GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זאב אלקין: אני גם מאוד שמח לדעת, אולי נלמד מנציגי הסוכנות, האם יש תיאום בין הסוכנות ללשכת הקשר באותו הפעילות הרחבה שמדינת ישראל מתכוונת להוביל דרך לשכת הקשר.
זאב אלקין: והאם מדובר על איזשהו רעיון של איגום משאבים בתחום של חינוך יהודי ציוני בתפוצות.
זאב אלקין: כי מצבה של הציונות שם על כל זרועותיה, גם של המדינה, וגם של הסוכנות הוא לא במצב הכי טוב.
זאב אלקין: חבל אם הדברים שוב ייעשו תוך כדי תחרות מיותרת ולא על ידי שיתוף פעולה.
זאב אלקין: אז אם נציגי הסוכנות, בהעדר נציגי לשכת הקשר יוכלו להשאיר אותם בתחום הזה, אני מאוד אשמח.
מיכאל נודלמן: לא הבנתי למה לשכת הקשר עסוקה עם זה, הסוכנות עסוקה עם זה.
זאב אלקין: זה תמיד היה כך, השאלה לפחות אם הם מדברים אחד עם השני, ומתאמים את זה.
מיכאל נודלמן: לכן אנחנו רוצים ישיבה פה, ולא רק על דברים כאלה.
איילת שילה-תמיר: אני אענה בשמחה.
איילת שילה-תמיר: קודם כל בהחלט הכניסה המחודשת, נתיב נמצא, אבל באמת מקבל תקציבים, ובעיניינו זה חיובי ביותר.
איילת שילה-תמיר: מאחר והבעיה המרכזית של העולם הגדול הזה, שכולנו שותפים לו הוא נושא התקציבים.
איילת שילה-תמיר: ואם יש נתיב נוסף לתקציבים נוספים שעוסקים בחינוך היהודי, מה טוב.
איילת שילה-תמיר: הפעולה של נתיב נעשית בתיאום מלא.
איילת שילה-תמיר: יש שיחות אינטנסיביות מאוד בחודשים האחרונים.
איילת שילה-תמיר: גם ועדה משותפת ברמת מנכ"לים, היום כבר עבודה ברמת המקצוענים בשטח, לתיאום של העבודה ושל הרחבת העבודה של נתיב, ולמחשבה על שיתוף פעולה בתחום של ברית המועצות.
איילת שילה-תמיר: יש התחלת חשיבה בנושא של גרמניה, נדמה לי, ששם הסיפור עדיין לא מספיק ברור מבחינת הגבולות ודרכי העבודה.
איילת שילה-תמיר: אבל גם שם הדברים ייעשו בשיתוף פעולה.
איילת שילה-תמיר: בכל אופן, לגבי חמ"ע יש שיחות טובות מאוד, יש עבודה משותפת בכל הדרגים.
איילת שילה-תמיר: אנחנו מאמינים ששיתוף הפעולה במקרה הזה נבנה חיובית עכשיו, וימשיך חיובית.
איילת שילה-תמיר: כי האג'נדה היא אג'נדה מאוד דומה.
זאב אלקין: ישנם כוונות להכניס את נתיב כפרטנר שלישי לשותפות בין משרד החינוך לסוכנות ב"חפציבה"?
איילת שילה-תמיר: יכול להיות, אנחנו בוחנים את כל האפשרויות.
איילת שילה-תמיר: השיחה המשותפת עם נתיב היא פתוחה, עם חשיבה משותפת, היא חשיבה אסטרטגית, היא לא חשיבה מקומית, והיא ברוח מאוד חיובית ומאוד מקצועית.
איילת שילה-תמיר: מדובר באנשים שמכירים את השטח מכל צדדי השולחן.
איילת שילה-תמיר: הסוכנות היום פזורה ברחבי העולם, למעשה למעלה מאלף שליחים ברחבי העולם.
איילת שילה-תמיר: זה החצי הטוב של התמונה.
איילת שילה-תמיר: מורים בבתי ספר, שליחים בתנועות נוער, שליחים בקהילות בכל התפוצות.
איילת שילה-תמיר: פרוייקט של שליחים מתנדבים, חבר'ה בני עשרים עד שלושים שיוצאים לשנה, כאיזושהי שנת שירות בעולם היהודי.
איילת שילה-תמיר: יש קרוב ל-400 חבר'ה כאלה.
איילת שילה-תמיר: זאת תמונה מאוד מרשימה, אבל היא לא מספקת.
איילת שילה-תמיר: וזה נכון שמבחינה זאת יש צמא גדול בשטח, ויש הרבה מאוד חבר'ה ישראלים שהיו שמחים לצאת.
איילת שילה-תמיר: הקושי שוב, הוא קושי תקציבי.
איילת שילה-תמיר: הקהילות מתגייסות, זה שינוי של השנים האחרונות, זה לא רק כסף שבא רק מהגיוס של התרומות אל הסוכנות היהודית.
איילת שילה-תמיר: אלא גם הקהילות עצמן משתתפות ישירות בדברים האלה, אבל זה לא מספיק.
איילת שילה-תמיר: פה באמת יש שאלה, מכיוון שהכוח, העוצמה החינוכית, העוצמה הציונית של השליחים מישראל היא עצומה.
איילת שילה-תמיר: ואם היינו יכולים להגדיל את המפעל שהוא עצום, הוא גדול גם היום, אמרתי, למעלה מאלף שליחים, ויש עוד קרוב לאלפיים חבר'ה צעירים שיוצאים למחנות קיץ בכל העולם, וכן הלאה, אבל זה עדיין לא מספיק.
איילת שילה-תמיר: לגבי "אור אבנר" ברשתות השונות.
איילת שילה-תמיר: אני לא מכירה את הסיפור הספציפי שאתה מכיר בו, אבל "חפציבה" באופן קפדני מאוד עובדת עם כל בתי הספר על המרכיב הישראלי, עזות יהודית הקשורה בישראל בצורה מאוד מובהקת, מאוד מובנית, עם תכניות ברורות.
איילת שילה-תמיר: הכניסה של "חפציבה" לבתי הספר, בהחלט מלווה באמירה ובעשייה בתחום המפורש הזה.
אלי ולק: אני דיברתי לא בתיאוריה, דיברתי איך זה בפועל.
אלי זרחין: הם כמעט ולא עולים ארצה בכלל.
איילת שילה-תמיר: גם זה לא נכון.
יצחק הילדסהיימר: אני מבין שבכובע העיתונאי שלי, אני אמור רק לשאול שאלות.
יצחק הילדסהיימר: אבל מאחר שיש לי כובע אחר כמי שעוסק רבות בחינוך בלתי פורמלי בעולם היהודי, ובתפוצות גם בברית המועצות לשעבר, וגם בעולם המערבי, אני מקווה שאוכל להשמיע הערות בלי סמן שאלה.
יצחק הילדסהיימר: להווי ידוע לכם, אתמול היה דיון בממשלה על הקשר עם הקהילות בתפוצות.
יצחק הילדסהיימר: הדבר שהודגש שם במידה רבה ויותר, גם על ידי ראש הממשלה, ועל ידי יושב ראש הסוכנות והשר לענייני תפוצות, היו התכניות השונות של הבאת צעירים לארץ, תגלית, מסע, וכו'.
יצחק הילדסהיימר: אני בטוח שכולנו סבורים שכל התכניות האלה מבורכות מאוד.
יצחק הילדסהיימר: אין שום ספק, שיש ערך רב בהבאת צעירים לעשרה ימים בארץ.
יצחק הילדסהיימר: כמובן שיש ערך רב כאשר מביאים אותם לכמעט שנה ללימודים באוניברסיטאות, בישיבות וכדומה.
יצחק הילדסהיימר: אבל יחד עם זאת, נדמה לי שבשנים האחרונות, יש הגזמה במידת החשיבות של המפעלים האלה, של הבאת ציונים לארץ, מול החינוך היהודי פרופר לבתי הספר, לבתי ספר תיכוניים בתפוצות.
יצחק הילדסהיימר: אני חושש שיש לזה גם משמעות תקציבית.
יצחק הילדסהיימר: זאת אומרת, התכניות האלה של תגלית ומסע עולות הון.
יצחק הילדסהיימר: אני יודע שכרגע יש מחסור רב במימון, כי לא כל הגורמים ממלאים את ההתחייבויות שלהם.
יצחק הילדסהיימר: מדובר במיליונים רבים מאוד של דולרים.
יצחק הילדסהיימר: כמו שאמרתי, אין לי כמעט ספק, שזה פוגע בתקציבים גם למימון הפעילות בבתי הספר, וגם למימון שליחים, גם למימון פעילות של תנועות נוער במקום, בתפוצות.
יצחק הילדסהיימר: ובכל זאת, אין להשוות בין נער לנערה שלומדים שמונה שנים או יותר בבית ספר יסודי, ולא עם התיכון בחוץ לארץ.
יצחק הילדסהיימר: לבין נער ונערה שבאים לעשרה ימים לביקור בארץ, עם כל החשיבות שדבר.
יצחק הילדסהיימר: אני מציע מאוד, שהוועדה תבקש דיווח על הנושא הזה, גם מבחינה עקרונית, וגם מבחינה תקציבית.
יצחק הילדסהיימר: כדי שיהיה איזשהו איזון בין שני סוגי התכניות.
יצחק הילדסהיימר: אגב, אני חושב שחבל היה, שאם מדובר על חינוך יהודי בתפוצות שלא הוזמנו, פעם זה היה לגבי החינוך היהודי בארץ, שלא הוזמנו הנה נציגי תנועות הנוער העולמיות, שעושות פעילות רבה מאוד בחינוך היהודי, בחינוך הציוני בתפוצות.
יצחק הילדסהיימר: עד כמה שאני יודע, נכון שיש צמצום בשליחים, אבל עדיין גם לתנועת הנוער, וגם שולחים מורים באירופה, יש מספרים לא כל כך קטנים, לפי מה שאני יודע.
יצחק הילדסהיימר: אני לא חושב שנציגת בית התפוצות שאמרה שכל משתתפי תגלית הם בני נוער, וסטודנטים, שאין להם בכלל ידע ביהדות, זהות יהודית, יש אחוזים לא קטנים של נוער מסורתי, או אפילו נוער דתי שבאים במסגרת תגלית.
יצחק הילדסהיימר: אגב, גם תנועת חב"ד שולחת קבוצות די גדולות, אמנם לא כולם שומרי מסורת, קבוצות נוער גדולות של נוער שמעוניין בידע וביהדות, ומעוניין ללמוד על כך.
יצחק הילדסהיימר: אני חושב שאותו נוער שבא במסגרת תגלית, ואותו נוער ישראלי, כולל החיילים שנפגשים עם נוער תגלית, הם בהחלט חייבים ליצור רקע משותף על ידי זה שילמדו אותם במידה הרבה יותר גדולה, גם שיעורים ביהדות.
יצחק הילדסהיימר: אני לא מדבר על קיום מצוות, לא על החזרה בתשובה, מדובר על ידע בלימודי היהדות, יכול להיות רקע משותף, יותר מאשר כל דבר אחר.
יצחק הילדסהיימר: לגבי "אור אבנר", יכול להיות שבאחד מבתי הספר של "אור אבנר" מדברים על ארץ הקודש, ולא על מדינת ישראל.
יצחק הילדסהיימר: אבל הם לא מתעלמים מארץ ישראל.
יצחק הילדסהיימר: יחד עם זאת, אני יכול לומר לכם, שאחד השליחים הבכירים ביותר של תנועות חב"ד, יש לנו עשרות שליחים בברית המועצות לשעבר, הרב קמינצקי, בכנס של כל רבני אוקראינה לפני בערך שנתיים, הביע את הדעה, שיש רק דרך אחת, חייבים לחנך את הנוער, בנוסף לזה שמלמדים אותו יהדות באופן כללי, חייבים לחנך את הנוער ולעודד אותו לעלייה.
יצחק הילדסהיימר: זה הפתרון היחיד אם רוצים לשמור על קיומו היהודי בבתי הספר גם של "אור אבנר".
יצחק הילדסהיימר: הסוכנות כינסה את כנס הרבנים, אמרו לי בפירוש, שנער שהם מחזיקים אותו בבית ספר למשל שמונה שנים, בערים אחרות לא משנה, משקיעים בו בלי סוף בחינוך היהודי שלו.
יצחק הילדסהיימר: בסופו של דבר הוא חוזר לבית שלו, באוקראינה הלאומית, והוא נתקל במסגרת המתירנית, במסגרת המוסרית הירודה, קשה לו מאוד להחזיק מעמד.
יצחק הילדסהיימר: לכן אם אנחנו רוצים שהנוער הזה יחזיק מעמד כיהודי, כך הוא אמר, יש דרך אחת, וזה להעלות אותו לארץ.
יצחק הילדסהיימר: את זה אמר אחד מהנציגים הבכירים ביותר של תנועת חב"ד בברית המועצות לשעבר.
יצחק הילדסהיימר: אני מבין ש"חפציבה" מטפלת בבתי ספר של יום א'.
איילת שילה-תמיר: בחטיבה חמ"ע מטפלת בבתי ספר של יום א', גם בהקשר ל"חפציבה", אבל לא רק.
יצחק הילדסהיימר: אני רוצה לומר משהו מנסיוני הרב, לגבי הפעילות בבתי ספר של יום א'.
יצחק הילדסהיימר: מדובר על ברית המועצות לשעבר, הייתי שם לא פעם, הפניתי שליחים להיכנס לכיתות בימי ראשון.
יצחק הילדסהיימר: ככל שאני יודע, ברוב בתי הספר האלה, עיקר הנושאים שנלמדים שם הם עברית, ושירים ישראליים, וריקודים ישראליים, שכאשר מתקרב חג, מלמדים אותם כמה מושגים על חגי ישראל.
יצחק הילדסהיימר: אבל ערכים יהודיים כלליים בקושי הם מלמדים אותם.
יצחק הילדסהיימר: אני חושב שגם חלק גדול מהמורים שם לא מסוגלים ללמד ערכי יהדות.
יצחק הילדסהיימר: חלק מהמורים לעברית הם לא יהודים בכלל.
יצחק הילדסהיימר: הדבר דורש תיקון רציני מאוד, שבתי הספר של יום א', בראש ובראשונה ילמדו יהדות, כולל ארץ ישראל וציונות.
דנה אבידר: לא רוצה להיכנס לשיח אידיאולוגי בנושא הזה.
דנה אבידר: כיוון שפעם ניהלתי את ועדת הקליטה של הכנסת לפני הרבה שנים, אני רוצה להציע הצעה.
דנה אבידר: קיים מכון לתכנון מדיניות יהודית, בראשותו של פרופ' יחזקאל דרור, שעושה עבודה יוצאת מן הכלל.
דנה אבידר: בין היתר, הוא בודק מדי שנה את הנושאים החשובים ביותר בעולם היהודי, בפילוח הגילים, ומקומות, זה מחקר יוצא מן הכלל.
דנה אבידר: יש שינוי בנושאים שמחברים את הצעיר, את המבוגר, אני לא אכנס לזה.
דנה אבידר: אני מציעה לכם להזמין אותם, ולהבין מהם מהם הנושאים היום שמאחדים יהודים בתפוצות ישראל במקומות השונים.
דנה אבידר: המחקר שלנו הוא מחקר מפולח, זה לא בכל מקום.
דנה אבידר: מה שפעם מדינת ישראל היתה בראש סדר עדיפויות של הזהות היהודית בתפוצות השונות.
דנה אבידר: היום השואה נמצאת, אני מניחה שזה גם השתנה במהלך השנים.
דנה אבידר: ולכן, אחד המקומות הפחות חשובים זה ערכים עליהם אתה דיברת.
דנה אבידר: לכן אני מציעה לכם להזמין אותם, לשמוע מהם את המחקרים האחרונים, ולקבל איזושהי תובנה לגבי מה נעשה היום בתפוצות בנושא של ערכים יהודיים משותפים.
יעל דוד: רציתי להעיר הערה לגבי השליחים, התופעה היא תופעה, אם אי אפשר לתקן אותה, אנחנו נתמודד עם התופעה.
יעל דוד: אבל עדיין הנוכחות הישראלית כמתנה, פה את צודקת, ישנה בעיה של תקציבים והקהילות מוכנות.
יעל דוד: אבל דווקא כמי שמייצגת את מדינת ישראל, כמתנה של מדינת ישראל, אני רוצה לחזור לביטוי הזה, אני חושבת שהביטוי הזה מאוד מוצלח.
יעל דוד: תתנו, תקבלו, אני חושבת שהוא עובד.
יעל דוד: קהילות מצפות לזה שמדינת ישראל תתן.
יעל דוד: השנה מלאו 40 שנה לאיחוד ירושלים.
יעל דוד: אין בית ספר שלא התקשר ושאל נו, מה עשיתם, מה קורה בישראל.
יעל דוד: הרי זה בתפילה שלהם, שבוע לפני, שבוע אחרי.
יעל דוד: מה מדינת ישראל עשתה לעצמה.
יעל דוד: אני יודעת שהסוכנות התכוננה עם כל מיני תכניות, אבל עדיין אם לא ניתן להם, אז פשוט שלא נתפלא שזה לא נמצא שם, ואז אתה צודק, שהם עולים לפה, אז זה לא נמצא גם במזוודות שלהם.
יעל דוד: רציתי להעיר לגבי הנושא של הוועדה הזאת שעוסקת בחינוך יהודי בתפוצות, על תופעה שקיימת, אפשר להגיד שיצאה מהארון בצרפת, אבל היא קיימת בכל מיני מקומות.
יעל דוד: אני לא יודעת אם היא קיימת מחוץ לאירופה, כמו שהיא קיימת היום באירופה.
יעל דוד: בגלל מצוקת מספר בתי הספר היהודיים, שאין מספיק, ויש רצון להכניס את הילדים במסגרות פרטיות, בגלל האיכות הפחותה של האוכלוסיות האלה.
יעל דוד: מהגרים שהולכים לבתי הספר הממלכתי, פשוט אם יש 30 אלף תלמידים יהודים בבתי ספר יהודים בצרפת, יש אותו מספר של ילדים יהודים שלומדים במסגרות שהן ברובן נוצריות, אבל במסגרות פרטיות.
יעל דוד: מדינת ישראל לא מגיעה לשם, איך נגיע לשם, כשזה במסגרת פרטית שנותנת ליהודים לחיות כמיעוט יהודי בתוך בית ספר נוצרי, ועוד אנחנו חושבים על הציונות שאנחנו אמורים לתת להם.
יעל דוד: איך נשלם את החינוך היהודי בפן הזה, ברגע שהילדים האלה במסגרות כל כך מסוגרות.
יעל דוד: זה אתגר, שלדעתי אני לא יודעת אם הוא קיים במדינות אחרות.
יעל דוד: אבל הוא קיים בצרפת, בשווייץ, בהולנד, והולך וגדל בכל מיני מדינות כמו באיטליה, ולדעתי אנחנו נצטרך גם לחשוב על פתרון להביא את ישראל לעוד הרבה מקומות.
מיכאל נודלמן: אני שמחתי לשמוע דיווח מהסוכנות מה היא עושה, מה עושה משרד החינוך, התפוצות.
מיכאל נודלמן: נדמה לי שאין תיאום כמו שצריך להיות.
מיכאל נודלמן: אנחנו מבקשים שמשרד החינוך או הסוכנות יקחו על עצמם תיאום.
מיכאל נודלמן: אמר חבר הכנסת יולי במלים פשוטות, המשכיות.
מיכאל נודלמן: מה שקיים שם צריך להמשיך פה.
מיכאל נודלמן: לא יכול ששם היה הכל, ופה אין שום דבר.
מיכאל נודלמן: מאוחר יותר אנחנו נתקלים בתופעות לא טובות.
מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים להזמין אנשים לוועדה, לדבר ולשאול מה הם חושבים על הנושאים האלה.
מיכאל נודלמן: כל אחד רואה מנקודת מבט פילוסופי שלו, מאידיאולוגיה, מזהות יהודית.
מיכאל נודלמן: אני רואה קצת אחרת, אני יהודי, אני לא דתי.
מיכאל נודלמן: אני גאה שאני יהודי, כשהגעתי למדינת ישראל, הבן שירת בצבא.
מיכאל נודלמן: אני חושב שהנכדים שלי יהיו גאים שהם יהודים, זה פטריוטיזם, אלה ציונים.
מיכאל נודלמן: לא שאני יודע טוב מה זה יהדות, מישהו יודע שזו מדינת ישראל, המדינה היחידה ליהודים, ומישהו צריך להגן על המדינה הזאת, זה הכי חשוב.
יצחק הילדסהיימר: לא דיברתי על חינוך יהודי כללי, לא דיברתי על חינוך יהודי דתי.
מיכאל נודלמן: הבנתי את דבריך, זה לא רע.
מיכאל נודלמן: לכל אחד יש את התפיסה שלו.
מיכאל נודלמן: אבל אנחנו רוצים שהילדים שלנו יאהבו את מדינת ישראל, יהיו ציונים.
מיכאל נודלמן: ציוני זה לא רע, זהו פטריוט, אדם שדואג למדינה, ויכול להילחם בעד המדינה, יכול לעבוד במדינה.
מיכאל נודלמן: מדינה קטנה צריכה צעירים.
מיכאל נודלמן: לא יכול להיות שצעירים עוזבים מדינה, ופה יהיה בית אבות.
מיכאל נודלמן: לא רוצים שיימשך כך.
מיכאל נודלמן: אנחנו רוצים שהצעירים יישארו פה.
מיכאל נודלמן: אומרים יש דירה, יש משכורת, לחלוצים לא היה בית, לא היה משכורת, אבל היה אידיאל ציוני.
מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים לחזור לזה, זה קשה.
מיכאל נודלמן: רמת החיים שונה ממה שהיה קודם, הכל יש במדינת ישראל.
מיכאל נודלמן: אתם שעסוקים בחינוך, צריכים לעשות הכל, כדי שהילדים שלנו יידעו שחוץ ממדינת ישראל אין מדינה אחרת ליהודים.
מיכאל נודלמן: אני חושב שכך צריך לחיות.
מיכאל נודלמן: אני לא יודע איך לעשות, אתם יודעים טוב יותר.
מיכאל נודלמן: אני רק יודע שאפשר לעשות עבודה, וצריך לעשות עבודה.
מיכאל נודלמן: לא תמיד אנחנו מצליחים, אבל אם נלך עד הסוף, נצליח.
מיכאל נודלמן: אם יעלו רעיונות טובים, בבקשה, אנחנו פתוחים לכל.
מיכאל נודלמן: הנושא חשוב מאוד.
מיכאל נודלמן: אנחנו דנים בהגדלת ייצוג העולים במוסד לביטוח לאומי ואני אומר מדוע אנחנו מדברים על המוסד לביטוח לאומי.
מיכאל נודלמן: בתחילת השנה קיימנו בוועדה דיון לגבי ייצוג עולים במשרדים השונים.
מיכאל נודלמן: בשנת 2004 ערך מרכז המחקר והמידע של הכנסת מחקר והסתבר שאחוז ייצוג העולים - לא רק מברית-המועצות אלא גם מאתיופיה וממדינות אחרות – במוסד לביטוח לאומי הוא הנמוך ביותר ועמד על 2,4 אחוזים.
מיכאל נודלמן: מתוך כ-4,000 אלף עובדים, הועסקו במוסד לביטוח לאומי רק 99 עולים.
מיכאל נודלמן: אחוז העסקת העולים הגבוה ביותר היה במשרד הבריאות ועמד על 33 אחוזים.
קריאה: כמה עובדים מועסקים בביטוח לאומי?
מיכאל נודלמן: אני לא חושב שמספרם נמוך ממספר המועסקים בביטוח הלאומי.
קריאה: במשרד הבריאות מועסקים 23 אלף עובדים.
מיכאל נודלמן: קיימנו בנושא ישיבה עם מנכ"ל המוסד לביטוח לאומי.
מיכאל נודלמן: חברי הכנסת חושבים שביטוח לאומי הוא ארגון אליו פונים עולים חדשים ורובם הם קשישים, אבל מסתבר שהם לא יכולים לקבל תשובה בשפה שלהם והם לא יודעים עברית.
מיכאל נודלמן: אתמול ציינה הכנסת את יום הקשיש ובאמנה הבינלאומית – ואנחנו לא זקוקים לאמנה הבינלאומית – נאמר שכל ארגון וכל אזרח צריך לעזור לקשיש ולתת לו כבוד.
מיכאל נודלמן: איזה כבוד נותן ביטוח לאומי לקשישים?
מיכאל נודלמן: אחרי דיון שקיימנו כאן, ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות ביקרה באשדוד, שם נפתח סניף ביטוח לאומי חדש שבו מועסקים 50 אנשים אבל רק שתי חצאי משרות דוברי רוסית ואמהרית.
סופה לנדבר: מתוך 220 אלף תושבים שמתגוררים באשדוד, 72 אלף הם עולים חדשים.
יוסי ברק: יש לנו עובד אחד דובר רוסית והוא מקבל קהל.
סופה לנדבר: אם זאת דוגמה למה שראינו שם, זאת דוגמה קטסטרופלית.
מיכאל נודלמן: במקום הוצב שלט מודיעין בו נאמר שאפשר לדבר בכל השפות.
מיכאל נודלמן: פניתי ברוסית, אבל הסתבר שלא מבינים.
מיכאל נודלמן: פניתי באנגלית והסתבר שגם את השפה הזאת לא מבינים.
מיכאל נודלמן: בסופו של דבר אלה שהיו שם, הקליינטים שלכם, פנו אל חברי הכנסת וביקשו מאתנו תשובות.
מיכאל נודלמן: אחר כך דיברנו עם מנכ"ל ביטוח לאומי ואמרנו לו שזה בלתי אפשרי.
מיכאל נודלמן: 70 אלף עולים חדשים מתוכם כחצי הם אנשים קשישים שמשתמשים בשירותי הביטוח הלאומי ואין להם עם מי לדבר.
מיכאל נודלמן: אמר לנו המנכ"ל שהם ישלחו פקידות צעירות קורסים ללימוד רוסית כדי שילמדו את השפה.
מיכאל נודלמן: אחרי חמישה חודשים קיבלתי מכתב ובו נאמר שהוא פנה לנציב שירות המדינה בבקשה לתת לו עוד תקנים.
מיכאל נודלמן: תמכתי בבקשתו אבל קיבלתי תשובה שאומרת שאנחנו צריכים לבקש תקנים ממשרד האוצר.
מיכאל נודלמן: אנחנו רוצים לדעת אם חלו איזה שהם שינויים.
מיכאל נודלמן: אני רוצה להדגיש שאתם צריכים עובדים שידעו את שפת העולים, ואם אין עובדים כאלה, אתם לא יכולים לעבוד כמו שאתם צריכים לעבוד ולא יכולים לתת את השירות אותו צריכים לקבל אנשים מבוגרים.
מיכאל נודלמן: חברת הכנסת סופה לנדבר שהיא תושבת אשדוד גם ביקרה בלשכה.
מיכאל נודלמן: הדברים אמורים לא רק לגבי אשדוד אלא גם לגבי באר-שבע והמקומות השונים כאשר אין מספיק אנשים שיודעים את שפת העולים החדשים שהם הצרכנים הכי גדולים בביטוח הלאומי.
יוסי ברק: נכון להיום במוסד לביטוח לאומי עובדים בקבלת קהל בכל הסניפים 110 עובדים שהם דוברי רוסית והם משולבים בקבלת קהל בכל הסניפים ו-39 עובדים דוברי אמהרית.
מיכאל נודלמן: בשנת 2003 היו 99 עובדים, כך שהתקדמתם מ-99 עובדים ל-110 עובדים.
סופה לנדבר: לא מרגישים אותם בשטח.
מיכאל נודלמן: במשך ארבע שנים קיבלתם תוספת של 11 עובדים.
יוסי ברק: 110 ועוד 39 זה 149.
קריאה: אמת 110 עובדים.
יוסי ברק: 110 דוברי רוסית ו-39 דוברי אמהרית.
יוסי ברק: אלה פקידי תביעות שמקבלים את הקהל.
מיכאל נודלמן: שוב אני אומר שבשנת 2003 היו 99 עובדים.
קריאה: אתה מדבר על מתורגמנים.
יוסי ברק: לא, אני לא מדבר על מתורגמנים אלא על עובדי המוסד.
סופה לנדבר: כמה עובדים יש בסך הכל?
יוסי ברק: באשדוד יש אחד שדובר רוסית ושניים שהם דוברי אמהרית.
יוסי ברק: בסך הכל מועסקים בלשכה באשדוד 44 עובדים.
סופה לנדבר: כמה יש בחיפה?
יוסי ברק: בחיפה יש 14 עובדים דוברי רוסית ואין דובר עובד שהוא דובר אמהרית.
סופה לנדבר: מתוך כמה?
יוסי ברק: מתוך 134 מקבלי קהל.
סופה לנדבר: כמה עובדים מועסקים בבאר-שבע?
יוסי ברק: תשעה דוברי רוסית ואין עובד דובר אמהרית.
סופה לנדבר: לקחנו את אשדוד כי היינו שם כוועדה משותפת של ועדת העלייה והוועדה לפניות הציבור ואני אומרת שזה בזיון.
סופה לנדבר: לאחר הביקור גם אני וגם חבר הכנסת נודלמן פנינו ואני דיברתי עם השר.
סופה לנדבר: אני חושבת שאתם חייבים באופן דחוף לשפר את המצב.
סופה לנדבר: לא יכול להיות שמתוך 50 אנשים שעובדים באשדוד יש שניים שהם דוברי אמהרית ואחד דובר רוסית.
סופה לנדבר: אני לא מדברת על המתנדבים כי המתנדבים הם מתנדבים.
סופה לנדבר: המצב הזה לא יכול להיות כאשר מדובר בעיר שמתוך 220 אלף 72 אלף הם עולים חדשים דוברי רוסית ויש עוד אלפי דוברי אמהרית.
סופה לנדבר: חבר הכנסת נודלמן ציין את הביזיון שראינו במקום.
סופה לנדבר: אנשים שם ממש מתמוטטים עד שמקבלים אותם.
סופה לנדבר: הם לא מבינים שום דבר והם צריכים לדבר באמצעות הידיים.
סופה לנדבר: באיזה מדינה אנחנו חיים?
סופה לנדבר: כאשר התחילה העלייה המסיבית בשנת 1990, ועד היום הצטברו כאן מקרים סוציאליים שזקוקים לביטוח הלאומי.
סופה לנדבר: לא יכול להיות שעובדי הביטוח הלאומי לא מדברים את השפות הנדרשות לפי דרישת השוק.
יוסי ברק: המוסד לביטוח לאומי עושה ככל יכולתו במסגרת התקציב המאושר שלנו לקלוט עובדים, גם דוברי אמהרית.
יוסי ברק: לפני כמה שנים עשינו מבצע וקלטנו דרך משרד הקליטה עובדים דוברי אמהרית שהם בעלי השכלה אקדמאית ושילבנו אותם בפריסה ארצית.
יוסי ברק: למוסד לביטוח לאומי יש בעיה תקציבית.
יוסי ברק: עקב המצב הכלכלי, המוסד בשנים האחרונות נאלץ לצמצם כ-350 משרות.
יוסי ברק: כל הפניות שלנו אל הגורמים המתאימים – הן באוצר, ובמיוחד באוצר – לתת לנו אפשרות לקלוט עובדים נוספים עלו בתוהו.
יוסי ברק: היו אין ספור פניות אבל לא קיבלנו מענה.
יוסי ברק: בארבע השנים האחרונות לא רק זה שלא אישרו לנו אלא גם נדרשנו לצמצם את כוח האדם אצלנו ולעשות זאת בצורה משמעותית ביותר.
סופה לנדבר: כולם מצמצמים בכוח האדם.
מיכאל נודלמן: הכנסת צריכה לבדוק איך עובדים מוסדות ממשלתיים מול העולים החדשים.
מיכאל נודלמן: אנחנו בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות ואנחנו צריכים לעשות זאת.
מיכאל נודלמן: אנחנו רואים שביטוח לאומי לא עושה מאמץ כדי לשפר את המצב.
מיכאל נודלמן: בסוף שנת 2006 ביקרנו באשדוד וראינו שהמצב נשאר כפי שהיה, ש-2,4 אחוזים שהיו, נשארו.
מיכאל נודלמן: אתה אומר שבאשדוד מועסקים 44 עובדים, בעוד שכאשר אנחנו ביקרנו במקום אמרו לנו שמועסקים 50 עובדים, כך שמתוך 50 העובדים היה רק מתנדב אחד דובר אמהרית ומתנדב אחד שדובר את השפה הרוסית.
מיכאל נודלמן: אתה יכול לספר לנו שיש קיצוץ, שאין כסף, אבל כסף ל-50 עובדים או ל-44 עובדים ואני שואל למה אין ארבעה עובדים דוברי אמהרית וארבעה עובדים דוברי רוסית.
מיכאל נודלמן: המצב כפי שהוא פוגע בקבלת השירותים להם זכאים האנשים.
מיכאל נודלמן: אנחנו נכנסנו למקום והאנשים פנו אלינו כי הם מכירים אותנו.
מיכאל נודלמן: הם שאלו אותנו שאלות שהיו צריכים לשאול את הפקידים שלכם.
סופה לנדבר: שמענו שם על מקרים מזעזעים.
סופה לנדבר: פשוט קטסטרופה.
סופה לנדבר: אני חושבת שזאת לא תעודת כבוד לביטוח הלאומי.
קריאה: זאת לא תעודת כבוד למדינה.
סופה לנדבר: למדינה ולביטוח לאומי.
סופה לנדבר: אנחנו מדברים עכשיו על המוסד לביטוח לאומי שיודע לגבות את התשלומים מכל האזרחים במדינת ישראל.
סופה לנדבר: אני חושבת שאם יש כסף למשרדים מפוארים, חייב להיות כסף לשינוי המשרות ואנשים צריכים לדבר באותה שפה.
יוסי ברק: היום מספר העובדים בביטוח לאומי הוא פחות מ-3,500.
יוסי ברק: באשדוד היו לפני כן 50 עובדים אבל היום ירדנו ל-44 עובדים.
יוסי ברק: כלומר, שישה עובדים פחות שנאלצנו למחוק לפי הוראות האוצר.
יוסי ברק: אני חוזר שאנחנו צריכים לקבל אישור מהאוצר.
יוסי ברק: למרות שהמוסד מגלגל מיליארדי שקלים, הוא איננו עצמאי לגייס עובדים על דעת עצמו ולפי צרכיו.
יוסי ברק: אנחנו חייבים לקבל אישור של משרד האוצר כדי לתגבר את הלשכות.
מיכאל נודלמן: אתה יכול לדבר על משרד האוצר אבל משרד האוצר לא נכנס לחלוקת התפקידים בביטוח הלאומי אלא זאת בעיה שלכם.
מיכאל נודלמן: רק אתמול ציינו כאן את יום הקשיש.
מיכאל נודלמן: מדברים על אזרחים שאין להם כבוד לקשישים, אבל יש מוסד בישראל שגם לו אין כבוד לקשישים.
מיכאל נודלמן: זה מצב בלתי אפשרי.
דוד יאסו: אני מברך על הדיון.
דוד יאסו: אני חושב שצריך לראות בראייה אחרת.
דוד יאסו: אני חושב שדוברי רוסית ודוברי אמהרית, אנחנו לא נמצאים בשנות ה-80 אז באמת היו רק דוברים את השפה שלהם ולא היו מבינים עברית.
דוד יאסו: אנחנו היום מדברים על אוכלוסייה לגמרי אחרת.
דוד יאסו: אנחנו מדברים על אוכלוסייה שרכשה כאן את ההשכלה שלה, אוכלוסייה שהיא שווה וכאשר אתה קולט בן עדה – או רוסית או אתיופית – אתה מרוויח פעמיים.
דוד יאסו: אתה מטפל גם בחברה הישראלית הכוללת והוא מטפל בשפת האם שלו.
מיכאל נודלמן: אכן, כך יוצרים גם מקומות עבודה.
דוד יאסו: נכון.
מיכאל נודלמן: 3,000 צעירים סיימו את לימודיהם באוניברסיטה וצריך למצוא להם מקומות עבודה.
דוד יאסו: היום אנחנו נמצאים במצב מאוד בעייתי בנושא קליטת בני העדה.
דוד יאסו: כאשר היום המשפחות מגיעות לביטוח הלאומי - ובני העדה ברובם מגיעים לרווחה ולביטוח הלאומי, ואני לא מדבר רק על הקשישים אלא גם על הצעירים – אין להם עם מי לדבר.
דוד יאסו: אני מקבל טלפונים רבים בנושאים השונים.
דוד יאסו: לא יכול להיות שבמוסד אין את דוברי השפה שיכולים לטפל בפונים.
דוד יאסו: זה אומר שאתה מרחיק את הפונים.
דוד יאסו: מצד אחד אנחנו רוצים לקלוט אותם, אבל הם לא נקלטים במוסדות של מדינת ישראל.
דוד יאסו: אני חושב שביטוח לאומי צריך לעשות חשיבה נוספת.
דוד יאסו: נכון שבשנת 1998 נקלטו אנשים.
דוד יאסו: אני מאמין לך כאשר אתה אומר שיש 39 עובדים אבל יכול להיות שהם נקלטו ב-1998 כי אין קליטה חדשה.
דוד יאסו: אני זוכר שהיו כאלה שקלטתם אותם ואחרי שנתיים פיטרתם אותם.
דוד יאסו: אני מכיר גם השמות ואני יכול לציין אותם.
דוד יאסו: הטיפול צריך להיעשות למען הקליטה הטובה של הקהילה, זאת הגדרת התפקיד שלי, אני חושב שביטוח לאומי כגוף שמטפל דווקא באוכלוסייה החלשה, באוכלוסייה שהיא מאוד מאוד נזקקת, שהיא לא עצמאית.
דוד יאסו: כל הממשלה נתנה את כל הסיוע ואז העולה קם ואומר שנותנים לו אוכל לפה בכפית זהב אבל הוא לא יכול ללעוס ומבקש לעשות לבדו את המטעמים שלו.
דוד יאסו: אתה נותן להם את כל השירות, אבל תן להם אותו גם בשפת אמם כי אחרת האיש מגיע, מסתכל אליך וחוזר הביתה.
דוד יאסו: אתמול הגיע מכתב לעולה חדשה שעובדת בניקיון ונאמר לה שהיא הגיעה לגיל 45 ושהיא צריכה להתייצב בלשכת התעסוקה.
דוד יאסו: במכתב נאמר לה שאם "הנך עובדת", אנא להביא תלוש משכורת אחרון.
דוד יאסו: הבן שלה תרגם לה את המכתב ואמר לה שלפי המכתב אומרים לה להפסיק לעבוד, שאם היא עובדת, היא לא תקבל יותר כי האות הראשונה ב"הנך" ו"אינך" היא משמעותית.
דוד יאסו: שבועיים היא לא הלכה לעבודה.
דוד יאסו: ראיתי את המכתב והסברתי לה שאומרים לה שגם אם היא עובדת, ביטוח לאומי יכול לסייע לה.
דוד יאסו: אם היה מישהו בביטוח לאומי שיכול לקרוא ולהסביר לה את הנאמר, היא לא הייתה אפילו נזקקת לביטוח לאומי.
וונדה קסהון: אני רוצה להביא דוגמה ספציפית.
וונדה קסהון: משפחה אחת עם 11 נפשות לא מביאה אישור מסוים שהתבקשה על ידי הביטוח הלאומי למסור ולכן לא נותנים לו את התמיכה במשך חודשיים-שלושה, תארו לכם מה אוכלים הילדים, מה מצבם ואיזה ריב משפחתי עלול להיגרם.
קריאה: המשפחה לא מקבלת את קצבת הילדים?
וונדה קסהון: יש לה הבטחת הכנסה.
וונדה קסהון: בגלל איזשהו אישור שהם צריכים להביא, הוא לא מקבל במשך שלושה חודשים את הביטוח הלאומי עד שיושבת ועדת הגשה והקצבה מתחדשת אני פונה לנציג ביטוח לאומי.
וונדה קסהון: אתה אומר שיש לך בעיה תקציבית, אבל אני אומר – וכל הארגונים אומרים – אתה עם הפנים ללקוחו.
סופה לנדבר: זה ניהול לא נכון.
וונדה קסהון: נכון.
וונדה קסהון: 60 אחוזים באשדוד הם עולים חדשים, כך שאתה יכול לחלק את מספר העובדים באופן פרופורציונאלי ולתת עובדים שדוברים את השפה.
וונדה קסהון: אם צריך לפטר, תפטר מהאוכלוסייה האחרת.
וונדה קסהון: כך אני רואה את הדברים ולדעתי כך צריך לפעול.
וונדה קסהון: אתם תמיד קולטים עולים חדשים - לאחר שמקבלים איזשהו תקציב מכל מיני ארגונים ומשרדי ממשלה – לחצי שנה, לשלושה חודשים, ואחר כך מפטרים אותם.
וונדה קסהון: תפסיקו לעשות את זה.
וונדה קסהון: תקלטו אותם בתקנים כך שגם העובד יהיה מקצועי ויוכל לתת את השירות המתאים.
וונדה קסהון: כאשר אתה קולט עולה חדש שדובר שתי שפות, הוא יטפל גם באוכלוסייה הכללית וגם בעולים החדשים כך שאתה מרוויח פעמיים.
וונדה קסהון: שוב אני פונה ומבקש מכם לחשוב בשנית ואז הגישה שלכם תשתנה ותלך לכיוון העולה.