GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ולדימיר רובין: אם אני לוקח לדוגמה תאונה שהיא הכי נפוצה, תאונה של חזית-צד, אנחנו רואים שלעומת המגזר הכללי שהתאונות האלה, גם בכביש הבין-עירוני והעירוני, סביב 50 אחוזים תאונות קטלניות, כאשר המעורבות של העולים בהן היא נמוכה יותר.
ולדימיר רובין: אני לא רוצה להיות נבזה ולומר מה שאני רוצה לומר, אבל אני בכל-זאת אני אומר זאת.
ולדימיר רובין: בעיניי זה אומר שעולים חדשים כנראה יותר מכבדים את החוק והם לא נכנסים לצומת באור אדום.
ולדימיר רובין: נכון שקשה לומר את זה בצורה חד-ערכית וחד-משמעית אבל אם אני מסתכל הלאה על נושא של פגיעה בהולכי רגל ואני מסתכל על תאונה של חזית-אחור, שזה שמירת מרחק וזה בדרך כלל בידינו, גם כאן אני רואה שמעורבות של העולים היא פחותה ובאירוע של פגיעה בהולכי רגל, גם כאן היא פחותה.
ולדימיר רובין: יש פרמטרים אחרים שלמשל לא כתבתי כאן כי האחוזים הם קטנים כאשר למשל מעורבות של עולים כצרכני אלכוהול ודיברנו על זה.
ולדימיר רובין: אתמול היה כנס של עמותת אור ירוק וכאשר אנחנו מדברים על הנושא של אלכוהול, כולנו, כל מי שעוסק בנושא של בטיחות, מדבר על הנושא של אלכוהול ואנחנו יודעים שיש בעיה כזאת.
ולדימיר רובין: דווקא בקרב העולים אנחנו יודעים שבעיה של שתייה היא קצת יותר, 7 אחוזים לעומת 5 אחוזים במגזר הכללי, ואנחנו גם שם יודעים שיש איזושהי בעיה וצריך לטפל בה.
ולדימיר רובין: בסך הכל אם נסתכל כללית על הנתונים הללו, אפשר לומר שאין מעורבות יתר של העולים בהיפגעות.
ולדימיר רובין: מה שכן, אנחנו בכל זאת רוצים למקד את עצמנו מבחינת הפעילות.
ולדימיר רובין: אנחנו לא רוצים לומר שאין בעיה ולכן לא נטפל בה.
ולדימיר רובין: אנחנו כן רוצים לטפל אבל רוצים להיות חכמים ולטפל בצרכים.
ולדימיר רובין: אנחנו למשל יודעים שישנה אוכלוסייה גדולה באופן יחסי של עולים קשישים.
ולדימיר רובין: מבחינת ההגדרה – ולא אני הגדרתי – קשיש הוא אדם בגיל 65 ומעלה.
ולדימיר רובין: אנחנו יודעים שעולים חדשים בדרך כלל בגיל הזה הולכים הרבה ברגל, כלומר, הם הולכי רגל.
ולדימיר רובין: הם יוצאים לקניות, הם הולכים לטייל ברגל, ואז הם נחשפים לסיכון להיפגע כהולכי רגל.
ולדימיר רובין: למרות שלפי הנתונים שלנו גם כאן עדיין המצב של עולים הוא יחסית טוב, למרות הכל אנחנו מתכננים לעשות פעילות רבה כדי לטפל באוכלוסיות האלה וליצור אצלן מודעות לסכנה בקבוצת הגיל 65.
ולדימיר רובין: יחד עם אנשים במשרד התחבורה ועם אנשים נוספים מיפינו כאן מקצת מהקשיים ושאלנו מה הם הדברים שאנחנו יודעים שיכולים להוות בעיה אצל העולים החדשים.
ולדימיר רובין: קודם כל, מצב עובדתי נתון הוא שעולה חדש שעולה לארץ ומחזיק ברשיון נהיגה מחוץ לארץ, אם הוא רוצה להמשיך לנהוג בארץ, הוא צריך תוך שנה להמיר את רשיון הנהיגה שלו.
ולדימיר רובין: אגב, לקראת ישיבת הוועדה ניסיתי לבדוק – ולא מצאתי – את הנושא הזה.
ולדימיר רובין: בחוברת הזאת שהוציא משרד התחבורה יש התייחסות לנושא הזה של תהליך המרת רשיון הנהיגה לעולים חדשים ומה שאני לא יודע, וזה אני מתחייב כאן לבדוק, האם עולה חדש, כאשר הוא מגיע לארץ והוא מקבל חומר בשדה התעופה, הנחיות והסברים, האם הדבר הזה מפורט גם שם.
ולדימיר רובין: את זה אני לוקח לבדוק על עצמי.
ולדימיר רובין: רציתי לומר את זה כאן כבר היום אבל לא הספקתי לבדוק את זה.
ולדימיר רובין: אני לא בטוח ולדעתי הוא לא מקבל אלא הם לומדים על האפשרות הזאת רק כאשר הם מתחילים לבדוק עם מורה נהיגה ואז מסתבר להם שהם צריכים לעשות את התהליך הזה.
מיכאל נודלמן: אני מקבל פניות בנושא.
מיכאל נודלמן: אלה שבאו לישראל משנת 1990 קיבלו רשיון נהיגה ישראלי.
מיכאל נודלמן: לפי הנתונים שאתה מוסר כאן, מסתבר שהם לא מעורבים יותר בתאונות מאשר מעורבים ותיקים.
ולדימיר רובין: נכון.
מיכאל נודלמן: למה פתאום החליטו לשנות את התהליך?
מיכאל נודלמן: עבור העולים החדשים זה מהווה קושי.
ולדימיר רובין: כדי להקל עליהם יש כאן
ולדימיר רובין: המלצות שאנחנו נציע אותן בהמשך, אבל אין לי תשובה טובה.
ולדימיר רובין: אני יודע שהדבר שונה.
מיכאל נודלמן: אני מבין שזה צריך להיות כך, אם הם היו מעורבים בתאונות.
ולדימיר רובין: יש סיבה לכך והסיבה היא פשוטה מאוד.
ולדימיר רובין: אנחנו במסגרת רשיון נהיגה שמוקנה במדינת ישראל רוצים להידמות לאירופה ומדינת ישראל אימצה את התקנים האירופאיים בכל הדברים וגם בנושא של רשיון נהיגה וגם בנושא של רכב.
ולדימיר רובין: אני מניח שגם מתוך זה נגזר שרוצים ליצור איזשהו מצב לפיו יש אחידות אצל כל אלה שמחזיקים רשיונות נהיגה ולכן מתוך זה הייתה הכוונה גם להחיל איזשהו דבר שהוא דבר לא בעייתי כי זה לא תהליך שאתה במסגרת העברת רשיון נהיגה צריך להתחיל מאפס אלא אתה צריך לעשות פחות דברים.
ולדימיר רובין: עדיין אנחנו יודעים שזה מקשה על העולים החדשים ולכן אחת ההמלצות שלנו בהמשך מתייחסת לדבר הזה.
ולדימיר רובין: יש שוני במפת התמרורים ובהרגלי נהיגה.
ולדימיר רובין: אמרתי קודם שאנחנו רוצים להידמות, ויותר מזה, מדינת ישראל אימצה את התקנים האירופאיים ובמסגרת הזאת גם מפת התמרורים שלנו היא לא שונה מהקיים באירופה.
ולדימיר רובין: כמובן בכל מדינה יש אולי עוד מספר תמרורים.
ולדימיר רובין: למרות שאולי 90 אחוזים הם זהים, עדיין יש שינויים קטנים והשינויים האלה מהווים בעיה שעולה חדש צריך להיחשף אליהם.
ולדימיר רובין: הדבר הנוסף הוא השליטה בשפה.
ולדימיר רובין: הדבר האחרון מטבע הדברים זאת התמודדות עם מוסדות הממשלה כי אדם שרוצה לעשות משהו צריך לפנות אל משרד הרישוי, אל משרד התחבורה, ואולי הוא צריך באיזשהו שלב אחר כך להגיע למשטרה, לבית המשפט וכולי.
ולדימיר רובין: יש בעיה של שפה, קליטה, מנטליות וכל הדברים האלה, אלה הקשיים שמאפיינים כמובן את העולים החדשים.
ולדימיר רובין: יש מאפיינים נוספים שהם מאפיינים סוציו-אקונומיים או אחרים.
מיכאל נודלמן: עומס התנועה כאן הוא יותר מאשר בחוץ לארץ.
ולדימיר רובין: זה משתלב עם מה שהצגנו קודם, גידול שטח הכבישים לעומת גידול בכל הדברים האחרים.
מיכאל נודלמן: ביקרתי במינסק ובנסיעה משדה התעופה לא ראיתי אפילו שלושה כלי רכב.
מיכאל נודלמן: אכן יש הבדל.
ולדימיר רובין: אין ספק שיש הבדלים.
ולדימיר רובין: לגבי המאפיינים.
ולדימיר רובין: קודם כל, לגבי מרבית העולים המצב הסוציו-אקונומי נמוך מהממוצע, כתוצאה מזה – כמובן יש כאלה שרוכשים רכב חדש – הרוב קונים רכבים משומשים וכתוצאה מזה המצב המכני של הרכבים פחות טוב.
ולדימיר רובין: בחלק גדול מאוכלוסיית העולים – ובהם כמובן המבוגרים שבהם – יש שימוש רב יותר בתחבורה ציבורית, הליכה רגלית, אבל יחד עם זאת אנחנו יודעים – והזכרתי את זה קודם – שבקרב נהגים חדשים יש בעיה של שתיית אלכוהול ואני רוצה לומר לכם שאולי באיזושהי צורה של סטריאוטיפ זה נדבק דווקא לצעירים יוצאי ברית-המועצות, אבל אני יכול לומר לכם – ואני לא רוצה לנקוב מי עוד – שהתשובה היא שזה ממש לא כך.
ולדימיר רובין: זה גם וגם וגם.
ולדימיר רובין: לכן זאת בעיה של בכלל צעירים, גם ישראלים, אבל גם של עולים חדשים.
ולדימיר רובין: הדבר הנוסף שכמובן הוא גם מאפיין הוא אי-הכרה מספקת של הכבישים בארץ וכתוצאה מזה מתקיימות כל המשמעויות של פנייה במקום לא נכון וכולי.
ולדימיר רובין: לגבי הפעילויות.
ולדימיר רובין: פעילות הרשות במגזר העולים ומה למעשה עושה הרשות.
ולדימיר רובין: קודם כל, אנחנו פועלים בתחום החינוך יחד עם מערכת החינוך.
ולדימיר רובין: שנית, אנחנו עוסקים בנושא הסברה.
ולדימיר רובין: שלישית, גם כיום אנחנו מטפלים, אבל לא מספיק, באוכלוסייה הבוגרת בגיל 65 כי נכון עובדתית לתקופתי לפחות התקציב של הרשות היה 160 מיליון שקלים והשנה התקציב של הרשות הוא 40 מיליון שקלים ובשנה הבאה תקציב הרשות צריך להיות 550 מיליון שקלים ואני מקווה שיהיה לנו הרבה יותר תקציב לטפל בעולים בכלל ובקבוצת הגיל הזאת בפרט.
ולדימיר רובין: כמה מלים לגבי נושא ההסברה.
ולדימיר רובין: בעניין ההסברה אנחנו לא מפלים אף אוכלוסייה לרעה מקרב העולים.
ולדימיר רובין: יש לנו חומרי הסברה ברוסית, באנגלית ואפילו באמהרית, בספרדית ובשפות נוספות.
מיכאל נודלמן: איפה אתם מפיצים את זה?
ולדימיר רובין: קודם כל, הייתה תקופה שבאמצעות גף מידע של משרד הקליטה היינו מפיצים את זה לכל הסטנדים בכל מרכזי הקליטה, בשדה התעופה וכולי.
ולדימיר רובין: באיזשהו שלב זה קצת הפסיק לעבוד, לא יודע למה, אבל הייתה לנו גם מגבלה של תקציב ולא הפקנו חומרים.
ולדימיר רובין: בשנת העבודה 2008 אנחנו נפיק חומרים ונתחיל להזרים אותם.
שרה ויסלר: במסגרת האולפנים.
ולדימיר רובין: בהחלט.
שרה ויסלר: באגף להוראת מבוגרים במשרד החינוך.
ולדימיר רובין: חילקנו גם באולפנים וגם באולפנות בהן לומדות בנות עולות מאתיופיה דווקא.
ולדימיר רובין: בסך הכל אנחנו כמובן צריכים להמשיך את זה.
ולדימיר רובין: המאמצים שאנחנו ממקדים, בעיקר אנחנו מדברים על נהגים צעירים.
ולדימיר רובין: כתבתי כאן עולי ברית-המועצות ואתיופיה ועולים מהמדינות הנוספות בקבוצת הגיל היותר מבוגרת.
ולדימיר רובין: אנחנו עכשיו בתהליך התנעה של איזשהו פיילוט עם אנשי הסוכנות כדי לנסות לעשות פעילות במסגרת מרכזי קליטה עם עולי אתיופיה.
ולדימיר רובין: מיקדנו איזשהו מאמץ כרגע ואנחנו רוצים לראות אם הוא יניב תוצאות, אז כמובן נרחיב אותו.
ולדימיר רובין: חשוב לי לומר שלמרות הנתונים שיש לנו, שהם לא מצדיקים "טיפול מיוחד" בעולים, אנחנו כן מטפלים בהם כדי שאם לא נטפל, שהם לא יעברו לאוכלוסייה שאנחנו לא רוצים שהיא תהיה שם.
ולדימיר רובין: לכן את כל מה שעשינו בעבר, אנחנו נגביר ונעצים גם בשנת העבודה 2008, מתוך הנחה שיהיה לנו תקציב לדברים האלה.
ולדימיר רובין: אני מגיע להמלצות לסיכום הדיון.
ולדימיר רובין: הזכרנו קודם את התהליך של המרת רשיון נהיגה על המשמעויות שלו.
ולדימיר רובין: עולה חדש שמגיע לארץ, יש לו הרבה מאוד דברים שהוא צריך לעשות כולל הוצאות כספיות שכאחד שהגיע לכאן צריך להוציא.
ולדימיר רובין: עלות של המרת רשיון נהיגה, היא עלות לא גדולה.
ולדימיר רובין: יש לנו נתונים בדוקים ואני יכול לומר לכם שהנתונים הם שקודם כל הוא צריך לעבור בדיקת עיניים שעולה סדר גודל של כ-50 שקלים, הוא צריך לעבור בדיקת בריאות אצל רופא משפחה והבדיקה לא עולה כסף, הוא צריך להירשם ולשלם אגרה כדי לעשות מבחן שליטה – זה לא טסט רגיל אלא זה משהו יותר מקוצר בזמן ובעלות – כאשר לעולים חדשים יש הנחה של 50 אחוזים.
ולדימיר רובין: היום אגרה עולה 116 שקלים ועולים חדשים משלמים רק 58 שקלים.
ולדימיר רובין: יש עוד עלות מרכזית שזה 300 שקלים שמשלמים לבעל הרכב שזה מורה נהיגה עבור מה שנקרא העמדת הרכב למבחן.
ולדימיר רובין: כל העלות הזאת היא בסביבות 400 וכמה שקלים אבל יש עוד צרכים אישיים כי כל אחד ואחד בנוי אחרת כאשר אחד יכול ישר לגשת למבחן שליטה אבל מישהו אחר רוצה לקחת שניים-שלושה או יותר שיעורי נהיגה רק כדי לרענן את הדברים האלה והעלות הזאת היא עלות נוספת.
ולדימיר רובין: בממוצע העלות לבן אדם היא משהו סביב 500 שקלים.
אלי וקנין: מה ההגדרה של עולה חדש?
אלי וקנין: כמה זמן הוא מוגדר כעולה חדש?
ולדימיר רובין: יש הגדרה של משרד הקליטה ואם אני לא טועה זה עד 10 שנים מיום העלייה.
ולדימיר רובין: בפועל מה שקורה זה שבשנה שעברה – ואני יכול לתת לכם נתונים בדוקים של אגף הרישוי של משרד התחבורה – בשנת 2005, מספר ההמרות היה סביב 5,600 ובשנת 2006 מספר ההמרות היה סביב 5,700.
ולדימיר רובין: אם אנחנו מדברים על סדר גודל של כ-6,000 המרות בשנה, העלות הכוללת של זה היא 2.5 מיליון שקלים ויכול להיות שצריך לבחון את האפשרות שהמימון לזה יבוא במסגרת סל קליטה שיינתן על ידי המדינה לעולים חדשים.
ולדימיר רובין: ציינתי באמירה מאוד קצרה את נושא הפיילוט שאנחנו עושים עם אנשי הסוכנות אבל זה לא רק עם הסוכנות וזה מתן הכשרות והדרכות לעולים בנושא הבטיחות בדרכים כחלק אינטגרלי מהזמן שהם נמצאים ולומדים באולפנים וגם בזמן שהם נמצאים במרכז קליטה.
ולדימיר רובין: את זה אנחנו כרשות הלאומית לוקחים על עצמנו ולא רוצים לשם כך תקציב .
ולדימיר רובין: הדבר היחיד שאנחנו רוצים הוא שיתוף פעולה.
שרה ויסלר: התשתית קיימת.
ולדימיר רובין: אם כן, אנחנו רוצים בסך הכל שהדבר הזה באיזושהי צורה יוסדר עם הגופים הרלוונטיים, גם עם משרד הקליטה כמובן וגם עם הסוכנות היהודית כדי שאנחנו נגיע לשם לא על תקן של אנחנו מציעים ומבקשים אלא שזה יצא בקריאה מסודרת מכאן, שזה יהיה מוסדר ושהנושא יקבל תפנית.
ולדימיר רובין: עובדתית העולים החדשים נחשפים להרבה מאוד דברים במדיה והמדיה מאוד רבה והיא מאוד מפותחת במדינת ישראל, היא גם מדיה אלקטרונית, זאת גם תקשורת כתובה, עיתונות, ויש אותה בכל השפות, בכל הטעמים ובכל המגוון.
ולדימיר רובין: אנחנו מאוד היינו רוצים שלפחות במדיה שהיא מדיה בצורה כזאת או אחרת שהיא בשליטת מדינת ישראל, שבמדיה הזאת יוקצה זמן מוגדר – 10 דקות ליום – כאשר המימון לא יבוא דווקא מתקציב הרשות כי הרשות גם כך מוציאה הרבה מאוד כסף לנושא של הסברה ודוברות, ודוברות לא של הרשות, היא לא מדבררת את עצמה אלא לנושא של הבטיחות.
ולדימיר רובין: אנחנו חושבים שנכון וראוי שהמדינה גם תעשה צעד אחד קדימה ותקצה זמן אוויר לדברים האלה במדיה האלקטרונית על מנת שנוכל באופן סיסטמתי קבוע, יום יום, להכניס לשם מסרים לעולים או באפס עלות או באיזושהי עלות מסובסדת, בתעריף נמוך, כאשר את התכנים שנכניס כמובן אנחנו כרשות לאומית - בהגדרה בחוק אנחנו מובילים את נושא ההסברה במדינת ישראל בתחום הבטיחות בדרכים – ניקח על עצמנו.
ולדימיר רובין: לסיום, אני רוצה להזכיר רק נתון מצמרר אחד.
ולדימיר רובין: עלות שנתית של תאונות דרכים למשק הישראלי במדינת ישראל, על פי עבודה שנעשתה במשרד התחבורה, מוערכת ב-12.5 מיליארד שקלים בשנה.
ולדימיר רובין: העלות הזאת היא עלות משוקללת של כל מה שקורה וזה אומר היפגעות הרכבים, היפגעות של בני אדם, עלות אדם שנהרג כי להרוג יש עלות למשק הלאומי, כמובן יש גם עלות לנפגעים עם כל הטיפול בהם, ואנחנו חושבים שהנושא הזה של העלות הלאומית למשק הוא דבר שמצביע על הצורך המתמיד לדבר על הנושא של בטיחות בדרכים, להחזיק את זה כל הזמן באוויר ואנחנו מנסים להביא את הדברים שלנו בכל ערוץ אפשרי כדי להחזיק באוויר את הנושא של המחויבות של כולנו לנושא הבטיחות בדרכים.
ולדימיר רובין: אנחנו שמחים להיות כאן היום ומודים לך היושב-ראש ולחברי הוועדה שלך על ההזדמנות שניתנה לנו להעלות את הנושא הזה כאן מכיוון שאנחנו יודעים שהנושא חשוב ואנחנו בטוחים שגם הוועדה רואה את הדברים כך.
ולדימיר רובין: שוב, אנחנו מודים לך על ההזדמנות שניתנה לנו להציג את הדברים שלנו כאן.
מיכאל נודלמן: תודה על הסקירה המפורטת ועל הנתונים שמסרת לנו.
מיכאל נודלמן: אנחנו יודעים שיש תאונות דרכים ואנשים נפגעים אבל טוב היה לשמוע מה קורה לגבי העולים החדשים בנושא הזה ומה נעשה אתם כי אנחנו כאן בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.
מיכאל נודלמן: כל הדברים שקורים במדינה ושייכים לעולים החדשים, אנחנו הוועדה שצריכה לדון בהם.
מיכאל נודלמן: אני חושב שהמשרד לביטחון פנים שייך לנושא הזה ואני רוצה לקבל את התייחסות נציג המשרד לגבי המצב, לגבי מעורבות עולים חדשים בתאונות דרכים, מה צריך לעשות וכולי.
מיכאל נודלמן: אכן מדובר במנטליות אחרת של העולים החדשים ואת זה אני יודע, אבל השאלה מה עושים ואיך אתם רואים זאת.
רוני לוינגר: ככלל כמובן אנחנו תומכים בכל שיתוף פעולה בין כל הרשויות, בין משרדי הממשלה יחד עם ועדות הכנסת השונות.
רוני לוינגר: אני יכול לומר ליושב-ראש ולנוכחים כאן שלצערי אני נתקל – זה לא חידוש, הזכיר את זה ולדימיר רובין – בבעיה של שתיית אלכוהול.
רוני לוינגר: באים אלינו חבר'ה צעירים, בעיקר בימי ראשון אחרי בילוי סוף השבוע, והתופעה הזאת היא תופעה שנמצאת בכל השכבות ובכל המגזרים, אבל לא סוד שיש הבדלים בתרבות השתייה.
רוני לוינגר: אנחנו לא חושבים שאסור לשתות אלא שאנחנו אומרים שאם שותים, לא נוהגים.
רוני לוינגר: אתמול דיברו על זה בכנס שערכה עמותת אור ירוק.
רוני לוינגר: אנחנו רוצים לנתק את הקשר בין השתייה לבין הנהיגה.
רוני לוינגר: בנושא הזה של עולים חדשים אנחנו רואים – המספרים הוצגו כאן – שמדובר בקצת יותר מהאוכלוסייה הרגילה וכאשר זה בשילוב של נהג חדש או נהג צעיר, כמובן הסכנה היא כפולה.
רוני לוינגר: אם היה אפשר למקד איזה שהם מאמצים בנושא הזה של הקשר בשתיית אלכוהול בקרב האוכלוסייה הזאת, אני חושב שזה כיוון נכון.
מיכאל נודלמן: כארבע פעמים בשנה אנחנו דנים כאן בנושא שימוש בסמים ובאלכוהול בקרב צעירים עולים חדשים.
מיכאל נודלמן: יש סיבות למה זה קורה, אבל כל שנה המספר גדל וגדל.
מיכאל נודלמן: מדובר במשבר עלייה, במשבר גיל, בעיות בבית הספר, יש נשירה גדולה מבתי הספר והילדים מסתובבים ברחובות כאשר ההורים עסוקים בעבודה, וזה מביא אותם לשתות אלכוהול ולהשתמש בסמים.
מיכאל נודלמן: זאת בעיה מאוד גדולה.
מיכאל נודלמן: הישיבה שאנחנו מקיימים היום לא דנה רק בבטיחות בדרכים אלא בבטיחות לחיים.
מיכאל נודלמן: הוועדה ביקרה בבית הכלא אופק, שם יושבים ילדים.
מיכאל נודלמן: ההורים עלו לכאן במחשבה שזה למען הילדים שלהם, אבל הם באים לכאן והמצב עם הילדים הוא גרוע מאוד, לא רק כאשר זה נוגע לרכב אלא זה נוגע לכל ההיבטים.
מיכאל נודלמן: זאת הבעיה הגדולה שרואה הוועדה בקליטת העלייה.
מיכאל נודלמן: למבוגרים קשה אבל הם מסתדרים.
מיכאל נודלמן: הממשלה נותנת עכשיו תוספת כספית לניצולי השואה ולקשישים שמצבם גרוע, אבל יש בעיה עם הילדים.
מיכאל נודלמן: באוגוסט קיימנו ישיבה בנוכחות כל המשרדים – משרד הרווחה, משרד הקליטה, המשרד לביטחון פנים – וביקשנו ממשרד הקליטה לתת לנו תוכנית בין- משרדית כי המצב כל שנה מחמיר לעומת השנה הקודמת.
רוני לוינגר: אני מניח שחלק מהבעיות של הילדים הוא שהם רואים וחווים את המשבר של ההורים.
מיכאל נודלמן: זה קורה בגלל גיל הילד, משבר קליטה, בבתי הספר לא מקבלים אותם כחברים וכולי.
מיכאל נודלמן: אני חושב שבעיית הנהיגה תחת השפעת אלכוהול היא בעיה כוללת והבעיה הכי קשה שהמדינה ניצבת בפניה.
מיכאל נודלמן: ל-200 אלף בני נוער נפתחו תיקים במשטרה.
מיכאל נודלמן: זה שההורים הגיעו לכאן למען הילדים – לא כולם, אבל חלק מהמטרה היה להעלות עבור הילדים כדי שהם ירגישו טוב יותר במדינה יהודית, מה עוד שבחוץ לארץ קיימת אנטישמיות – אבל פתאום נוצרה להם בעיה יותר קשה מאנטישמיות והיא שתיית אלכוהול ושימוש בסמים.
אילן שני: עמותת אור ירוק מגיעה אל נהגים צעירים עולים בכמה מישורים.
אילן שני: קודם כל, בפרוייקט אור ירוק לחיים שזה פרוייקט ההנחיה לקראת ליווי, לקראת תקופת הליווי של הנהג הצעיר, מנחים שלנו בכל הארץ מגיעים גם אל בתים של עולים ובני עולים, ואנחנו מגיעים גם לפנימיות בהן אנחנו מבצעים הנחיות קבוצתיות לקראת ליווי.
אילן שני: גם לשם המנחים שלנו מגיעים ומנחים אותם איך לעשות את הליווי יותר טוב על מנת שיצברו את מה שהם צריכים לצבור בתקופה הקריטית הזאת.
אילן שני: נמצאים אתנו כאן אלי וקנין שהוא מנהל הפנימייה בכפר הנוער רמת הדסה וארסן, שהוא חניך בפרוייקט התנעה שנדבר עליו מיד.
אילן שני: חשוב לציין שגם במרכז הקליטה במבשרת ציון אנחנו מבצעים פעילות ובונים שם קבוצת מנהיגות שבסופו של דבר אני מקווה תתפרס גם היא בכל הארץ.
אילן שני: אני רוצה לספר לכם על פרוייקט התנעה.
אילן שני: במילה התנעה מגולמים הנדבכים השונים בתוך התוכנית הזאת.
אילן שני: מדובר בהתנדבות, תרומה לקהילה, נהיגה בטוחה, עבודה והעשרה חינוכית.
אילן שני: הרקע לפרוייקט הזה היא העובדה שבני הנוער משתוקקים לרשיון נהיגה, זאת מעין תעודת בגרות ותעודת עצמאות.
אילן שני: התהליך הוא תהליך מאוד מורכב וקשה בעיקר כאשר יש בעיות של שפה, של הבנת הנקרא ואותם משברים עליהם דיברתם קודם לכן.
אילן שני: התהליך הוא מורכב וקשה והתהליך הזה מזמן הרבה מאוד נקודות משבר החל במבחן התיאוריה שלדעתי מהווה נקודת משבר מספר אחד בתהליך, כאשר כאן מדובר בשפה שונה מהעברית ויש שם מלים שאני לא יודע מי מאתנו היה מבין אותן ועובר את המבחן, אבל תהליך ההשגה של הרשיון בהחלט יכול לשמש כמנוף, גם להתמודדות ולהתמדה ולעוד כל מיני דברים נוספים.
אילן שני: התהליך הזה בעצם מזמן הזדמנויות להבניה גם של תרבות נהיגה וגם של תרבות התנהגות.
אילן שני: כולנו יודעים שהמישור הזה של הנהיגה וההתנהגות הרגילה שלנו הולכים די ביחד.
אילן שני: החזון של הפרוייקט, של התוכנית, הוא להעניק הזדמנות לבני נוער בסיכון על מנת לרכוש כישורי נהיגה בטוחה ואחראית.
אילן שני: המטרה שהיא אולי המשמעותית ביותר היא לצמצם את המעורבות של בני נוער במצבי סיכון, גם בתאונות דרכים אבל גם במצבי סיכון אחרים, אם אנחנו מדברים על תרבות של התנהגות.
אילן שני: הענקת הרשיון לבני הנוער אמורה להיות חלק מתהליך חינוכי.
אילן שני: זאת אומרת, זה לא שבאים, משלמים, לומדים ועושים אלא בתוך זה אנחנו יוצקים תכנים נוספים שתכף נגיע אליהם.
אילן שני: אנחנו מגייסים שותפים חיצוניים לפנימיות או ליחידות קידום הנוער בהן הפרוייקט מופעל וזאת על מנת לבצע את הליווי בנהיגה כי רוב הילדים בפרויקט או שהם לא חיים בבית או שאין להם רכב או שהם חיים בבתים שההורים לא מתפקדים ולא יכולים ללוות אותם בנהיגה.
אילן שני: כמובן שמטרה נוספת וחשובה ביותר היא להכניס לתוך התהליך הזה פיתוח וקידום של כישורי חיים, ערכי עבודה והתמדה כאשר הנערים בפרוייקט משתתפים בעלות של הפרוייקט, מעורבות חברתית, תרומה לחברה שבאה משני כיוונים, גם מהכיוון של הנער שמתנדב וגם מהכיוון של אותו ארגון של מתנדבים שמסייע בפרוייקט עצמו בהתנדבות.
אילן שני: כמובן שכרוך בזה קידום של מסוגלות לימודית, חוויית הצלחה והעלאת הדימוי העצמי.
אילן שני: אם אני לוקח לדוגמה את קורס התיאוריה, אנחנו עושים את הקורס הזה ביחד ככיתה, כקבוצה, וקורס תיאוריה כזה, אם עושים אותו נכון ואם הוא מותאם – ואנחנו עובדים על זה קשה מאוד כדי שהוא יהיה מותאם – ללקויי למידה, לאנשים עם הפרעות קשב וריכוז, לאוכלוסייה שיש לה בעיית שפה, אנחנו חושבים שאפשר להביא לשם חוויה של הצלחה ושל העלאת הדימוי העצמי כאשר האוכלוסייה בה אנחנו מדברים היא נוער במצבי סיכון ללא רשיון נהיגה.
אילן שני: הפרוייקט אמור להתחיל באמצע כיתה י"א ולהימשך עד סיום כיתה י"ב כאשר הנער עוזב את המסגרת החינוכית לה הוא שייך.
מיכאל נודלמן: מי שיש לו בעיה, אולי אפשר לתת לו רשיון נהיגה על תנאי.
מיכאל נודלמן: אם הוא נתפס נוהג תחת השפעת אלכוהול או סמים, במשך חמש שנים הוא לא יוכל לנהוג.
אילן שני: זה לא משהו שאנחנו עוסקים בו.
אילן שני: זה נוגע לשלב האכיפה.
רוני לוינגר: החוק הוא אחיד לכולם.
רוני לוינגר: אין לנו אפשרות בחוק להבחין או לעשות הפרדה בין עולים לוותיקים.
מיכאל נודלמן: אני מתכוון לכולם.
רוני לוינגר: אנחנו כל הזמן מחמירים את הסנקציות.
רוני לוינגר: על שתיית אלכוהול אנחנו פוסלים את רשיון הנהיגה ל-30 ימים ולוקחים את הרכב ושמים אותו במגרש מכוניות.
מיכאל נודלמן: מה קורה אם אותו אדם נתפס פעם שנייה?
רוני לוינגר: ההשבתה היא ל-60 ימים וזה עוד לפני בית משפט.
רוני לוינגר: אלה הליכים שהמשטרה נוקטת בהם במקום, תוך יום או יומיים.
רוני לוינגר: מעבר לזה, האדם יכול להיפסל בבית המשפט לתקופה של שנתיים ויש אפשרות לקחת לו את הרכב עד ל-120 ימים.
אילן שני: אני חוזר לתוכנית עליה אנחנו מדברים.
אילן שני: התוכנית מתחילה בהתנדבות כאשר בני הנוער מתנדבים בקהילה בכל מיני מקומות ואנחנו כמובן דואגים שרוב ההתנדבות תהיה בתחום שקשור לנהיגה בטוחה.
אילן שני: רוב הצעירים שמצטרפים לפרויקט הזה, בכל מסגרת חינוכית יש כ-15 צעירים שנכנסים לפרויקט, אמורים גם לעבוד על מנת לממן את חלקם בפרויקט שהוא כ-20 אחוזים.
אילן שני: הצעירים עוברים קורס של לימודי תיאוריה ובסופו מבחן ומי שלא עובר את המבחן הראשון, ניגש למבחן השני, השלישי והרביעי.
אילן שני: אחר כך הם עוברים ללימודי נהיגה מעשית עם מורי נהיגה שנבחרים במכרז.
אילן שני: לקראת סוף לימודי הנהיגה המעשית אנחנו מביאים את המנחה של אור ירוק, מנחה מפרוייקט אור ירוק לחיים, והוא מעניק להם את הערכות ואת ההדרכה על תקופת הליווי והמתנדבים בתקופת הליווי בנהיגה באים מחברות כמו אמדוקס, קונברס, סופליי מטיריאלס ואחרות שהן מספקות מתנדבים לפרוייקטים השונים כאשר מדובר ב-10-15 אנשים שחלקם מצטרפים כבר בהתחלה לפרוייקט כדי לעזור לצעירים בקורס התיאוריה ורובם נכנסים לפעילות בשלב הליווי בנהיגה כאשר כל מתנדב כזה לוקח ילד לשעתיים נסיעת ליווי בשבוע לתקופה של שלושה חודשים.
אילן שני: במקומות שם אין שותף אסטרטגי כזה, בכוחות של הפנימייה או של המסגרת החינוכית האחרת, נותנים את הליווי וזה בא לידי ביטוי הרבה פעמים גם במנהל הפנימייה או מורים, אנשים שמוכשרים לכך ועוברים כמובן את ההדרכה לקראת הליווי.
אילן שני: סביב כל התוכנית הזאת שנמשכת כשנה אנחנו נותנים פעילויות העשרה חינוכיות.
אילן שני: חלק מהפעילויות הן פעילויות של אור ירוק, פעילויות קלאסיות כמו הנחיה לקראת הליווי, כמו הרצאה והפעלה עם משקפי אלכוהול שמדמות.
אילן שני: למטה הקמנו ביתן ואני מציע לכולכם לעבור שם אחר כך ולראות אותו.
אילן שני: דיברנו פה הרבה על אלכוהול ואני מאוד מסכים עם מה שנאמר כאן בנושא של המעורבות שלהם בשתיית אלכוהול ואכן זה חוצה תפוצות ולא קיים רק בקרב אוכלוסייה כזאת או אחרת.
אילן שני: פעילויות ההעשרה האלה מתקיימות פחות או יותר אחת לחודש לאורך הפרויקט.
אילן שני: אני מבקש לאפשר לדוקטור ורדה לבנון להציג את המחקר שמלווה את הפרויקט הזה.
אילן שני: חשוב לציין שהפרויקט הזה, אנחנו נמצאים כאן עם נתונים של שני מחזורים ראשונים והפיילוט שעשינו בשלוש מסגרות כאשר לאט לאט זה הולך וגדל, אבל כרגע אנחנו בסך הכל במחזור השני של הפרויקט.
אילן שני: יש לנו רצון שהפרויקט הזה יתפוס פריסה ארצית גדולה ומקיפה בכל הפנימיות וביחידות לקידום הנוער בארץ.
מיכאל נודלמן: אתם בקשר עם משרד החינוך?
אילן שני: אנחנו בקשר עם קידום נוער, עם חיים להב.
שרה ויסלר: עם מינהל חברה ונוער.
אילן שני: כן.
דנה גורדון: כמה מהמשתתפים בפרוייקט הם עולים?
אילן שני: ורדה מיד תציג את הנתונים.
ורדה לבנון: כמו כל הפעילויות של עמותת אור ירוק, גם הפעילות הזאת מלווה במחקר ובהערכה.
ורדה לבנון: אנחנו רוצים לבסס את הפעילות שלנו ולראות באיזו מידה אנחנו מצליחים ביעדים ובמטרות שאנחנו מציבים לעצמנו ולכן אנחנו עושים את זה גם בפרוייקט התנעה.
ורדה לבנון: אנחנו אוספים נתונים שקשורים לכל המרכיבים של התוכנית, להתנדבות, לעבודה ולהתקדמות המשתתפים בשיעורי הנהיגה.
ורדה לבנון: כמובן שנרצה לדעת מה קורה אתם בתקופת הליווי שזאת תקופה שנדרשת בחוק ואנחנו רוצים לראות שבאמת מתאפשר להם באמצעות הפרוייקט לבצע ליווי אפקטיבי, דבר שאלמלא הפרוייקט אולי לא יכול היה להתבצע.
ורדה לבנון: יש לנו היום כשש מסגרות פעילות ובסך הכל אנחנו מדברים על כ-100 משתתפים.
ורדה לבנון: אם המשתתפים כאן מכירים קצת את המקומות, תראו שאנחנו מראש פונים לקהלי יעד שהאוכלוסייה בהם במרבית המקרים מוגדרת כאוכלוסייה בסיכון, פנימיות, בתי ספר של רשת מפתן, מתנ"סים וכן הלאה.
ורדה לבנון: בסך הכל כיום אנחנו מדברים על כ-100 משתתפים ובהחלט אנחנו נפיק לקחים מהשלב הזה ונרצה להרחיב את הפרוייקט למסגרות נוספות.
ורדה לבנון: אתייחס לאפיונים של אוכלוסיית המשתתפים.
ורדה לבנון: אנחנו רואים ייצוג גדול מאוד של דוברי רוסית ודוברי אמהרית ביחס לאוכלוסייה הכללית, בעיקר דוברי אמהרית כי מראש אנחנו מכוונים לאוכלוסיות האלה.
ורדה לבנון: בצד שמאל של השקף אנחנו רואים את אחוז לקויי הלמידה כאשר קרוב למחצית מהמשתתפים מוגדרים כלקויי למידה.
ורדה לבנון: את האינפורמציה הזאת אנחנו מקבלים באמצעות ממליצים.
ורדה לבנון: כל מועמד שרוצה להשתתף בתוכנית, מתבקשת חוות דעת של מחנך או רכז בפנימייה או כל אחד שיש לו אינפורמציה תקפה ומבוססת.
ורדה לבנון: אנחנו רואים שהאחוז של לקויי הלמידה הוא כ-45 אחוזים וזה לעומת 15 אחוזים באוכלוסייה הכללית.
ורדה לבנון: לכן נדרשות ההתאמות למשל בקורס התיאוריה ואלה התאמות מאוד משמעותיות, ואנחנו עובדים על כך במאמץ.
ורדה לבנון: דוברי רוסית אצלנו הם כ-20 אחוזים כאשר באוכלוסייה הכללית אנחנו מדברים על בערך כ-18 אחוזים.
שרה ויסלר: לצערי הרבה פעמים חוסר ידיעת השפה יוצרת את האשליה שהוא לקוי למידה.
שרה ויסלר: זאת אומרת, ההגדרה היא מאוד בעייתית וצריך לבדוק את זה.
ורדה לבנון: את צודקת.
ורדה לבנון: אין פה חיבור בין שני הדברים.
ורדה לבנון: זאת אומרת, יכולים להיות דוברי רוסית שהם אינם לקויי למידה.
שרה ויסלר: הרבה פעמים אומרים שיש לקות למידה אבל בסך הכל הילד לא מבין את השפה ולכן הוא לא מתקשר.
ורדה לבנון: הדיווחים האלה שאני מדברת עליהם הם על סמך אבחון.
ורדה לבנון: לא אנחנו קובעים אם מדובר בלקות למידה.
שרה ויסלר: הנתון הזה על פניו נראה לי מאוד גבוה.
ורדה לבנון: שימי לב לאיזה אוכלוסיות אנחנו מגיעים.
ורדה לבנון: בוודאי, זה לא מייצג את כלל האוכלוסייה.
ורדה לבנון: יוצאי אתיופיה מקבלים ייצוג מאוד גדול אצלנו כאשר לעומת 2 אחוזים באוכלוסייה הכללית, אצלנו האחוז קרוב לרבע מהמשתתפים שהם יוצאי אתיופיה.