GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חנה שדמי: כל מה שאני אומר עכשיו לא יהיה לי נכון, וזה לא יהיה נכון לוועדה לא להתייחס לחלק הפרו-אקטיבי עם עבודת עולים.
חנה שדמי: זאת אומרת, מה שלקחתי מהדברים שקשורים בכלל הם מאוד קשורים לעולים, אבל הם לא הטיפול בעולים.
חנה שדמי: אולי אני אתחיל בזה, כדי שיהיה יותר ברור על מה אני מדברת.
חנה שדמי: אני רוצה להגיד, עצם ההתייחסות שלנו לעבודה עם עולים, זה חשוב, זה בהנחת היסוד כי על זה בנוי כל המניעה הראשונית, שהעולים הם חלק מהכיתה ולא עושים תכניות בכיתות נפרדות לעולים.
חנה שדמי: זו תפיסת העולם של מניעה ראשונית.
חנה שדמי: דבר שני יש הנחת יסוד שכך אנחנו רוצים להתייחס אל העולים שלמרביתם יש יכולת התארגנות במעבר.
חנה שדמי: רובם במצב של סיכון אבל יכולת התארגנות עם התכניות הכלליות הפרו-אקטיביות יש למרבית העולים, זאת הנחה נוספת.
חנה שדמי: דרושה תשומת לב ייחודית, רגשית וחברתית בתהליך המעבר כדי להבטיח יותר קליטה נכונה יותר, ולדעת שיש קבוצות גדולות של ילדים בסיכון סביב של כל הנושא של נשירה, סביב כל הנושא של התנהגויות סיכון, עבריינות, אלימות סמים וכו', וסביב הנושא של אובדנות והכל.
חנה שדמי: ודבר נוסף שהוא הנחת יסוד שלנו שאין קבוצת עולים אחת.
חנה שדמי: שקבוצות העולים שונות ולכן הלמידה היא צריכה להיות גם בין התרבויות.
חנה שדמי: את היית איתי באיזו שהיא ועדה שעשינו מפגש שהוא רב תחומי עם גופים שונים, עם ילדים עולים, חלק מהידע שלי הוא מהוועדה הזאת.
חנה שדמי: יש שלושה תחומים שאני הולכת לתת הבטחה, זה שלושה תחומים שכל יועץ וכל פסיכולוג בתוך תחום העבודה שלו.
חנה שדמי: התחום הראשון, זה כל העבודה על חוסן, שזה כלול בשלושה תחומים: אחד זה סביבה, כל הנושא של אקלים, שתיים זה כל הנושא של חיזוק דמויות משמעותיות בבתי הספר, זה עבודה על דיאלוג מורה תלמיד, היכולת של המורים להיות מסוגלים יותר לזהות ילדים בסיכון וכו' והשלישי זה תכנית של כישורי חיים שאני מקווה שלאט לאט תהיה שעה במערכת לכל כיתה.
חנה שדמי: זה תחום שהוא יותר בתחום של הייעוץ.
חנה שדמי: התחום השני זה מעורבות בתהליכי למידה שאני לא אגע בו עכשיו, והתחום השלישי זה כל הנושא של ילדים בסיכון.
חנה שדמי: בהתמחות של כל היועצים והפסיכולוגים צריך להיות ידע בנושא של התמחות בסיכון.
חנה שדמי: וגם ברב תרבותיות.
חנה שדמי: הרב תרבותיות אצלנו הוא רחב יותר מעבר לעולים, וזה תחום שמאוד פיתחנו אותו.
חנה שדמי: מבחינה מבנית יש בשפ"י שלושה אגפים.
חנה שדמי: אגף ייעוץ, אגף פסיכולוגיה, אגף תכניות סיוע ומניעה שזה אגף הפיתוח של שפ"י, יש גף ללקויי למידה, יש יחידה למצבי לחץ, משבר וחרום ויש יחידת מחקר.
חנה שדמי: יש לנו ועדה שבנוייה מפסיכולוגים ויועצים שהיא ועדה רב תרבותית שפיתחה המון תחומים בנושא.
חנה שדמי: אחד הנושאים שפיתחנו זה תכנית שעובדת על שיח מוגן בקבוצה רב תרבותית.
חנה שדמי: אם נסתכל רגע על המחומש הזה אז תראה שיש בו את הקטע של אקלים בצד, למטה היה כתוב דמויות משמעותיות, זה כל הנושא של פיתוח כישורים תואמי גיל ותואמי מצבים, למשל לעולים צריך להתייחס לאיזה סוג של כישורים כדאי לפתח אצלם בתהליך ההתמודדות.
חנה שדמי: התמודדות עם מצבי לחץ וסיכון וילדים בסיכון, בכל תכנית שעוסקת בפרו-אקטיביות אתה צריך להסתכל מי הילדים שלא מספיק להם התכנית הכללית.
חנה שדמי: וריאציה אחרת שתראה פה, אני ריכזתי ועדה שעסקה בסטנדרטים לאקלים בית ספר, כל סטנדרט 5 עוסק בילדים עם צרכים ייחודיים.
חנה שדמי: זאת אומרת בית ספר צריך לתת מענה לצרכים הייחודיים של ילדים.
חנה שדמי: אז זה רק כדי להראות לך באופן כללי.
חנה שדמי: עוד שישים שניות על משהו אחר, זה תכנית כישורי חיים, זה המרכיבים שלה.
חנה שדמי: אחד זה כל הנושא של זהות עצמית, הכרת עצמי וזהות תרבותית וזהות מינית וכו'.
חנה שדמי: כל הנושא של ויסות רגשי ומכוונות עצמית, זה כל היכולת לנהל את הכישורים התוך אישיים.
חנה שדמי: כשרות בין אישית זה כל הכישורים הבין אישיים, זוגיות, משפחה, חברות וכו'.
חנה שדמי: הרביעי זה כל הנושא של תפקודי למידה, קריירה, פנאי, משחק, והחמישי בכל תכנית יש את הנושא של תפקוד במצבי לחץ, משבר, התנהגויות סיכון.
חנה שדמי: נבנתה תכנית לכל שנה שלושים שיעורים מכלל הנושאים האלה.
חנה שדמי: זו התשתית, שמי שחושב שעולים זה לא בתשתית, זה לא נכון.
חנה שדמי: אני מדברת על התייחסות ייחודית לתלמידים עולים.
חנה שדמי: ברור לנו שיש פה שלושה מפגשי מעברים.
חנה שדמי: יש מעבר מארץ לארץ, אם מדברים על מתבגרים יש מעבר בגיל ויש מעבר ממסגרות חינוכיות שונות שהיו בחו"ל למסגרות בארץ.
חנה שדמי: זאת סוג ההתייחסות שצריכה להיות שם.
חנה שדמי: ובגלל שיש כל כך הרבה מעברים העוצמה של המשבר יכולה להיות יותר גדולה.
חנה שדמי: וכאן ההתייחסות הייחודית לתלמידים עולים אני רוצה להסביר אותה.
חנה שדמי: מה שלמדנו שהם נמצאים בעמדת שוליים בשתי התרבויות.
חנה שדמי: התרבות שהם באים ממנה, שלא ברור להם כמה הם כבר מצויים בה כשהם גדלים, ובתרבות החדשה שהם עוד לא מעורים.
חנה שדמי: אז תקופת השוליים הזאת היא פוטנציאל לסיכון רב מאוד.
חנה שדמי: אמרתי על השונות.
חנה שדמי: עוד הנחה שאנחנו מערערים אצל אנשים ששנת קליטה היא לא שנה מספיקה.
חנה שדמי: ומי שחושב שבשנה תעבור והכל יהיה בסדר אנחנו יודעים שזה לא נכון.
חנה שדמי: וצריך להבין שהעבודה עם הקליטה צריכה להיות עם הקולטים ועם הנקלטים כי הקליטה החברתית היא מנבאת טוב מאוד את הקליטה האחרת מבחינה זו.
חנה שדמי: אלה התחומים שאם תשאל אותי מה נתקלים בעבודה עם העולים אז בתחום הנורמטיבי עובדים סביב הנושא של קשיי מעבר, ערעור של סמכות ההורים בתוך תהליך המעבר, כל הנושא של התמקמות בחברה והסתגלות לימודית, נושא של קליטה וקבלה במישור החברתי וכישורי חיים במעבר.
חנה שדמי: כל כישורי החיים בתהליך המעבר זאת יחידה שהיא בתכניות הייחודיות לעולים.
חנה שדמי: זאת היחידה.
חנה שדמי: בכל הנושא של ילדים בסיכון כאן זה יותר עובדים הפסיכולוגים אבל גם היועצים, ואז אני אתך לך כמה תכניות שהן ספציפיות.
חנה שדמי: ילדים בסיכון אחת הבעיות שנתקלים בהן זה היכולת לאבחן אם הילד מעוכב התפתחותית בגלל שיש בעיה בהתפתחות הפיזיולוגית, הקוגניטיבית או הנפשית שלו, או הבעיה שאנחנו רואים אותה, למשל בעיות התנהגות, הם פרי של משבר קליטה.
חנה שדמי: זה עוד יותר מתעצם כי לא תמיד יש את הכלים הייחודיים שמתאימים לאבחון של ילדים מהתרבויות השונות.
חנה שדמי: יש היום כן פסיכולוגים יוצאי ברית המועצות לשעבר שיש להם כלי אבחון שהם משתמשים בהם בשפה הרוסית מאושרים לתוך התהליך הזה, אין לנו פסיכולוג מהעדה האתיופית, זאת אומרת כאן הדברים הם הרבה יותר מסובכים.
זאב אלקין: אין אצלכם, או שאין בכלל בשירות?
חנה שדמי: אין בשירות הפסיכולוגי פסיכולוג אתיופי.
חנה שדמי: יש מספר של יועצים אתיופים, ואנחנו מתכוונים לעשות עוד קורס באוניברסיטה, גם ייעוץ וגם פסיכולוגיה זה תואר שני בייעוץ.
חנה שדמי: זו אחת הבעיות שאנחנו נתקלים.
חנה שדמי: דבר נוסף אנחנו יודעים, ואנחנו יודעים מנתונים שבחלק מהמקומות ההתנהגויות הן מיובאות, בחלק מהמקומות ההתנהגויות נוצרו בארץ.
חנה שדמי: למשל שתייה אצל עולים יוצאי ברית המועצות זו לא תופעה שקרתה בגלל המעבר.
חנה שדמי: לעומת זאת אצל האתיופים הנושא הזה הוא לא מיובא אלא זה נולד כאן, קורה כתוצאה ממשבר.
חנה שדמי: בעיניי ילדים בסיכון הם ילדים שמשהו קרה ברווחה שלהם.
חנה שדמי: זה ההגדרה שלי לילדים בסיכון.
חנה שדמי: תרבות שתייה, בכלל דרך אגב תרבות של שתייה בארץ היא נמוכה יותר משל ארצות אירופה, בנוער, אם אתה עושה השוואה של נוער שותה בארץ ובאירופה אנחנו במצב רע אבל במצב יחסית טוב.
חנה שדמי: כנ"ל בסמים, המצב שם הרבה יותר גרוע.
חנה שדמי: זה סוג של דברים שהם יותר שם.
חנה שדמי: דבר נוסף, בכל התחומים שאנחנו עוסקים, בנושא של אלימות, פגיעות מיניות, התמכרויות וכל הנושאים האלה, יש טיפול ייחודי בעולים.
חנה שדמי: כעת אני רוצה להגיד, מה אנחנו הולכים לעשות מבחינת עבודה ייחודית לגמרי שמתחילה החל מהשנה.
זאב אלקין: אני אשאל לפני זה, עד למה שיקרה בשנה הבאה, לפי הדברים שאמרת כרגע יוצא שלדעתכם מדובר, שאתם מסכימים עם הנחת העבודה הראשונית שלנו שמדובר באוכלוסייה ייחודית שהרבה פעמים דורשת גישה ייחודית, ואת פירטת את זה בהרבה מאוד מרכיבים,
חנה שדמי: כן.
חנה שדמי: אם נלך לנתונים, אז נתנו דוגמאות למשל של פרוייקטים שהם ייחודיים, למשל בסמים.
זאב אלקין: אני שואל בהנחת עבודה כללית, שלפי התיאור שנתת עד עכשיו למעשה אתם מסכימים שמדובר כאן באוכלוסייה שהיא אוכלוסייה ייחודית שהרבה פעמים דורשת התמודדות עם בעיות ייחודיות, נכון?
חנה שדמי: כן, והיא מטופלת בדרך כלל ברמת המחוזות.
חנה שדמי: זאת אומרת, אני במטה לא יודעת עליה, אבל היא קיימת.
חנה שדמי: יש הרבה מאוד תלמידים עולים, שמגיעים לשירותים הפסיכולוגים ונפגשים עם פסיכולוג, ויש יועצים שנפגשים עם עולים ועושים קבוצות של עולים.
זאב אלקין: את כבר עברת עכשיו לסוגייה הטכנית.
זאב אלקין: אני שואל כרגע, בעקבות הדברים שלך, ואותם הקשיים הרבים שהם ייחודיים לאוכלוסיית עולים שכרגע הצגת, אני מניח שהמסקנה, פועל יוצא מההצגה הזאת, כל מי שיקשיב וגם אם הוא לא היה באותה הנחת עבודה ראשונית שלנו צריכה להיות שמדובר כאן על קבוצת אוכלוסייה, מתוך כלל אוכלוסיית התלמידים, שיש לה הרבה מאוד מאפיינים ייחודיים משלה במגע שלה עם שפ"י, שמן הסתם כתוצאה מהמסקנה הזאת,
חנה שדמי: היא הופכת להיות יותר ייחודית, כשהיא מגיעה למניעה שניונית ושלישונית.
זאב אלקין: יכול להיות, בסדר גמור, אבל עדיין בכל הרבדים היא קבוצה שדורשת התייחסות ייחודית.
זאב אלקין: אם הבעיות ייחודיות והקשיים הם ייחודיים אז מן הסתם גם ההתייחסות צריכה להיות ייחודית.
זאב אלקין: זו איזו שהיא תשתית בסיסית שאם אנחנו מסכימים עליה אז היא תלווה אותנו,
חנה שדמי: נכון.
חנה שדמי: אני רוצה להסכים עוד יותר עליה, שכל יועץ וכל פסיכולוג שעובד בשפ"י צריך להיות לו את הידע הספציפי לעבודה עם עולים.
זאב אלקין: אפשר לתקוף את הייחודיות הזאת במסלולים שונים.
זאב אלקין: אפשר לנסות להעניק לכל יועץ ופסיכולוג באמת ידע רחב בהתמודדות עם קשיים מסוג הזה.
זאב אלקין: דומה העניין לרעיון למשל, אם אני רוצה ללמד תלמידים עולים עברית.
זאב אלקין: אני יכול לקחת את כלל מורי ישראל וללמד אותם תוך כדי הכשרתם המקצועית גם להיות מורים מקצועיים לעברית כי ילדים עולים מגיעים לכל בית ספר ומורה צריך לדעת.
חנה שדמי: יש מורים ספציפיים לעברית.
זאב אלקין: לא מורים ללשון, אלא מורים לעברית כשפה זרה.
זאב אלקין: זאת מומחיות משל עצמה, אין בדרך כלל קשר ישיר בין מורה ללשון שהיא שפת אם לבין מורה לכל שפה זרה.
זאב אלקין: הרבה פעמים מורה לאנגלית יכול ללמד עברית כשפה זרה יותר טוב ממורה ללשון.
זאב אלקין: אני יכול להגיד שכל מורה במדינת ישראל נתקל עם תלמידים עולים, בודאי ובודאי מורים למקצועות של מדעי הרוח, ולכן הם צריכים להיות ערוכים ללמד עברית את תלמידיהם.
זאב אלקין: מה גם שהתיקצוב שמשרד החינוך מעביר לבית ספר לאותו נושא של הוראת עברית הוא בדרך כלל נופל כאיזה שהוא סל של שעות לבית ספר, ואז בית ספר לוקח אחד ממורי המקצועות ומבקש ממנו ללמד עברית.
זאב אלקין: נדירים מאוד המקרים ששוכרים מורה מקצועי לעברית כשפה זרה.
זאב אלקין: ולכן בהחלט אני יכול לתאר בעיניי מסלול שאומר בואו ניקח כל מורה ישראלי בשלב הכשרתו, או במקצועות ההומניים, ונלמד אותו את כל מה שדרוש כדי שהוא יהיה גם מורה לעברית, זה מסלול אחד.
זאב אלקין: אם להיות פחות קיצוני ויותר להשוות את זה למה שאת אומרת, אני אקח כל מורה לשפה זרה במדינת ישראל מצד אחד וכל מורה ללשון וגם אלמד אותו במקביל להיות מורה לעברית כשפה זרה.
חנה שדמי: זה לא אותו דבר, ואני אגיד לך למה.
חנה שדמי: בד.נ.א.
חנה שדמי: הלימוד של מה זה פסיכולוג ומה זה יועץ, יש את התשתית לעבוד עם כל עולה.
חנה שדמי: הוא רק צריך עוד הכשרה נוספת להשלמה של הבנה של רב תרבותיות, של שיטות, זה לא פסיכולוגיה אחרת.
זאב אלקין: כשבית ספר לוקח ילד עולה ושם את המורה להיסטוריה, לפעמים זה מורה לחינוך גופני, במקרה הכי טוב זה מורה ללשון, ואומר תלמד את הילד הזה עברית אז הוא יוצא בדיוק מתוך אותה נקודת הנחה שבד.נ.א. של כל מורה יש יכולת הוראה.
זאב אלקין: תאמיני לי, אני שמעתי פה נציגים ממשרד החינוך, אני גם יודע את זה.
חנה שדמי: לא, אבל בפסיכולוגיה אתה לומד תואר ראשון ותואר שני פסיכולוגיה ותואר ראשון ותואר שני ייעוץ.
חנה שדמי: זה מבנה ההכשרה.
חנה שדמי: מה שאנחנו עושים, למשל אני אתן לך דוגמא, נעזוב רגע עולים, פגיעות מיניות.
חנה שדמי: הכשרנו עכשיו חמש מאות פסיכולוגים לטפל בפגיעות מיניות.
חנה שדמי: אני רוצה שמרבית הפסיכולוגים ידעו כי בתחנה שלהם הם צריכים לתת מענה לילדים שיגיעו בעיר מסויימת.
סוניה מיכאלי: סליחה, יש כאן דיון מהנה אני כצופה ומשקיפה נהנית מאוד, ומרגישה מיותרת כאן.
זאב אלקין: אנחנו כאן נמצאים בוועדת הכנסת, שכללי הדיון בוועדה בכנסת נקבעים על ידי היושב ראש, ובמסגרת כללי הדיון האלה מיוצגים כאן משרדי ממשלה שונים ששלחו את נציגיהם לדיון וגם נציגי גופים שונים, לפעמים גם משרדי ממשלה ולפעמים גופים וולונטריים שראו לנכון לבוא לדיון.
זאב אלקין: זאת היתה זכותם, זו לא היתה חובתם, ויש משרדים שהיו מחוייבים לשלוח נציג.
זאב אלקין: במסגרת הזאת משרד מסויים, במקרה הזה מדובר בדיון באגף במשרד החינוך אז ברור שמשרד החינוך הוא המוביל של הדיון הזה הוא מציג כאן תמונה.
זאב אלקין: במסגרת הצגת התמונה הזאת לפני שאנחנו באים להגיב עליה ולדון האם היא מספיקה, אנחנו מנסים כאן קודם כל להבין.
זאב אלקין: במסגרת כללי הדיון יש גם כלל הבא, שבוועדה בכנסת לחבר כנסת, לא משנה אם הוא יושב ראש או לא, יש זכות לקריאות ביניים ושאלות ביניים, ולכל הנוכחים האחרים ישנה את הזכות הזאת רק אם היא מוענקת להם על ידי היושב ראש.
זאב אלקין: כל מי שרוצה לשאול שאלת ביניים יכול להצביע, ואני גם בינתיים אפשרתי לכל השאלות ביניים להישאל.
זאב אלקין: אם מדובר בהערה או מחלוקת או להיפך תמיכה בעמדה מסויימת זה כבר בשלב השני של הדיון.
זאב אלקין: אם מדובר בשאלות הבהרה, אז בהחלט אפשר לבקש לשאול אותן תוך כדי.
חנה שדמי: אני אגיד רק משפט אחד לא בהקשר הזה.
חנה שדמי: עד עכשיו אני חושבת שחילקו אולי שעות ייעוץ ייעודיות לעולים, אבל לא היתה איזו שהיא הסתכלות של השעות פר הניהול שלהן, פר ההכשרה שלהן.
חנה שדמי: אני לא אומרת שאני באה ועושה חידוש בקטע שאני אומרת שעכשיו יש שעות עולים ופעם לא היו שעות עולים.
חנה שדמי: אני לא יודעת אפילו.
חנה שדמי: אני יודעת שלעשרים יישובים הבטיחו לנו שייעדו לזה מאתיים שמונים שעות ואנחנו התחייבנו להקצות לזה ימי הדרכה לניהול של התהליך.
חנה שדמי: ועוד הובטח שכל יישוב שבו יהיו יועצים שיקבלו שעות הם יעברו הכשרה באותה שנה בסדר גודל של עשרים ושמונה שעות שכולה עבודה על רב תרבותיות ועבודה של עולים.
זאב אלקין: כאן אנחנו מדברים על עתיד.
זאב אלקין: אני מאוד ארצה לשמוע על עתיד אבל אני מנסה קודם להבין את המצב של היום.
זאב אלקין: הנה, אנחנו מסיימים שנת לימודים, אפשר לנסות לסכם אותה.
זאב אלקין: במסגרת ההווה, לפני שנדבר על עתיד, אני מנסה להבין כהמשך לשאלה ששאלתי, האם משרד החינוך קיבל משפ"י את כל המאמצים שלו דרך המסלול הראשון הזה?
זאב אלקין: דהיינו לקחת פסיכולוג ויועץ חינוכי ולתת לו הכשרה בצורה כזאת או אחרת בתחום הזה של עבודה עם עולים, מתוך איזושהי נקודת בסיס מלכתחילה שהוא בתוך פסיכולוג או יועץ לא שולט לכאורה, לא בשפה לא במנטליות ולא ברקע התרבותי של העולים, כך שמראש יש לו מגבלה מסויימת, אבל עדיין כמובן אפשר לתת לו הכשרה והבנה.
זאב אלקין: השאלה היא כמובן מה נעשה בינתיים עד היום בלי לתת אותה הכשרה, באיזה היקף הכשרה דובר ולאיזה היקף מסך הפסיכולוגים זה הגיע.
זאב אלקין: או לחילופין יש מסלול שני, מה שנכון גם לעברית נכון גם כאן, להגיד שיש התמחות מיוחדת, זו עבודה עם תלמידים עולים, ההתמחות הזאת נובעת אולי ממוצא, פסיכולוג שהגיע מאותה ארץ עם אותה תרבות ועם אותה שפה ומנטליות מלכתחילה יש לו איזה שהוא רקע תרבותי משותף עם אותו ילד, שנותן לו יתרון מסויים לעבודה מולו, והיא יכולה לבוא מתוך התמחות רבת שנים, אולי ללא המרכיב של הרקע מהשותף שעליו דיברתי.
זאב אלקין: האם גם המסלול השני הזה, של עבודה דרך פסיכולוגים ויועצים בעלי התמחות בנושא הזה מסיבות שונות, האם גם המסלול הזה עבד עד היום, ואם כן גם כן באיזה צורה.
חנה שדמי: קודם כל גם לעמדה שלי וגם לעמדה שלך, עוד אין תימוכים מחקריים.
זאב אלקין: עד עכשיו לא הבעתי עמדה, אני אמרתי יש שתי אפשרויות, ושאלתי מה אתם עשיתם במסלול הראשון ומה אתם עשיתם במסלול השני.
חנה שדמי: אנחנו עשינו רק במסלול הראשון, גם בגלל תפיסת עולם, זאת אומרת זאת תפיסת העולם, הרי גם עולים הם ניידים, הם לא נמצאים במקום מסויים ולא תמיד ילד עולה יבוא למקום, לפחות אני מקווה ככה, לי יש הרהור, אני אומרת אין לי ביסוס מחקרי לא לפה ולא לכאן.
חנה שדמי: תפיסת העולם שלנו אומרת שיש מרכיבים שהם מרכיבי ליבה ומרכיבים של השלמה.
חנה שדמי: מרכיבי הליבה זה מה שאמרתי לך, כולם צריכים לדעת את שלושת אלה.
חנה שדמי: ההשלמה, נושא של רב תרבותיות זאת השלמה, הוא צריך להיות במהלך, אנחנו אחרי האוניברסיטה מכשירים בצורה מאוד מובנית את היועצים הפסיכולוגים.
חנה שדמי: לפסיכולוגים יש בית ספר גבוה לפסיכולוגיה, שעכשיו יש גם בית ספר גבוה לייעוץ, אנחנו מכשירים אותם במשך שלוש שנים, כאשר השנה הראשונה זה התמודדות עם מצבי לחץ ומשבר.
חנה שדמי: כי האוניברסיטה לא תמיד מכשירה לכל תתי הנושאים.
חנה שדמי: אז שפ"י לוקח על עצמו את ההשתלמויות ולימודי ההמשך.
חנה שדמי: אני חושבת שאפשר להגמיש גם בין הגישות האלה.
זאב אלקין: אני עדיין מנסה להבין במסגרת של הגישה הראשונה, במסגרת של אותה הכשרה - - -
חנה שדמי: אני לא מכשירה מסלול של יועצים עולים.
זאב אלקין: אני מנסה לחדד פה, אני לא שואל כרגע האם אתם מכשירים למסלול השני, אני עוד מעט אשאל.
זאב אלקין: אני שואל כרגע מתוך הדברים שאמרת שאנחנו עושים הכשרה כללית, תוך כדי תנועה, לפסיכולוגים וליועצים שלנו, מה הכלים שניתנו בתחום הזה של טיפול בתלמידים עולים ורב תרבותיות.
זאב אלקין: בהיקפים, נניח את אומרת אני מעניקה להם איקס שעות של הכשרה, מתוכם אחוז מסויים מוקדש לנושא הזה.
זאב אלקין: מי מעביר אותו, האם מי שמעביר הכשרה בנושא הזה הם כן אנשים שמתמחים בזה.
זאב אלקין: אני יכול במסגרת הגישה הראשונה לקחת פסיכולוג שמתמחה בעבודה עם ילדים עולים, להביא אותו להכשרה של כלל פסיכולוגים רגילים מהארץ ולתת לו X שעות.
חנה שדמי: כבר יותר מעשר שנים שיש לנו את הפרוייקט של הפסיכולוגים החינוכיים, שזה פרוייקט שהמשרד נתן לזה עשרים ושבעה תקנים, זה תקנים רק לפסיכולוגים עולים שהם מקבלים את התקן הזה פר השם שלהם, אנחנו עושים להם איזו שהיא הכשרה כללית כזאת, אבל הם כשהם מגיעים הם מגיעים עם ידע של התרבות שלהם.
זאב אלקין: את אמרת "אנחנו בשפ"י מעדיפים לקחת פסיכולוג רגיל, שקיבל הכשרה רגילה בארץ, או יועץ, ולתת לו גם הבנה בתחום הזה של קליטת עלייה".
חנה שדמי: ולקלוט פסיכולוגים עולים.
זאב אלקין: זה נושא אחר, תיכף נגיע לזה.
זאב אלקין: את כרגע הצהרת, לפני חמש דקות, אפשר לראות את זה כבר בפרוטוקול, שדרך העבודה העיקרית שלנו זה לקחת פסיכולוג או יועץ רגיל, וכמו שאני נותן לו הכשרה בתחום של עבירות מין וכו' אני רוצה לתת לו הכשרה בתחום הזה של טיפול ברב תרבותיות.
חנה שדמי: כן, אבל אני מודעת לזה שזה לא תמיד יספיק.
חנה שדמי: זאת הגישה שלי.
זאב אלקין: במסגרת הגישה הזאת, שאלתי שאלה פשוטה, מתוך סך ההכשרה שאתם נותנים לו בנושאים השונים איזה אחוז מתוך ההכשרה שלו תופס הנושא הזה, של רב תרבותיות וטיפול בילדים עולים, והאם מי שמעניק את ההכשרה הזאת, לא משנה כמה זה יוצא, אחוז אחד או עשרה אחוז או אולי תשעים אחוז מכלל ההכשרה שהם מקבלים, האם מי שמעניק את ההכשרה זאת אלה אנשים שהם כן מתמחים בתחום.
חנה שדמי: אני יודעת להגיד לך את זה יותר על תחומי המניעה, אני יודעת להגיד לך את זה בינתיים פחות אם בקורס בדיאגנוסטיקה או בקורס בטיפול יש גם פרקים של רגישות תרבותית.
חנה שדמי: אני יודעת שיש את זה.
חנה שדמי: אבל בתחומי המניעה אני יכולה להגיד לך, לפחות בסמים בצורה מאוד ברורה, שיש מדריכים יוצאי הארצות השונות, יש היום עבודה יחד עם משרד הקליטה, המדריכים הם מלמדים את המדריכים האחרים, ונוצרה קבוצת למידה, מה זה כלי רגיש תרבות.
חנה שדמי: כל שמונה מאות המב"סים, שזה מובילים בית ספריים בנושא של סמים, כל השמונה מאות עברו הכשרה על תכנית רגישת תרבות.
זאב אלקין: ההכשרה הזאת שהם עוברים, איזה אחוז היא מסך כל ההכשרה שהם עוברים בכל הנושאים?
חנה שדמי: לא יודעת להגיד, אבל לא אחוז גבוה.
זאב אלקין: תני לנו סדר גודל, אחוז, חמישה אחוז, עשרה אחוז.
זאב אלקין: אני לא שואל כמה אנשים עברו את זה, אני שואל הפוך, אם אני היום לוקח את הרכב שלי נוסע מפה לאשדוד ונכנס לבית ספר, שלכל הדעות יש שם הרבה תלמידים עולים, וניגש ליועץ או יועצת שיושבת בבית ספר, ודווקא אותו יועץ או יועצת לא מהמוצא, ואין לו שום סיבה מלכתחילה להיות מומחה בתחום הזה.
זאב אלקין: אז אני שואל אותו תיקח את כל ההכשרה שקיבלת באוניברסיטה ואחר כך מה שמשרד החינוך העניק לך, איזה אחוז מתוך סך מה שלמדת בתחום המקצועי שלך, מסך השעות האלה שהקדשת להכשרתך ואחרים שהחליטו להקדיש להכשרתך, עסק בסוגייה הזאת של ידע בטיפול ברב תרבותיות ובעולים.
חנה שדמי: אני חשבתי שעשרה אחוז זה נכון אבל אמרו לי שלא.
חנה שדמי: אבל אני אגיד רק רגע שכשאתה בוחן את זה אתה צריך לבחון את זה ביחס לכמה נושאים הוא צריך ללמוד במהלך חייו המקצועיים.
חנה שדמי: ואני בלי לספור עכשיו אומרת לך לפחות שלושים.
חנה שדמי: אז אם אתה לוקח את זה ואני אומרת חמישה אחוז אז זה הרבה.
חנה שדמי: אני אגיד לך שזה צריך להיות עוד יותר בעדיפות, כל הנושא של הרב תרבותיות היום זה הנושא של המדינה שלנו.
חנה שדמי: זאת אומרת שאם זה לא ייכנס אז אני אפשע בעניין.
חנה שדמי: כלומר, זה תחום שהוא ילך ויגדל בנושא הכשרת היועצים, אני לא יודעת להגיד לך.
זאב אלקין: אני פשוט רוצה להצביע שבתשובה שלך יש אמירה שאת לא אמרת אותה כרגע, אבל היא ממש פועל יוצא מהתשובה, שמה שיש היום לא מספיק.
זאב אלקין: כי את אומרת שזה ילך ויגדל בשנים הבאות, כי אנחנו מדינה מסוג שקולטת עלייה.
זאב אלקין: ואת אומרת את זה במצב כאשר דווקא לצערי האחוז של תלמידים עולים מתוך כלל התלמידים שלנו הוא במצב הולך ויורד.
חנה שדמי: לא, אני אומרת שהרב תרבותיות הוא גם מעבר לעלייה.
זאב אלקין: זה נכון, את זה אני מקבל, אבל שוב, אני כרגע לא הולך לבדוק.
חנה שדמי: נכון להיום, אתה לא תמצא משפט אחד שאני אגיד לך שהוא מספיק היום.
חנה שדמי: הנושא הזה של חינוך הוא תמיד לא מספיק.
חנה שדמי: הנושא של הכשרת אנשי המקצוע, גם אם יכשירו את עצמם כל שנה מאה ושתים עשרה שעות אני לא אכסה את כל הדברים שהם צריכים לעשות.
זאב אלקין: אני אשאל אחרת, בחוגים שלומדים היום באוניברסיטה - - -
חנה שדמי: אולי יש להם קורס אחד בנושא רב תרבותיות.
זאב אלקין: במקרה הטוב, וודאי יש מישהו שמתמחה בנושא של עלייה ונותן קורסים.
חנה שדמי: אין.
זאב אלקין: זה אומר, שמי שמסיים היום את לימודי התואר הראשון או השני שלו, יוצא כמעט בוודאות ללא שום רקע בנושא הזה.
חנה שדמי: אבל גם עוד הרבה נושאים שהוא צריך לעבור גם את זה הוא לא עובר.
זאב אלקין: אחר כך הוא מגיע למערכת החינוך, שאני כרגע לא נכנס להיבטים השונים של רב תרבותיות שבה, כי כמעט בכל כיתה שהוא ייכנס היא רב תרבותית, אני אתייחס רק לנושא של עלייה, הנושא שאנחנו כאן עוסקים, שהוא היבט מסויים של רב תרבותיות.
זאב אלקין: הוא מגיע למערכת החינוך שבתוכה, בתוך סך המכלול של התלמידים, בין עשרה לארבעה עשר אחוז הם תלמידים עולים, לפי ההגדרות השונות.
זאב אלקין: עשרה ארבעה עשר אחוז אלה הגדרות שמשרד החינוך בעצמו נותן.
זאב אלקין: זה המצב בין כלל התלמידים.
זאב אלקין: אם אנחנו פותחים את זה במגזר היהודי בלבד כמובן האחוז הזה מייד קופץ, ואם אני מוציא החוצה גם את החינוך המוכר שאינו רשמי, שרוב רובם של העולים לא מרוכזים שם אז כמובן שבתוך החינוך הממלכתי במיוחד אנחנו מגיעים לאחוז ניכר מאוד, בוודאי ובוודאי בערים הגדולות, של התלמידים.
זאב אלקין: הנה, את אמרת בנתניה שלושים אחוז.
זאב אלקין: נתניה היא אולי לא עיר ממוצעת, אבל סך הכל מדובר על אוכלוסיה גדולה מאוד.
זאב אלקין: אותו פסיכולוג ויועץ הגיע למקום עבודתו נקי.
זאב אלקין: וכאן אתם נכנסים, כמשרד החינוך, עם כלי הכשרה תוך כדי תנועה שאתם יצרתם.
זאב אלקין: ואז את אומרת לי שבתוך כלי ההכשרה האלה שקיימים היום לאותו בנאדם שהגיע אליי בתחום הזה נקי לחלוטין, וכשלושים אחוז מהאוכלוסייה שלו, עשרים שלושים אחוז, הם דווקא אוכלוסייה שדורשת ידע בתחום הזה, ובגלל שזו אוכלוסייה מיוחדת, עם יותר קשיים ויותר בעיות אז מן הסתם הם יתפסו בשדה העבודה שלו אחוז יותר גבוה מאותו אחוז של עשרים, יכול להיות שזה יגיע לשלושים, ארבעים, אם לא חמישים, באותם מקומות כמו נתניה, מבחינת הילדים שדורשים איזו שהיא התייחסות מיוחדת וטיפול מיוחד.
זאב אלקין: מבחינתי כמשרד החינוך, כלי העבודה העיקרי שלי עם הציבור הזה דווקא אותו פסיכולוג.
חנה שדמי: כן, אבל חלק גדול, מה שאני כאילו לא מצליחה להעביר ששבעים אחוז, שמונים אחוז מהידע של הפסיכולוג מתאים לעבודה עם עולים.
חנה שדמי: מה שהוא צריך עוד לרפד זה עוד עשרים אחוז אולי, לא יותר.
זאב אלקין: בהכשרה הכללית אני מסכים איתך, אבל בלי העשרים אחוז האלה גם השמונים אחוז לא יעבדו.
זאב אלקין: זאת אומרת שאם את תיקחי פסיכולוג, לא יודע אם תחלקי על ההנחה, אני לא פסיכולוג, לא מבין בזה כלום, אבל אני מניח שאם תיקחי פסיכולוג שיבוא לטפל באוכלוסייה, שהיא מבחינתו ממש דף נקי, הוא לא מכיר אותה, לא מכיר את הקודים התרבותיים שלה, אף פעם לא פגש אותה, וכן הלאה וכן הלאה, היכולת שלו להשתמש באותם שמונים אחוז שהם רלוונטיים היא תהיה מאוד מוגבלת.
חנה שדמי: בוא ננתח את זה.
חנה שדמי: אני מציעה שנתכונן לזה, אני מציעה שננתח את הלמידה הנוספת של הפסיכולוגים ונשב עם הפסיכולוגית הראשית ונראה למשל את תכנית ההכשרה המאוד ממוסדת שלהם ולראות, זה אתגר לבדוק את זה.
זאב אלקין: אני זורק את זה לכם כאתגר ואנחנו נשמח לשמוע כאן את הפידבק בדיון הבא שנקיים על הנושא הזה, אני מניח אחרי הפגרה, מה יצא לכם מתוך זה.
זאב אלקין: כי את מבינה מה המקור של השאלות שלי, אם אתם אומרים שזה המסלול העיקרי אז לכאורה הצפי שלי שעיקר ההשקעה הולך לפחות לתחום הזה, ואל תשכחי את השאלה השנייה ששאלתי, האם אותן שעות שמוקדשות לנושא הזה האם הן בעצמן מועברות על ידי אנשים שמתמחים בעניין.
חנה שדמי: מה שאני כן שאלתי לישיבה הזאת, שאלתי למשל אם יש תחומים מסויימים, גם ברמה של האיבחון, שעושים את זה פסיכולוגים דוברי השפה, והתשובה שקיבלתי היא כן.
זאב אלקין: כאן את כבר עונה לי על המסלול השני.
זאב אלקין: כאן את מתחילה לספר לי על תחומים מסויימים ועל מקרים מסויימים שבהם הטיפול מלכתחילה נעשה על ידי פסיכולוגים שהם דוברי השפה וכו'.
זאב אלקין: אבל אני שאלתי על המסלול שאת בעצמך הגדרת כראשוני, ושאלתי אם מי שמלמד את הפסיכולוגים אותה ייחודיות הוא לפחות מתמחה בזה.
זאב אלקין: לא את הילדים, אני משום מה מעריך שעיקר השעות בתחום הזה לא הזמינו פסיכולוג עולה כדי להעביר אותן.
זאב אלקין: זאת השערת העבודה שלי.
זאב אלקין: אבל מעניין אותי לראות מה תעלה הבדיקה שלך בנושא הזה.
זאב אלקין: אני כבר הרבה זמן מעכב גם את אילנה וגם אחר כך את סוניה.
אילנה ליטבק: אני אילנה ואני משתי"ל, אנחנו עובדים עם ארגוני עולים מחבר העמים שבין היתר עובדים עם בתי ספר.
אילנה ליטבק: אני ציינתי פה את פרוייקט לצאת מן השוליים, ובאמת היועץ החינוכי הוא דמות מפתח בפרוייקט.
אילנה ליטבק: מנהלי בתי ספר אמרו שזה הדבר, זאת אומרת לא תיגבור לימודי, לא חברתי, הכי חשוב זה שיהיה יועץ חינוכי.
אילנה ליטבק: דיברתי היום עם ראש עמותה שעובדת עם עולים מקווקז, והיא סיפרה לי שהיועצת בבית הספר עשתה ביקור בית באחת המשפחות ביחד עם עובדת של הפרוייקט, והיא יצאה מהבית והיא אמרה אם הייתי הולכת לבד כל ההתרשמות שלי היתה הפוכה לגמרי.
אילנה ליטבק: מה שאני ראיתי שם, אני בטח הייתי כותבת שזאת משפחה לא מתפקדת ולא יודעת מה, ואת פשוט הראית לי איך להסתכל על המצב אחרת, על הכוחות שיש במשפחה, וזה בעצם העשרים אחוז שהיושב ראש דיבר עליהם.
אילנה ליטבק: ואת דיברת קודם על איבחון שגוי, אז זה אמנם לא איבחון פסיכולוגי אלא ייעוץ אבל זה פשוט יכול לעשות הבדל של שמיים וארץ.
סוניה מיכאלי: קודם כל אני רוצה לתת את התמיכה וכבוד וכל מה שאני מכירה את חנה בתפקידים שונים בשפ"י, קודם כל אני שמחה שהיום בראש שפ"י תעמוד חנה.
סוניה מיכאלי: בשבועיים זה באמת מעט מאוד זמן ללמוד את הנושא למרות שאנחנו היינו הרבה מאוד שנים בוועדות שונות.