GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ארז חלפון: אנחנו נמצאים היום בסוף אוגוסט, אנחנו נכנסים לספטמבר.
ארז חלפון: אני כבר אומר לך שהמענקים האלה יחולקו רק בתחילת ינואר 2008 ובוועדת שרים אתה תשמע את הדברים האלה וזה 40% תוספת.
ארז חלפון: זה לא מונע מאותם עולים כרגע, ואתה גם יודע שחלק מהעולים, למרות התוספת של 40%, ילכו ויעברו לגור איפה שנמצאים שאר בני הקהילה והחברים והדודים שלהם.
30095: אז תפסיקו את המרוץ הזה.
ארז חלפון: אנחנו לא מפסיקים שום דבר.
ארז חלפון: אל תכפיש אף אחד, לא מאנשי המשרד, לא מאנשי הסוכנות.
ארז חלפון: אף אחד לא איים על הורדה של 15 אלף שקלים.
ארז חלפון: אל תכפיש.
30095: אני אביא לך עובדות.
ארז חלפון: תבוא אליי למשרד, אבל אל תכפיש.
ארז חלפון: תודה.
מיכאל נודלמן: בסדר, אני מבקש, תבוא אליו למשרד.
מיכאל נודלמן: גמרנו.
רומן פרס: אני סגן מנהל כללי של מוסדות פאני קפלן בישראל.
רומן פרס: נאמר בהחלט הרבה פה, אני רק שאלתי שאלה וסליחה שעשיתי את זה בצורה של קריאת ביניים, אבל עדיין אני שואל את השאלה, שאולי היא שאלה רטורית.
רומן פרס: שמענו פה נאום מפי רפרנט של משרד האוצר, על כך שהם החליטו והם הגיעו למסקנה לגבי פרויקט קמ"ע, אז אני חושב שזה גם איזה שהיא תעודת עניות שבצורה כל כך לא מקצועית, בלי להתייעץ עם הגופים המקצועיים.
רומן פרס: שאלתי מי מאנשי המקצוע, מאנשי האקדמיה, בא ונתן ייעוץ מקצועי לאותם אנשי אוצר, לבוא ולפגוע ולהעביר, אפילו תוך דאגה, ואני מקבל את מה שנאמר פה, שהיתה פה באמת דאגה כדי להסב את פרויקט קמ"ע, למן פרויקט אחר.
רומן פרס: מי היה אותו גוף מקצועי שבא ונתן את הייעוץ המקצועי ואמר שההחלטה היא אכן החלטה נכונה.
רומן פרס: ואני חושב שההחלטה פה נעשתה על בסיס שיקולים כלכליים נטו.
רומן פרס: דבר שני, נאמר פה על הקיצוצים, ובהחלט יש צורך לקצץ בתקציבי המדינה ומחפשים מקורות לאותם קיצוצים.
רומן פרס: אני רוצה להגיד שלפני כמה שנים נפלו גזירות כלכליות על רשויות מקומיות.
רומן פרס: קמו רשויות אחראיות ואמרו 'נכון שיש קיצוצים, אבל את התחומים כמו רווחה וחינוך, אנחנו מוציאים מכלל הקיצוצים.
רומן פרס: אנחנו נמצא איך לעשות את זה ואיך לקצץ'.
רומן פרס: ואני חושב שמדינת ישראל, כמדינה שמצד אחד חרתה על דגלה את נושא קליטת העלייה, ומצד שני, היא מאוימת היום (נאמר זאת היום פה בכמה ואריאציות) מבחינה חברתית חינוכית, צריכה להחליט שהיא מוציאה את נושאי הרווחה, החינוך וקליטת עלייה, את התחומים שבעצם מבטיחים את העתיד של המדינה, מוציאים אותם מכלל הקיצוצים ומאפשרים לתחומים האלה להמשיך.
רומן פרס: דבר אחרון, היה פה שאלה והיתה פה תשובה של המנהל הכללי.
רומן פרס: אני מאוד מאמין שלא הבנתי את זה נכון.
רומן פרס: אמר פה האדון שיש פה באמת מקום לקיצוצים, ואז צריך באמת להעביר את התקציבים לארגונים מתנדבים.
רומן פרס: בהחלט, צריך להמשיך ולחזק את הארגונים המתנדבים, אבל אני לא חושב שממשלה צריכה להמשיך להתנער מהאחריות שלה ולהעביר למגזר השלישי את האחריות על הפעילות היומיומית שלה, ואז גם פה להמשיך ולקצץ בתקציבים של המשרדים ואת הכסף הזה להעביר למגזר השלישי.
רומן פרס: המשרדים צריכים לעשות את התקציב שלהם.
רומן פרס: בהחלט לחזק את המגזר השלישי, לא מאותו תקציב שמקצצים אותו מקמ"ע ומפטור ממכס ומדברים אחרים, אלא לחזק אותם, בלי לפגוע בתפקודם של המשרדים.
ליאוניד שוורצמן: אם אנחנו חזרנו לתוכנית קמ"ע, רציתי להגיד עוד כמה דברים.
ליאוניד שוורצמן: רציתי להאיר עוד כמה נקודות.
ליאוניד שוורצמן: אני הייתי שמח לצאת מהנחה שכאן כל הרעיון הזה, לקצץ בתוכנית, זה שיקול כלכלי נטו, כמו שאתה אמרת.
ליאוניד שוורצמן: אבל לצערי הרב, אני לא כל כך ציני.
ליאוניד שוורצמן: לדעתי יש כאן משהו אידיאולוגי, כי מבחינה כלכלית אתם לא מקבלים שום דבר מזה, ויש כאן חוסר אסטרטגיה.
ליאוניד שוורצמן: כל ההיגיון של התוכנית זה שינוי של הפרצוף של האקדמיה.
ליאוניד שוורצמן: ככה זה נולד.
ליאוניד שוורצמן: זאת אומרת שהתאימו את המסלול החדש, מסלול של חוקרים, שהוא מקביל בכל דבר ודבר למסלול רגיל באקדמיה, אבל הוא יותר מתאים לאנשים שכבר באים עם ניסיון רב שנתי, ממקום שהוא מבוסס ומדרגה ראשונה, כמו שאומרים.
ליאוניד שוורצמן: כדי שהאסטרטגיה הזו תתקבל באקדמיה, זה לוקח שנים רבות.
ליאוניד שוורצמן: זאת אומרת, מ-90', 91', עד 98', זה שלב של הקמת התוכנית ואחר כך מ-98' ועד עכשיו, זה השלב שהאקדמיה מסוגלת לקבל או לא לקבל את התוכנית הזאת במהותה.
ליאוניד שוורצמן: זאת אומרת, שהדיון עצמו בקיצוץ אפשרי בתוכנית הזו, זה כבר הורג את המחקר בצורה משמעותית, כבר גורם נזק משמעותי מאוד למחקרים שמקיימים היום.
ליאוניד שוורצמן: עכשיו אני כבר מקבל דיווחים מהטכניון, מאוניברסיטת חיפה, מהאוניברסיטה העברית, שבאמת מתחילים לחשוב מחדש.
ליאוניד שוורצמן: אני מבין את השיקולים של המנהלים של האקדמיה, בגלל שאם התוכנית כל כך לא יציבה, אולי באמת לא כדאי להשקיע ולא כדאי לתמוך, ולא כדאי לתמוך בזכות של חוקר מסוים לעשות הכנה ולקבל גראנט מסוים.
ליאוניד שוורצמן: זאת אומרת שמתחילים כבר תהליך של להרוג את הקבוצות המחקר.
ליאוניד שוורצמן: נכון מאוד, כאן יש קצת אי הבנה בהבנה בסיסית.
ליאוניד שוורצמן: תוכנית קמ"ע זה לא תוכנית סוציאלית, זה ממש תוכנית לכמות קטנה מאוד של אנשים.
ליאוניד שוורצמן: בדיוק כמו שאתם כתבתם בהסבר שלכם.
ליאוניד שוורצמן: כתבתם דברים נכונים – זו תוכנית שהיא יחסית, יחסית יקרה, פר נפש, אבל זו לא מטרת התוכנית, לתת כמה גרושים לכולם.
ליאוניד שוורצמן: אתם יודעים, זה שינוי של הפרצוף של האקדמיה.
ליאוניד שוורצמן: האסטרטגיה לפי ההגדרה זה לא מה שאתם מחליטים כל שני וחמישי.
ליאוניד שוורצמן: כל שני וחמישי יש לנו אסטרטגיה חדשה.
ליאוניד שוורצמן: זאת אומרת כשאתה אומר שיש לנו עכשיו שיקולים אסטרטגיים חדשים, שניתן לשנות את הפרצוף של האקדמיה בצורה חדשה לגמרי, זה צחוק.
ליאוניד שוורצמן: קודם כל תעבוד באקדמיה, כדי שהם יסכימו לקבל את זה.
ליאוניד שוורצמן: זה מוסד הדמוקרטיה.
ליאוניד שוורצמן: זאת אומרת שאני מאחל לך הצלחה בעוד 10, 15 שנים.
ליאוניד שוורצמן: אבל אתה, כל הכוונות שלך הן לא חיות כל כך הרבה זמן.
ליאוניד שוורצמן: זאת אומרת שכל שלוש שנים משהו חדש.
ליאוניד שוורצמן: אז או שאני לא מבין כאן משהו, או שיש כאן באמת משחק פוליטי, ואם זה משחק פוליטי, אז זה לא יפה, מכיוון שאתם עכשיו פוגעים בפרצוף של האקדמיה הישראלית.
ליאוניד שוורצמן: עכשיו, ברגע זה.
ליאוניד שוורצמן: אז אני רק מבקש להתרכז בזה ולחשוב על זה.
אלי זרחין: פרופ' שוורצמן, זה 200 איש, 20 מיליון שקלים, זה יוצא 100 אלף שקלים גראנט שנתי למחקר.
ליאוניד שוורצמן: לא, החישוב שלך הוא לא נכון.
ליאוניד שוורצמן: אני יכול לתת לך חישוב יותר מדויק, אבל לא על זה עכשיו מדובר, כי הם מדברים סך הכול על 10, 15 איש בשנה.
ליאוניד שוורצמן: חדשים.
ליאוניד שוורצמן: אפילו אם זה רבע מיליון שקלים לבן אדם, זאת אומרת---
אלי זרחין: פר מחקר, לא פר בן אדם.
ליאוניד שוורצמן: זה לא בדיוק מחקר.
ליאוניד שוורצמן: אנחנו יכולים להסביר, אם זה היה העניין עכשיו, אבל זה משהו אחר.
מיכאל נודלמן: אני חושב שכולם דיברו פה.
מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים להגיע להסכמות.
מיכאל נודלמן: אתם רוצים כמה מלים להגיד?
יולי יואל אדלשטיין: לפני הסיכום, אני רוצה לומר קודם כל שחשוב שהדיון התקיים.
יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה לציין שני דברים שאני גם למדתי מהדיון הזה.
יולי יואל אדלשטיין: אחד, כל משרד ממשלתי (ואני אומר את זה בשיא האחריות) יודע, יכול וצריך להתייעל.
יולי יואל אדלשטיין: שמעתי בברכה מה שאומר המנהל הכללי.
יולי יואל אדלשטיין: את הדברים האלה צריך לראות בפרספקטיבה, שלא נגיע למצב שבאמת כמו אותו צועני שלימד את הסוס שלו לא לאכול והכול התקדם יפה, רק שאחרי כמה ימים הסוס מת.
יולי יואל אדלשטיין: אז אני רוצה להזכיר שהיו חמישה מחוזות לא מזמן במשרד הקליטה, וסגרנו מחוז ל-4, ועכשיו אנחנו מדברים על שלושה, וצריך להיות מודעים שלא נגיע למצב שבסופו של דבר יגידו 'טוב, זו יחידה קטנה, בואו נצרף את זה למשרד הפנים', או כמו שהיו פעם הצעות.
יולי יואל אדלשטיין: זה דבר ראשון.
יולי יואל אדלשטיין: דבר שני, בדיוק בהתאם לדברי חברי, חבר הכנסת מיכאלי, העניין של תקציב.
יולי יואל אדלשטיין: קיבלתי פה הוכחה למה שאמרתי בדברי הפתיחה שלי.
יולי יואל אדלשטיין: אומרים כל הזמן 'מה זה מפריע?
יולי יואל אדלשטיין: התקציבים יורדים כי יש פחות עולים'.
יולי יואל אדלשטיין: מה צריך לרדת?
יולי יואל אדלשטיין: ודיבר על זה המנהל הכללי – סל קליטה.
יולי יואל אדלשטיין: לכאורה פחות עולים הגיעו, פחות תקציב למשרד הקליטה, כי פחות סלי קליטה.
יולי יואל אדלשטיין: דיבר המנהל הכללי על התקציב הגמיש וקבל על כך שהוא כרבע מיליארד שקלים כרגע.
יולי יואל אדלשטיין: חברים, אני רק רוצה שיהיה רשום גם בפרוטוקול, וגם לידיעת אלה שלא יודעים, הוא לא מזמן היה חצי מיליארד.
יולי יואל אדלשטיין: הוא לא מזמן עבר את חצי המיליארד שקלים.
יולי יואל אדלשטיין: חוץ מזעקת הארגונים ונוער ודברים ששמענו, במה דברים אמורים?
יולי יואל אדלשטיין: ומזה אני מזהיר וזה בדיוק לסיכום ובזה אני מסיים.
יולי יואל אדלשטיין: אנחנו יכולים לצאת מכאן מאוד מרוצים.
יולי יואל אדלשטיין: אני גם מבקש, ברשותכם, לקבל עדכונים לגבי הפגישה כחבר ועדה ויוזם הדיון.
יולי יואל אדלשטיין: אתה לא יכול לעדכן את כולם, אבל תעדכן את יושב ראש הוועדה והוא ודאי ימצא דרך לעדכן אותנו מה עלה בפגישה מול האוצר לגבי מענק מכס ותוכנית קמ"ע והדברים האלה.
יולי יואל אדלשטיין: אני מזהיר את כולנו לא להיות מרוצים, כי כל שנה (גם בתקופתי וגם בתקופות אחרות) עוד אחוז פלאט, עוד אחוז וחצי, עוד שני אחוזים, עוד שלושה אחוזים, ובסופו של דבר אנחנו מאוד מרוצים שהצלחנו להדוף איזה קיצוץ.
מיכאל נודלמן: והתקציבים של המדינה באותו זמן גדלים.
יולי יואל אדלשטיין: ודאי, התקציב גדל, הכנסות המדינה, אנחנו שומעים כל הזמן, גדלות, ופה עוד אחוז, עוד שני אחוזים.
יולי יואל אדלשטיין: לכן פתחתי בהתייעלות.
יולי יואל אדלשטיין: תמיד אפשר להתייעל, אבל באיזה שהוא שלב אומרים 'סטופ', 'מספיק, התייעלנו'.
יולי יואל אדלשטיין: וכאן מדובר לא בתקציבי שכר ולא בתקציבי תנאים סוציאליים של עובדי משרד הקליטה.
יולי יואל אדלשטיין: כאן מדובר כבר בתכל'ס בפעילויות שמקצצים כל הזמן.
יולי יואל אדלשטיין: לכן אני אומר, אני מציע, גם אם יתקשר המנהל הכללי, שמח וטוב לב, ויגיד 'הצלחנו להוריד את שני הנושאים האלה, מענק מכס וקמ"ע, והם כבר היסטוריה', אני מאוד אשמח יחד איתו, אבל להיות מודעים לקיצוץ הזוחל שחל כל הזמן ואחר כך באים נציגי הארגונים ואומרים 'לא יודעים מאיפה זה בא לנו'.
יולי יואל אדלשטיין: עד כאן.
יולי יואל אדלשטיין: ועוד פעם תודה רבה על הדיון הזה.
מיכאל נודלמן: אני חושב שאנחנו צריכים לקבל החלטה או בקשה או קריאה לראש הממשלה שיש משרדים, כמו משרד הקליטה, שאי אפשר לקצץ.
מיכאל נודלמן: צריך לעשות סוף.
מיכאל נודלמן: צריך אפילו להגדיל.
אברהם מיכאלי: אני בעד ליזום פנייה כזאת מכל חברי הוועדה לראש הממשלה ושר האוצר, ואני מקווה שהם גם יהיו קשובים, כי אנחנו מתבססים על הנתונים של השנים האחרונות.
משה בלינסקי: בספר שעכשיו צריכים לקבל ביום ראשון, בממשלה, כתוב מה שפה אמרו, לסגור את הכניסה לתוכנית קמ"ע.
משה בלינסקי: זה משמעותי, אם הם מקבלים.
מיכאל נודלמן: הוא יעביר את המסר שלנו, את מה שאנחנו אומרים פה.
אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, כוועדת עלייה וקליטה, רוצים או לא רוצים, אנחנו הלוביסטים של העולים פה, ואנחנו כחברי כנסת שמעורבים בנושא של עלייה וקליטה במסגרת הוועדה, אנחנו באמת לא צריכים להתבייש לבוא ולדרוש הגדלת תקציבים.
אברהם מיכאלי: בשביל זה עבדו עכשיו בוועדת הכספים על תקציבים שונים של המדינה ואת העוגה מחלקים חברי הכנסת בצורה הנכונה.
אברהם מיכאלי: לא יכול להיות שבסוף האוצר ירצה איפה שירצה להגדיל תקציב, כזה או אחר, ובמשרד הקליטה מקצצים.
אברהם מיכאלי: אנחנו רואים במשך השנה את כל הפניות של העלייה מכל המדינות, שיש בעיות, ואנשים צריכים דברים לא בשביל צ'ופרים, אלא בשביל קליטה מינימלית.
אברהם מיכאלי: אנחנו צריכים בוועדה הזו כן לעקוב, אדוני המנהל הכללי, יחד איתך, מה שאתה כן מצליח להוריד מהגזירות, אבל כמו שחבר הכנסת יולי אדלשטיין, אנחנו צריכים גם להגביר את מה שניתן לעשות גם.
ארז חלפון: אני מוכן להעביר לכם את המכתב שיש לי על התוספות לראש אגף התקציבים, אני מוכן להעביר את זה לוועדה.
ארז חלפון: אני אעדכן אתכם מיד אחרי שנסיים.
ארז חלפון: אין שום בעיה.
מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, אני מציע סיכום.
מיכאל נודלמן: דבר ראשון, אנחנו נגד קיצוצים, נגד כל השינויים בתוכנית קמ"ע.
מיכאל נודלמן: אנחנו נגד קיצוצים במענקים לעולים חדשים.
מיכאל נודלמן: אנחנו בעד הגדלה של המענקים, כי משנת 2003, כשהיה הקיצוץ, המדינה עד היום לא הגיעה למספרים שהיו ב-2003.
מיכאל נודלמן: פה מדברים על קיצוצים – אי אפשר לדבר על קיצוצים, צריך לדבר על הגדלות שם.
מיכאל נודלמן: דבר שני, אנחנו תומכים ואנחנו חושבים שבמדינה ליברלית לארגונים ציבוריים המשמעות והחשיבות גבוהים ביותר, כי כל עולה וכל אזרח שהוא עובד בהתנדבות בארגונים כאלה, הוא מרגיש יותר טוב, הוא מרגיש יותר חזק וגם הארגונים האלה נכנסים לנישות שהמדינה לא יכולה להיכנס אליהן וזה חשוב מאוד.
מיכאל נודלמן: הוועדה תומכת להגדיל את התקציבים לארגונים ציבוריים.
מיכאל נודלמן: דבר שלישי – אנחנו פונים לראש הממשלה ולשר האוצר לא לעשות קיצוצים במשרד הקליטה.
מיכאל נודלמן: אתה צריך להביא לנו כמה אחוז היה קיצוץ משנת 2000, ואנחנו אומרים שזה בלתי אפשרי, זה משרד ציבורי, זה משרד סוציאלי וכל הזמן הממשלה אומרת שבכיוון הסוציאלי לא יהיו קיצוצים, יהיו רק תוספות.
מיכאל נודלמן: פה אנחנו רואים, אם הם לא מבינים, שזה ארגון חצי סוציאלי, או אנחנו מבקשים שיעשו סטופ לקיצוצים.
מיכאל נודלמן: דבר אחרון, אני ושאר חברי הכנסת נעצור בהצבעות ובקולות ובכל צורה שאפשר בפרלמנט שינויים בתוכנית קמ"ע.
מיכאל נודלמן: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העלייה, קליטה והתפוצות, בנושא – חינוך יהודי בתפוצות.
מיכאל נודלמן: הוועדה התכנסה בשנת 2003 ודנה בנושא.
מיכאל נודלמן: ישנם שינויים גדולים בחברה שלנו, וגם בעולם.
מיכאל נודלמן: החלטנו לדבר על חינוך יהודי ציוני בתפוצות, וגם בארץ.
מיכאל נודלמן: אם צעירים לא רוצים להתגייס, וצעירים ותיקים לא מקבלים עולים חדשים מרוסיה, והעמיתים שלהם לא מקבלים עמיתים שלהם מאתיופיה, וקבוצות קבוצות נלחמות אחד בשני, משהו לא בסדר בחינוך שלנו.
מיכאל נודלמן: החינוך עובר עכשיו תהליך, איך להשיג הישגים טובים יותר במתמטיקה, בכימיה, בפיסיקה, ושכחו את החינוך היהודי הציוני.
מיכאל נודלמן: רבותי, לצערי אין היום נוכחות של חברי כנסת, אני חושב שיצטרפו מאוחר יותר.
מיכאל נודלמן: זהו היום הראשון אחרי פגרה, ועדיין לא התרגלו להגיע לוועדה.
מיכאל נודלמן: לדעתי, נושא זה חשוב מאוד, מפני שערכים ציוניים נופלים, מדברים יותר על מדינה פלשתינית, פחות מדברים על מדינת ישראל, על חיזוק מדינת ישראל.
מיכאל נודלמן: חשוב לדבר על חינוך ציוני, כי מדינה שאין לה מטרה אידיאולוגית, יורדת מהמפה.
מיכאל נודלמן: עדיף עכשיו לדבר, כאשר יש אפשרות לדבר, וכאשר יש כוח אצלנו לדבר, יש אפשרות לשנות משהו, במקום לומר מאוחר יותר, למה לא דיברנו בנושא.
מיכאל נודלמן: מעבר לכך, ישנם דברים שהם בלתי אפשריים במדינת ישראל, אנטישמיות, הנאצים.
מיכאל נודלמן: חוסר חינוך זה אני, אבל בארץ חלק מהצעירים לא יודעים מה זה מדינת ישראל, מה זה ציונות, אין קשר עם המדינה, פה יש למה לשאוף, וזה שייך יותר לעולים חדשים.
מיכאל נודלמן: גם לותיקים יש בעיה עם הציונות, אבל לעולים חדשים שרק הגיעו לפה ולא יודעים שום דבר, זו בעיה גדולה.
מיכאל נודלמן: אחר כך נדבר על עזיבת המדינה, יש דברים שאי אפשר למנוע.
מיכאל נודלמן: אדם צעיר שאין לו עבודה, ויש לו השכלה גבוהה, מחפש עבודה בקנדה, בארצות הברית.
מיכאל נודלמן: אבל אם הוא היה בקשר יותר הדוק עם מדינת ישראל, אולי היה חושב אלף פעמים, האם צריך לעזוב את המדינה או לחיות פה.
מיכאל נודלמן: אני מבקש שנציגי הסוכנות ידווחו לנו איך חינוך יהודי ציוני מתקבל בתפוצות.
מיכאל נודלמן: קראתי פרוטוקולים משנת 2003.
מיכאל נודלמן: הסוכנות היתה השחקן הראשי בנושא.
מיכאל נודלמן: לכן אני רוצה לשמוע מה אתם חושבים על החינוך, מה חסר.
מיכאל נודלמן: אמרתי הכל בקיצור, כי אני חושב שאתם יותר מומחים בחינוך בתפוצות.
איילת שילה תמיר: לא אעשה השוואה ל-2003, אני חושבת שבסך הכל המגמות שאיפיינו את ה-2003, מאפיינות גם היום, כשהמלחמה העיקרית ממשיכה להיות כמו בהרבה שנים כבר, המלחמה כנגד ההתבוללות, והקהילות היהודיות נלחמות להשאיר את הבנים והבנות במסגרת הקהילה, עם קשר ליהדות, עם זהות יהודית משמעותית, ועם קשר לישראל.
איילת שילה תמיר: המלחמה הזאת היא מלחמה שמתרחשת בכל העולם, אנחנו לא מזהים מהבחינה הזאת איזשהו שינוי במגמה, זה עדיין האתגר המרכזי.
איילת שילה תמיר: השינוי הבולט בשנים האחרונות הוא התעוררות שקיימת בתחום החינוך הפורמלי, תחום של בתי הספר היהודיים.
איילת שילה תמיר: בחלקים נרחבים בעולם, אנחנו מזהים היום התעוררות של בתי הספר.
איילת שילה תמיר: גדילה של מספר התלמידים, זה נכון בצפון אמריקה, זה נכון עד השנה האחרונה בצרפת.
איילת שילה תמיר: נכון לעכשיו, השנה האחרונה קצת יציבה, אבל היה גידול.
איילת שילה תמיר: זה נכון במקומות אחרים, אבל הקושי הוא שהמעגלים האלה הם עדיין מעגלים חלקיים.
איילת שילה תמיר: זאת אומרת, אותם בני נוער שמגיעים לתחום של החינוך הפורמלי, הם עדיין רק חלק מבני הנוער, למרות שיפור מסויים שקיים בהקשר הזה.
איילת שילה תמיר: בתחום החינוך הפורמלי, האתגר היה וממשיך להיות, בעיקר כוח אדם מקצועי.
איילת שילה תמיר: קשה יותר ויותר למצוא מורים בתחומי היהדות, מנהלים שצומחים מתוך העולם הזה, התחרות של בתי הספר היא תחרות מול חינוך כללי.
איילת שילה תמיר: במובן הזה, זה אולי קצת דומה לאתגרים שיש לנו פה בארץ, של חינוך למדעים וחינוך כללי, לעומת חינוך ציוני יהודי ערכי.
איילת שילה תמיר: מהבחינה הזאת, הקושי המרכזי הוא הנושא של כוח אדם מקצועי, בתחומים של חינוך יהודי.
איילת שילה תמיר: התחום השני המשמעותי, הוא החינוך הלא פורמלי.
איילת שילה תמיר: בהקשר הזה גם תנועות הנוער, וגם פרוייקטים משותפים לסוכנות ולממשלה, ולעולם היהודי שתורם כספים רבים לתחום הזה, הם משמעותיים מאוד.
איילת שילה תמיר: שני פרוייקטים גדולים שתפסו תאוצה בשנים האחרונות, "תגלית" הותיק יותר, שעושה עבודה טובה בחיבור בני נוער שלא היו אף פעם בישראל, והמסע היותר חדש, שיתוף עם ממשלת ישראל, שמביא לפה אלפי בני נוער, לתקופה של שנה.
איילת שילה תמיר: כאן אנחנו מרוויחים פעמיים, גם את הקשר ואת הזהות היהודית, אבל גם את הקשר לישראל.
איילת שילה תמיר: בתחום הזה של החינוך הפורמלי, מאופיין בכניסה הזאת של הפרוייקטים האלה, שהם פרוייקטים חדשים בתחום.
איילת שילה תמיר: אנחנו עדיין מתמקדים בעבודה בברית המועצות לשעבר, בחמ"ע.
איילת שילה תמיר: יש התגייסות מרשימה של העולם היהודי בעניין הזה.
איילת שילה תמיר: לא מעט גופים שפועלים, גם הסוכנות, גם גופים אחרים.
איילת שילה תמיר: עדיין יש מיקוד מאמץ באזור הזה, במלחמה על בני הדור, השלישי או הרביעי, לנסות ולהשאיר כמה שיותר מבני הדור הזה הקשורים לעם היהודי.
איילת שילה תמיר: הקושי כמובן הוא קושי תקציבי.
איילת שילה תמיר: שותפים היום במאמץ הזה קודם כל הקהילות, העולם הזה בנוי על מאמץ של הקהילות ושל ההורים, אבל גם תורמים בכל רחבי העולם, דרך הסוכנות, וגם ממשלת ישראל.
איילת שילה תמיר: אבל כל תחום, אם היינו יכולים להכניס בו השקעות נוספות, היינו כמובן יכולים להעמיק ולהגדיל את העבודה.
מיכאל נודלמן: אם את מדברת תקציבים, המדינה משתתפת בתקציבים?
איילת שילה תמיר: המדינה משתתפת, זה גם מהלך בעשר השנים האחרונות, בהחלט.
איילת שילה תמיר: למדינה יש כמה אפיקים.
איילת שילה תמיר: אפיק ראשון, הוא פרוייקט חיי"ל במשרד החינוך, שעוסק בתמיכה בחינוך הפורמלי.
איילת שילה תמיר: עושה עבודה מאוד מרשימה בשיתוף איתנו.
איילת שילה תמיר: אפיק שני פרוייקט "חפציבה" שעוסק בבתי ספר בחמ"ע, שני הפרוייקטים האלה כל אחד קרוב ל- 2.5-3 מליון דולר.
איילת שילה תמיר: המדינה משקיעה גם בפרוייקט תגלית, וגם בפרוייקט נוסף סכומים ניכרים.
איילת שילה תמיר: שני הפרוייקטים האלה, המטרה שלהם בהקשר הזה, החשיבות שגם הממשלה וגם הסוכנות רואה בהם, הוא השינוי האסטרטגי.
איילת שילה תמיר: אלה פרוייקטים שמדברים על עשרות אלפי בני נוער, ועל שינוי רחב היקף.
איילת שילה תמיר: שינוי במספרים רחבים, אחוזים נרחבים של בני הנוער.
איילת שילה תמיר: כך תגלית שמתקרבת ל-150 אלף, וכך מסע שצובר מעל 20 אלף משתתפים, בשלוש שנים שהוא קיים.
איילת שילה תמיר: צעירים למעשה, לא בני נוער, הממשלה משתתפת, וזאת השתתפות חשובה, והיא גם מסמלת בעניינו לפחות, שינוי חשוב בהקשר הזה.
איילת שילה תמיר: שהתרומות הן לא רק מהתפוצות לישראל, אלא גם מישראל לתפוצות, זה ביטוי להכרה של החשיבות האסטרטגית של התחום הזה של חינוך יהודי, והחשיבות האסטרטגית של הבנייה של הקשר עם מדינת ישראל של הדור הבא.
איילת שילה תמיר: הראייה שלנו כישראלים של מדינת ישראל, ושל ממשלת ישראל, את החשיבות של הקשר הזה, ואת החשיבות של ההשקעה בקשר הזה.
איילת שילה תמיר: כאמור, היא מניבה כמה תועלות.
איילת שילה תמיר: היא מניבה קשר לעם היהודי, חשוב פעם אחת.
איילת שילה תמיר: היא מניבה קשר למדינת ישראל, חשוב פעם שנייה, ומניבה עלייה.
מיכאל נודלמן: זה ממשיך בשנת 2008, "תגלית" וכו'?
איילת שילה תמיר: "תגלית" בהחלט, תגלית אפילו גדל ב-2008, תורמים כמו שלדון אדלסון, שתרם סכום גדול.
איילת שילה תמיר: מסע ממשיך ב-2008, הפעילות של הסוכנות היהודית בתחומים האלה בכל העולם ממשיכה.
איילת שילה תמיר: כמובן, מאבק כמו בכל התחומים, הוא מאבק על תקציבים.
איילת שילה תמיר: העבודה נעשית בשיתוף עם הקהילות, באסטרטגיה.
איילת שילה תמיר: מהבחינה הזאת יש יותר ויותר פעולות שנעשות במשותף גם בהקשר הכספי.
איילת שילה תמיר: הקהילות שותפות במימון כל טווח העשייה.
איילת שילה תמיר: במורים, בשליחים, בתכנים, בסיורים בארץ, בכל התחומים.
איילת שילה תמיר: הקהילות בעם היהודי שותף מרכזי במימון.
מיכאל נודלמן: אנחנו מדברים על התפוצות, וחינוך יהודי בתפוצות.
מיכאל נודלמן: אבל בפנים משהו לא בסדר, בחינוך, אני לא מדבר על ידע של ילדים במתמטיקה, בפיסיקה.
מיכאל נודלמן: אני מדבר על ציונות, על שייכות של כולם למדינה, קבוצות קבוצות באים עולים חדשים מאתיופיה, מרוסיה, לא רוצים לחיות יחד, זאת בעיה.
אלי זרחין: אני רוצה דווקא בכיוון שלך, כי אני חושב שחינוך יהודי ציוני בישראל, הייתי קורא חינוך תפוצות בישראל, זה לא פחות חשוב.
אלי זרחין: הייתי רוצה לציין שתי נקודות למחשבה.
אלי זרחין: מדברים על החלטות במה להשקיע ומאיפה.
אלי זרחין: 40% כמעט מכלל התקציב שמשרד החינוך נותן לילדים עולים, הולך לרוסיה לחינוך ברוסיה.
אלי זרחין: זה לא כסף שמשרד החינוך לקח לעבודה ברוסיה.
אלי זרחין: הוא לוקח מ-27 מליון שקלים תלמידים עולים, 12 מליון שקלים ושולח אותם לרוסיה, באיזה זכות?
אלי זרחין: למה כסף של עולים שלנו שבחרו להשקיע כאן בארץ, הולך לרוסיה?
אלי זרחין: השאלה השנייה, עבודה בארץ.
אלי זרחין: אם אנחנו מדברים על ברית המועצות לשעבר, בעיניי, החטיבה לעבודה דובר רוסית בעולם, היא היום בישראל הגוף הכי מקצועי לעבודה בתחום זהות יהודית דוברי רוסית.
אלי זרחין: גוף שפיתח תכניות, גוף שהכשיר כוח אדם, ואני שואל שאלה.
אלי זרחין: למה אי אפשר, והם עובדים ברוסיה פעמיים בשנה, מחנות קיץ וחורף.
אלי זרחין: כל הכוח המקצועי נמצא בארץ ואין לו מה לעשות.
אלי זרחין: למה אי אפשר לשלב תקציבים, שמשרד החינוך והסוכנות, ולהכניס אותנו מנחי קבוצות, אותם אנשים, אפשר לומר על פליטי אתיופיה וצפון אמריקה, ולהכניס אותם לעבודה בארץ.
אלי זרחין: עם אותם תכניות ששנים עובדים ברוסיה, ושנינו יודעים שהם עובדים טוב.
אלי זרחין: אז אם יש אנשים שיודעים לעבוד, ויש תכניות, למה זה לא עובד בישראל.
אלי זרחין: השנה, משרד החינוך פתח איזשהו פריצה.
אלי זרחין: עמיהוד בהט שלא נמצא כאן, יזם יחד עם הארגונים, כניסה לעשרה בתי ספר בתחום הזה.
אלי זרחין: אבל יש לנו אלפי בתי ספר, והציפייה לוועדה שאולי היא תתן קריאה לסוכנות היהודית, ולמשרד החינוך, לשבת ביחד, להקצות תקציבים לעבודה של חינוך יהודי ציוני כאן בארץ.
צ'רלס רוזן: לפני שאנחנו ניגע בחינוך היהודי בארץ, אני רק רוצה לגעת בכמה תחומים שאנחנו כאן מסייעים.
צ'רלס רוזן: עמיתה שלי מהסוכנות הזכירה את הסיפור של "חפציבה" ו"חייל", אלה שני הפרוייקטים שמשרד החינוך מימן בהרבה כסף.
צ'רלס רוזן: אבל לא רק לאלה אנחנו מסייעים.
צ'רלס רוזן: יושבת כאן יעל דוד, אנחנו מסייעים לפרוייקט שנקרא "כל ישראל חברים" יחד עם הסוכנות, מורים בשנת שבתון יוצאים פעמיים בשנה לשתי קהילות בקהילות קטנות באירופה, לסייע בהנחיית מורים.
צ'רלס רוזן: כלומר, אנחנו רואים את הצורך לסייע לבתי הספר היהודים להתמודד עם השאלות שהיושב ראש העלה, כמו ציונות, שאלות של זהות, שאלות של יהדות.
צ'רלס רוזן: הקשיים הם עם בתי הספר הקטנים, ולכן אנחנו מסייעים לפרוייקט שכזה.
צ'רלס רוזן: סיוע נוסף שאנחנו משתדלים לסייע, באמצעות בית התפוצות, שנציגתו גם כן נמצאת כאן.
צ'רלס רוזן: אנחנו היום משתפים פעולה עם בית התפוצות לקשר בין בתי הספר, גם בארץ וגם בתפוצות.
צ'רלס רוזן: יש לנו פרוייקט משותף שיוצא השנה בארץ, ובשנה הבאה הולך לצאת גם לתפוצות, שילדים יעסקו גם בזהות יהודית, וגם בשורשים, וגם בקשרים בין בתי ספר.
צ'רלס רוזן: הנושא ירוץ בחטיבות הביניים.
צ'רלס רוזן: התחיל כבר בחטיבות הביניים בארץ השנה.
צ'רלס רוזן: בשנה הבאה, אנחנו רוצים להעביר אותו לחטיבות הביניים, ולחטיבות העליונות בחוץ לארץ, בסיוע בית התפוצות.
צ'רלס רוזן: אנחנו מסייעים בין מפגשים, בין בתי ספר בארץ, לבין בתפוצות.
צ'רלס רוזן: יש קשרים בין בתי הספר.
צ'רלס רוזן: משרד החינוך מנחה את המורים שלו בארץ, כדי שהמפגש הזה לא יהיה אקראי, אלא יהיה מפגש מכוון ויעיל, ותהיה לו המשכיות.
צ'רלס רוזן: מפגש לא קורה מאליו, צריך לעשות הכשרה רבה לפני שתלמידים נפגשים.
צ'רלס רוזן: צריך להכשיר את המורים, צריך שהמורים יתחרו על מה לדבר, ואיך לדבר, ולהגיע אחד לשני.
צ'רלס רוזן: התרבות בארץ, והתרבות בחוץ לארץ שונה.
צ'רלס רוזן: צריך ליצור מפגש בין תרבותי, ולעבוד עליו קשה מאוד כדי שהמפגש הזה יצליח.
צ'רלס רוזן: ההמשכים של המפגשים, לא רק שהם שם והם פה, תלמידים מגיעים מחוץ לארץ גם לארץ.
צ'רלס רוזן: אנחנו דואגים שתהיה פעילות משותפת גם בארץ.
צ'רלס רוזן: ישנם פרוייקטים מפרוייקטים שונים, משרד החינוך היה שותף בכולם.
צ'רלס רוזן: אחד הפרוייקטים למשל, נערי בר מצווה שמגיעים מכל העולם, ומגיעים לארץ, משרד החינוך שותף בטיפול, בהם ילדים מחו"ל מכל מיני ארצות.
צ'רלס רוזן: הנושא של חידון התנ"ך, ילדים שמגיעים מהתפוצות, משרד החינוך מסייע גם בהכשרה שלהם, וכן, אנחנו מסייעים בכל הפרוייקטים האלה.
צ'רלס רוזן: אנחנו מסייעים לבתי ספר שפונים אלינו, למרות שזה לא שייך אלינו, בתכניות לימודים.
צ'רלס רוזן: יש לנו כל שנה כ-15 עד 20 פניות מבתי ספר ברחבי העולם, שמבקשים תכניות לימודים.
צ'רלס רוזן: אז אנחנו מסייעים להם כל אחד בתחום שהוא מבקש.
צ'רלס רוזן: אחת הפניות היתה, למשל בקנדה, בקהילה שיש בה הרבה מיהודי מרוקו.
צ'רלס רוזן: רצו במסגרת תכנית הלימודים בהיסטוריה, שיהיה איזשהו פרק על יהודי מרוקו, אז כתבנו להם והעברנו להם.
צ'רלס רוזן: קהילה באוסטריה שהעברנו להם לא מזמן, ביקשה תכנית לא פורמלית, שתעסוק בנושא השורשים והזהות של הילדים, העברנו גם להם את זה.
צ'רלס רוזן: אלה שתי דוגמאות.
צ'רלס רוזן: זה לגבי הפרק של חוץ לארץ.
צ'רלס רוזן: יש גם פרק בארץ, אנחנו פועלים שגם הילדים בארץ יכירו את הקהילות היהודיות בתפוצות, ולא יהיו מנוכרים להם, אנחנו מדברים על עם אחד.
צ'רלס רוזן: אז אנחנו רוצים שגם במסגרת הזאת כתבנו תכנית, התכנית נלמדת בהרבה בתי ספר.
צ'רלס רוזן: ואנחנו דוחפים שלא רק בתפוצות יכירו את ישראל, שגם בארץ יכירו את התפוצות.
מיכאל נודלמן: אתם מסכימים שבארץ אתיופים זאת קבוצה נפרדת, ורוסים זאת קבוצה נפרדת.
מיכאל נודלמן: ותיקים זאת קבוצה נפרדת.
מיכאל נודלמן: וקשה לעשות קשר ביניהם.
צ'ארלס רוזן: משרד החינוך משתדל לשלב הכל בתחום האפשר, אני לא יכול לומר שאין בעיה.
צ'ארלס רוזן: אבל אנחנו משתדלים כמה שיותר לנסות לשלב שהילדים יכירו האחד את השני, וברגע שמכירים אז גם מוקירים.
מיכאל נודלמן: חבר הכנסת יולי, אתה אסיר ציון, אתה ציוני אמיתי.
מיכאל נודלמן: איך אתה רואה את המצב בארץ לגבי צעירים שלא רוצים להתגייס, שישנה תופעה שכל אחד בנפרד.
מיכאל נודלמן: איך אתה רואה את זה.
יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב ראש, צורם לי שמנסים לבנות כאן ניגוד בין חינוך יהודי בתפוצות, לבין הצרכים שלנו בארץ.