GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רומן פרס:
ואני, זה חשוב מאוד בעצם להדגיש שבנוסף לאותם גופים שזכו ובעצם המספרים האלה 2,000 או 3,000 ביחס למספר התלמידים עולים או אלה שגרים היום במדינה אם זה בני עולים או שילדי עולים או ילדים עולים זה בעצם מעט מאוד ולא משנה, אין לי ספק שמשרד החינוך עושים עבודה חשובה אבל תוכנית שתוגש לוועדה באיזה שהוא שלב עם המסגרת התקציבית תשאר אכן מיליון 800 אלף שקל זה רק אותה שמיכה שיצטרכו פה לחלק אותה.
רומן פרס:
תראו כמה גופים, ואני בטוח יש עוד כמה וכמה גופים כמונו למשל וכמו אורנים שפועלים לא במסגרת תקציב של משרד החינוך ובעצם יש כפילויות וזה לצערי תופעה מאוד מוכרת.
רומן פרס:
וכמה שיכולנו לעשות הרבה יותר עם היו את כל הגופים האלה, לפחות אלה שבאמת רוצים ורואים את טובת העניין, איך שהוא מתאמים את הפעילות שלנו ואפילו אני אומר לכם את האמת, אני בתחום הזה די הרבה זמן ואני לא ידעתי שיש זכיינים של משרד החינוך ואני מאוד אשמח באמת לקבל פרטים ולשתף פעולה.
זאב אלקין:
להתמודד במכרז מולם?
רומן פרס:
לא להתמודד, אנחנו לא.
רומן פרס:
אנחנו יודעים שלא כל הכסף, אתה יודע מה?
רומן פרס:
אני למדתי אמרתי את זה כבר פה באחת הישיבות הקודמות.
רומן פרס:
אני משוכנע שאין בעיה תקציבית פה במדינה, הבעיה רק למצוא באמת שיש כל כך כפילויות וכל כך הרבה גופים שעוסקים באותם דברים ובאותם נושאים שאם היו מאחדים את הכוחות, ואני אגיד עכשיו משפט שהוא גם בלתי ישים, אבל אם היו מקימים איזשהו גוף בין-משרדי שהוא לוקח את התקציב ממשרד החינוך, ממשרד הקליטה, מג'ויינט, סוכנות, כל אלה שבעצם עוסקים, עוסקים אני אומר עושים עבודת קודש אבל יש פה גם הרבה כפילויות והיו מתכננים היו בונים איזו שהיא תוכנית אחת ארצית אז היינו מגיעים גם להרבה יותר ילדים.
רומן פרס:
מן הסתם אנחנו הקמנו לאחרונה אצלנו גם מחלקה מיוחדת לזהות יהודית ואנחנו עובדים ועושים עבודה מאוד יפה.
זאב אלקין:
הסוכנות רצו להגיב, ואני אשמח אחר כך לשמוע את משרד הקליטה ואנחנו נמשיך.
נינו שלום:
הסוכנות היהודית שיש לה את המנדט על העלאת העולים מכניסה אותם למסגרות מעבר של מרכזי קליטה לתקופה מוגדרת, את העולים שמגיעים.
זאב אלקין:
אתה מדבר רק על עולים מאתיופיה, מרכזי קליטה זה בעיקר עולים מאתיופיה.
נינו שלום:
גם.
נינו שלום:
אבל יש כמה מרכזים שמוגדרים, יש כמה סוגי מרכזי קליטה, חלק מהם לעולי אתיופיה, חלק מהם למשפחות, חלק מהם לארצות מערב וחלק לתוכניות צעירים.
זאב אלקין:
אבל הרוב המכריע של העולים מארצות רווחה הוא לא עובר דרך מרכזי קליטה.
נינו שלום:
יש כמה עולים, יש כמה מרכזי קליטה.
זאב אלקין:
אני חושב ש, עוד בערך כבר 17 שנה לא עובר במרכז קליטה.
מסרט וורקו:
כל מרכזי הקליטה מופעלים על ידי הסוכנות היהודית.
מסרט וורקו:
לא כל מרכזי הקליטה הם במימון בלעדי של הסוכנות היהודית.
מסרט וורקו:
החלק של יוצאי אתיופיה הוא במימון של המחלקה לקליטת עולי אתיופיה במשרד לקליטת העלייה.
זאב אלקין:
אבל לא על זה שאלתי.
זאב אלקין:
אני שאלתי, כנציגת משרד קליטה, לפי הסטטיסטיקה שבידי, האם אני צודק בזה שכבר 17, 18 שנה הרוב המכריע של העולים מארצות רווחה הוא לא עובר דרך מרכזי קליטה.
מדרט וורקו:
זה כן נכון.
נינו שלום:
זה נכון.
נינו שלום:
אחוז קטן בכל זאת עובר דרכנו מכל מיני סיבות אבל הנקודה המרכזית שאני מנסה להגיע אליה זה הנושא של זהות יהודית.
נינו שלום:
האוכלוסיות שמגיעות אלינו, עם המשפחות, הן מגיעות גם כן חלקן נערים ויש לנו תוכניות לצעירים מיוחדות של נוער שנקרא כמו סל"ע, סטודנטים לפני עולים או נוער עתיד שמגיעים מצרפת או מ, קבוצות ייחודיות שאנחנו מעניקים להם העשרה חברתית תרבותית בנוסף ללימודים, תגבור במתמטיקה, אנגלית ומחשבים לקראת הכנתם או למכללות או לצבא או ללימודים אקדמאים.
נינו שלום:
מה שאני רוצה להדגיש, אנחנו לא, אנחנו מספקים להם מעטפת תרבותית חברתית שנעזרת בשירותים של ספקים, של נותני שירות, המליץ, אורנים, עבדנו איתם בעבר, עוד כמה גופים למשל כשהזכרת בתחילת דבריך את הנושא זהות יהודית.
נינו שלום:
יש לנו סל תרבות, כך הוא מוגדר, שמורכב מאיזה שישה שבעה פרמטרים שבו כל עולה צריך לקבל את זה, כולל הנוער.
זאב אלקין:
כל מי שנמצא במרכז קליטה עכשיו.
נינו שלום:
אני יש לי את המנדט רק על מרכזי קליטה.
זאב אלקין:
פה אתה מייצג את כל הסוכנות היהודית על מחלקותיה.
נינו שלום:
לא.
נינו שלום:
רק מחלקת העלייה, ורק מרכזי קליטה.
זאב אלקין:
זה בתפקיד היום יומי שלך בסוכנות.
זאב אלקין:
ברגע שאתה מגיע, זה כמו משרד החינוך, כשאתה מגיע כנציג הסוכנות לוועדה יש לך את הכבוד לייצג את כל הארגון הגדול הזה על תקציביו, אגפיו, מחלקותיו.
נינו שלום:
אני אצמצם את מימדיי רק למחלקה לעלייה הצנועים ואנחנו מעניקים סל תרבות שכולל סמינר בבית התפוצות, סמינר עם יד בן צבי שיש להם ממש תוכנית אופרטיבית שציינו העיר העתיקה, הרובע היהודי וכיוצא בזה, כולל גם סדנאות והרצאות, במכללת אורנים הגיעו עד איזור גיאוגרפי של אזור משמר שרון ונעצרו שם בגלל שהם צפוניים.
זאב אלקין:
יד בן צבי, אם אתה מדבר על הנוער, זה בטח מרכז רחל ינאי.
נינו שלום:
אני מדבר גם על נוער ודאי.
נינו שלום:
אנחנו מנסים לחבר נוער עולה לנוער ישראלי ויש פרויקט נחמד שנקרא אחריי, עמותה, אחריי, שעושה פעילויות כהכנה לצה"ל לצעירים בני ה- 16, 17 כהכנה גם מחברת בין ישראלים לבין עולים שנמצאים במרכזי קליטה.
נינו שלום:
מרכזי קליטה הם לא אקסטריטוריאלי.
נינו שלום:
זה לא מקום סגור, זה מקום פתוח, יש אינטראקציה, הייחוד אצלנו שאנחנו נותנים להם במרכזי הקליטה העשרה חברתית מעבר ללימודים הפורמאליים שמשרד החינוך מעניק שהם לומדים באמצעות בתי ספר של משרד החינוך וזה מוסיף.
זאב אלקין:
לסוכנות היהודית יש איזו שהיא מעורבות בתחום הזה לילדים שנמצאים מעבר למרכזי קליטה, לאותם שהלכו לקליטה ישירה?
זאב אלקין:
רק לעניין הזה.
זאב אלקין:
עכשיו שאלה אחרת, לפי מה שאני יודע, הסוכנות הרי פעילה עם ילדים בוודאי אלה שהם בתוך תהליך עליה בתחומים האלה בחו"ל, עוד טרם עלייתם.
נינו שלום:
למה?
זאב אלקין:
הסוכנות בטבעה, דרכה עוברים רוב משפחות העולים לפני שהם מגיעים ארצה.
זאב אלקין:
דרך המסגרות של הסוכנות בחו"ל, אולפנים של הסוכנות, ואז השאלה שלי היא האם הסוכנות ניסתה פעם לבנות איזו שהיא מערכת של תיאום של הפעילות שלה בתחום זהות יהודית לנוער לפני עלייתו למסגרות שעוסקות בזה כאן
זאב אלקין:
בתוך גבולות המדינה מרגע שילדים אלה נוחתים.
נינו שלום:
אני מוכן לבדוק, אני לא יכול לומר.
נינו שלום:
ברור שיש דסקים והשליחים עובדים עם הדסקים פה.
זאב אלקין:
אני שואל אם משרד, אני אשאל הפוך, אני אשאל את משרד החינוך.
זאב אלקין:
האם משרד החינוך כשבונה את האסטרטגיה שלו לעבודה עם נוער עולה האם הוא מעודכן ומקבל מידע שוטף מהסוכנות היהודית מה הסוכנות עושה עם הנוער לפני עלייתו בתחומים האלה ומנסה למנוע כפילויות או מנסה לבנות על זה נדבך נוסף וכולי.
זאב אלקין:
אם יש לכם בכלל איזה שהוא דו-שיח מול הסוכנות בנושאים האלה.
אירית חן:
אני חושבת שכן.
אילן שמש:
לנו יש לפחות פעם בשנה.
אילן שמש:
אנחנו מקבלים מהם במסגרת יום עיון או יום סמינר, אנחנו בעיקר מקבלים את המידע כי למעשה הם תמיד מעדכנים אותנו בנתוני עלייה, מאפייני עלייה, מאפייני עולים.
אילן שמש:
לא מספיק במה שאתה שאלת דווקא, זה לא מספיק מה שהם קיבלו שם כסל עוד לפני העלייה, לזה לא קיבלנו מספיק.
זאב אלקין:
לדוגמא, חלק מהילדים שעולים ארצה למדו בבתי ספר יהודים.
זאב אלקין:
שזאת מערכת שמופעלת, פעם הייתה מופעלת אך ורק על ידי משרד החינוך הישראלי עצמו אמנם חדר אחר, מנהל אחר במשרד אבל זה עדיין היה משרד החינוך הישראלי.
זאב אלקין:
היום זה מופעל במשותף על ידי משרד החינוך והסוכנות ולמשל כשאתם כאגף לקליטת עלייה בונים תוכנית בתחום של זהות יהודית לעולים האם אתם לוקחים בחשבון את מה הילדים למדו בבתי ספר יהודיים שם?
אירית חן:
בבחירת התלמידים אתה מתכוון?
זאב אלקין:
בכל תפיסת התכנים של התלמידים.
אירית חן:
הנושא שתלמיד למד בבית ספר יהודי זה בכלל גם גורם נוסף לזהות וגם לגבי שעות עזר שלו שהוא יודע עברית יותר מעולה אחר שלא למד בבית ספר יהודי.
זאב אלקין:
זה לצערי לא בדיוק נכון.
אירית חן:
אבל הוא יתקבל כעולה מן המניין הוא לא יהיה שונה.
זאב אלקין:
אין שום דיפרנציאציה.
אירית חן:
אני מדברת לגבי שעות עזר ולגבי הדברים הרגילים.
אירית חן:
לגבי הכניסה לסמינר אז שהוא יהיה בקבוצה של אותם תלמידים שנכנסים לקבוצה זה בשיתוף עם המלצה של היועצת, ובתי הספר וכל הפורום הבית ספרי עם המידע שידוע להם וגם נכונות של התלמידים להשתתף.
אירית חן:
זאת אומרת הם חושפים בפניהם את התוכנית ואת הפעילות.
אירית חן:
לגבי הכיתות
זאב אלקין:
כלומר שיש סיכוי סביר מאוד שתלמיד כזה שאם הוא עולה יחסית טרי ונמצא שנתיים שלוש בארץ שמה שהוא יקבל בסמינר בארץ זה אולי דברים דומים למה שהוא קיבל בסמינר של הסוכנות לפני עלייתו.
מסרט וורקו:
או אחרי הגעתו למרכז קליטה שזו גם אפשרות.
זאב אלקין:
זה תסריט סביר מה שאני מתאר?
זאב אלקין:
כי אגב, מבחינת הצוותים של המדריכים זה אני אגיד לכם מידיעה אישית יש לא מעט חפיפה.
זאב אלקין:
לכן הרי זה שמי שעובד כמדריך בגשר זה לא אומר שבקיץ הוא לא יצא מטעם הסוכנות לעבוד במחנות נוער ואני מכיר רבים דווקא מהתחום הזה.
זאב אלקין:
ולכן מבחינת מתודה זה דברים דומים ומה שהוא הבין מבית מדרש אחד הוא מיישם גם בבית מדרש שני והשאלה היא אם לא קורה לפעמים כך שהתלמיד מקבל את אותה סחורה פעמיים ושלוש.
אירית חן:
זה דבר טעון בדיקה בהחלט.
זאב אלקין:
לא שאלתם את עצמכם את השאלה הזו?
אילן גאל דור:
אנחנו לא נתקלנו, אני יכול להגיד דווקא על כאלה שעברו פעילות גם טרום העלייה שלהם משהו שהרגשנו שהפריע לפעילות או שזה more of the same.
אילן גאל דור:
זאת אומרת אני חושב שאפילו אם יש פעילות שהיא מאוד דומה, אם היא נעשתה טרום העלייה היא נתפסת בצורה לגמרי אחרת כאשר מישהו כבר נמצא שנתיים או שלוש בארץ והוא כבר החברה הישראלית זה לא משהו אוטופי שמדברים על זה בבית ביום שנעלה.
אילן גאל דור:
זה כבר משהו אמיתי.
אילן גאל דור:
לכן אפילו אם הפעילות היא דומה, היא דומה היא נתפסת בצורה שונה לגמרי.
זאב אלקין:
אני אשאל אותך שאלה היפותטית.
זאב אלקין:
אם אתה כגוף שעוסק בזה ונניח יתברר, זה טעון בדיקה, אבל יתברר שבנתוני עלייה הקיימים כבר בשנים האחרונות הרוב המכריע של הילדים הם עברו מערכת כזו או אחרת, הרי פעם בשנים 1989 – 1991 זה היה גל כל כך גדול שברור שרק המיעוט הספיק לעבור משהו שם.
זאב אלקין:
כמה שהעלייה יותר קטנה והפעילות של הארגונים היהודים שם היא יותר מבוססת הרי לרוב דווקא הילדים שהמשפחות שלהם חשבו על עלייה הם השתלבו בשלב כזה או אחר בפעילות יהודית ועברו איזו שהיא מערכת לפני זה.
זאב אלקין:
חלקם למדו בבית ספר יהודי יומי, חלקם למדו בבית ספר יום א', חלקם השתתפו בסמינרים למיניהם של הסוכנות, סמינרים קיץ וכולי.
זאב אלקין:
זה בדרך כלל המציאות הסבירה בוודאי של השנים האחרונות.
זאב אלקין:
האם כאדם שבונה תוכנית לסמינר כזה בארץ לא היית מעדיף לדעת מראש מה הם עברו שם הרוב של הילדים?
זאב אלקין:
שלא לדבר על אפשרות היפותטית לבנות איזו שהיא תוכנית שיש לה איזה שהוא היגיון של רצף, שילד שעולה ארצה עובר סמינר אחד לפני עלייתו וכולם יודעים מה היה שם ואחרי כמה שנים שהוא בארץ הוא עובר סמינר כאן וכשבונים את התוכנית של סמינר כאן יודעים מה קרה איתו קודם.
אילן גאל דור:
השאלה היא רטורית.
אילן גאל דור:
זאת אומרת התשובה היא ודאי כן.
אילן גאל דור:
ודאי שהיינו מעדיפים לדעת כל מה שהוא עבר.
אילן גאל דור:
זאת אומרת גם באותו בית ספר שהוא למד שם אם הייתה פעילות כזו או אחרת זה ודאי היה עוזר.
אילן גאל דור:
אני חושב שרק איסוף המידע הזה הוא מאוד קשה.
אילן גאל דור:
זאת אומרת להגיע לגוף שירכז, אולי כמו הדבר האוטופי הזה שיהיה גוף שירכז ונדע מה התלמיד, יהיה לנו איזה trace record כזה של כל מה שהוא עבר לפני העלייה וגם מה שהוא עבר כאן.
זאב אלקין:
כאן זה דו-שיח בין שתי מחלקות בתוך משרד החינוך ומחלקה אחת בסוכנות היהודית.
זאב אלקין:
זה הכל.
אילן גאל דור:
ודאי שפעילות שהיא פעילות המשך היא הרבה יותר טובה.
אילן גאל דור:
זאת אומרת זה אנחנו יודעים בוודאות כי כל דבר שנבנה על משהו אז הוא קומה שנייה הוא לא קומה ראשונה טובה יותר, אלא זו כבר קומה שנייה.
אברהם מיכאלי:
הגופים שזכו במכרז כמו שאתה אומר יש איזו שהיא תוכנית מובנית שאתם מציגים למשרד החינוך ומפקחים עליכם, אתם מבצעים את זה בשלב א', בשלב ב', בשלב ג'.
אילן גאל דור:
זה לא שלב א', שלב ב', אנחנו מציגים למשרד החינוך את אותה חבילה של השלושה ימי סמינר.
אילן גאל דור:
הם בודקים, הם מפקחים, הם באים לבקר.
אילן גאל דור:
אני רוצה להגיד בתחום הזה, זה תחום שנבדק.
אילן גאל דור:
זה לא שגר וזהו, זה כן משהו שאנחנו כל הזמן בשיח עם המשרד כדי לראות גם את האפקטיביות.
אילן גאל דור:
אני חושב שיש פה דיאלוג טוב.
מואנה פרס:
גוף לא זוכה למכרז אצלנו, אלא אם הוא מציג את הקונספט שלו באם זה כולל את המטרות של המשרד.
מואנה פרס:
כלומר, הוא לא באופן אוטומטי זוכה.
מואנה פרס:
לפעמים מקשים מאוד על הגופים כדי להוכיח שאכן הם עשו את התוכנית הנכונה.
אירית חן:
לגבי הבקרה אני יודעת שזה בהחלט מדריכים ומפקחים מגיעים ומבקרים במהלך הפעילות.
אירית חן:
הם עושים משובים לאחר הפעילות והמשובים נפלאים.
אירית חן:
זה באמת לגופים המשובים הם חוויה אמיתית ומרתקת.
זאב אלקין:
מסרט, את רוצה להגיד לנו בכמה מילים, מה עושה משרד הקליטה בתחום זהות יהודית לילדים עולים?
מסרט וורקו:
המון.
מסרט וורקו:
אולי לפתיח, נציין שבעבר הייתה מחלקה של זהות יהודית שהייתה כפופה לאגף שלנו, אגף בכיר לקליטה בקהילה כיום היא לא קיימת כתוצאה מכפל פעילויות שקיימות אם זה ברמה היישובית או עמותות וארגונים או במסגרת פעילויות שאנחנו מקיימים התוכניות החינוך הבלתי פורמאלי שהנושא של הזהות היהודית והישראלית הן חלק בלתי נפרד מהתוכניות.
זאב אלקין:
מי שניהל אותה נדמה לי היום הוא שליח של הסוכנות.
זאב אלקין:
עמוס פלאן.
מסרט וורקו:
יכול להיות אולי בעבר, האחרון שאני יודעת היום הוא מנכ"ל של משהו בעיר העתיקה.
מסרט וורקו:
יהודה.
מסרט וורקו:
אז קודם כל יש את הנושא של התמיכות.
מסרט וורקו:
עמותות וארגונים שעוסקים בתחום הם נהנים,
זאב אלקין:
זה בתוך הקריטריונים של התמיכה בזהות יהודית, כולל לילדים.
מסרט וורקו:
בוודאי, וכמובן שאנחנו מנפיקים.
זאב אלקין:
מהו ההיקף השנתי ממוצע של תמיכות בתחום זה של זהות יהודית לילדים עולים?
מסרט וורקו:
אין לי מושג.
זאב אלקין:
את יכולה לברר?
מסרט וורקו:
בוודאי.
מסרט וורקו:
את כל הנושא התקציבי של כל התוכניות שאני אציין כאן אני מוכנה להביא.
זאב אלקין:
נשמח לקבל ממך בכתב את התמונה, איזה תקציב מהתמיכות ואולי גם יהיה ארגונים בתחום הזה שנהנים מהתמיכות של משרד הקליטה.
מסרט וורקו:
לציין מי הארגונים?
זאב אלקין:
כן, שהרי זה לא מידע סודי, אלה החלטות של ועדת - - -,
מסרט וורקו:
זה קיים באינטרנט גם באתר של המשרד, אין שום בעיה.
זאב אלקין:
אם את יכולה לבודד את התחום הזה נניח של שנה אחרונה, איזה היקף תקציבי סך הכל ומי הארגונים.
מסרט וורקו:
אין שום בעיה.
מסרט וורקו:
כמובן שאנחנו גם מנפיקים את החוברות לחגי תשרי ואת ההגדה של פסח.
זאב אלקין:
אבל זה פחות לילדים ולנוער.
זאב אלקין:
מסרט וורקו זה גם ולא רק.
זאב אלקין:
סיורים, שזה גם חוצה את כל הגילאים, סיורים עם חברת מקום שהם בעצם, לפי מה שהבנתי עכשיו, הם אחד הזכיינים של משרד החינוך.
זאב אלקין:
אז אנחנו מבצעים סיורים לעולים בעיקר בירושלים במקומות היסטוריים.
זאב אלקין:
אלה סיורי משפחות, סיורי נוער, או סיורי מבוגרים?
מסרט וורקו:
זה מחולק.
מסרט וורקו:
כשזה למבוגרים אז אנחנו מביאים רק מבוגרים וכשזה נוער ומעלה.
מסרט וורקו:
ילדים לא.
מסרט וורקו:
חטיבות ביניים צפונה.
מסרט וורקו:
באמצעות התקשרות מול הרשויות המקומיות.
זאב אלקין:
מה ההיקף של הפעילות הזאת של הסיורים.
מסרט וורקו:
שוב פעם, זה דברים שמבחינת התקציבים.
זאב אלקין:
אז אם את יכולה לברר ולעדכן אותנו מה ההיקף במיוחד בתחום הזה שהוא בלי מבוגרים.
זאב אלקין:
שרק מחטיבות הביניים וחטיבות עליונות.
זאב אלקין:
מה ההיקף התקציבי שנתי לסיורים האלה וכמה ילדים נהנים מזה כל שנה.
אברהם מיכאלי:
אם יש לך את הפרטים של הסיורים האלה אפילו דרך מקום?
מסרט וורקו:
יש לנו את התוכנית, גם את זה אני אוכל לצרף.
אברהם מיכאלי:
אנחנו ניסינו פעם לחוקק חוק, שיהיה חובה לבקר בירושלים ובכותל החוק הזה נדחה.
מסרט וורקו:
הסיורים שאנחנו עושים הם ב- 90% בירושלים.
מסרט וורקו:
אנחנו עומדים על כך שזה יהיה בירושלים.
מסרט וורקו:
כמובן שבאמצעות התקשרות מול הרשויות המקומיות אנחנו מקיימים ברי ובנות מצווה.
מסרט וורקו:
עוד דבר שהזהות נבנית גם מהתרבות הישראלית כלומר הצגות.
מסרט וורקו:
לחשוף את העולים להצגות שמתקיימות בהבימה לצורך העניין.
זאב אלקין:
אבל שוב, אני מניח שזה לא ילדים.
מסרט וורקו:
זה לא ילדים, אם כי אנחנו מביאים לשם גם בני נוער שהם מתוך תוכניות קיימות כמו אופק לבגרות, פלא, צלשים ומועדוניות יחד עם המבוגרים כשכל הצגה היא מתורגמת לחמש שפות סימולטנית ושלוש ההצגות לצורך העניין האחרונות שהיו זה היה בוסתן ספרדי, קופסא שחורה והעבד.
מסרט וורקו:
ואנחנו מחייבים את כל התוכניות שאנחנו מפעילים שלפחות 25% מהעלות או מהתוכנית הם יהיו סביב הנושא של הפעילויות חברה ותרבות כשהחלק הארי מהתוכניות האלה הן סביב הנושא הזהות היהודית והישראלית.
מסרט וורקו:
שוב פעם מכיתה ז' עד י"ב ואני מדברת רק על החלק הלא פורמאלי כי אנחנו לא עוסקים בתחום החינוך הפורמאלי.
זאב אלקין:
את תוכלי להעביר לי את הנתונים האלה בצורה מסודרת, תקציבים, מספרים, משתתפים והגופים שמבצעים את זה עבורכם בכתב כדי שנראה כאן את התמונה הכללית של כמה המדינה משקיעה.
זאב אלקין:
הרבה פעמים זה אותם ילדים, אני בהחלט צופה שיכול להיות מצב שאותו ילד, ילד אחד עובר שתיים שלוש פעילויות שכולן מתוקצבות על ידי המדינה פעם זה דרך משרד קליטה, פעם זה דרך משרד החינוך וכולי וילד אחר בבית ספר שכן לא מקבל כלום.
אברהם מיכאלי:
מה עם פעילות עליית הנוער, אתם עדיין שותפים איתם עם הסוכנות היהודית בקטע של?
מסרט וורקו:
משרד הקליטה לא קשור לפעילות של עליית הנוער.
אברהם מיכאלי:
אז כל פעילות עליית הנוער נעשית במסגרת הסוכנות היהודית.
זאב אלקין:
זה משרד החינוך מינהל התיישבותי ומדברים על היבט של ילדים עולים ובעיקר נעל"ה.
זאב אלקין:
זה מה שקורה שם.
זאב אלקין:
אנחנו הזמנו אותם לכאן יש להם מחלקה בן אדם מיוחד שעוסק אך ורק בפעילות בלתי פורמאלית לצערי הוא לא הגיע, אז אולי נשמע בפעם הבאה.
זאב אלקין:
אני מחזיר את הכדור חזרה למשרד החינוך.
זאב אלקין:
האם הצלחתם לברר או משהו בזמן שהיה ואתם יכולים כן להציג לנו כאן, אנחנו לא נספיק לסיים את הדיון הזה בוודאי היום, נמשיך אותו עוד שבוע.
זאב אלקין:
השאלה אם לפחות את הרציונאל הכללי אתם יכולים להציג היום.
אירית חן:
אני חושבת שהרציונל הוצג כאן לפני כן.
זאב אלקין:
כי הגופים מדברים, הרי כשהגופים הציגו כאן את התמונה הם אמרו אומרים לנו יש לך מכסה עד נניח בין 500 ל- 700 תלמידים בשנה ואז לאותם בין 500 ל- 700 אנחנו בונים רציונאל כזה של הסמינר.
זאב אלקין:
השאלה שלי למשרד החינוך מאיפה הופיעה המכסה, איך היא חושבה, לפי איזה עיקרון?
זאב אלקין:
שכל ילד רביעי מקבל את זה?
זאב אלקין:
כל ילד עולה מקבל את זה?
זאב אלקין:
כל ילד עולה עשירי מקבל את זה?
זאב אלקין:
למה דווקא בנוסחה הזאת?
זאב אלקין:
איך בוחרים ילדים שמקבלים או לא?
זאב אלקין:
למרות שלפי התמונה שמתוארת כאן זה תלוי בחריצות של המנהל.
זאב אלקין:
למה המשרד החליט שזה תחום חשוב ולמה הוא החליט שהוא חשוב בשווי מיליון 800 ולא שני מיליון 800 ולא חצי מליון, מה בכלל היה הבסיס להחלטה הזו?
אירית חן:
הבסיס להחלטה של מיליון 800 פשוט זה, אני לא יודעת מבחינת הסכום למה זה דווקא מיליון 800 אבל לגבי בתי הספר פשוט הסתכלו, בדקו את הרשימות של בתי ספר עתירי עולים ונשלחו להם מכתבים, פניות לבתי הספר שמעוניינים להשתתף בסמינרים ומי שמרכז את זה אספו את הפניות ופנו לבתי הספר.
זאב אלקין:
את מדברת כרגע על מדיניות השיווק.
זאב אלקין:
אבל מה שאנחנו שומעים מהארגונים, לפחות כאן, שהם כמובן מאוד שמחים על העזרה בשיווק אבל אין בעיות גדולות של שיווק.
זאב אלקין:
במיוחד ברגע שהעסק הזה רץ.
זאב אלקין:
להיפך יש להם בעיה של לקלוט פניות שמתקבלות ולכן כרגע מה שמעניין אותי זה פחות שיווק אלא מעניין אותי איך קבעתם את המכסה.
אירית חן:
בתי ספר עתירי עולים, של תלמידים שעלו לאחר שנת 1993.
אברהם מיכאלי:
למה עתירי עולים?
אברהם מיכאלי:
למה אין מערכת מסודרת שכל ילד עולה, אפילו בודד בבית ספר מסוים, חייב לעבור בשלב מסוים איזה שהוא סמינר, איזו שהיא הדרכה מכוונת של המשרד בזהות יהודית.
אירית חן:
זה בדיוק הנושא שנדון בסעיף 3, שזה כך עובדים על הנושא, שאם לשנות אולי את הקריטריונים לשנות את זה שזה באמת התייחסות פייר ילד ולא להיכנס לבתי ספר עתירי עולים ולתת להם מענה.
אירית חן:
אבל זה שיקול שבאמת הרי אם אנחנו מתייחסים לסעיף הזה שמדבר על מה שאנחנו מתכוונים, על התוכנית שמתגבשת עכשיו אז אנחנו רוצים לבדוק באמת אם לשנות את זה וההתייחסות היא תהיה פייר תלמיד או שהקריטריון יהיה קבוצה של תלמידים נניח מעל 10 תלמידים או 20 עולים בבית ספר או,
זאב אלקין:
למרות שבמקרה הזה זה יותר קל.
זאב אלקין:
כי את יכולה, שזה סמינר.
זאב אלקין:
אז את יכולה להוציא אשכול של בתי ספר קבוצה של תלמידים ולהגיע למכסות.
אברהם מיכאלי:
אולי מחנות קיץ אפילו את משרד החינוך שווה להשקיע באותם ארגונים שכבר זכו במכרז קייטנה חינוכית כזו או אחרת עם הזהות היהודית.
אברהם מיכאלי:
לילדים האלה זה חסר.
אברהם מיכאלי:
זה חייב להיות חובה.
אברהם מיכאלי:
לא נראה לי שכל מנהל בית ספר יחליט מה הוא רוצה לעשות.
אירית חן:
אלה הן נקודות שבאמת נכנסות לתוכנית.
אירית חן:
באמת ההיבטים האלה, אם זה יהיה חובה או רשות, או מספר התלמידים.
אירית חן:
בנושא של מחנות קיץ אני באמת חושבת.
זאב אלקין:
אבל גם אם הבסיס עד היום היו בתי ספר עתירי עולים לפי התמונה שאנחנו מקבלים כאן מהארגונים עדיין המכסה היא לא מספיקה, זאת אומרת שישנם בתי ספר שכן הומלצו ורוצים להגיע ואין מקום.
זאב אלקין:
אז השאלה מאיפה צצה המכסה הזאת של נניח 2,700.
זאב אלקין:
מה היה העיקרון, איך חישבו אותה, לפי איזה עיקרון?
אירית חן:
את מספר התלמידים?
זאב אלקין:
שאני מניח שגם תקציב זה אותו דבר.
זאב אלקין:
לא משנה, בטח יש קורלציה ישירה בין מספר תלמידים לתקציב.
אירית חן:
לא.
אירית חן:
אבל ישנו בית ספר מסוים ששם יש 250 תלמידים ובית ספר אחר שיש שם 30 תלמידים.
זאב אלקין:
זה בסדר.
זאב אלקין:
אם מהרשימה שאתם סיפקתם לארגונים והמלצות ששלחתם לבתי בספר אנחנו יודעים ומקבלים כאן תמונה, ואין לנו תמונה סטטיסטית מלאה, שרק המנהלים שקיבלו את ההמלצה ופנו יש יותר ממה שמקומות במכסה ומן הסתם היו עוד כך וכך בתי ספר שאתם המלצתם להם והם לא פנו.
אירית חן:
אז מה שאתה מציע שנעשה?
אירית חן:
מה שיבוצע פה זה פילוח.
זאב אלקין:
לפני שאני מציע אני מנסה להבין את ההיגיון.
זאב אלקין:
כשישב מישהו וכתב 2,700 מן הסתם הוא לא עשה את זה ככה.
זאב אלקין:
היה איזה שהוא,
אירית חן:
אם ההקצאה הייתה 700 בערך, יש כ- 800 מקומות אז זה הגיוני.
זאב אלקין:
אבל זה הפוך.
זאב אלקין:
הקצאה 700 היא פועל יוצא מהחלטה כללית שיש 4 ארגונים ויש סך הכל 2,700.
זאב אלקין:
אני לא חושב שפנו לארגונים ושאלו כמה אתם יכולים לקלוט.
זאב אלקין:
לפי מה ששמענו מהארגונים הם יכולים לקלוט יותר.
זאב אלקין:
יותר מזה הם אמרו לנו שפעם היו רק שני ארגונים והם חילקו ביניהם את כל המכסה.
זאב אלקין:
אז זו הוכחה שהם יכולים יותר.
זאב אלקין:
הם עשו פי 2 בערך כל אחד מהם.
זאב אלקין:
אז הבעיה זה לא יכולת קיבולת של הארגון.
זאב אלקין:
והבעיה זה לא הצרכן כי הצרכן יש, גם לפי הגדרה של ללכת לא על כל ילד עולה אלא רק על בתי ספר.
זאב אלקין:
אז על איזה בסיס קבעתם 2,700?
זאב אלקין:
כל ילד שני?
זאב אלקין:
כל ילד שלישי?
זאב אלקין:
בטח הייתה איזו שהיא מחשבה אחרי זה, גם אם אתם רציתם לספק את זה לכל ילד ולא היה תקציב.
זאב אלקין:
אני מבין גם את זה, אז בטח התיישבתם ואמרתם או.
זאב אלקין:
אני מספק את זה לאחוז מסוים מתוך האוכלוסייה אבל איזה שהוא היגיון היה.
זאב אלקין:
אני לא מאמין שמישהו ישב ותקצב סתם סכום.
זאב אלקין:
ממש לא מאמין.
זאב אלקין:
מהניסיון שצברתי כאן בשנה האחרונה אני יודע שזה פשוט לא קורה במשרדי ממשלה אף פעם.
זאב אלקין:
ואנחנו כאן כדי לנסות להבין לאן זה צריך להתפתח, חשוב להבין על איזה בסיס זה נבנה, מה גם שלכאורה מספר ילדים עולים השתנה בעשר השנים האחרונות.
זאב אלקין:
אם זה אותו מספר במשך 10 שנים אני רק יכול לתאר לעצמי כמה ילדים נפלו בין הכיסאות בשנים שמספר ילדים עולים היה הרבה יותר גדול ממה שהוא עכשיו, אם היום זה לא מכסה.
זאב אלקין:
אז מעניין אותי מאוד לדעת שמי שקבע אז את המכסה על פי מה הוא פעל.
זאב אלקין:
זה בטח מתועד במסמכים של המשרד כשהתקבלה ההחלטה, גם אם זו החלטה היסטורית, הייתה נקודת התחלה שכפי ששמענו שבה היא התקבלה.
זאב אלקין:
אחר כך אני יודע זה לפעמים נמשך באנרציה.
זאב אלקין:
יש תקנה כזאת.
אברהם מיכאלי:
כפי שהבנו מהארגונים גם הסמינרים האלה הם נועדו לגילאים מסוימים.
אברהם מיכאלי:
השאלה היא האם המשרד מתכנן סמינרים כאלה גם לגילאים יותר נמוכים.
אברהם מיכאלי:
מכיתה ז' נניח אפילו.
אברהם מיכאלי:
אני לא הבנתי.
אירית חן:
כשאני אמרתי לך שהשנה מתגבשת תוכנית לשינוי ולבדיקת הדברים אז זה גם הדברים שעלו, אולי להכניס את זה לחטיבת הביניים ומה היתרונות ומה החסרונות שבכך.
אירית חן:
כשחשבו על כיתה י' וי"א כי אמרו שזה הגיל של התלמיד בגיל ההתבגרות הוא מגבש לעצמו את העתיד שלו, את הכיוונים שלו וזה הזמן הנכון לטעת בו את הזהות היהודית.
אירית חן:
יכול מאוד להיות שעכשיו בשיקול מחודש נחשוב על גילאי חטיבת הביניים.
זאב אלקין:
באיזו רמת גיבוש נמצאת התוכנית?
אירית חן:
התוכנית עכשיו במהלך.
אברהם מיכאלי:
עברו שלושה ארבעה חודשים, זה אומר שזה לקראת סיום.
מואנה פרס:
אני רוצה להגיד בכל אופן, למרות שאני אומר משהו כללי, אבל בגלל שבית ספר מקבל סל של שעות נניח ובתוך הסל הוא יודע שחלק מהסל הוא לטובת עולים חדשים ומאוד יכול להיות שאכן בית ספר, אפילו בית ספר יסודי, מטפל בנושא של זהות יהודית.
מואנה פרס:
השאלה הכי מרכזית שצריך לשאול את עצמנו בעצם, האם יש הנחיות מתאימות להגיד למנהל בית ספר או.
מואנה פרס:
קי.
מואנה פרס:
יש לך איקס שעות מתוכן ווי שעות לעולים חדשים אנא טפל בנושא של זהות יהודית.
זאב אלקין:
לצערי, אני אאכזב אותך, התשובה היא לא.
זאב אלקין:
ואפילו בדברים שהם, יכול להיות שמבקשים לפני זה, אפילו בנושא של הוראת עברית היכולת של המשרד במסגרת של התקצוב בדו"ח שושני, לבתי ספר יסודיים הייתה כמעט אפסית.
זאב אלקין:
להגיד למנהל אתה חייב כך וכך שעות להקצות להוראת עברית, למרות שהמשרד יודיע למנהל שהוא תוקצב בנוסחה שלקחה בחשבון, כמו שאמרת בצדק, עולים במשמעות מאוד רחבה של המילה.
זאב אלקין:
ולכן המשרד כשהוא רצה, שלמשל עולים בשנה ראשונה בארץ יקבלו מספר גדול של שעות של עברית שזה טבעי, ברגע שהם נחתו, נאלץ להקצות תקציב נוסף בנוסף לתקצוב של דו"ח שושני כדי שהוא יכול להתמקח על השעות האלה.
זאב אלקין:
לכן, לצערי, התשובה לשאלתך היא ברורה והיא שלילית.
מואנה פרס:
לא.
מואנה פרס:
השאלה היא אם הנחיות של המשרד כן יעזרו בנדון, נניח לפרסם בחוזר מנכ"ל מחייבים וכן הלאה.
זאב אלקין:
המשרד נואש, המשרד בא אלינו ואמר אני לא יכול, אחרי שנתתי את התקציב בדו"ח שושני לדרוש ממנהל בצורה פרטנית מה הוא יעשה עם השעות.
זאב אלקין:
אני יכול רק לסמוך על זה שהמנהל שמעוניין ברמה הכללית של בית הספר וגם מודדים אותו על התוצאות אז הוא ידע שאם יש שם עולים הוא ימצא משם את השעות.
זאב אלקין:
לצערי, המציאות מראה שאפילו מצרך כל כך בסיסי בלתת עזרה בשעות של עברית לילדים עולים המנהל לא עושה, או בחלקם הגדול לא עושה עם השעות.
אברהם מיכאלי:
אחד הדברים שאותי מטריד לפחות שאם אני שומע, נניח ילד הגיע לכיתה ז' בבית הספר ולא השקיעו בתחום הזה של זהות יהודית ורק בכיתה י' או י"א מקבל את אותו סמינר, אם אנחנו רואים פה שגם הסקרים וגם התחושה שלנו בוועדה פה הייתה שהרבה מאוד בעיות נוצרות כתוצאה מכך שילדים עולים לא מתחברים לארץ בגלל הנושא של זהות יהודית ישראלית.
אברהם מיכאלי:
הנשירה כבר מתחילה לא בכיתה י"א, הנשירה מתחילה כבר בכיתות יותר נמוכות.
אברהם מיכאלי:
אז מה עשית אם בכיתה י"א מחכים לסמינר כשבינתיים הילד כבר נשר ועבר למחלקה אחרת או למחלקה פלילית לצערנו.
אברהם מיכאלי:
מה אנחנו עשינו?
אמיליה סלזינגר:
מה אנחנו עשינו.
אמיליה סלזינגר:
אנחנו ארגון יושבים בבית ספר שרון מופת בתל אביב שזה 1,800 תלמידים וכמעט 90% לא יותר הם מילדי עולים.
אמיליה סלזינגר:
חוץ מזה מ- 12 בתי ספר בכל הארץ יש לנו רובם ילדים עולים.