יכולים היום ללכת לקליטה ישירה כמו הארגנטינאים, בבקשה, הממשלה לא יכולה לתת לכם קליטה ישירה.
מיכאל נודלמן: אתם צריכים לחיות פה שנתיים, וללמוד את השפה.
מיכאל נודלמן: ראיתי בחור בן ארבע עשרה, שישב ליד מחשב ולמד עברית.
מיכאל נודלמן: שאלתי אותו למדת אמהרית?
מיכאל נודלמן: והוא ענה שלא.
מיכאל נודלמן: אתה מבין את הבעיה?
מיכאל נודלמן: הבחור לא למד אמהרית, וקשה לו ללמוד עברית.
מיכאל נודלמן: בגלל זה, הם יושבים שנתיים במרכזי קליטה.
מיכאל נודלמן: יש אצלכם קושי, והמדינה הולכת לקראתכם, אתם צריכים להבין ולא לתת פה דוגמא של הארגנטינאים, הם הלכו לקליטה ישירה והתפזרו בכל הארץ, ללא מענקי דיור, ללא שום דבר.
אבי מספין: הגיעו עליות מכל העולם, וגם ממקומות של עולם שלישי.
אבי מספין: אין מה להשוות.
אבי מספין: צריך להשוות את התנאים ובגלל זה נותנים לאלה שהגיעו ממקומות חלשים, כדי שהם יגיעו לאותה רמה.
אבי מספין: אני לא משווה, אבל גם אני לא חושב שצריך לטעון, קודם כל גם הקהילה, גם הארגונים עושים הרבה בשביל הקהילה, אנחנו כן עושים את ההסברה, אנחנו נמצאים בשטח כל הזמן.
אבי מספין: מעבר לזה אסור לטעון שלא נוכל להגן על הזכויות שלנו כמו שאנחנו נותנים גם את החובות שלנו, כמו מסים, שירות צבאי וכו'
מיכאל נודלמן: אף אחד לא אמר את זה, אתם הכי טובים בצבא.
אבי מספין: אנחנו כאן גם לדאוג לזכויות של העולים החדשים.
מיכאל נודלמן: אתה מסכים שיש קושי מסויים?
אבי מספין: זו לא טענה שאנחנו צריכים לשבת בשקט, בגלל שמקבלים חמש שקל יותר מעלייה אחרת.
מיכאל נודלמן: לא, אני רק רוצה להגיד שיש קושי.
קסהון וונדה: אבל אנחנו באים פה ומציעים פתרונות.
קסהון וונדה: כי כשעולה חדש מגיע במהלך השנתיים, כשיש לו מדריך באותה סביבה שהולך לקנות בה, ואז כשאין לו מדריך הוא ימשיך להכיר את האיזור, את השוק, את המוסדות הממשלתיים.
קסהון וונדה: אנחנו באים ומציעים פתרונות.
קסהון וונדה: לכן אני אומר, מי שרוצה לקנות באיזור גוש דן שיהיה לו מרכז קליטה באזור גוש דן, יש לו שנתיים מדריך שעוזר לו, מכיר לו את האזור, הוא קונה באזור, נשאר באותם מקומות.
קסהון וונדה: אלו הפתרונות שאנחנו באים ומציעים.
קסהון וונדה: לזה הכוונה.
מיכאל נודלמן: אני לא חושב שצריך לחיות בגוש דן כדי לקנות דירה בגוש דן.
מיכאל נודלמן: אפשר לחיות בצפון או בדרום ולקנות דירה בגוש דן.
קסהון וונדה: אני רק אומר שזה מקל על עולה שמכיר את הסביבה שהוא גר בה במהלך השנתיים כשיש לו תמיכה.
קסהון וונדה: כשהתמיכה הזאת תפסיק אז העולה הזה מכיר את הסביבה ואת המוסדות שנותנים לו את השירותים.
מיכאל נודלמן: אני לא רואה איך מגיעים עכשיו למסקנות.
מיכאל נודלמן: אולי נשב שוב בעוד חצי שנה.
מיכאל נודלמן: אני רק רוצה שתקבלו את זה יותר קל ממה שאני שומע.
מיכאל נודלמן: זו לא סיבה וזה לא נושא שעליו צריך לנהל קרב כל כך גדול.
מיכאל נודלמן: אני חושב שמשרד הקליטה והסוכנות מחוייבים לעשות הכל כדי שכל התנאים שצריכים להיות, שפה, מוכנות לחיים מחוץ למרכז קליטה, וגם דיור, יהיו יותר ויותר מתאימים בשבילכם.
מיכאל נודלמן: אתם יודעים כמה אנחנו מדברים פה על דיור, על פיזור אוכלוסיה, כי אתם גם מבינים שכשאתם גרים יחד עם ריכוז גדול מתחילות בעיות עם בית ספר, עם גן ילדים, דיברנו על זה, על מה שקרה בתל אביב.
מיכאל נודלמן: אני חושב שמדינה צריכה לבנות בכל מקום דיור סוציאלי.
מיכאל נודלמן: דיור נורמלי, שאתם לא צריכים ללכת לקנות דיור, על מנת לחיות בדיור עם כבוד.
מיכאל נודלמן: אבל עדיין אין את זה במדינה.
מיכאל נודלמן: אין פתרונות לכל הדברים.
חביב קצב: רציתי להוסיף מילה, אני חושב שהנושא העוסק בסגירת מרכזי קליטה, ברשותך אדוני היושב ראש, פשוט הסתיים.
חביב קצב: אנחנו כבר סיימנו, ואם יהיו ביוני, ביולי החלטות ממשלה אחרות או משהו כזה, זו החלטה שלכם לקיים דיון.
חביב קצב: הנושא של סגירת המרכזים כבר הסתיים.
מיכאל נודלמן: יש פרוצדורה בכנסת הנקראת דיון מהיר.
מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים מסקנות לשולחן הכנסת.
מיכאל נודלמן: אנחנו מבינים את המצב.
מיכאל נודלמן: אנחנו חושבים, כפי שאמרתי, שאתם צריכים להציב תנאים למקומות חדשים במקום המקומות שהיו בלוד או בכל מקום, ואנחנו מבקשים שאנשים שיוצאים ממרכזי הקליטה יהיו יותר מוכנים לחיים מחוץ למרכז הקליטה.
חביב קצב: אני מציע לך אדוני היושב ראש, אחרי קבלת החלטת ועדת השרים, אולי לזמן ישיבה אצלך אחרי שתתקבל תכנית החומש של קליטת עולי אתיופיה, אולי אז נקיים דיון אצלך בנושא מרכזי קליטה, בנושא המסקנות, כל מה שתרצו.
חביב קצב: אני לרשותכם.
חביב קצב: בבקשה.
מיכאל נודלמן: אני אומר, אנחנו צריכים לנסח, אם אתה רוצה, בבקשה.
מיכאל נודלמן: אני צריך לשים על שולחן הכנסת היום, מחר, מסקנות.
עודד סלומון: אני עוד משפט אחד רוצה לומר, הסיבה לדיון המהיר היתה סגירת מרכז הקליטה בלוד וחוסר במיטות.
עודד סלומון: אנחנו בעצם נתנו פה את כל הבטחונות שלא תהיה שום בעיה.
עודד סלומון: ולכן אני מצטרף למה שאומר חביב, אנחנו פשוט סגרנו את הדיון מהבחינה הזאת.
עודד סלומון: מבחינה פרוצדורלית תחליט אתה איך אתה צריך להעביר את זה.
מיכאל נודלמן: אני מבין את המצב.
מיכאל נודלמן: אני אמרתי שאני תומך בהחלטות שלכם.
מיכאל נודלמן: אבל הדרישה שלנו היא שבמקומות החדשים אליהם יגיעו עולים, הם לא ירגישו שאיזה שינוי דרסטי קרה.
מיכאל נודלמן: שהם ירגישו שהם קיבלו את כל השירותים כבעבר.
עודד סלומון: זה במסגרת ההתחייבות והאחריות שלנו.
מיכאל נודלמן: לוועדה חשוב להדגיש זאת שוב, מפאת חשיבות העניין.
מיכאל נודלמן: הנושא היום הבאת ילדים יהודים מברית המועצות לשעבר ללא משפחתם באופן פרטי ואופן הטיפול בהם.
מיכאל נודלמן: ידוע לנו שיש פה כמה מקרים של ילדים שבאים לפה ואין שם הורים אצלם, ופה התחילו כל מיני בעיות, הם לא מקבלים אזרחות, הם לא מקבלים שום דבר, הם יהודים.
מיכאל נודלמן: אין ביטוח לאומי, אין ביטוח בריאות, וככה הם גדלים.
מיכאל נודלמן: מתי צריך לעשות, כשהולכים לבית משפט, יש חוק אפוטרופוס, ועם החוק הזה להתעסק זה קשה מאוד, זה בירוקרטיה גדולה.
מיכאל נודלמן: אנחנו חושבים שצריך להיות איזשהו סדר, אלה ילדים שבאים לפה על פי חוק השבות.
מיכאל נודלמן: כל בנאדם שמגיע הנה לפי חוק השבות, מקבל מייד את מה שצריך לקבל כל אזרח ישראלי, משלמים לו ביטוח לאומי ומשלמים לו ביטוח בריאות.
מיכאל נודלמן: רק בקטגוריה הזו, ילדים קטנים, מסכנים, ששם סבלו הרבה, אם אמא יושבת בבית כלא והיא היתה סוחרת סמים והילדה לבד, אין הורים, אין קרובים, ברחוב לקחו אותה, הביאו לפה, ופה אנחנו מתחילים עם הילדה הזאת לעשות דברים שאי אפשר להגיד.
מיכאל נודלמן: יש כמה מקרים כאלה.
מיכאל נודלמן: אנחנו חברי הכנסת לא יכולים לסבול יותר מהמצב הזה.
מיכאל נודלמן: אנחנו רוצים לשמוע עכשיו מד"ר יצחק קדמן על מקרים כאלה, מה הוא חושב על מקרים כאלה, מה אפשר לעשות.
מיכאל נודלמן: ואנחנו צריכים לסגור את הדבר הזה.
מיכאל נודלמן: יהודי, יהודיה קטנה, שהגיעה לפי חוק השבות, צריכה לסבול כך.
מיכאל נודלמן: מי קבע את זה, איזה חוק זה, איזה מוסר יהודי קבע את זה.
מיכאל נודלמן: אני לא רוצה להתחמם.
מיכאל נודלמן: באמת, אני מרגיש רע מאוד.
מיכאל נודלמן: אני לא חושב שפה יש מקרה לצחוק.
יצחק קדמן: תודה רבה אדוני היושב ראש, אני מודה לך ולוועדה שנעניתם לפנייה שלנו להקדיש ישיבה מיוחדת לנושא הזה, שלא מרבים לדבר עליו, אבל הוא קיים, ולא יעזור לנו "לטאטא" אותו מתחת לשטיח.
יצחק קדמן: אם תשאלו אותי מה היקף התופעה, אומר לכם מייד שאני לא יכול לתת לכם תשובה, ואני אומר לכם גם שאף אחד לא יכול לתת להם תשובה, מפני שדרך הטיפול בילדים האלה הוא כל כך ספורדי, אף אחד לא מנהל רישום, לא תמצאו את התשובה לא במשרד הקליטה ולא במשרד הפנים ולא במשרד הרווחה.
יצחק קדמן: אנחנו עצמנו בחודשים האחרונים נתקלנו במספר מקרים.
יצחק קדמן: ואני תיכף ארחיב על העניין.
יצחק קדמן: אני מוכרח לומר שאותם אנשים מבוגרים שדיברו איתנו, וחלקם הגיעו עם הילדים ארצה, הבהירו לנו באופן חד משמעי שזה לא מקרה אחד או שניים.
יצחק קדמן: יש פה גל שמתחיל להערכתי בכוונות טובות של אנשים טובים.
יצחק קדמן: הוא לא בנוי על זדון.
יצחק קדמן: אם כי אני מזהיר שאם ההפקרות בתחום הזה תימשך מי יודע אם לא יהיה פתח גם לאנשים עם כוונות פחות טובות להביא לפה ילדים.
יצחק קדמן: ואני רק רומז, אנחנו יודעים שניתן לנייד ילדים, אני חוזק עכשיו משבוע באו"ם, יש בעיה גדולה מאוד בעולם של מה שקרוי הבאה והסעה של ילדים לכל מיני מטרות לא כשרות והעברתם ממדינה למדינה.
יצחק קדמן: כרגע אני רוצה לדבר על אותם אנשים טובים שנתקלים בחלק מהמדינות של ברית המועצות לשעבר, וככל שזו מדינה שהיא פחות מסודרת ופחות מתפתחת הבעיות יותר גדולות, ומגיע רב של קהילה, שמגיעה אליו לדוגמא סבתא ואומרת לו אדוני הרב, אני מגדלת את הנכדה שלי, אנחנו יהודים, ואבא של הילדה נפטר מזמן, והאמא, מה לעשות, זה קורה, האמא או עוסקת בזנות, או שהיא מאושפזת בבית חולים פסיכיאטרי, או שהיא נרקומנית, או שהיא לא מתפקדת ומסתובבת ברחובות, ולכן הסבתא מגדלת את הילדה.
יצחק קדמן: הסבתא מאוד זקנה והיא מרגישה שהיא לא יודעת מתי יבוא יומה ואומרת לרב תבטיח לי דבר אחד, אם אני הולכת לעולמי אתה מטפל בילדה הזאת.
יצחק קדמן: אני לא רוצה שהילדה תמצא את עצמה ברחוב או בבית יתומים או בכל מקום אחר.
יצחק קדמן: והרב, שהוא איש טוב, אומר אל תדאגי, אני לא אפקיר ילדה יהודיה.
יצחק קדמן: ורוצה המקרה הרע וזמן קצר אחרי זה הסבתא באמת נפטרת, והילדה נשארת לבד, והרב רוצה לקיים את ההבטחה שלו.
יצחק קדמן: הרב אומר לעצמו איזה עתיד יש לילדה הזאת פה בקזחסטן או בכל מיני ארצות אחרות.
יצחק קדמן: אומר הרב אני ממילא נוסע לישראל בעוד שבועיים לביקור, אני אקח את הילדה איתי ועם ישראל רחמנים בני רחמנים ידאגו לילדה.