GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תלמידה: גרה בכרמיאל.
תלמידה: מהתחלה רציתי להתגייר והגעתי לקורס הזה כדי להתגייר.
קריאה: ההורים בארץ?
תלמידה: לא, באתי לבד.
קריאה: כמה זמן את בארץ?
תלמידה: שנה וחצי.
תלמיד: עליתי מצרפת לפני שנתיים.
תלמיד: משרת בצבא במשך שנה וחצי.
תלמיד: באתי לקורס הזה כדי ללמוד יותר על היהדות.
תלמיד: אני כבר יהודי כך שאני לא צריך את הגיור.
אברהם מיכאלי: האם אתם מרגישים שנתנו לכם את האינפורמציה?
אברהם מיכאלי: אמרו לכם שלקורס יש מטרה מסוימת, לא רק להתחזק ביהדות אלא שהוא מיועד גם לאותם חברים שרוצים להתגייר?
אברהם מיכאלי: הצבא לוחץ עליכם, אומר לכם שאתם חייבים לעשות את זה או שאתם מקבלים את זה בצורה של עידוד?
אברהם מיכאלי: איך אתם מרגישים עם זה?
תלמיד: לא לוחצים עלינו.
מיכאל נודלמן: אמרו לנו שאתם לומדים מהבוקר עד הערב.
קריאה: הסבירו לכם שאת הגיור יותר טוב לעשות במסגרת הצבא כי באזרחות זה יותר קשה.
קריאה: אני מבין שאתם מבינים שזה יותר טוב וכי יהיה לכם יותר קל מבחינת התהליך.
קריאה: אני מבין שהסבירו לכם את זה בכנס בו השתתפתם.
אברהם מיכאלי: הייתם גם בסדרות חינוך של הצבא, בלי קשר למכון?
תלמיד: אנחנו משתתפים בטיולים שהצבא עושה כמו כל החיילים.
תלמיד: אנחנו משתתפים כאשר יש לנו זמן.
תלמידה: כל השיעורים קשורים באנשים כי בשיעור היסטוריה או בשיעור תנ"ך, אנחנו לומדים עליהם.
קריאה: תודה לכם.
קריאה: אנחנו ממשיכים בתוכניתנו.
משה אביב: ברשותכם, חברי הכנסת, נעשה איזשהו סבב למי שמעונין בסיכום והתייחסויות.
משה אביב: מבחינתנו הצגנו את העשייה המשותפת ממש על קצה המזלג.
משה אביב: אני חושב שזאת דוגמה לשיתוף פעולה מצוין בין מערכות צבאיות, מערכות אזרחיות – משרד הקליטה, הסוכנות והמכון ללימודי יהדות שמקיים כאן את הקורס – אתם לא פגשתם כאן, אבל בכל כיתה כזאת יש מורים אזרחיים ויש גם סגל צבאי, יש מפקדים צבאיים.
משה אביב: רונית שנמצאת כאן אתנו מפקדת על כל קורסי נתיב ומבחינתנו כצבא היא זו שמובילה את הדבר הזה.
משה אביב: אנחנו שמחים על הביקור שלכם ונשמח לשמוע את דבריכם, אם אתם מעונינים לומר.
אברהם מיכאלי: אחרי ההתרשמות החלקית שראינו בכיתה, מצד אחד, כולנו היינו בצבא ואנחנו יודעים שלפעמים בצבא נותנים צ'ופרים לחיילים, ואם חייל מקבל קורס כזה, למה לא לבוא?
אברהם מיכאלי: השאלה היא באמת האם הצבא אולי צריך כן לכוון במובן החיובי ובלי לחץ כדי שתהיה הזדמנות במיוחד לאלה שהם לא יהודים לנצל את ההזדמנות שהם בצבא.
אברהם מיכאלי: אנחנו כיהודים לא מעודדים לגיור, אנחנו לא מיסיונרים שמגייסים אנשים, אבל מצד שני החבר'ה שנמצאים בצבא, אולי צריך לחשוף אותם עוד יותר להזדמנות שיש להם במובן הזה כי אנחנו יודעים כמה זה קשה אחר כך באזרחות.
אברהם מיכאלי: כל המאבקים שאנחנו שומעים היום, כל הדברים הלא יפים שקורים בנושא הגיור, קורים באזרחות, אבל בצבא זאת הזדמנות טובה לחבר'ה האלה לנצל ושלא יאמרו אחר שחבל שהם לא ידעו.
אברהם מיכאלי: השאלה כמה הצבא עושה מספיק כדי לעשות "תעמולה" לדבר הזה.
אושרת קמחי: אנחנו מזמנים לקורס הזה כי מי שבהגדרתו הוא לא יהודי.
אושרת קמחי: אנחנו לוקחים את הנתונים ממשרד הפנים וכל מי שמופיע לא ידוע או לא יהודי, אנחנו מזמנים אותו לקורס.
אושרת קמחי: משך הזמן שאנחנו מזמנים אותו הוא שנה וחצי לפני שחרור וזאת כדי לא לפגוע בו במסלולים, כי מרביתם מגיעים מיחידות השדה והמסלול שלהם לוקח כשנה וחצי.
אושרת קמחי: מכיוון שיש שלוש שנים, אנחנו מזמנים בשנה וחצי האחרונות.
אושרת קמחי: את הנשים אנחנו מזמנים שנה לפני השחרור כדי שהן תסיימנה את התהליך עוד במסגרת צה"ל.
אושרת קמחי: בכנסים אנחנו נותנים להם את האופציה לשמוע ולהחליט.
אושרת קמחי: אנחנו לא כופים עליהם.
אושרת קמחי: אם הוא יאמר בכנס שהוא לא רוצה, הוא לא מגיע.
אושרת קמחי: נתקלנו לא מעט בחיילים שמופיעים במערכת הצה"לית כיהודים אבל בעצם הם לא יהודים או הפוך, ובעצם אנחנו מטפלים בזה בנקודה שהוא פונה אלינו, הוא שמע על הקורס, הוא רוצה, אנחנו עושים את הבדיקות ומכניסים אותו לקורס.
אושרת קמחי: אנחנו עדיין משמרים את ה-15 אחוזים יהודים כדי לא ליצור קורס גיור, כי אנחנו חושבים שזה לא טוב ליצור קורס גיור, גם מבחינת ההדים שיהיו לזה אחר כך.
אושרת קמחי: אנחנו חושבים שכן נכון לשמור על האיזון הזה כאשר בקורס הבסיסי יש לנו יהודים ולא יהודים כאחד.
אושרת קמחי: אנחנו לא מתייגים אותם, אנחנו לא קוראים להם בשמות ואנחנו לא אומרים אתה לא יהודי או כן יהודי כי מבחינתנו כולם הם חיילים ובסוף הם מקבלים את ההחלטות שלהם.
רוני סולימני: המילה קורס היא קיימת משום שאין לנו דרך אחרת להגדיר, אבל ההתייחסות לכל התהליך הזה, בסוף הוא תהליך אחר.
רוני סולימני: כמו שאתה יודע, קורס בצבא הוא לא זכות, אתה לא בוחר אלא אתה פשוט מגיע וברוב המקרים גם פועלים לכך שתסיים אותו.
רוני סולימני: יש פה כל מיני פעילויות שמתייחסות לדבר הזה כדבר ייחודי והמילה קורס היא לא מספיק מתארת את זה.
פרי נתיב: אני רוצה להתחבר לשאלת חבר הכנסת מיכאלי.
פרי נתיב: בסוף יש 30 אחוזים שמסיימים את תהליך הגיור ומקבלים תעודה.
פרי נתיב: אנחנו לא מיסיונרים אבל באמת הצבא הוא חממה בה החייל זוכה לתנאים מאוד מאוד נוחים ולליווי בתהליך שהוא לא פשוט.
פרי נתיב: האם באמת חלון ההזדמנויות הזה מספיק ברור להם?
פרי נתיב: כי אחר כך כאשר הם יוצאים לחיים האזרחיים, תהליך הגיור לא דומה, הוא מלא מהמורות ומלא קשיים.
פרי נתיב: השאלה היא איך באמת אנחנו מצמצמים את הנשר בין השלבים, בין ה-11 השבועות ל-7 בועות ולשבועיים, כי שם בעיקר רוב הבעיה.
רוני סולימני: שאלת מיליון הדולר והיא קשורה באיזון הזה בין הצורך לכוון למה שאנחנו רוצים שיקרה לבין תהליך בחירה מאוד משמעותי.
רוני סולימני: אנחנו מתכווננים לאותם אלה שיכולנו לגעת בהם כתוצאה מזה שהם מזדהים באופן טוטאלי ולא הצליחו לעשות את התהליך.
רוני סולימני: כל האנשים שמגיעים מתוך כך שנוח להם כאן ונעים להם, זאת פעילות מסוג אחר שאנחנו צריכים לעשות מולם.
פרי נתיב: אתה מאמין שיש פוטנציאל להגדיל את ה-30 אחוזים?
רוני סולימני: אנחנו פועלים לכך.
נחמיה סיטרואן: אני אענה לפרי באמירה קצרה.
נחמיה סיטרואן: אושרת מאגף משאבי אנוש ואנחנו עובדים ביחד כבר תקופה לא קצרה כדי לנסות ולמזער את הנושא של הנשר.
נחמיה סיטרואן: מה שכולנו גילינו הוא שהפער נובע בעיקר, לא רק, הנשר נבע בעיקר בגלל שחיילים לא הצליחו לסיים את כל התהליך בהיותם במדים ובאמצע התהליך של נתיב, סמינר א' וסמינר ב', הם השתחררו.
נחמיה סיטרואן: החיילים הללו, ברגע שהם השתחררו, על אף שעשינו כל מיני ניסיונות להביא אותם במיוחד, הם עובדים או לומדים ואין להם שום אפשרות לקחת שבועיים חופש ולשבת ללמוד לסמינר.
נחמיה סיטרואן: לכן אנחנו עכשיו עושים מאמץ בעיקר להזמין אותם שנה וחצי מראש ולא כפי שהיה נהוג בעבר.
נחמיה סיטרואן: אני חושב שכבר השנה אנחנו נראה שינוי גדול מאוד מהבחינה הזאת.
פרי נתיב: שמעתי מאלוף שטרן רעיון מדהים של גיוס חיילים למילואים כדי שיעברו את התהליך בנתיב.
פרי נתיב: זה בעיני דבר מאוד מרגש.
נחמיה סיטרואן: זה עדיין על הפרק.
משה אביב: אכן חלק משתחררים, אבל אפשר לראות את חצי הכוס המלאה.
משה אביב: מתוך שלושה חיילים שמשתחררים מצה"ל, חייל אחד שנכנס כלא יהודי, יוצא כיהודי וזה משהו שהוא מעשה גדול.
משה אביב: נכון שיש בהמשך כאלה שכבר עברו את הקורס בצבא ואז עושים את זה.
משה אדרויאן: באיזו מידה אתם משתפים את אלה שכבר עברו את הגיור בצבא כמסבירים, כמביאים למודעות?
משה אדרויאן: זאת אומרת, עד כמה אתם משתפים אותם בתהליך הזה כבר מתחילת הדרך כדי להראות שיש מודל, שהוא הצליח, שהוא עשה את זה, זה אפשרי, זה לא בשמים.
אושרת קמחי: אנחנו עושים את זה גם במהלך הקורס כחלק מההכנה לסמינרים, בפאנלים וגם בכל ביקור שמגיע.
אושרת קמחי: בכנסים, בהיערכות לקראת כל קורס והם ממש חלק מאתנו.
אביגדור לויתן: מה לגבי העולים מאתיופיה?
אביגדור לויתן: ראיתי בכמה קורסים שהיו חיילים.
אושרת קמחי: יש עולים מאתיופיה.
אביגדור לויתן: מהבחינה הזאת מה קורה עם הפלאשמורה?
רוני סולימני: צריך לבדוק אם הם בכלל התגייסו.
משה אביב: השבוע התקיים אצלי דיון בנושא הזה של העדה האתיופית.
משה אביב: כל חייל שמתגייס לצה"ל והוא לא יהודי, אנחנו נעשה מעשה.
משה אביב: אנחנו נכנסים לעבודה בעקבות פגישה בין ראש אגף משאבי אנוש לשר הקליטה הקודם.
משה אביב: דיברנו על נושא של קדמה ואנחנו נטפל.
משה אביב: אפרופו הפגישה של אלוף אלעזר שטרן, וכאן שאלתם לגבי קשיים, עד כה 15 אחוזים יהודים משתתפים בקורס, היו קשיים במימון אבל לשמחתנו שר הקליטה היוצא החליט שהמימון של אותם 15 אחוזים יהודים יתבצע על ידי משרד הקליטה.
אביגדור לויתן: מבחינת תכנון החיילים ומבחינת שנת עבודה, מה שקרה השנה למשל שהתכנון היה על 1,560 חיילים בקורס נתיב המרכזי, כאשר עד היום היו 920 חיילים ויש צפי לעוד 640, אבל יש בקשה נוספת לעוד 420 חיילים שאמורים להצטרף עוד השנה.
אברהם מיכאלי: אנחנו נעזור לך.
אברהם מיכאלי: בדברים האלה אנחנו אתך.
מיכאל נודלמן: אולי אחרי שתפנה תקבל תשובה חיובית.
אברהם מיכאלי: יש מצב בו פונים במספר יותר גדול ממה שיש עד היום ואין לכם מקום בקורסים?
משה אביב: אני יכול לתת דוגמה.
משה אביב: כמו שציין כאן אביגדור, הפוטנציאל גדל.
משה אביב: קיבלנו הנחיה מראש אגף משאבי אנוש, ועשינו היערכות מהירה של כל הגורמים, של המפקדים וכולי, יש כאן קורס מקביל שמתנהל בירושלים בהר גילה, קורס שלא היה מתוכנן, אבל הגענו לפוטנציאל נוסף, הבאנו חיילות במילואים, מפקדים במילואים, קצינים במילואים, והמכון נערך במהירות ובשיתוף פעולה הרמנו קורס משותף רק כדי לתת מענה לכל הפוטנציאל.
משה אביב: אין חייל ואסור לנו שיהיה חייל שהוא בפוטנציאל והוא מעוניין ואנחנו לא נוכל לקלוט אותו.
משה אביב: כאן מעשה הציונות נעשה ובגדול.
מיכאל נודלמן: אני רוצה להודות לכל הגורמים שעוסקים בקורס הזה – למכון, לצבא, למשרד הקליטה, למשרד החינוך ולסוכנות היהודית.
מיכאל נודלמן: אני מתפלא על כך שלמרות שיש כל כך הרבה גורמים, הכול מתנהל כל כך טוב.
מיכאל נודלמן: אני חושב שכל החבר'ה הצעירים שלומדים כאן, טוב שיש צבא שיכול לתת להם את הקורס הזה, לעזור להם לעבור גיור ולחיות כיהודים.
מיכאל נודלמן: גם אם יש פקודה סמויה שאומרת לחיילים שהם צריכים להיות כאן, אני בעד זה כי הם צעירים ו הם לא מבינים מה זה גיור ואיך זה לעבור גיור.
מיכאל נודלמן: הם חיים במדינת ישראל, הם לא עוזבים אותה, וטוב יהיה אם יעברו גיור ועל כך אני מודה לכם על העשייה הטובה.
מיכאל נודלמן: אני חושב שחבריי יצטרפו לדבריי ואומר שאנחנו מאוד מרוצים ממה שראינו.
יוסף שגל: חזרתי לפני כמה ימים ממוסקבה שם נערך שבוע הקולנוע הישראלי שהיווה ממש אטרקציה כי הרוסים לא מכירים אותנו אלא חושבים בסטיגמות.
יוסף שגל: הסרטים היו ממש יפים כי בשנים האחרונות אנחנו מתקדמים וקיבלנו פרסי קולנוע רבים.
יוסף שגל: ברור שהסרטים היו בשפה העברית עם תרגום.
יוסף שגל: שמעתי את הצעיר שתירגם את הסרטים וכאשר פגשתי אותו שאלתי אותו מהיכן הוא יודע עברית.
יוסף שגל: הוא אמר לי שהוא ישראלי אבל עובד במוסקבה.
יוסף שגל: שאלתי אותו איפה הוא למד עברית והוא אמר לי שלמד עברית בצבא.
יוסף שגל: הבחור לא יהודי, אבל הוא היה בצבא הישראלי.
יוסף שגל: ברגע ששמעתי את התרגום שלו, שמעתי את אהבתו לארץ.
יוסף שגל: לכן, לא משנה, הוא יהודי או לא יהודי, אלה הילדים שלנו.
יוסף שגל: ברגע שהם יודעים היסטוריה של ישראל, את המסורת שלנו, זה הדבר הטוב ביותר.
יוסף שגל: תודה רבה לכם על העבודה הנהדרת שאתם עושים.
מיכאל נודלמן: אמרתי שעכשיו יש ועדה בין משרדית של משרד הקליטה ומשרד החינוך, והיא דנה בשיטות חדשות ללימוד עברית.
מיכאל נודלמן: זה מאוד חשוב, לא פחות חשוב מדיור ודברים אחרים.
מיכאל נודלמן: אם בן אדם לא יודע שפה הוא לא יכול לקבל עבודה בתפקיד שלו.
מיכאל נודלמן: במשך כמה שנים שבהן העברית שלו תשתפר הוא יוצא ממעגל העבודה, הוא מאבד את המומחיות שלו.
מיכאל נודלמן: זה כמו ספורט, אם לא מתאמנים כמה שנים מאבדים את היתרונות.
מיכאל נודלמן: זה נכון גם לגבי מדען, רופא או כל מקצוע אחר.
מיכאל נודלמן: אם יש שפה, שלא נרכשת תוך חמש או שבע שנים אלא תוך שנה-שנתיים, אפשר להצליח בתחום העבודה שבו אדם מתמחה.
מיכאל נודלמן: אני חייב להגיד שהיו בעיות אצלנו, היו כישלונות עם העלייה מארגנטינה.
מיכאל נודלמן: הבעיה הייתה שהעולים מארגנטינה לא היו מוכנים לעבוד לא במקצוע שלהם.
מיכאל נודלמן: זה ההבדל בינם לבין העולים מרוסיה, שהלכו לכל עבודה שהייתה זמינה והם התקדמו.
מיכאל נודלמן: העולים מארגנטינה רצו לקבל מיד עבודות שבהן עסקו בארגנטינה.
מיכאל נודלמן: ישראל היא מדינה קטנה, אין כל כך הרבה מקומות עבודה, יש תחרות גדולה על כל תפקיד.
מיכאל נודלמן: גם אני עליתי לארץ, גם מרינה, ואני יכול להגיד שזה תהליך לא כל כך קל, זה תהליך קשה מאוד.
מיכאל נודלמן: אדם צריך להיות חזק, להיות בטוח בכך שהעלייה שלו הייתה הדבר הנכון ולהיות בטוח בכוח שלו ובידע שלו במקצוע שלו.
מיכאל נודלמן: אם אדם לא בטוח, אם הוא לא יכול לעבוד באופן זמני בעבודה אחרת, אפשר לאבד את הסבלנות ואת התקווה וזה מה שקרה עם חלק מהעולים, שאני מכיר, מארגנטינה.
מיכאל נודלמן: הם חזרו לארגנטינה.
עקיבא תור: מתרגם את דברי היו"ר לאנגלית.
מיכאל נודלמן: אתם לא צריכים לחשוב שהעלייה לישראל היא דבר קל, שנותנים פה עזרה, נותנים פה כסף מההתחלה, נותנים קורסים ללימוד עברית.
מיכאל נודלמן: לא מחלקים פה סוכריות; כל אחד צריך לעבוד קשה כדי לעבוד ולחיות כמו כל האזרחים.
מיכאל נודלמן: זה נמשך לא שנה-שנתיים-שלוש, אלא צריך לעבוד הרבה זמן כדי להראות לכולם שאתה שווה לכולם.
מיכאל נודלמן: יש פה תחרות.
מיכאל נודלמן: יש פה ותיקים, שגרים ועובדים פה וגם הם רוצים לעבוד.
מיכאל נודלמן: באים אנשים, אולי עם השכלה גבוהה, אבל כולם רוצים לעבוד ואף אחד לא רוצה לתת לך בחינם את מקום העבודה שלו.
מיכאל נודלמן: אתה צריך להיות חזק מאוד כדי להשתתף בתחרות הזאת.
מיכאל נודלמן: אולי בגלל זה מדינת ישראל כל כך חזקה, בגלל שיש תחרות והחזק מתגבר.
מרינה סולודקין: מיכאל מדגיש שצריך להתחרות, לעבוד קשה ולהיות מוכן לכל דבר, אבל עם זאת העלייה לפה היא הזדמנות מיוחדת להיות אתה עצמך.
מרינה סולודקין: אדם שחי בתפוצות לא תמיד ממצה את עצמו, כי באיזשהו שלב עולה השאלה של היותך יהודי.
מרינה סולודקין: כאן, במדינה שלך, אתה יכול להגיע ליותר.
מרינה סולודקין: למשל, אני הגעתי לכנסת אחרי חמש שנים של שהות בארץ וחבר הכנסת נודלמן הגיע למועצת העיר הצפונית קריית שמונה אחרי שנתיים.
מרינה סולודקין: זאת מדינה מאוד דמוקרטית, שמעניקה את כל ההזדמנויות והאפשרויות להיות מי שאתה.
מרינה סולודקין: נכון, שיש גם מאבקים ומלחמות.
מרינה סולודקין: אני חושב שאחת הטעויות של העולים מארגנטינה היא שהם לא פנו אלינו.
מרינה סולודקין: אנחנו נלחמים למען אוכלוסיית העולים בארץ, כי ההיקלטות שלהם פה היא לא כל כך טובה.
מלכה קפקא: אני מגיעה מפולין.
מלכה קפקא: פולין היום היא אחת מהתומכות החזקות של ישראל באירופה.
מלכה קפקא: אני עובדת באיחוד הקהילות היהודיות בפולין.
מלכה קפקא: אנחנו הגוף הראשון שאתו יוצרים מגע המדיה, הממשל ורשויות רבות.
מלכה קפקא: הם באים אלינו עם שאלות, לא לשגרירות הישראלית משום שעבורם יהודים וישראל זה אותו דבר.
מלכה קפקא: שואלים אותנו פעמים רבות בנושאים רבים.
מלכה קפקא: באופן אישי, אני לא יודעת מה לענות.
מלכה קפקא: אין לנו כלים, אנחנו לא נתמכים על ידי ישראל.
מלכה קפקא: אני לא מדברת על תמיכה פיננסית אלא על מידע, תקשורת.
מלכה קפקא: האם יש מדיניות לתמיכה בתפוצות כדי שיהיו שגרירים של ישראל?
מלכה קפקא: האנשים האלה רוצים להישאר בתפוצות.
מרינה סולודקין: ראשית, כמו שאמרתי, אין ישראל ללא התפוצות ואין תפוצות בלי התמיכה של ישראל.
מרינה סולודקין: זה ברור.
מרינה סולודקין: הממשלה החדשה שלכם מוצאת בעיניי, אני אוהבת את הדברים שנאמרו לאנג'לה מרקל, שאילולא גרמניה היינו עכשיו 60 מיליון ולא 35 מיליון, כמו שאנחנו עכשיו.
מרינה סולודקין: זה דיבור ישיר.
מרינה סולודקין: דברים קרו באירופה, וזה חשוב לדבר.
מרינה סולודקין: אשר לשותפות עם שגרירויות ישראל, אני לא יכולה לשמוע את אנשי המקצוע, משום שבכל מדינה יש שגרירות של ישראל, וזה תלוי מאוד מי מאייש אותה ואיך נעשית העבודה.
מרינה סולודקין: אני חושבת שהדבר הטוב ביותר הוא להגיע ל"ג'רוזלם פוסט".
מרינה סולודקין: כמו כן, אנחנו יכולים לענות לך באי-מייל אם יש לך שאלות ספציפיות.
מרינה סולודקין: כמובן שהסברה, מידע, צריכים להיעשות.
מרינה סולודקין: אם לציפי לבני יש שיחות עם מחמוד עבאס, בישראל אנחנו חיים את זה, ולכן לא תמיד אנחנו טובים בהסברה של מה אנחנו עושים ומה אנחנו חושבים.
מרינה סולודקין: לפעמים גם בכנסת אנחנו לא שומעים מדוע פועלים כך ולא פועלים אחרת.
מרינה סולודקין: אני מציעה לכל אחד שנמצא כאן למצוא את חבר-הכנסת שלו, מכל מפלגה שהוא מעדיף, הליכוד, מפלגת העבודה או כל מפלגה אחרת.
מרינה סולודקין: יש אנשים שכותבים אליי ממוסקבה ומבלרוס, ומיידעים אותי מה הם פועלים בקונגרס הרוסי היהודי, ואני מיד מתייחסת למה שהם עושים ומעלה שאילתות.
מרינה סולודקין: אנחנו חיים כאן ויודעים דברים רבים, מכירים את המנטליות ולכן זאת הדרך שאני מציעה.
עקיבא תור: אני מציע, לפני שפונים לחברי כנסת, לפנות בכל זאת לשגרירויות משום שיש להם הרבה ידע.
עקיבא תור: אני מצטער שאנחנו צריכים לסיים כאן.
עקיבא תור: תודה לכם מיכאל ומרינה שאירחתם אותנו כאן.
מיכאל נודלמן: תודה לכולם, הישיבה נעולה.
מיכאל נודלמן: אני מתכבד את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.
מיכאל נודלמן: לפרוצדורה אנחנו צריכים לאשר המסקנות מהדיון המהיר.
דנה גורדון: הדיון המהיר ביוזמת חבר הכנסת---
מיכאל נודלמן: אין פה חברי כנסת.
מיכאל נודלמן: אני קראתי את זה.
מיכאל נודלמן: אני בעד.
דנה גורדון: רק נגיד את הנושא כי זה צריך להופיע בפרוטוקול.
דנה גורדון: זה הצעה לדיון מהיר של חבר הכנסת יורם מרציאנו, בנושא הקפאת פרויקט שיקום שכונות בקרית משה ברחובות.
דנה גורדון: אנחנו מצרפים לפרוטוקול את המסקנות ובהצבעה, המסקנות נתקבלו פה אחד.
דנה גורדון: מסקנות ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בנושא:
דנה גורדון: הקפאת פרויקט שיקום שכונות בקרית משה ברחובות הצעה לדיון מהיר של חבר הכנסת יורם מרציאנו ביום ט' בתמוז התשס"ז – 25 ביוני 2007, העבירה נשיאות הכנסת לוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, הצעה לדיון מהיר של חבר הכנסת יורם מרציאנו, בנושא הקפאת פרויקט שיקום שכונות בקרית משה ברחובות – לדיון ולהסקת מסקנות.
דנה גורדון: ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, בראשות חבר הכנסת פרופ' מיכאל נודלמן, דנה בנושא ביום י"ז בתמוז התשס"ז – 3 ביולי 2007.
דנה גורדון: בישיבה השתתפו ראש העיר רחובות, מר שוקי פורר, נציגי משרדי הבינוי והשיכון, ביטחון הפנים, קליטת העלייה, החינוך, הרווחה והשירותים החברתיים, הסוכנות היהודית ואגודה ישראלית למען יהודי אתיופיה.
דנה גורדון: הוועדה שמעה מפי חבר הכנסת יורם מרציאנו, יוזם הדיון המהיר, כי רק לפני שנתיים החליטה ועדה בין משרדית, בראשות מר שמואל אבואב, להקצות 175 מיליון ₪ לשכונת קרית משנה, זאת לאחר בחינה מקיפה.
דנה גורדון: החלטה זו גובתה על ידי ראש הממשלה לשעבר, מר אריאל שרון.
דנה גורדון: בשל חילופי השלטון, לא יושמה ההחלטה.
דנה גורדון: חבר הכנסת מרציאנו קרא להציב את נושא שיקום שכונת קרית משה בראש סדר היום.
דנה גורדון: הוועדה שמחה לשמוע מנציגת משרד הבינוי והשיכון כי ראש הממשלה מינה ועדה לבחון את קליטת עולי אתיופיה, באופן כוללני.
דנה גורדון: ועדה זו המליצה הן על קידום תעסוקת צעירים בני הקהילה, והן על שיקום שכונות עתירות עולים מאתיופיה.
דנה גורדון: במסגרת התוכנית יוקצו לשיקום פיזי וחברתי של שכונת קרית משה ברחובות 14 מיליון ₪ לשנה, במשך 5 שנים, החל מתקציב 2008.
דנה גורדון: הוועדה קוראת לממשלה לאמץ את התוכנית.
דנה גורדון: להלן מסקנות הוועדה: הוועדה קוראת לראש הממשלה, לשר לקליטת עלייה ולשר הבינוי והשיכון: לאמץ את החלטתה של הוועדה הבין משרדית, בראשות מר שמואל אבוהב, ולהעניק סיוע חירום של 175 ₪ לשכונת קרית משה ברחובות.
דנה גורדון: הוועדה קוראת לראש הממשלה: א.
דנה גורדון: לפעול לקידום נושא תעסוקת העולים יוצאי אתיופיה, ולקידום מוסדות ההשכלה, הפועלים בשכונה.
דנה גורדון: ב.
דנה גורדון: לאמץ את החלטות הוועדה, בראשות המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה, מר רענן דינור, לענייני קליטת קהילת יוצאי אתיופיה בישראל, להקצות בכל שנה 14 מיליון ₪ לשיקום חברתי ופיזי של 5 שכונות, במסגרת שיקום שכונות, לאורך 5 שנים.
דנה גורדון: הוועדה תקיים סיור בשכונת קרית משה ברחובות, בהשתתפות ראש העיר, נציגי משרדי ביטחון פנים, קליטת העלייה, הבינוי והשיכון, החינוך, הרווחה, הסוכנות היהודית.
דנה גורדון: הוועדה מניחה את מסקנותיה על שולחן הכנסת ומבקשת מראש הממשלה, משר הבינוי והשיכון ומהשר לקליטת עלייה, לדווח לה, תוך שלושה חודשים, על ההתקדמות בביצוען.
דנה גורדון: ירושלים, י"ח בתמוז, התשס"ז 4 ביולי, 2007
מיכאל נודלמן: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העלייה, קליטה ותפוצות בנושא הסכמים בילטראליים לשילומי פנסיה לעולים ממדינות מוצאם.
מיכאל נודלמן: אני מבקש ממר יעקב ששפורטה לדווח לנו מה קרה בחצי השנה האחרונה.
יעקב ששפורטה: מבחינת האמנוֹת, עשינו פרויקט בפיליפינים, ואתמול חזרתי משיחות---
מיכאל נודלמן: פיליפינים?
יעקב ששפורטה: כן, של עובדים זרים.
מיכאל נודלמן: עובדים זרים, לא איכפת לי.
מיכאל נודלמן: זה לא.
מיכאל נודלמן: איכפת לי מאזרחים ישראלים.
מיכאל נודלמן: אני לא ועדת עובדים זרים.
מיכאל נודלמן: הלוואי שזה היה עם עולים חדשים, כמו עם עובדים זרים.
יעקב ששפורטה: אתמול חזרתי מבולגריה ועשינו טיוטה מוסכמת לגבי פנסיות עולים שעלו מבולגריה.
יעקב ששפורטה: זה עומד לחתימה, כי בעצם הצלחנו, בסיבוב שיחות אחד, להגיע לנוסח מוסכם של האמנה.
יעקב ששפורטה: לגבי המדינות הנוספות, שאנחנו באמת הרבה זמן נאבקים, כמו אוקראינה, ליטא ולטביה, אני אתן סקירה מה היה מאז.
יעקב ששפורטה: לגבי אוקראינה - אחרי הסבב שהיה בארץ, עשינו סבב שיחות נוסף, באוקראינה, והם ביקשו נתונים על מספר העולים כדי להתקדם.
יעקב ששפורטה: עשינו את כל מה שהיה ביכולתנו לתת מידע בתחום הזה.
יעקב ששפורטה: ראשית, קיבלנו ממשרד הקליטה רשימה של העולים שיש להם.
יעקב ששפורטה: כמובן שזה מספר העולים באופן כללי ולא הפנסיונרים.
יעקב ששפורטה: מבחינת כמות, 320,000 בכלל, מאוקראינה.
יעקב ששפורטה: ארגון יוצאי אוקראינה עשה סקר די מקיף ב-35 ערים בישראל והיות והסקר היה די נרחב, מתוך ה-35 ערים הם קיבלו מספר של כמות עולים בכל עיר ועשו מפתח והמפתח הזה וביחס לאוכלוסייה בארץ, הם הגיעו למספר של 32,652 קשישים.
יעקב ששפורטה: אני אחזור למספר הזה אחר כך.
יעקב ששפורטה: לדעתי זה המספר הקרוב ביותר למספר המציאותי.
מרינה סולודקין: אני גם מסכימה, בגלל שאני יודעת על הניסיונות האלה ואני גם יודעת את המספרים האלה שיצאו מרוסיה, כמה מקבלים כאן וכמה מקבלים שם.
יעקב ששפורטה: הקושי בלהעביר מספר מדויק (ועוד מעט אני אתייחס למה עומד מאחורי זה אצל האוקראינים) הוא קושי אמיתי, כי חלק מהאנשים שעלו לארץ נחשבו כיוצאי ברית המועצות.
יעקב ששפורטה: לפעמים ציינו עיר, אבל אין לנו אינפורמציה לפי עיר.
יעקב ששפורטה: בנוסף לזה, אנחנו, במוסד לביטוח לאומי, עשינו מחקר של כמות האנשים שמקבלים קצבת זִקנה, כי צריכה להיות איזה חפיפה מסוימת, ובשלב יותר מאוחר ביקשתי גם פילוח לפי תאריכי העלייה לארץ.
יעקב ששפורטה: לפי הבדיקה שלנו, אלה שנרשמו כיוצאי אוקראינה (כמובן שיש יותר, כי יש כאלה שנרשמו כיוצאי ברית המועצות) היו 16,490 זקנים, בגיל שמקבלים קצבת זקנה.
יעקב ששפורטה: במחלקת המחקר שלנו יש נתונים אמפיריים לכל אוכלוסייה הומוגנית במערב.
יעקב ששפורטה: יש הבדל בין המערב למזרח, כי במזרח אנשים נפטרים בגיל יותר צעיר ויש יותר ילדים, אבל ברוב ארצות המערב בדרך כלל אוכלוסיית הזקנים מהווה 10% עד 15%, ואם אנחנו מדברים על המספר של ה-32,000, הוא מספר די קרוב בעצם ל-10%.
יעקב ששפורטה: אני אגיד לכם מה התחושות שלנו ואני מקווה שהן מבוססות.
יעקב ששפורטה: המספרים שאנחנו הבאנו לאוקראינים הם מספרים די מדויקים, כדי לשבת ולהמשיך את העבודה.
יעקב ששפורטה: הדרישה שלהם למספרים מוחלטים זו דרישה שנראית אמתלה כדי לא להמשיך, ולדעתי, אתם, חברי הכנסת, מי שיכול לטפל בנושא הזה, צריכים קצת לעזור כדי להמשיך במהלך.
יעקב ששפורטה: אנחנו מבחינתנו מוכנים, אירחנו אותם בארץ, אנחנו היינו שם.
מיכאל נודלמן: הם לא קיבלו את המספרים האלה?
יעקב ששפורטה: קיבלו את המספרים.
מיכאל נודלמן: לא, אני מבין שבדואר הם קיבלו, אבל איך הם קיבלו את המספרים כאמיתיים?
לילך רביד: הם רואים את זה כהערכה מאוד לא מדויקת.
לילך רביד: הם טוענים שיש עוד לפחות כמה מאות אלפים על הנתון הזה.
לילך רביד: הם טוענים שהמספר רחוק מאוד מהמציאות ולנו יש---
מיכאל נודלמן: אולי שהם יגיעו לפה ויעשו סקר?
לילך רביד: יכול להיות.
לילך רביד: יכול להיות שהם יכולים לבדוק באמת מי עזב יותר טוב מאיתנו.
מרינה סולודקין: מהתאחדות אוקראינה ומהתאחדות יוצאי בלרוסיה.
יעקב ששפורטה: המספר הקבוע של כמה עלו.
יעקב ששפורטה: אם עלו 320,000 וזה מספרים די מוחלטים, זה לא יכול להיות, במקרה המוגזם ביותר, היה יכול להיות שיש 40,000.
מיכאל נודלמן: הם אומרים שיותר?
לילך רביד: הם אומרים שזה מספר מאוד לא מעשי.
מרינה סולודקין: יש עוד מאות אלפים.
מיכאל נודלמן: יושבים פה חברים.
מרינה סולודקין: אני אמרתי להם, אבל הם יותר מדי צנועים.
יעקב ששפורטה: זה המצב לגבי אוקראינה.
מרינה סולודקין: מה שחשוב שמר דוד לוין צריך לדבר ואחר כך יש לו דעות משלו.
מיכאל אולשנסקי: אני קונה את המספר הזה לגבי בלרוסיה.
מיכאל נודלמן: אתה עשית סקר בבלרוסיה?
מיכאל נודלמן: חברים, אתם מייצגים שלטון.
מיכאל נודלמן: מה, אנחנו צריכים להאמין לאוקראינים למה שהם אומרים, או שאנחנו צריכים לעשות מלחמה?
מיכאל נודלמן: מר ששפורטה, עם כל הכבוד, ידע שאנחנו צריכים לשלוח מספרים בינואר.
מיכאל נודלמן: בינואר, אתה ידעת, או מתי?
מיכאל נודלמן: אחרי שאתם חזרתם מאוקראינה.
מיכאל נודלמן: ורק אחרי שהגיע מכתב מאוקראינים שאם לא יהיה מספר, איזה מספר, הם יוצאים מהמשא ומתן, אנחנו בחיפזון עשינו עבודה.
מיכאל נודלמן: עם כל הכבוד להם, זה מספר הכי הכי טוב, הכי מדויק, 32,000 אנשים.
מיכאל נודלמן: כי אם אנחנו עושים השוואה עם רוסיה, שיש פה פחות, 100,000 יוצאי רוסיה, וגם שם יש 28,000---
מרינה סולודקין: אני אגיד לך: 16,000 פנסיות מקבלים כאן ו-18,000 מקבלים במוסקבה, אזרחים ישראלים שגרים כאן, אבל מקבלים שם, כדי שיהיה "בוחטה".
מיכאל נודלמן: זה 34,000.
מיכאל נודלמן: אתה אומר, חברי כנסת.
מיכאל נודלמן: חברי כנסת עשו עבודה, עכשיו צריכים לעשות עבודה אנשים מ---
יעקב ששפורטה: אני, כביטוח לאומי, חוץ מלהיות מוכן לבוא לשיחות, אני לא יכול ל---
מיכאל נודלמן: אני רוצה לשמוע את משרד החוץ.
מיכאל נודלמן: אנחנו עומדים ולא עושים שום דבר, אנחנו פה מדברים או אנחנו צריכים ללכת למלחמות.
מיכאל נודלמן: אני שמעתי שהשגרירה משם אמרה שיהיה משבר, אם אנחנו נותנים מספר כזה לשלטון האוקראיני.
מיכאל נודלמן: אני לא מבין איזה משבר, מה קרה.
מיכאל נודלמן: תסבירו לנו איזה בעיה היתה שמר ששפורטה פה היה בלחץ, אני הייתי בלחץ, לא הבנתי.
מיכאל נודלמן: אמרו לי שלא שלחו, אחר כך שלחו.
מיכאל נודלמן: אני דיברתי עם אסתר, שלחו, השגרירה העבירה למשרדים הרלוונטיים.
לילך רביד: אני אסביר לך מה הבעייתיות.
לילך רביד: מה שקורה זה ככה.
לילך רביד: קיבלנו את המספרים, שני המספרים, של ארגון יוצאי אוקראינה ואת המספרים שנתן מר ששפורטה.
מיכאל נודלמן: למה אתם אומרים שני מספרים?
לילך רביד: שני נתונים.
לילך רביד: אנחנו רצינו להעביר את זה לאוקראינים.
לילך רביד: העברנו את זה, הלכה למעשה.
מיכאל נודלמן: איזה היגיון היה שאתם מעבירים 2 מספרים?
מיכאל נודלמן: זה מראה שאתם לא יודעים איזה מספר.
לילך רביד: זה לא שני מספרים, זה הנתונים שהוא העלה, של מרכז המחקר של הביטוח הלאומי והארגון של---
מיכאל נודלמן: אתם הייתם צריכים להעביר או זה, או זה.
מיכאל נודלמן: אתם מביאים שני מספרים, זה מיד אומר ש---
לילך רביד: אנחנו מעבירים את המידע המלא.
לילך רביד: השגרירה לא היתה בלחץ.
לילך רביד: המזכיר השני שוחח איתנו וטען, וזה נכון, שאנחנו הבטחנו בפרוטוקול, ואתם יכולים לבדוק את הפרוטוקול של השיחות מאוקראינה, אנחנו התחייבנו להעביר מספרים מדויקים למערכות.
לילך רביד: למשל, בסטטיסטיקה שעשו מכון המחקר, שהיה נהדר, היו חסרות ערים כגון תל אביב, מה שנכון.
לילך רביד: אתם יכולים לראות בעצמכם.
לילך רביד: אנחנו פחדנו שאם לא ניתן מספר רשמי, כמו שהתחייבנו, יתפוצץ המשא ומתן, ואם יתפוצץ המשא ומתן בגללנו, אני לא חושבת שזה מה שאנחנו חותרים להגיע אליו.
לילך רביד: המטרה היא להמשיך את המשא ומתן ולהיכנס לדיאלוג פנים מול פנים, כדי להשיג את המטרה שלנו ולא ליצור מצב שאנחנו אלה שניצור את הפיצוץ של המשא ומתן.