GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד קשני: אני יכול לבקש ממך שאם יש לך פגישה עם שר האוצר תיקח אתך את צבי הנדל ואת שלי יחימוביץ?
מיכאל נודלמן: הם צריכים לבקש פגישה לבדם.
מיכאל נודלמן: הם לא ילדים שאני אקח אותם אתי.
רועי שביט: משפט אחד שהוא חשוב להשלמה לעניין שתי הצעות החוק.
רועי שביט: שיובהר מה שהתחלתי לומר קודם.
מיכאל נודלמן: אתה אמרת שלא איכפת לכם.
רועי שביט: לא הספקתי לסיים את דבריי ואני מבקש להבהיר.
רועי שביט: הכספים שישתלמו מכוח שני החוקים ככל שישתלמו אינם באים מקופת הכספים שהמוסד גובה מהאזרחים.
מיכאל נודלמן: יש הסכם.
רועי שביט: לאו דווקא מכוח ההסכם.
רועי שביט: יש קצבאות כדוגמת קצבת זקנה ושאירים שמשתלמת למבוטחים מכספים שנגבים מהאזרחים.
רועי שביט: הכספים האלה לא ישולמו מאותה קופה, מהכספים שנגבים מהאזרחים אלא מכספי האוצר.
מיכאל נודלמן: אתם צריכים לקחת בחשבון מי יצביע בעד החוק הזה.
מיכאל נודלמן: לכן אני צריך לדבר עם האוצר, אבל אם הוא יהיה נגד, תהיה הצבעה.
שלי יחימוביץ': בסדר גמור.
מיכאל נודלמן: אלה דברים שקשורים לאתיקה, ליחסים של ועדות, של ראשי ועדות עם הממשלה ובינתיים אני גם חבר קואליציה.
מיכאל נודלמן: אנחנו אמנם מקיימים סיור, אבל עדיין זאת ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות שמתקיימת במרכז הקליטה.
מיכאל נודלמן: אנחנו רוצים לראות את התנאים במרכז, מה הבעיות בו וזאת מאחר ששמענו הרבה על כך שיש בעיות.
מיכאל נודלמן: אנחנו רוצים לדעת איזה עתיד יש למרכז ואיזה עתיד יש למתגוררים בו.
עודד סלומון: בוקר טוב לכל חברי ועדת העלייה והקליטה של הכנסת, בוקר טוב לראש העיר.
עודד סלומון: שמי עודד סלומון, אני מנכ"ל המחלקה לעלייה וקליטה בסוכנות היהודית במסגרתה אנחנו חיים על כל רצף תהליך העלייה, כולל רצף הקליטה.
עודד סלומון: במסגרת הזאת בה אנחנו נמצאים היום, אנחנו מדברים בקליטת עולי אתיופיה.
עודד סלומון: אנחנו אחראים על הרצף, מתהליך העלייה של עולי אתיופיה מאתיופיה דרך הטיפול במרכזי הקליטה שאורך כשנה וחצי עד שנתיים, תקופה בה שוהים העולים במרכז.
עודד סלומון: מבחינתם זה שלב מאוד קריטי בתהליך.
עודד סלומון: כאשר הם מגיעים מאתיופיה לארץ, כאשר הם מגיעים מהעולם השלישי לישראל שהיא מדינת עולם מערבית, הפער בתרבות הוא מאוד מאוד גדול.
עודד סלומון: אנחנו כאן עושים את המירב ואת המיטב על מנת לאפשר להם תהליך קליטה מסודר, בו בני הפלאשמורה עוברים גיור, לומדים עברית ומתקיימות עבורם פעילויות חינוך, רווחה וחברה במסגרתן אנחנו משתדלים לעשות את המיטב על מנת להכין אותם לחיים מחוץ למרכזי הקליטה, לחיים האמיתיים.
עודד סלומון: מתוך 35 מרכזי קליטה שהסוכנות היהודית מפעילה, 21 מרכזי קליטה הם מרכזי קליטה שמטפלים בקליטה של עולי אתיופיה בישראל.
עודד סלומון: מרכז הקליטה במבשרת ציון הוא מרכז הקליטה הגדול ביותר והיום שוהים בו 1,200 נפשות, מתוכם כ-750-800 ילדים.
עודד סלומון: אני אבקש מעמית ליאור, מנהל מרכז הקליטה, להיכנס יותר לפרטים שקשורים במרכז הקליטה עצמו.
עמית ליאור: אני שמח לארח אתכם כאן.
עמית ליאור: המקום הזה ייחודי לא רק בגלל הגודל שלו אלא גם בגלל צורת הפריסה שלו.
עמית ליאור: כמו שראיתם, ואולי הסתובבתם כאן קצת, המקום הזה בנוי כמו שכונה בתוך מבשרת.
עמית ליאור: המקום לא מגודר אלא הוא פתוח ויש פה מעברים וכבישים שעוברים בתוך מרכז הקליטה שהם מאפשרים לתושבי המועצה לעבור מנקודה לנקודה.
עמית ליאור: אין פה גדר, אין פה שומר וכל אחד יכול להיכנס ולסייר במקום.
עמית ליאור: בגלל הגודל שלו והמורכבות שלו, 1,300 נפשות כאשר מתוכן 750 ילדים מגיל אפס עד 18, המרכז הזה מחולק לשני אתרים, אתר א' ואתר ב'.
עמית ליאור: הוא מחולק כך שבכל אתר שוהות 600 נפשות.
עמית ליאור: גם גיאוגרפית יש רחוב שמבדיל בין שני האתרים.
עמית ליאור: בכל אתר כזה אנחנו מחזיקים צוות טיפולי שמלו.
עמית ליאור: אני מנהל המרכז אבל לכל אתר יש מנהל או ראש צוות טיפולי.
עמית ליאור: בכל אתר יש שני עובדים סוציאליים.
עמית ליאור: כלומר, בסך הכל באתר יש לנו ארבעה עובדים סוציאליים.
עמית ליאור: בנוסף לעובדים הסוציאליים יש צוות של אם בית, סומכות, מדריכים מתורגמנים, מנהלי משק, שהם בעצם אמורים ללוות את העולים מרגע נחיתתם במרכז הקליטה ועד יציאתם לדיור קבע.
עמית ליאור: זה הצוות שעובד באתרים ולאחר מכן אפרט באופן יותר ספציפי לגביו.
עמית ליאור: בנוסף לצוותים האלה, שהם האנשים הקבועים, אנחנו מחזיקים כאן מדריכים-חונכים שהם פעילים בנושא של חברה ותרבות.
עמית ליאור: יש לנו מתנדבים רבים, כ-200 מתנדבים שעוזרים לנו כאן בפעילות.
עמית ליאור: נמצאות אתנו גם שש בנות שירות לאומי ומורות חיילות.
עמית ליאור: לגבי העבודה באתרים.
עמית ליאור: צריך לזכור שהמטרה שלנו היא שבסופו של דבר אנשים יצאו מכאן מוכנים לחיים בחברה הישראלית שהיא חברה שונה מהחברה אותה הם מכירים.
עמית ליאור: אין לנו שום כוונה שאנשים יישארו כאן מעבר לשנה וחצי-שנתיים אלא להפך, אנחנו חושבים שזה לא טוב שאנשים נשארים כאן מעבר לתקופה הזאת וזה לא עושה להם טוב.
עמית ליאור: הפוקוס שלנו ממוקד בדברים האלה.
עמית ליאור: אנחנו מפעילים כאן מערך חינוך לא-פורמלי שנקרא חברה ותרבות.
עמית ליאור: מדובר במערך גדול מאוד שמשלים את מערך החינוך.
עמית ליאור: אנחנו מחזיקים כאן מעונות של אמונה ונעמ"ת, לשם אנחנו שולחים ילדים מגיל חצי שנה עד שלוש.
עמית ליאור: אלה מעונות שנמצאים בתוך מרכז הקליטה.
עמית ליאור: ילדים בגילאי טרום חובה משתבצים בגנים של המועצה המקומית, כולל הילדים של גני החובה.
עמית ליאור: במרכז אנחנו לא מפעילים גני ילדים אלא הם קיימים במועצה.
עמית ליאור: הילדים שלנו משובצים בכ-16 מסגרות של בתי ספר וזה לא בתוך מבשרת, למעט בית ספר אחד.
עמית ליאור: כל בוקר יוצאים מכאן כ-16 אוטובוסים שמפזרים את הילדים בין בתי הספר, החל מבית שמש ובאזור ירושלים.
עמית ליאור: הילדים בחינוך הפורמלי משובצים גם בפנימיות יום, מה שנקרא יום לימודים ארוך, ומהרגע שהם חוזרים הביתה, הם נפגעים הם המשפחות בסביבות השעה 4:30-5:00 אחר הצהרים, אז אנחנו מתחילים בפעילות הלא-פורמלית, פעילות של חברה ותרבות.
עמית ליאור: הילדים מחולקים לקבוצות כאשר לכל קבוצה יש חונך שחלק מהפעילות שלו היא מעבר על מה שנקרא השלמות של שיעורי בית שלא הספיקו לעשות בפנימיית היום, ולאחר מכן פעילות חברתית ותרבותית כאשר הציר המרכזי שלנו הוא לוח השנה העברי, כאשר כל פעילות מתוכננת לפני חג או יום כזה או אחר.
עמית ליאור: הזכירו כאן את הנושא של העובדים הסוציאליים.
עמית ליאור: יש לנו ארבעה עובדים סוציאליים שמעבר לעבודה הפרטנית שהם עושים עם משפחות, עם ילדים ועם בני נוער, אנחנו מפעילים כאן כל מיני פרויקטים של רווחה.
עמית ליאור: השבוע אנחנו עומדים לסיים פרויקט גדול שעשינו עם אמהות חד-הוריות במרכז הקליטה והוא העצמת נשים חד-הוריות.
עמית ליאור: מתוכנן לנו פרויקט של הקשישים – יש לנו כאן
עמית ליאור: כ-30 עולים שהם קשישים, מבוגרים מעל גיל 65 – שגם אתם היינו רוצים לעשות עבודה בצורה של מועדון עם אופציה להשתלב במועדון לקשיש של המועצה המקומית.
עמית ליאור: אנחנו נכנסים עכשיו לפרויקט של אלימות בתוך המשפחה, פגיעות של ילדים.
עמית ליאור: דבר נוסף שאנחנו מטפלים בו במקביל הוא נושא התעסוקה.
עמית ליאור: צריך לזכור שעולה מגיע לכאן, לומד 10 חודשים באולפן עברית ובמקביל עובר את תהליך הגיור במשך כ-12 חודשים.
עמית ליאור: אחר שנה וחצי במקום הוא אמור לעזוב.
עמית ליאור: אנחנו מטפלים בנושא התעסוקה גם מבחינה כלכלית וגם מאחר שאנחנו חושבים שאנשים צריכים לעבוד.
מיכאל נודלמן: השאלה איזה תוצאות יש לזה.
עמית ליאור: אנחנו לא עשינו מעקב אחרי האנשים שעזבו את המרכז.
עודד סלומון: באופן כללי, אדם שמסיים קורס מקצועי, רתך או מסגר, יש לו אפשרות לעבוד.
מיכאל נודלמן: אני יודע שמסיימים לימודים באוניברסיטה, אבל אין עבודה.
עמית ליאור: השנה אנחנו מנסים – בשיתוף עם משרד העבודה – לפתוח ערוץ בתל-ארזה, שם יש בית ספר.
מיכאל נודלמן: מישהו צריך לעקוב אחרי העולים שעברו את הקורסים האלה ועזבו את המרכז.
עודד סלומון: אנחנו היום מודעים לצורך ברצף יותר הדוק.
קולט אביטל: אמרתם שאתם עוסקים ברצף.
עודד סלומון: אנחנו עוסקים בפיתוח הרצף היום בין מרכזי הקליטה לרשויות הקליטה.
ישראל חסון: אנחנו שואלים מה התשומות.
עודד סלומון: אני חושב שברגע שנפתח קשר יותר הדוק עם הרשויות הקולטות, נוכל לעשות זאת.
עודד סלומון: אנחנו באמת צריכים לעשות מעקב משותף עם הרשויות על מנת לבדוק גם את התפוקות.
קולט אביטל: כל כך הרבה שנים אנחנו שומעים את אותו הדבר.
קולט אביטל: סלח לי שאני אומרת לך את זה, אבל אני אומרת את זה מרוב תסכול.
קולט אביטל: יכול להיות שלא היית, אבל אני אומרת לך שארבע-חמש שנים אנחנו שומעים את זה.
קולט אביטל: השאלות שלנו באות מתוך איזשהו תסכול וזה לא מופנה אליך אישית.
קולט אביטל: אני לא מנסה לתקוף אותך אלא אנחנו כבר ארבע-חמש שנים שואלים את אותן השאלות ועכשיו רק מפתחים את הרצף.
קולט אביטל: זאת אומרת, אנחנו שואלים למה אין הכשרה מקצועית, כאשר יש הכשרה מקצועית, למה לא עוזרים לאנשים.
קולט אביטל: זאת בדיחה ללכת וללמד אנשים כאלה לכתוב קורות חיים אלא צריך לעזור להם ביישום, לנסות לעשות את הקשר ולמצוא את העבודה.
קולט אביטל: אם זה היה, לא היה מצב בו 65 אחוזים מבני עולי אתיופיה נמצאים תחת הכותרת של מקרי רווחה.
קולט אביטל: זה קורה כיוון שאנחנו לא עוקבים אחריהם עד הסוף.
עודד סלומון: אני מסכים אתך.
עודד סלומון: לא שאנחנו מורידים אחריות, אבל בכל התהליך הזה יש לא מעט שותפים.
עודד סלומון: כלומר, הסוכנות היהודית כשותף שמעביר את האחריות אליהם בסיום התקופה.
עודד סלומון: יש את משרדי הממשלה, את משרד הקליטה, את משרד העבודה והרווחה, יש את הרשויות השונות וכדומה.
קולט אביטל: מי לדעתך צריך לרכז את השרשרת, את החוליה, הזאת?
עודד סלומון: אנחנו מנסים היום להקים שולחן תיאום ואני חושב שזה קורה פעם ראשונה.
עודד סלומון: אנחנו עובדים עם משרד הקליטה, אבל עדיין יש עוד הרבה גורמים אחרים.
עודד סלומון: אנחנו מנסים לבנות את שולחן התיאום הזה על מנת שיהיה קשר בין כל הגורמים כי אחרת החוליה הזאת לא תהיה סגורה.
עמית ליאור: צריך לזכור שגם למסגרות הלימוד בהכשרה יש תנאים מאוד קשיחים והאנשים שלנו לא תמיד עומדים בתנאי מינימום.
עמית ליאור: אנחנו צריכים למצוא את הערוץ המשותף כדי שיגמישו קריטריונים.
עמית ליאור: בנוסף לכך, יש כאן אנשים שעובדים דרך רכז תעסוקה שפועל במקום.
מיכאל נודלמן: על איזה לימודים אתה מדבר?
עמית ליאור: לימודים של הכשרה מקצועית.
עמית ליאור: יש מינימום של תנאי קבלה והאנשים כאן, רובם, לא עומדים בהם.
עמית ליאור: אני מקווה שהתייחסתי לכל הנושאים ולא שכחתי נושא כלשהו.
עמית ליאור: נמצא כאן הצוות שלי ואם שכחתי משהו, האנשים כאן יוכלו להשלים את דבריי.
מיכאל נודלמן: שמעתי שכל תלמידי בתי הספר מתפזרים באזור ואני שואל האם אין במבשרת בתי ספר?
קולט אביטל: אולי אין בתי ספר דתיים.
מיכאל נודלמן: אני רואה שיושבים כאן צעירים בלי כיפות.
דוד שרביט: בגלל הגיור, הם צריכים ללמוד בבתי ספר דתיים.
דוד שרביט: יש מה שנקרא השבה ליהדות.
עודד סלומון: צריך לפזר אותם נכון בין בתי הספר כדי לשמור על איזון בבתי הספר בין ילדים עולים לילדים ותיקים.
מיכאל נודלמן: זה לא טבעי שלוקחים את הילדים ומפזרים אותם בין המקומות השונים.
דוד יאסו: משרד הקליטה מסייע מעבר למימון הרגיל של מרכז הקליטה.
דוד יאסו: לפני שנתיים התחלנו לעשות כאן פעולה מיוחדת בשיתוף הרשות בנושא בני הנוער.
דוד יאסו: יש לנו כאן פרויקט ייחודי, פרויקט שהרשות ביקשה אותו וגם אנחנו רצינו להיכנס אליו.
דוד יאסו: התחילו לעסוק כאן בהכנה לעולם התעסוקה, היכרות עולם התעסוקה ומהו העולם הזה.
דוד יאסו: היום, כאשר משפחה יוצאת לישוב קבע, אנחנו יושבים היום בעשרים ישובים, מבאר-שבע ועד עפולה, ישובים שנקראים מוקדי קליטה, כאשר במוקדים האלה מקבלים את העולים.
דוד יאסו: דוח סיכום 2006 מראה לנו שבמוקדי הקליטה סודרה עבודה ל-2,600 אנשים.
דוד יאסו: היום לעולים יש נכונות ורצון לעבוד ואני חושב שאחד המניעים לכך היא ההכשרה שהם מקבלים במרכזי הקליטה.
ישראל חסון: אני רואה השקעה עצומה שלכם.
ישראל חסון: איך אתם מודדים את עצמכם?
ישראל חסון: מה מידת ההצלחה?
ישראל חסון: מה הפרמטר שאתה אומר שהצלחת?
ישראל חסון: איזה תפוקה נדרשת מכם כדי לומר שהצלחתם, שאתם מוציאים מכאן אדם עם גיור, עם מקצוע, עם בית?
ישראל חסון: מי מודד לי את השנה שאחרי, שהתשומה שלכם, שהיא עצומה – באמת, אני מסתכל כאן ואני רואה השקעה גדולה מאוד – היא בכיוון או לא בכיוון?
ישראל חסון: האם אנחנו מגלגלים השקעה כל כך גדולה בלי התפוקה שבסופו של דבר היינו רוצים לקבל?
ישראל חסון: איך מודדים את הדבר הזה?
ישראל חסון: איך אני יודע לענות לעצמי בסוף הביקור, מלבד לומר שאתם עובדים מאוד קשה.
קולט אביטל: שאלה משלימה שאני רוצה להוסיף מזווית אחרת.
קולט אביטל: אנחנו יושבים ושואלים אם הכול כל כך טוב, מדוע יוצא כל כך רע.
קולט אביטל: זאת אומרת, אני לא באה לזרוק את האשמה ספציפית על אף אחד, אבל לפני כשנתיים-שלוש ישבנו מול משרד הקליטה, שיש לו את האחריות המיניסטריאלית, ואמרנו שאם אנחנו משקיעים כל כך הרבה, ובאמת משקיעים כל כך הרבה, ובסוף העולים מגיעים לשכונות עוני, לא עובדים, והילדים נושרים מבתי הספר ואת כל היתר אנחנו יודעים ולא צריך לפרט, אז יש איזשהו כשל בדרך.
קולט אביטל: אם כן, בואו נעצור דקה ונחשוב אולי הקונספציה שלנו לא נכונה.
קולט אביטל: אולי כל העניין הזה שאתה אומר שאתם משקיעים הרבה בעניין הדיור כדי למצוא להם דיור קבע, אולי שוב לשלוח אותם לשכונות האלה מהסוג של קריית משה, לריכוזים האלה שהם כמו גטאות, אולי זאת טעות.
קולט אביטל: אנחנו יושבים בכנסת והמקום היחידי – נדמה לי, ופרופסור נודלמן יתקן אותי אם אני טועה – בו יש שולחן משותף זה אצלנו.
קולט אביטל: אנחנו לא צריכים להיות גננת.
קולט אביטל: הדבר הזה של מה שאתה קורא רצף, ובצדק, היה צריך להיות דבר שעושים אותו מזמן, כי אחרי שאנשים עוברים תקופה של הכשרה והכנה טובה או לא טובה, מספקת או לא מספקת, הם באמת באים מתרבות אחרת, הם באמת צריכים להסתגל, מבחן התוצאה הוא שמגיעים לאותה שכונה, חיים כ-10 נפשות בשני חדרים קטנים, בדרך כלל גם מוכרים להם בית בלי אמבטיה ובלי אסלה, והאישה בסוף מתאבדת ולגבר אין עבודה.
קולט אביטל: איך אנחנו משלבים אותם בתוך החברה הישראלית?
קולט אביטל: אני חושבת שאנחנו לא מספיק נותנים את הדעת גם למה שהוא קורא מבחן התוצאה, ובצדק.
עודד סלומון: עם מבחן התוצאה אי אפשר להתווכח ואנחנו יודעים שקיימת היום מצוקה בקליטת עולי אתיופיה בישראל.
עודד סלומון: זה קודם כל כעובדה וזה דבר שאנחנו כחברה ישראלית קודם כל צריכים להיות אחראים לו ולנסות לראות איך אנחנו יכולים לעשות טוב יותר.
עודד סלומון: התמונה השחורה שתיארת, אפשר לקחת אותה, והיא קיימת, ואנחנו חשופים לה יחסית לעתים קרובות, אבל בואי לא נשכח שלא מעט מעולי אתיופיה שהגיעו במהלך עשרים השנים האחרונות נקלטו, הם עובדים ונמצאים כאן מסביב לשולחן לא מעט כאלה.
קולט אביטל: ויש 3,000 אקדמאים שלא מוצאים עבודה.
עודד סלומון: יש ויש.
עודד סלומון: אני חושב שיש סיפורי הצלחה, אבל יש גם סיפורים של חוסר הצלחה.
עודד סלומון: אנחנו מדברים על רצף ואנחנו מדברים על כל כך הרבה גורמים שקשורים בכל התהליך הזה.
עודד סלומון: אנחנו יושבים היום במרכז קליטה ואנחנו נותנים כאן איזושהי תמונת מצב לשלב אחד בכל תהליך הקליטה, אבל זה הרבה יותר מורכב והרבה יותר רחב.
עודד סלומון: בסופו של דבר אנחנו יודעים שפועלים בתחום הזה רשויות, הסוכנות היהודית, משרדי ממשלה, ארגוני NGO למיניהם, ארגוני עולים וכדומה, ובסיכומו של דבר לדעתי הבעיה היא שפועלים הרבה מאוד גורמים אבל אין איגום משאבים.
עודד סלומון: כלומר, כל אחד משקיע בנקודה אחת, בקטע אחד ואין רצף שמחבר בין החוליות.
עודד סלומון: כאן טמונה הבעיה.
עודד סלומון: אני מניח שאתם יודעים שבשלושת החודשים האחרונים, בהנחיתו של ראש הממשלה, הוקמה ועדת המנכ"לים שהכותרת של עבודתה היא שיפור קליטתם של עולי אתיופיה בישראל.
עודד סלומון: אני כחבר בוועדה הזאת השתתפתי בחלק מהישיבות.
עודד סלומון: הכוונה הייתה לטפל בתהליך הזה בתמונה כוללת, בפרספקטיבה כוללת, ולכן בוועדה ישבו, מעבר למנכ"לי משרדי הממשלה, נציגים של ארגוני העולים וארגונים כמו הסוכנות, הג'וינט וכדומה.
עודד סלומון: הוועדה הזאת ישבה והיא אמורה להגיש את מסקנותיה בסוף החודש הזה.
עודד סלומון: לדעתי היעד העיקרי שלה, ואני מקווה שהיא תעמוד בו, לאגם את המשאבים וליצור גוף אחד שיוכל לכוון ולקבוע סדרי עדיפויות ועל ידי כך ליצור מערך כולל שיוכל פעם ראשונה לעשות את זה אחרת.
עודד סלומון: בואו לא נשכח שהיום אנחנו בחלק מהתהליך, אבל אני מסכים אתך שיש צורך לעשות זאת בטיפול כוללני, באחריות הרבה יותר רחבה.
דוד יאסו: לגבי הדיור.
דוד יאסו: אנחנו יודעים את מה שהיה, ויודעים שגם היו בני עדה שרימו את בני העדה עצמם.
דוד יאסו: במשך חצי שנה לא הייתה משכנתא, מחודש ינואר עד לפני כחודש.
דוד יאסו: שינינו את כל הליך הרכישה והליך ההסברה.
דוד יאסו: היום משפחה לא יכולה ללכת ולומר שקנתה דירה, להביא חוזר ונאשר לה אלא יש תהליך.
דוד יאסו: אנחנו שולחים שמאי לבדוק את הדירה, כולל שליחת שמאי של הבנק כדי שיקבע אם זה ערך הדירה אלא גם אם הדירה ראויה למגורים.
דוד יאסו: כל הבדיקות האלה נעשות לפני שעומדים לרכוש את הדירה.
דוד יאסו: לשכת עורכי-הדין התנדבה ויש לנו בכל הארץ מעל 200 עורכי-דין שמוכנים לטפל בכל העסקה עבור חצי אחוז והם ילוו את כל נושא הרכישה, כך שלא יהיו מקרים כמו שהיו בעבר.
דוד יאסו: בנוסף התחלנו לעשות סגירת שכונות, כמו בפתח-תקווה למשל, שם סגרנו את שכונת יוספטל ואנחנו רוצים לפתוח שכונה אחרת שתהיה יותר חזקה.
קולט אביטל: מה זה אומר סגרתם שכונה?
דוד יאסו: זה אמור לגבי משכנתאות.
מיכאל נודלמן: אתה חושב שזה טוב שיש שכונה בה גרים רק יוצאי אתיופיה?
דוד יאסו: לא, זה לא טוב ולכן אנחנו סוגרים את השכונות ופותחים שכונות אחרות.
משה באטה: אני חושב שצריך לזכור דבר אחד.
משה באטה: החברה הישראלית הקולטת, ברגע שעולי אתיופיה נכנסים לשכונה מסוימת, האוכלוסייה הוותיקה בורחת.
משה באטה: כך יוצא שיש שכונות אתיופיות וזאת אחת הבעיות הקיימות כאשר החברה הקולטת לא צריכה לברוח.
משה באטה: אם נסגור את פתח-תקווה, תיפתח שכונה אחרת ואותה שכונה בסופו של דבר תהיה מורכבת רק מיוצאי אתיופיה.
משה באטה: מדינת ישראל, החברה הישראלית, כל הארגונים למיניהם ישקיעו הון תועפות, אבל אם החברה הישראלית הקולטת לא תפתח את שעריה ואת ליבה, זה יהיה קשה מאוד להתמודד.
קולט אביטל: גם האוצר.
משה באטה: במשכנתא שניתנת – ואני לא מזלזל במענק – מספיקה לדיור בשכונת מצוקה ולא במקום אחר.
אבי מספין: אדוני יושב-ראש הוועדה, חברי הכנסת, ראש המועצה.
אבי מספין: אני קודם כל רוצה לומר שמרכזי קליטה זה דבר מאוד חיוני לקהילה האתיופית כי הם מגיעים מתרבות אחרת והם צריכים להתאקלם בחברה הישראלית ולכן הם חייבים להיות בחממה הזאת במשך שנה וחצי כדי איכשהו להיקלט בחברה.
אבי מספין: כולנו כמובן יודעים שמוקע כסף לא קטן ויש גם נכונות של האנשים לקלוט את העולים.
אבי מספין: ברמה הכללית, יש שלושה דברים מרכזיים בהם מרכז הקליטה הוא חיוני לעולים כאשר האחד הוא לימודי השפה, השני הוא הגיור, והשלישי כל ההכנה, כולל מתן המשכנתאות, לדיור הקבע.
אבי מספין: הנושא השני של ההכשרה התעסוקתית, למרות שעושים הסברה בנושא תעסוקה ועושים הכנה, מאוד חשוב שתתקיים הכשרה תעסוקתית של רכישת מקצוע כבר במסגרת מרכז הקליטה, וזאת עוד לפני שהעולים מגיעים לדיור הקבע.
אבי מספין: מעבר לזה, צריך לדעת שאנשים שמתחילים לעבוד עוד כאשר הם נמצאים במרכז הקליטה, הם מתערים בחברה ולומדים את השפה הרבה יותר מהר וגם ללא האולפנים.
עודד סלומון: מה שהשתנה באופן משמעותי זה מספר בעלי המקצוע מקרב אנשי העדה שאז כמעט לא היו והיום, אחרי כל כך הרבה שנים, יש לנו פסיכולוגים ועובדים סוציאליים מקרב בני העדה.
אבי מספין: הרבה פעמים זאת יוזמה אישית של האדם עצמו.
אבי מספין: בהחלט יש את התרומה של המדינה, אבל מי שרוצה, מצליח, ומי שלא רוצה, לא מצליח.
אבי מספין: 3,000 האקדמאים, רובם הגיעו ללימודים בזכות עצמם.
אבי מספין: חילקנו לכם דף של האגודה אותו הכנו בעקבות סיור מקדים שערכנו במרכז הקליטה במבשרת כאשר באותו סיור עלינו על מספר דברים לא מעודדים אבל שלדעתנו ניתן לתקן אותם.
אבי מספין: מרכז הקליטה נמצא בשטח פתוח.
אבי מספין: יש פה שני כבישים מרכזיים וגם בתוך מרכז הקליטה עצמו יש תנועת רכבים וזאת כאשר יש הרבה ילדים שמשחקים בכביש וזה מאחר שמתקני המשחקים שלהם לא שמישים.
אבי מספין: המשחק בחוץ הוא טבעי, גם אני באתיופיה שיחקתי בחוץ.
אבי מספין: לילדים אין מחשבים ואין טלוויזיה כדי להיות בבית ולכן הם יוצאים לשחק בכבישים וזאת כאשר יש תנועה ערה של מכוניות.
אבי מספין: עלולה לקרות תאונה והבנתי שאמנם קרתה תאונה, אמנם לא בתוך מרכז הקליטה עצמו, אלא מחוץ למרכז הקליטה, של עולה שנהרג בתאונת דרכים.
קריאה: הוא עבר במעבר חציה.
אבי מספין: נעשות כאן הרבה פעילויות ומנהל המרכז תיאר אותן.
אבי מספין: אין כאן מספיק חדרים לפעילויות, כך שלפעמים הפעילויות יכולות להידחות או צריך לאלתר דברים כדי לקיים אותן.
מיכאל נודלמן: קיימנו בוועדה מספר ישיבות ואנחנו יודעים שלימודי השפה הם מאוד קשים.
מיכאל נודלמן: הוקמה ועדה של משרד הקליטה ומשרד החינוך שדנה עם אנשי מקצוע ובחודש אוגוסט אנחנו צריכים לקבל את מסקנותיה לגבי שינוי שיטת הלימוד כי שיטת הלימוד לא טובה.
מיכאל נודלמן: את זה אמר שר הקליטה הקודם, כאשר במסגרת ההכנה לבחירות הוא הלך להיפגש עם עולים חדשים ונפגש עם אנשים בגיל 35-40 שנמצאים בארץ שנתיים אבל הם עדיין לא יודעים עברית וזאת אחרי שלמדו באולפנים.
דני אדמסו: יש נושא אחד שחוזר על עצמו והוא מאוס, לעוס ואי אפשר לקיים בו שוב את הדיון.
דני אדמסו: אם אפשר שיושב-ראש הוועדה יקבע תאריך מתי תשב הסוכנות היהודית, משרד הקליטה, משרד החינוך וכל מי שצריך לשבת בנושא הזה, כדי לדון בנושא הזה של העולים החדשים ולקבוע את הרצף.
דני אדמסו: כאשר מדברים על כ-300 עולים שעוברים במהלך השנה לדירות קבע, יש הורים שאמורים לחפש בתי ספר לילדים שלהם.
דני אדמסו: יש ילדים שמגיעים באמצע השנה לבתי הספר.
דני אדמסו: מגיעות אלינו פניות פרטיות של אנשים המבקשים שנעזור להם.
דני אדמסו: מה שקורה הוא שאם הוא מגיע בינואר, עד שבית הספר מקבל אותו, עובר זמן ועוברת שנת הלימודים, כך שבספטמבר הוא כבר נכנס לחינוך מיוחד.
דני אדמסו: אני לא מדבר על כך שאותו עולה צריך למצוא לעצמו עבודה.
דני אדמסו: אני חושב שכאשר תוקם הוועדה הזאת, בה ישבו ביחד שלושת הגופים האלה, יהיה תאריך בו יינתנו ממצאים כדי שנוכל להחליט על צעדים הרבה יותר אופרטיביים בנושא הזה.
דני אדמסו: יש עוד משהו שמשך את תשומת לבי והוא ארבעה עובדים סוציאליים במרכז קליטה עם 1,200 אנשים.
דני אדמסו: נראה לי שזה לא מספיק בהתחשב בכך שאנחנו יודעים מה הם הצרכים הסוציאליים של העולים החדשים.
דני אדמסו: אני חושב שמן הראוי שמרכז הקליטה או הסוכנות היהודית ושלושת הגופים ימצאו את התקציבים הרלוונטיים כדי שיהיו כאן
דני אדמסו: עוד אנשים שיסייעו מכיוון שזה קובע איך אחר כך העולה החדש משתלב בדיור הקבע שלו.
דני אדמסו: אני חושב שהבעיה המרכזית היא שאין ועדה כזאת שמפגישה את שלושת הגופים באופן מחייב וכדי לקבוע איך העולה החדש ייקלט בסופו של דבר בדיור הקבע, כי אז מתחילות הבעיות של המשפחה, של האלימות עליה אנחנו מדברים וכולי.
דני אדמסו: אני רוצה לומר עוד דבר בנושא התעסוקה והוא כבר נאמר אבל אני חוזר עליו כדי להדגיש אותו.
דני אדמסו: יפה שאנחנו מלמדים את העולים איך מתנהגים בעולם העבודה וכולי, אבל לא יכול להיות שאדם הולך לדיור קבע, מחפש עבודה אבל הוא לא יודע לעבוד.
דני אדמסו: זאת אומרת, הכשרה מקצועית היא הכרחית כי דרך העבודה הוא לומד את השפה והעבודה עצמה היא שפה בפני עצמה.
דני אדמסו: ההבנה הכללית של העולה את עולם העבודה המערבי, לא תיתן לו פרנסה.
גדעון כהן: לגבי המקלטים.
גדעון כהן: המצב במרכז הקליטה הוא לא טוב יותר או פחות טוב מהמצב במבשרת ציון או מהארץ בכלל.
גדעון כהן: זאת אומרת, יש פערי מקלוט בכל הארץ שעומדים על 40 עד 50 אחוזים מקלוט.
גדעון כהן: הבעיה המרכזית במרכז הקליטה היא שבשונה מיתר חלקי הארץ או ממבשרת ציון למשל, אין מבנים חדשים שמחייבים ממ"ד וזה אומר שהבנייה כאן תמיד תישאר אותו סוג של בנייה ולא תהיה כאן התפתחות וממילא זה אומר שלא יהיו כאן מרחבים מוגנים.
גדעון כהן: אנחנו מכירים את הבעיה הזאת.
גדעון כהן: ביום חמישי האחרון העלינו או תה לדיון.
קריאה: מה מצב המקלטים הקיימים?
גדעון כהן: המקלטים הקיימים שמישים.
קריאה: השאלה אם הם שמישים למצב חירום.
גדעון כהן: הם שמישים למצב חירום, כן.
גדעון כהן: בסיור האחרון שנערך כאן היה בינואר ולמעט דברים מאוד מאוד קטנים, המקלטים שמישים.
קריאה: יש שירותים?
קריאה: יש מקלחות?
גדעון כהן: שירותים, יש.
גדעון כהן: לא צריכות להיות מקלחות.
גדעון כהן: מקלחות זה לא משהו שנמצא בתקן.
גדעון כהן: המקלטים עומדים בתקן של שהייה ממושכת.
גדעון כהן: יחד עם זאת אני אומר שיש כאן בעיה רצינית מאוד בפערים שבין מספר מקומות האכלוס בכל המקלטים ביחד מול מספר השוהים במרכז.
מיכאל נודלמן: אפשר להיכנס לאחד המקלטים?
גדעון כהן: כן.
קריאה: כמה אנשים אמור להכיל כל מקלט?
גדעון כהן: התקן אומר 0.4 מטר לאדם.
גדעון כהן: מכיוון שיש כאן פחות או יותר סדר גודל של 1,200-1,300 אנשים בזמן נתון, השטח של המקלטים יכול להכיל 600 איש.
גדעון כהן: אם אתם שואלים אותי, 600 איש זה אולי בעמידה צפופה.
גדעון כהן: מבחינת הפערים, אפשר להשלים אותם ולפעול כפי שנעשה השנה בצפון.
גדעון כהן: כלומר, השימוש במקלטים היה אלטרנטיבה אחת אבל מרחבים מוגנים ומקומות מחסות היא אלטרנטיבה אחרת.
קריאה: אפשר להשתמש בבתי הספר.
גדעון כהן: לא, לבתי הספר יש שימושים אחרים.
גדעון כהן: ירי של קסאם, 60 שניות, האדם המהיר ביותר לא יוכל להגיע למרחב המוגן.
אריה שמם: אם קיימת סבירות או לא קיימת, בכל מקרה אנחנו צריכים להיערך.
אריה שמם: בשבוע שעבר היה לנו תרגיל מל"ח מחוזי ותורגלנו על ידי מטה המחוז בישוב, ובתרגול שלנו מראש נערכנו לכך שבמטה מל"ח ישב נציג אתיופי ממרכז הקליטה והוא יתרגל העברת הודעות חירום, תקשורת עם התושבים וכולי.
אריה שמם: אנחנו מתייחסים אל מרכז הקליטה כאל עוד שכונה לכל דבר ועניין בישוב.
ישראל חסון: הייתי במרכז הקליטה בצפת, שם שהו 200-300 אתיופים.
ישראל חסון: הצלחתי לפנות אותם אחרי שנפלה על מרכז הקליטה עצמו כמות גדולה של רקטות.
ישראל חסון: איש לא דיבר עם האנשים במקום עד שזאב בוים אותו הבאתי לצפת חילץ אותם אחרי שבועיים וחצי.
ישראל חסון: אתם מדברים אתי כאן על מקלטים ועל קסאמים שיפלו בירושלים, אבל אני מציע שנתרכז בעיקר.
עודד סלומון: צריך לומר שאת המבוגרים פינו בשלב יותר מאוחר.
ישראל חסון: אני הייתי שם יום יום.
ישראל חסון: הייתי שם והייתי בקריית שמונה יום יום.
ישראל חסון: שם זה שם, אבל אנחנו כרגע כאן.
ישראל חסון: אני חושב שיש כאן מספיק עיקר כדי לעסוק בו.
אריה שמם: בכל מקרה, הנושא הועלה על ידי האגודה ומצאתי לנכון להתייחס אליו.
אריה שמם: אתה יודע שאומרים שאנחנו צריכים להיות מוכנים בעניינים האלה, ואנחנו בוודאי נהיה מוכנים.
אריה שמם: לגבי מתקני המשחקים.
אריה שמם: כפי שאמר קצין הביטחון, הדבר נכון גם לגבי מתקני המשחקים.
אריה שמם: לצערנו כל הישוב עובר משבר כלכלי קשה בתקופה האחרונה, ואתם בוודאי יודעים מהתקשורת מה קרה כאן בעבר, וכרגע אנחנו עושים מאמצים קיומיים מבחינת הישוב.
אריה שמם: לצערי אין לנו כרגע משאבים לטפל במתקני המשחקים בכל הישוב, אבל אנחנו אופטימיים כי בעניין הזה הגשנו בקשות וקיבלנו אישורים, כך שנקבל תקציב מיוחד דרך משרד השיכון לשיקום גני משחקים ובין היתר נדאג גם לגני המשחקים במרכז הקליטה, כמו שנדאג לגני המשחקים האחרים בישוב.
אריה שמם: מבחינתנו שיתוף הפעולה בין הרשות לבין הנהלת מרכז הקליטה קיים.
אריה שמם: אנחנו רואים במרכז כשכונה במבשרת.
אריה שמם: מנהלי מרכז הקליטה הם בני בית ברשות ולהפך.
אריה שמם: יש דברים שנעשים ביוזמות, יש דברים שנעשים לפי בקשות.
אריה שמם: אני יכול לומר שלאחרונה התבקשנו לתת כיתות ובתי ספר לצורך פעילות קיץ של העולים ולמרות ואף על פי שאנחנו נמצאים כרגע בבדק בית ומשפצים את כל בתי הספר לקראת שנת הלימודים הבאה, עשינו איזושהי מחזוריות שמאפשרת לתת להם להשתלב כך שלא יהיה צורך להסיע אותם למקומות רחוקים.
מיכאל נודלמן: הוועדה לא רוצה לשמוע מה טוב ומה אתם רוצים לעשות אלא אנחנו רוצים לדעת מה חסר לכם.
דוד שרביט: אני אומר מה חסר מנקודת ראות של הרשות המקומית ביחס למרכז הקליטה והסוכנות היהודית.
דוד שרביט: העמוד האחרון משקף את המציאות הקיימת מ-1999 ועד היום לגבי איך מדינת ישראל מתקצבת את העולים ביחס לצרכים ולשירותים שהרשות המקומית נותנת.