GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד שרביט: כפי שאמר ראש המועצה בתחילת דבריו, ראשי המועצה המקומית, המועצה והתושבים פתחו את ליבם לקליטת העולים גם בהתנדבות וגם בשותפות המועצה המקומית ביחס לפעילות שלה בתוך מרכז הקליטה.
דוד שרביט: בתחילת הדרך אפשר היה לומר שלמועצה הייתה אחריות יותר ישירה על קליטת העולים ובשלב מסוים החליטה הנהלת מרכז הקליטה ומשרד הקליטה שהאחריות על הניהול ותפעול מרכז הקליטה הוא של הסוכנות היהודית וכך נעשה, אלא שיש תחומים רבים שמתוקף חוק הרשות המקומית מחויבת בהם, אם זה בתחום החינוך ואם זה בתחום הרווחה.
דוד שרביט: אם אנחנו הולכים לתחום הרווחה, יש נושאים שהם שייכים לחוק כמו חוק הנוער, חוק סדרי דין, פקידת סעד וכדומה.
דוד שרביט: אלה תחומים שחייבים לתגבר אותם.
דוד שרביט: יש כאן מסמך שהכינה מנהלת הרווחה שלנו.
דוד שרביט: המועצה נמצאת בחוסר מבחינת העובדים המקצועיים האלה ויוצא שכאשר אותה עובדת סוציאלית אמורה לטפל גם בתחום של העולים, היכולת שלה מבחינת הזמינות וכדומה היא במצב של חוסר ויוצא שהעולה נפגע ולא מקבל את השירות.
דוד שרביט: דובר כאן על שולחן עגול אבל אני לא יודע אם השלטון המקומי מצורף לשולחן העגול הזה.
דוד שרביט: אני חושב שלא יכולה להיעשות איזושהי החלטה ברמה ממשלתית בנושא העולים מבלי להתייחס לרשות המקומית.
דוד שרביט: זאת אומרת, יש את משרד הקליטה, יש את משרדי הממשלה השונים ויש את הרשות המקומית שהיא או מרכז הקליטה לצורך העניין או הרשות הקולטת.
עודד סלומון: הגעת מאוחר יותר, אבל טרם בואך דיברנו על מעורבות הרשות.
דוד שרביט: מבשרת ציון נחשבת לישוב סוציו-אקונומי גבוה, 8, והעולים הם חלק מכך.
דוד שרביט: הרשות המקומית מתוקצבת בכל המסגרות שלה – אם זה במשרד הרווחה ואם זה במשרד החינוך – ביחס לרמה הסוציו-אקונומית של מבשרת ציון.
דוד שרביט: הפועל היוצא הוא שבסוף העולה לא מקבל את מה שמגיע לו, אם זה בתחום החינוך, אם זה בתחום הרווחה ואם זה בתחום התשתיות כיוון שהרשות המקומית לכאורה היא חלק מאוכלוסייה חזקה.
דוד שרביט: כפי שאמר ראש המועצה קודם, אנחנו בתוכנית הבראה מאוד מאוד קשה ואם אנחנו רוצים לתגבר את נושא הרווחה, אנחנו לא יכולים, ואם רוצים לטפל בנושא אקוטי לישוב או למרכז קליטה שהוא שכונתי – זאת אומרת, יש פה מעבר של כלי רכב וכדומה ואנחנו יודעים שיש כאן בעיית בטיחות מאוד מאוד קשה – יש כאן מענה שמחויב לנושא של פסי האטה למשל , משרד התחבורה רוצה לתקצב אותנו בחוסר כיוון שכמו שאמרתי אנחנו לכאורה ישוב ברמה סוציו-אקונומית גבוהה, ואותו הדבר לגבי שאר התחומים.
דוד שרביט: השתתפתי בישיבת ועדת הקליטה בכנסת ואני חושב שהמנדט שלקחה עליה חברת הכנסת קולט אביטל כמי שרואה ראייה כוללת של העניין וגם עוקב ומלווה את התהליך, אני חושב שאתם עושים את זה בצורה יפה.
דוד שרביט: צריך להזיז את משרדי הממשלה השונים כדי לראות את מרכזי הקליטה ואת הרשות המקומית ביחס, ולאפיין אותה ולתקצב אותה בהתאם כיוון שמבשרת ציון כיום לא יכולה לשאת עליה את מרכז הקליטה כיוון שהיא בחוסר.
דוד שרביט: אם יוצאים עם משהו מכאן, אני חושב שחייבים לראות את העניין הזה כאחד מסדרי העדיפות הגבוהים של הוועדה.
דני שגיא: אני אזרח.
דני שגיא: ערכתי מחקר ונחשפתי למה שקורה במרכז הקליטה.
מיכאל נודלמן: אתה תושב מבשרת?
דני שגיא: אני תושב ירושלים, חבר בוועדת הביטחון של השכונה שלי, פעיל בקהילה בצורה רצינית, גנן במקצועי, הייתי גם מפקח על הרכבת מתקני משחקים, הקמת העיר מודיעין בכל מה שקשור בניהול.
דני שגיא: אני נחשפתי כי עשיתי ב-ט"ו בשבט נטיעות בבית ספר ממלכתי-דתי בארמון הנציב.
דני שגיא: כאשר הילדים יצאו לטעת, ראיתי שכולם יוצאים בבגדים קרועים וזה היה בתקופת החורף.
דני שגיא: כתוצאה מכך כתבתי מכתבים לגברת תרצה כהן ממשרד החינוך, אבל לא נעניתי.
דני שגיא: כבר בפברואר השנה כתבתי מכתבים למר דוד יאסו ממשרד הקליטה, אחראי על קליטת עולי אתיופיה ולגורמים שונים, אבל לא קרה כלום.
דוד יאסו: סליחה, אני דיברתי אתך, המזכירה שלי דיברה אתך, עניתי לך במכתב.
דוד יאסו: אנא ממך, תדייק.
דני שגיא: לא קיבלתי ממך מכתב.
דוד יאסו: אני מבקש ממך לדייק.
דני שגיא: אני מאוד מצטער, לא קיבלתי ממך מכתב.
עודד סלומון: לצורך הפרוטוקול כדאי להבהיר שגם אלי יצחקי שהיה מנהל חטיבת הקליטה עד לא מזמן נפגש אתך והיה אתך כאן.
עודד סלומון: בסך הכול קיבלת התייחסות.
עודד סלומון: אני מציע שנדייק.
דני שגיא: תנו לי לסיים את דבריי.
דני שגיא: אני ערכתי מחקר על מרכז הקליטה.
דני שגיא: ערכתי מחקר תקופה מאוד ארוכה על מה שקורה כאן במרכז הקליטה.
דני שגיא: כאמור, ערכתי מחקר מאוד רציני בנושא.
דני שגיא: פניתי גם למנהל המרכז ואני אקריא את כל תוצאות המחקר שערכתי.
דני שגיא: מרכז הקליטה מבשרת ידוע תקופה ארוכה כבעייתי.
דני שגיא: הפעם נתכנס כדי לטקס עצה איך לקדם את המרכז כדי שיוכל לשרת את העולים החדשים בצורה מיטבית, חינוכית, שחזותו תהיה חלון הראווה לכל הבא לקשור את עתידו עם מדינת ישראל.
דני שגיא: מצב זה דורש התערבות של גורמים חיצוניים שמוכנים לעזור.
דני שגיא: מכללת דוד ילין, דוקטור מיכל יובל, קרן קיימת לישראל, גדי בשן, וידוע לי שיש כמה סטודנטים ילדי אתיופיה שסיימו דוקטורט בחינוך.
דני שגיא: גם כיום יש אדם במרכז שסיים תואר שני אך הוא עובד ככונן לילה.
דני שגיא: כמו כן, גרעין גובש בנושא של הקמת גינות משפחתיות, שראיתי שיש ניצוצות לקיומן.
דני שגיא: הרעיון שמאחר שהעולים הם חקלאים בארץ מוצאם, מספקים להם זרעים והם בונים גן משפחתי.
דני שגיא: יש מתנדבת שהתחילה לעשות אתם גינות, ומדוע היא צריכה לגייס תרומות כאשר לסוכנות יש תקציבים רבים?
דני שגיא: מן הראוי להביא את התורמות למרכז הקליטה ולא לשדרות שהיא של הממשלה.
דני שגיא: מצבו הפיזי של המרכז.
דני שגיא: כפי שהתבטאתי במכתביי הרבים, המצב קשה ביותר.
דני שגיא: שכונת מבשרת מסביב למרכז נראית פורחת אבל המרכז נראה כגטו מוזנח שלא שייך לרשות המקומית ואינו מקבל שירותים.
דני שגיא: הטענה של המועצה – אחרי שכולם מכירים אותי שם – שהקרקע שייכת לקרן הגמלאים של הסוכנות.
דני שגיא: איך יתכן, לא מתקבלת על הדעת התשובה שיש קבלן אחזקה פרטי.
דני שגיא: נאמר לי שהחברה בשם אינטרקום שייכת לאדם בשם מימון.
דני שגיא: הייתכן שהקבלן עובד 12 שנים במרכז מבלי שהוחלף ונערך מכרז חדש?
דני שגיא: כפי שהמרכז נראה, כולל מתקני משחקים, יש להחליפו מיד.
דני שגיא: כאשר שאלתי מדוע מלוכלך, אמרו לי שיש סדר עדיפויות כאשר קודם מטפלים בסתימות.
דני שגיא: ברבים מהבתים אפשר לראות שהגגות אינם מטופלים, העץ רקוב, ורבים מהשטחים קוץ ודרדר, כולל מקומות ישיבה.
דני שגיא: לקראת ביקור הוועדה שלחו לנקות כאן שטחים חיצוניים.
דני שגיא: תושבי מרכז הקליטה והילדים ראויים למתקני המשחקים להעברת זמן הפנאי.
דני שגיא: כאשר מקבלים מתקן משחקים, צריך לתחזק אותו.
דני שגיא: זה לא שבא תורם, תורם מתקן משחקים אלא צריך צוות שישמור עליו.
דני שגיא: כל מתקני המשחקים שבורים כי אין מי שיתחזק אותם.
דני שגיא: יש פה מכתב של גדעון בקשר להצעת מחיר בנושא המקלטים ואתה כותב בו: "אציין כי החתום מטה לא כולל משימות והוצאות אלו בתוכניות העבודה של המחלקה לביטחון שכן אין המקלטים האלו נכללים ברשימת מקלטים ציבוריים של הרשות המקומית".
דוד שרביט: אתה מבלבל את היוצרות.
דני שגיא: המקלטים אינם שייכים לרשות המקומית ואינם מתוקצבים, לצערי הרב אפילו שאילתא שנשלחה על-ידי חבר הכנסת זבולון אורלב לא נענתה.
דני שגיא: בנימה אישית.
דני שגיא: בימים אלה, בהם אנו זוכרים את האסונות שפקדו את עם ישראל ואת הסיבות להם, חובה עלינו להתאחד ולקיים מצוות ואהבת את רעך כמוך ללא שום הבדלים.
דני שגיא: כולנו נולדנו בצלם אלוהים, והרמז ברור.
דני שגיא: תודה רבה לכם.
קולט אביטל: אני רוצה לתקן כאן טעות, כדי שלא יחשבו שאני מתחזה.
קולט אביטל: אני לא יושבת-ראש הוועדה.
קולט אביטל: יושב-ראש הוועדה הוא פרופסור נודלמן.
קולט אביטל: בכנסת הקודמת הגשנו הצעת חוק לפיה בכל עירייה יהיה עובד רווחה שמטפל בעולים והמימון יהיה חצי-חצי, חצי על משרד הפנים וחצי על העירייה.
קולט אביטל: אני חושבת שנצטרך לחדש את הצעת החוק.
קולט אביטל: אני נותנת לך שורה של שאלות כי אני רוצה להבין מה אחריות הסוכנות בקטע הזה.
קולט אביטל: מגרשי המשחקים, המקלטים, כל הדברים האלה – מה חלוקת העבודה כי הדברים נופלים בין הכיסאות.
קולט אביטל: האם זאת אחריות הסוכנות היהודית שמתחזקת את כל השטח ולכן היא אחראית לכל העניין של התחזוקה ושל הרווחה או האם זה תקציב העירייה?
קולט אביטל: העירייה צריכה לנקות את הרחובות ולפנות את הזבל, ואולי לדאוג לכך שהבעיות תיפתרנה ברמה של הכבישים, אבל השאלה שלי היא מה חלוקת העבודה כדי שאני אבין גם מה ההצדקה לתקציב הנוסף שנדרש ושאולי באמת צריך להעביר גם למועצה המקומית.
דוד יאסו: אני יכול להסביר מבחינת האחריות של האתר.
דוד יאסו: קודם כל, יש פה זכיין שזכה במכרז בפעם השנייה, מכרז שהוצא על ידי משרד הקליטה.
דוד יאסו: זה לא מישהו שנבחר סתם ככה על ידי מישהו.
קולט אביטל: מי זה הזכיין?
קולט אביטל: יש חברה שמנהלת את האתר?
קריאה: מנהלת את האחזקה.
קריאה: את המבנים.
קולט אביטל: מה עם כל יתר הדברים כמו מגרשי משחקים?
קולט אביטל: מי מתחזק את זה?
קריאה: המועצה.
קולט אביטל: המתקנים במגרשי המשחקים כאן, בתוך המתחם של משרד הקליטה, מי אחראי לזה?
מיכאל נודלמן: מי אחראי על זה?
מיכאל נודלמן: אתם או המועצה המקומית?
מיכאל נודלמן: אתם לא יודעים מי אחראי?
דוד שרביט: ברשותך, אני אתייחס לנושא בכלל ואחר כך ניכנס לפרטי הסעיפים.
דוד שרביט: אני אגיע גם לשאלה הזאת.
קולט אביטל: חלוקת האחריות.
דוד שרביט: אני אתייחס ואני אגיע גם לשטחי האחריות.
קולט אביטל: תתחיל מזה, כדי שנבין.
דוד שרביט: לגבי שטחי האחריות.
דוד שרביט: כמו שנאמר כאן, יש קבלת אחזקה של המבנים ויש את השטח הפתוח שכולל כבישים, מדרכות וכדומה שהוא באחריות הרשות המקומית.
מיכאל נודלמן: גם מגרשי משחקי הילדים?
דוד שרביט: אין.
דוד שרביט: התחזוקה של המתקנים היא באחריות הרשות המקומית כמו ביתר השכונות בישוב.
דוד שרביט: מה שנהגנו לעשות עד לפני כשנה זה שאת כל המתקנים שלא היו בטיחותיים הסרנו, אבל בגלל מצבה הכספי של הרשות, לא הוספנו מתקנים.
דוד שרביט: אפשר להסתובב בכל השכונות הוותיקות בישוב ולראות שאין מתקנים.
דוד שרביט: ביוזמה משותפת עם הסוכנות ומרכז הקליטה לפני כשנה הוקמו מספר מתקנים וכרגע המתקנים האלה שהובאו על ידי משרד הקליטה והסוכנות מתוחזקים על-ידם.
דוד שרביט: לגבי הניקיון השוטף, אני יכול לומר שבשיתוף פעולה עם ההנהלה הקודמת של מרכז הקליטה שינינו את מערך איסוף האשפה על ידי כך שהצבנו כאן צורה אחרת של איסוף, של צפרדעים ולא מכלים.
דוד שרביט: המסקנות מראות ששיפרנו את מצב הניקיון כאן בתוך מרכז הקליטה.
דוד שרביט: בדבריי קודם אמרתי שלאור מצבה הכספי של המועצה אנחנו מבקשים את עזרת הסוכנות, מרכז הקליטה והוועדה כדי שהמשרדים הייעודיים יעזרו.
קולט אביטל: אתה לא אומר למה.
קולט אביטל: זה שאתם במצוקה כלכלית, זה בסדר ואני יכולה להבין, אבל אני לא מבינה מדוע ולאיזה צורך אתם צריכים.
קולט אביטל: תסבירו לי מה חלקכם בעבודה כאן כדי שאני אבין מדוע אתם צריכים כסף.
קולט אביטל: למה אתה צריך עובדת רווחה בשביל העובדים?
דוד שרביט: נמצאת כאן מנהלת המחלקה והיא תסביר את הצד המקצועי ותאמר מדוע אנחנו זקוקים לעובד ספציפי.
ורדה בן-חסון: אני חושבת שחשוב לציין קודם כל שאת העבודה הסוציאלית שנעשית במרכז הקליטה עושות עובדות ועובדים מעולים.
ורדה בן-חסון: יש צוות מצוין שעושה עבודה נהדרת.
ורדה בן-חסון: הצוות מתמודד עם בעיות מאוד מורכבות ומאוד קשות.
קולט אביטל: אם כך, צריך להוסיף להם.
ורדה בן-חסון: בנושא של החוקים, שזה חוק הנוער טיפול והשגחה, שזה חוק סדרי דין, חוק הנוער טיפול והשגחה מתמודד עם ילדים בסיכון, סדרי דין מתמודד עם נושא של אפוטרופסות, עם נושא של משמורת ילדים, על סדרי ראייה וכולי.
קולט אביטל: ואת זה לפי חלוקת העבודה הם לא יכולים לעשות?
ורדה בן-חסון: לא, הם לא יכולים לעשות.
ורדה בן-חסון: בתחום של החוקים, פקיד סעד חייב להיות עובד רשות מקומית על-פי חוק.
ורדה בן-חסון: בפועל מה שקורה הוא שאנחנו לא מסוגלים לתת את המענה ואנחנו בעצם נותנים להם רק מענה קצה.
ורדה בן-חסון: הם עושים את כל העבודה ואנחנו נותנים את מענה הקצה, וכך אסור לעבוד.
קולט אביטל: את אומרת שהעובד הזה מספיק לך לצרכים המקומיים של האוכלוסייה המקומית ולכן אין לו זמן לטפל גם בבעיות האלה שנובעות ממרכז הקליטה.
ורדה בן-חסון: כן.
ישראל חסון: פקיד סעד כזה חייב להיות עובד רשות מקומית?
ישראל חסון: למה מרכז קליטה הוא לא אקס טריטוריה?
קריאה: המדינה קבעה אותו כך.
ישראל חסון: מרכז הקליטה יוצר מציאות שהיא שונה.
ישראל חסון: כלומר, את לכאורה מרכזת איזשהו נושא – ואני לא רוצה לקרוא לו בעיה – בתחום, ואם כך, למה הוא לא אקס טריטוריאלי?
ורדה בן-חסון: על פי חוק הוא לא כזה.
דוד שרביט: מדינת ישראל בנושא של מרכזי הקליטה, ובמקרה של מבשרת ציון שהיא דוגמה למופת, כאשר מדובר במרכז קליטה שמבחינה טופוגרפית תופס שטח לא קטן, חייבת לראות את נושא מרכז הקליטה והעולים כאקס טריטוריה בכל המובנים ולאו דווקא בנושא הרווחה אלא גם בנושא חינוך ובנושא של קליטת העולה בעבודה.
דוד שרביט: זה אומר שזה כולל תשתיות וכדומה.
ורדה בן-חסון: גם בתי חולים למשל הם לא אקס טריטוריאליים.
ורדה בן-חסון: על פי חוק פקיד סעד חייב להיות עובד רשות מקומית כפוף למשרד הרווחה.
ורדה בן-חסון: המערכת הסוציאלית כאן לא כפופה למשרד הרווחה אלא היא עובדת תחת הסוכנות ולכן יש פה פער שאי אפשר לענות עליו.
ורדה בן-חסון: חשוב להבין את התוצאה בשטח.
ורדה בן-חסון: אנשים לא יכולים לעזוב את מרכז הקליטה אם הם לא קיבלו את המענה של סדרי דין, אם זה המרת דת, אם זאת משמורת, אם זאת אפוטרופסות.
ורדה בן-חסון: הם נתקעים כאן כי אנחנו לא מסוגלים לתת את המענה.
ורדה בן-חסון: מה שבעצם היה צריך לעשות זה להוסיף כאן את התקנים לסדרי דין שיהיו כפופים לרשות המקומית אבל יפעלו במרכז הקליטה.
ורדה בן-חסון: זאת בעצם ההצעה שאנחנו מציעים אותה כבר כמה שנים, כי כך האוכלוסייה משלמת מחיר בלתי נסבל והעובדים הסוציאליים של מרכז הקליטה, שבאמת נותנים את נשמתם, קורסים.
דפני מושיוב: לפי הוראות משרד הרווחה, אכן סוכם בשנת 1991, עת הסוכנות העבירה את אחריות הטיפול בעולים לממשלת ישראל, שהנושא הסוציאלי, להבדיל מהנושא החינוכי, נשאר בסוכנות.
דפני מושיוב: הסוכנות היום בעצם מתוקצבת לטיפול בעולים יוצאי אתיופיה על-ידי משרד הקליטה.
דפני מושיוב: הנושא של הטיפול השוטף נעשה על ידי הסוכנות, הנושאים שקשורים לחוק נעשים על ידי הרשות המקומית, ובמידה שיש צורך בתגבור כזה או אחר לנושא של חוק הנוער – אינני יודעת כמה מקרים בשנה יש כאן לנושא של חוק הנוער – נשמח לעזור ולהתייחס בהתאם יחד עם המחוז.
דפני מושיוב: אני אשמח אם תהיה פנייה שלך אל המחוז.
ורדה בן-חסון: היו עשרות פניות.
דפני מושיוב: הן לא הגיעו למטה, אבל בואי נראה את זה כדרך לשיח בינינו.
דפני מושיוב: הנושא של סדרי דין, הסדרי ראייה, החובה לא מוטלת רק על הרשות המקומית.
דפני מושיוב: המרכז למניעת אלימות ומרכזי ראייה יכולים להיות גם בשיתוף עם עיריית ירושלים.
דפני מושיוב: אין מניעה, ואנחנו בצד של רשויות אחרות נתקלים בבעיה כאשר מגיעים הרבה מאוד אנשים ללא סיום תהליך הגיור, וישנם מקרים כאלה, ומתמודדים אתם.
דפני מושיוב: ישבנו בזמנו יחד עם הסוכנות ואנחנו מנסים להתייחס לגופו של עניין.
דפני מושיוב: השאלה היותר מהותית היא האם באמת סוג המענים שניתן על ידי ממשלת ישראל דרך משרד הקליטה מספיקים לאור הבעיות, אבל זאת שאלה אחרת.
דפני מושיוב: קיימנו מספר שיחות עם הסוכנות ועם משרד הקליטה בנושאים הרווחתיים ובכל הנושא שקשור לחוק ובכל הנושא שקשור למסגרות רווחתיות מהגיל הצעיר עד האנשים המבוגרים, המשרד פתוח לשיח ולאורך כל הדרך אנחנו מנסים לפתור את הבעיות השונות לגופו של עניין.
דפני מושיוב: אני אשמח לשבת עם ורדה ועם מנהלת המחוז כדי לבדוק את המקרים.
ישראל חסון: את מרוצה מהתוצאה המתקבלת לאחר עבודה של שנתיים שנעשית כאן?
ישראל חסון: מזווית הראייה של ההוכחה.
דפני מושיוב: כמו שנאמר כאן, לראשונה, בעקבות הקמת ועדת ראש-הממשלה, קיבלנו פרופילים של האוכלוסייה שמטופלת בשירותי הרווחה.
ישראל חסון: למה לראשונה?
דפני מושיוב: בעיה טריביאלית – תקצוב מחשוב במשרד הרווחה.
ישראל חסון: קשה לי קצת לשמוע את הדברים האלה.
ישראל חסון: הבנתי את העיקרון.
ישראל חסון: תודה.
דפני מושיוב: אני חושבת שדווקא הפרופילים שקיבלנו לגבי הטיפול בעולים, לראשונה מראים שלא כולם יחידה אחת.
אברהם מנגוסה: זאת השוואה בין השקעה על הנייר והשקעה מעשית.
אברהם מנגוסה: לפעמים על הנייר זאת נראית השקעה, אבל במעשית רואים שלא קורה דבר.
דפני מושיוב: אנחנו מגלים שלא כל העולים צריכים להיות בשירותי הרווחה.
דפני מושיוב: יש עולים שיכולים להיקלט במסלול יותר עצמאי.
מיכאל נודלמן: העולים עליהם אנחנו מדברים לא יכולים להיקלט בלי להיעזר בשירותי הרווחה.
דפני מושיוב: אצלנו רשומה האוכלוסייה שיש לה בעיות של סיכון.
דפני מושיוב: 20 אחוזים מהאוכלוסייה שרשומה בשירותי הרווחה, אין לה בעיות של סיכון ואנחנו מעלים את הנקודה שהאנשים האלה לא צריכים להיות במסגרת שירותי הרווחה.
דפני מושיוב: היכולת לאתר את האנשים לפי פרופילים של מצוקה מאפשרת את הבנייה של השירותים המתאימים עבור האוכלוסייה ולא לראות אותם כיחידה אחת.
אברהם מנגוסה: יש לי כאן מכתב שכתוב באמהרית והוא נכתב על-ידי התושבים במרכז הקליטה.
אברהם מנגוסה: במכתב מועלות שבע שאלות מרכזיות.
אברהם מנגוסה: השאלה הראשונה מתייחסת לזבל אותו משאירים זמן רב ולא מפנים אותו בזמן, כך שהילדים משחקים אתו, דבר שמהווה סכנה לבריאות.
אברהם מנגוסה: לילדים אין פעילות בשעות אחר הצהרים ולכן הילדים חשופים לסכנות.
אברהם מנגוסה: במקום פועלים רק שתי מרפאות שפועלים רק בשעות אחר הצהרים מהשעה 5:00 עד 7:00 בערב.
אברהם מנגוסה: יוצא שבזמן חירום, אין במקום רופאים.
אברהם מנגוסה: אלה הן בתמצית השאלות ששואלים הדיירים ועכשיו אני רוצה להתייחס לכמה נושאים, שהם בתגובה לדבריו של מר דוד יאסו.
אברהם מנגוסה: אני רוצה שוב להדגיש את נושא המשכנתאות.
אברהם מנגוסה: כדי למנוע את הריכוז בשכונות עוני, הפתרון הוא הגדלת משכנתאות.
אברהם מנגוסה: צריך להגדיל את המשכנתאות ולאשר את המלצת ועדת המנכ"לים, אבל בינתיים לא ללחוץ על העולים לקנות דירה במשכנתא הקיימת כי המשכנתא הקיימת מכריחה אותם ללכת שוב לאותן שכונות.
קולט אביטל: אני רוצה לומר משהו מנקודת ראות חיובית.
קולט אביטל: לפני כמה שנים ביקרתי בארגנטינה ושם היה פרויקט של הסוכנות היהודית.
קולט אביטל: הרעיון היה שכאשר רצו לקלוט עולים מארגנטינה, ורובם היו בלי השכלה – ובכוונה אני אומרת את זה – נסעו לארגנטינה, הכשירו אותם אבל הכשירו אותם בתיאום עם כמה גופים שהיו מוכנים כבר לקלוט אותם בעבודה, עם איגוד המלונאים, עם איגוד המוסכים, עם עוד כמה איגודים שהגיעו לכם.
קולט אביטל: אנשים קיבלו שם את תחילת ההכשרה והמשיכו עם ההכשרה בארץ ולכן הם הועברו למקומות עבודה ולא לשכונות עוני.
קולט אביטל: לגבי המקום הזה, אנחנו שומעים מה התנאים הפיזיים שלו.
קולט אביטל: אני חושבת – ואני מבקשת להציע ליושב-ראש הוועדה – שנתכנס בעוד שלושה חודשים, ואתם תבואו ותמסרו לנו דוח על איך שיפרתם את המקום, איך סידרתם מגרש משחקים וכולי, אתם או החברה שמשלמים לה כל כך הרבה כסף.
קולט אביטל: צריכה להיות כאן איזושהי אחריות.
קולט אביטל: הסידור הפנימי הוא לא עניין של המועצה המקומית.
קולט אביטל: המועצה המקומית לא יכולה לטפל בילדים ברמת מגרשי משחקים.
קולט אביטל: היא יכולה אולי להוסיף בתחום החינוך וכמו שאמרה העובדת הסוציאלית היא יכולה להוסיף בתחום חוקי העבודה, אבל בואו נראה בעוד שלושה חודשים מה נעשה, אם התנאים הפיזיים במקום הזה משתנים ואנשים יכולים להתחיל לתפקד בתוך הקומפאונד.
קולט אביטל: אני יודעת ש-1,200 איש זה סיפור שמאוד קשה להשתלט עליו, אבל אם לא נשפר את התנאים הפיזיים ולא נוסיף לפחות עובד סוציאלי או שניים, לא עשינו שום דבר.
קולט אביטל: אנחנו מבזבזים הון עתק ונופלים בפרוטות וזה חבל.
עודד סלומון: נושא מגרשי המשחקים הם אמנם באחריות המועצה אבל אתם ראיתם רק דוגמה אחת ולכן היה חשוב לי שנסתובב במרכז ותוכלו לראות שיש כאן
עודד סלומון: מגרש כדורסל שלא מזמן הוקם ויש כאן מגרשי משחקים אחרים שנראים אחרת לגמרי.
עודד סלומון: בואו לא נסיק מסקנה על סמך מגרש משחקים אחד, גם אם הוא נמצא בפתח.
מיכאל נודלמן: אתם צריכים לסגור מגרשים כאלה.
מיכאל נודלמן: כולנו יודעים שהסוכנות עושה כאן עבודה נפלאה, אבל יש בעיות.
עודד סלומון: אנחנו כאן מדברים לא רק על נושא של מגרשי משחקים, לא רק על לימוד עברית, ולא רק על נושא המשכנתאות, אלא יש כאן מכלול מאוד רחב שעלה ועולה בוועדת המנכ"לים.
עודד סלומון: יש עכשיו המלצות שמוגשות לראש-הממשלה.
עודד סלומון: אנחנו כסוכנות יהודית ומשרד הקליטה לא יכולים לקחת על עצמנו את כל האחריות, למרות שאנחנו מאוד שמחים ונשמח להיות שותפים וחלק מלא בתהליך הזה כי אנחנו חלק בשרשרת הזאת.
עודד סלומון: ציינתי בתחילת דבריי שיש כאן
עודד סלומון: איגום משאבים של כל משרדי הממשלה, של משרד העבודה, משרד הרווחה, משרד הקליטה, משרד התעשייה וכדומה, הסוכנות היהודית, הרשויות המקומיות.
עודד סלומון: אי אפשר לקחת, להוציא דבר מהקשרו ולהציב אותו במרכז.
אברהם מיכאלי: מטרת הביקור כאן היא ביקור ספציפי במרכז הקליטה.
אברהם מיכאלי: אנחנו רואים שהבעיות הן לא ספציפיות למרכז הקליטה אלא יש כאן בעיות כלליות שבוועדה דנו בהן מספר פעמים ונצטרך לדון בהן שוב פעמים רבות כדי שנוכל לפתור את הבעיות הכלליות שמתייחסות לעליית יהודי אתיופיה.
אברהם מיכאלי: אני כן חושב שהבעיות שהועלו כאן שממרכז הקליטה יוצאים החוצה כאשר העולים לא מוכנים לקליטה ישירה בשטח, אלה הן הבעיות האקוטיות.
אברהם מיכאלי: אנחנו מכירים את בעיית המגורים בשכונות גטו לשם מגיעים העולים האתיופיים.
אברהם מיכאלי: עם כל הכבוד לרשות מקומית, הרי אף רשות מקומית היום לא שמחה לקלוט את יהודי אתיופיה וזאת הבעיה העיקרית.
אברהם מיכאלי: אם קולטים אותם, מכוונים אותם לשכונות שממילא היו שכונות מצוקה וכך פתרו מצוקה במצוקה.
אברהם מיכאלי: הבריחו אנשים עם מצוקה מהשכונות האלה והם עברו לשכונה אחרת, ויהודי אתיופיה נקלטו באותן שכונות.
אברהם מיכאלי: גם לגבי תעסוקה.
אברהם מיכאלי: מי שמסתובב היום, ולאו דווקא כאן, אלא תראו במרכזים המסחריים של אותם ערים שקלטו 100-200 משפחות, את המבוגרים מסתובבים במרכז המסחרי של העיר בלי עבודה.
אברהם מיכאלי: אני חושב שאם נצא היום כאשר התרשמנו שיש בעיה, זה חשוב, אבל זה לא מספיק, אלא מכאן צריך לצאת עם איזה מבחן של תוצאות שאנחנו נדרוש ממרכזי הקליטה עוד חודשים, עוד חצי שנה, ואז להחליט ולתת את ההמלצות שלנו לגורמים המטפלים.
מיכאל נודלמן: באמת מוציאים כל כך הרבה כסף וממנים כוח אדם, אבל אחר כך אנשים יוצאים ממרכז הקליטה לערים ושם מתחילות הבעיות.
מיכאל נודלמן: אנחנו מדברים הרבה בוועדת הקליטה על בעיות העבודה, בעיות הלימודים, על נשירת ילדים מבתי הספר והכל מראה שמשהו כאן לא עובד כשורה.
מיכאל נודלמן: אנחנו משקיעים הרבה כסף במרכזי הקליטה אבל אנשים יוצאים ממרכזי הקליטה כאשר הם יודעים קצת עברית, עברו גיור, אבל זה לא מספיק כדי לחיות בארץ, כדי לקבל עבודה, כדי להרגיש שייכים למדינה שלהם.
מיכאל נודלמן: טוב שהגענו לסיור במרכז הקליטה.
מיכאל נודלמן: חברי הכנסת צודקים באומרם שאנחנו צריכים לבדוק את מבחן התוצאות במרכזי הקליטה.
מיכאל נודלמן: אולי צריכה להיות תוכנית אחרת מזו הקיימת היום כי אם אנחנו מדברים על השקעה, ההשקעה לא נותנת את הדבר לו אנחנו מחכים.
מיכאל נודלמן: ההשקעה לא מאפשרת לאנשים להתאקלם בחברה ובתרבות.
מיכאל נודלמן: נכון, זה לא חל על כולם.
מיכאל נודלמן: הוועדה ביקרה במכללת רופין וראינו קבוצות עולים מאתיופיה, צעירים שלומדים שם, ואין הבדל בין הקבוצות האלה לבין קבוצות אחרות.
מיכאל נודלמן: המצוקה בשכונות מביאה לדברים לא טובים וכל שבוע אנחנו שומעים על רצח, על בעיות, הנשירה הגדולה ביותר קיימת בקרב העדה האתיופית וזה גורם לנו לדאגה גדולה ולמחשבה האם אנחנו בדרך הנכונה.
מיכאל נודלמן: אחרי הפגרה נצטרך לדון לעומק יחד עם משרד הקליטה, משרד הרווחה, עם השלטון המקומי, עם נציגי ראש-הממשלה.
מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים לצאת עם רעיון חדש כי להמשיך במצב הנוכחי, זה בלתי אפשרי.
מיכאל נודלמן: יש כאן כמה דברים שייכים למרכז הקליטה ובעוד שלושה חודשים נרצה לקיים דיון בוועדה ולשמוע מכם דיווח על איך אתם פותרים את בעיות התחזוקה במקום, איך אתם מכינים את האנשים לעבודה, ובאותו דיון גם נרד לעומק הדברים שקשורים גם לפוליטיקה, לקליטת העלייה מאתיופיה.
מיכאל נודלמן: אני מבקש גם ממשרד הקליטה וממשרד הרווחה שגם הם יהיו שותפים לפתרון הבעיות הקיימות אצלכם.
מיכאל נודלמן: אני מבקש שבעוד שלושה חודשים תדווחו לנו על השינויים שערכתם ושהביאו לפתרון הבעיות ששמענו כאן היום.
מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים להגיע לתוצאות כך שכל מערכת הקליטה תשתנה.
קריאה: דיברנו כאן על מבחן התוצאה.
קריאה: כאשר העולים עוברים למגורי קבע, אנחנו צריכים לעשות את כל הבדיקות עליהן דיברנו, אבל לפחות במשך התקופה שהם נמצאים במרכז הקליטה – כאחראית על התחום הזה – אין נשירה של אף ילד ממערכת החינוך.
קריאה: במשך השנתיים שהם נמצאים כאן, עצם העובדה שהילדים מתמידים, הולכים לבית הספר ומתקדמים, נראה לי שנותנת איזשהו מענה למבחן התוצאה.
מיכאל נודלמן: מה התועלת בדברים שאתם עושים כאן והם אחר כך עוברים למגורי קבע ושם 40 אחוזים מהילדים נושרים?
מיכאל נודלמן: אתם עושים עבודה טובה, אבל אחר כך אין תוצאות טובות.
קריאה: זה צריך להיות מלווה במכלול שלם של כל הגורמים שמעורבים ולא צריך להיות משהו נקודתי.
מיכאל נודלמן: אולי לא צריכות להיות שכונות גדולות של יוצאי אתיופיה אלא צריך לפזר אותם.
מיכאל נודלמן: אם יהיו שכונות גדולות של יוצאי אתיופיה, אני בטוח שלא תהיה קליטה טובה.
מיכאל נודלמן: אנחנו נצא עכשיו לסייר במרכז הקליטה.
דני שגיא: כאן היו מסמרים שילדים יכלו להיפגע מהם.
דני שגיא: היו כאן מגלשות שבאמצע יש חור.
מיכאל נודלמן: אני בעד שהמשחקים יהיו טובים ויפים, אבל אתה חושב שבגלל זה הם יצאו מכאן מוכנים לחיים?
מיכאל נודלמן: הבעיה היא שאנחנו משקיעים כאן הרבה, אבל אחר כך זה לא נותן את הדבר לו אנחנו מחכים.
דני שגיא: המון ילדים מסתובבים, וכך יש להם איפה להיות.
דני שגיא: הם באים מהכפרים באתיופיה והם רגילים להיות בחוץ.
דני שגיא: אם לא ניתן להם כל מיני דברים בחוץ, אנחנו נכנסים למצב שהילדים מסתובבים ברחובות.
דני שגיא: פגשתי במבשרת הרבה ילדים שמסתובבים.
דני שגיא: יש פה חברה שצריכה לדאוג לשטח, אבל תראה איך זה נראה – הכול עשבים.
דני שגיא: בקהילה יש פרויקט גינון שאנחנו עכשיו מנסים להכניס כך שהמשפחות יקבלו זרעים.
דני שגיא: יש פה מתנדבת שמנסה להכניס כאן את נושא הגינון הקהילתי.
דני שגיא: קרן הקיימת מוכנה לתת שתילים בחינם.
דני שגיא: כבר דיברתי אתם.
דני שגיא: אני גנן מומחה ואני מוכן בהתנדבות להקים מערכות השקיה.
דני שגיא: כתבתי את זה במכתב לעמית.
דני שגיא: כתבתי שאני מוכן לעזור בגינון ולעשות זאת בהתנדבות.
עמית ליאור: אני לא רואה פסול בכך שאדם בא ואומר שהוא מוכן להתנדב.
עמית ליאור: הייתה כאן התנדבות ונעשה כאן פרויקט יפה מאוד של גינון.
דני שגיא: המתנדבת גם הביאה לכם תרומות.
דני שגיא: למה אתם צריכים תרומות?
דני שגיא: הסוכנות צריכה תרומות מאנשים פרטיים?
קריאה: זאת התנדבות של האנשים בארץ.
דני שגיא: לסוכנות יש תקציבים.
אריה שמם: חבר הכנסת נודלמן, קראו לי למשרד ואני צריך לעזוב.
אריה שמם: אני מאוד מודה לכם על שהגעתם לכאן.
מיכאל נודלמן: אפשר לעשות דברים יפים עם קרן קיימת.
מיכאל נודלמן: אם תצטרכו את עזרתי, אשמח לעזור.
קריאה: באולפן שלנו יש תשע כיתות.
קריאה: העולים האלה מגיעים למרכז הקליטה ומגיעים להם עשרה חודשים אולפן.
קריאה: הם לומדים עברית במשך 10 חודשים כאשר עולים אחרים מקבלים חמישה חודשים.
קריאה: בכל כיתה יש שני מורים, מורה אחד דובר אמהרית ומורה אחד ישראלי.
קריאה: באחד השיעורים, פעם בשבוע, הם נכנסים למחשבים ויש להם שיעור מחשבים.
מיכאל נודלמן: כמה זמן אורך השיעור?
קריאה: בערך שעה, 50 דקות.
קריאה: הכיתה הזאת לומדת כבר שמונה חודשים.
מיכאל נודלמן: אני רואה שהם כותבים בעברית.
קריאה: הכיתה הזאת היא כיתה מאוד חלשה, אבל אתם יכולים לפנות אליהם.
מיכאל נודלמן: שמונה חודשים הוא זמן סביר ללמוד עברית, ואם כן, למה הם כל כך חלשים?
קריאה: כידוע לך רוב העולים מאתיופיה הם חסרי השכלה, כך שאנחנו ממש מתחילים אתם כאילו הם לפני כיתה א'.
קריאה: אפשר לתקשר אתם.
מיכאל נודלמן: הלוואי שלכל הילדים הייתה הזכות ללמוד שמונה חודשים עברית.
קריאה: הם לומדים עשרה חודשים.
מיכאל נודלמן: הם לא יודעים עברית, אבל אתם נותנים להם שיעורי מחשב.
מיכאל נודלמן: באיזה שפה?
מיכאל נודלמן: איך אתם מלמדים אותם?