GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אריה מורגנשטרן:
אין שום ניגוד בין לימוד תורה ובין ארץ-ישראל אלא ההיפך.
אריה מורגנשטרן:
אין שום ניגוד בין אנשים בקהילות עשירות שחיות היום בארצות-הברית, הם לא יותר עשירים מאשר היו היהודים בליטא שעלו לארץ-ישראל משקלוב, ממינסק, מפינסק, מוילנא ומכל אותם מאות נקודות ישוב מהם הגיעו העולים.
אריה מורגנשטרן:
הם יכולים לקיים פה, אז דיברו על מזבלות ובתי אורחים, בתים וחנויות, שיבואו ויפתחו כאן גם.
אריה מורגנשטרן:
הם יכולים להשתלב בתהליך הכלכלי.
אריה מורגנשטרן:
הנה, יהודי כמו לב לבייב שאתם מכירים אותו הצליח ב-10 אצבעותיו לעשות מעשה, הוא עלה, התיישב, נקלט, פעל מבחינה כלכלית והוא לתפארת מדינת ישראל.
אריה מורגנשטרן:
כולל גם אנשי חב"ד.
אריה מורגנשטרן:
דעו לכם שלחב"ד יש אמביוולנטיות לגבי ארץ-ישראל.
אריה מורגנשטרן:
הם חושבים שהגאולה תהיה בדרך של מיסטיקה, של תהליך בירורים מסובך שאני לא רוצה להיכנס אליו.
אריה מורגנשטרן:
התהליך הפשוט הוא התהליך שתלמידי הגר"א קבעו אותו והוא עלייה ובניין הארץ.
אריה מורגנשטרן:
היו גם משברים.
אריה מורגנשטרן:
אל תחשבו שליקקו כאן דבש.
אריה מורגנשטרן:
אספר לכם על משבר אחד שהוא חשוב.
אריה מורגנשטרן:
היהודים גם האמינו בחישובי קץ.
אריה מורגנשטרן:
אלה היו יהודים תמימים והם דיברו על שנת ת"ר – 1840, כשנה שבה יתחיל תהליך של גאולה.
אריה מורגנשטרן:
היו יהודים קצרי רוח, כמו שאנחנו יודעים, שאמרו שאם המשיח לא יבוא ב-ת"ר, שוב לא יבוא, והתנצרו.
אריה מורגנשטרן:
שניים התנצרו בירושלים משום שבאותה תקופה כבר היה מיסיון אנגליקני בירושלים.
ראובן ריבלין:
אל תגיד מי הנכד שלהם.
ראובן ריבלין:
זה לא אני אלא זה אישיות הרבה יותר רצינית ממני.
אריה מורגנשטרן:
היה כאן יהודי שהגיע מליטא, נשלח להציל את הישוב מהמשבר כי הישוב היה במשבר.
אריה מורגנשטרן:
היה יהודי בשם אליעזר לוריא שהוא היה ממשפחת ריבלין והוא התנצר.
אריה מורגנשטרן:
הוא חשב שהמשיח יבוא.
אריה מורגנשטרן:
הישוב שהיה במשבר ניצל אודות לאדם אחד שהוא כבר יותר קרוב וזה ברור לנו מבחינה היסטורית, וזה רבי משה מגיד ריבלין שהציל את הישוב.
אריה מורגנשטרן:
לא תאמינו, אבל האיש הזה דיבר על שוויון בחלוקת נכסים, על מידות שוות.
ראובן ריבלין:
הוא היה סבא רבא של דוד ריבלין ושל אימא שלי.
ראובן ריבלין:
גם אימא שלי היא ריבלין.
אריה מורגנשטרן:
הוא הציל את ירושלים.
אריה מורגנשטרן:
הוא היה 5 שנים מנהיגה של ירושלים, אדם חביב מאוד.
אריה מורגנשטרן:
לא הכרתי אותו, אבל אם אפשר לומר שבמשפחה עוברות תכונות, הרי שהוא היה חביב על כולם.
אריה מורגנשטרן:
הוא הסתדר עם הספרדים אתם תמיד היו בעיות.
אריה מורגנשטרן:
האיש הזה העמיד את הישוב על רגליו ואפילו הצליח לשכנע את משה מונטיפיורי שהיה אתו בידידות להגביר את תמיכת הכספים, לעמוד במאמץ הגדול של המשבר של שנת ת"ר, כאשר הייתה גם ירידה מן הארץ.
אריה מורגנשטרן:
זה היה משבר שהייתה בו ירידה כי היהודים תמיד היו קצרי רוח ושאלו איפה המשיח שהבטיחו אותו.
אריה מורגנשטרן:
מוריי ורבותיי, זה מאבק קשה.
אריה מורגנשטרן:
אנחנו רק מתחילים.
אריה מורגנשטרן:
ת"ר התחילה תהליך קיבוץ הגלויות שהגר"א דיבר עליו ובצורה כזאת הוא הצליח להחזיק את הישוב ולהביא להגברת העלייה באותה תקופה.
אריה מורגנשטרן:
אני רוצה לקרוא בפניכם דברים שכותבים ההיסטוריונים על אותו רבי משה מגיד ריבלין דורש ציון: "בעינינו ראינו – רבי אריה נאמן, מזכיר הכולל כותב זאת – הנהגת משה, רעיה מאמנה, ומשמת משה לא עלתה ארוכה לנו ולא ראינו אור בהנהגה, ועיר האלוהים מושפלת ומחוללת בעולם".
אריה מורגנשטרן:
פרונטי שהיה היסטוריון כותב עליו: "הרב הגדול רבי משה בן רבי הלל ריבלין היה ממונה על עניי עמו קהילת קודש פרושים בירושלים ועסק הרבה בצורכי ציבור והיה לו לב טוב להראות פנים צהובות ומסבירות לכל עניי עמו".
ראובן ריבלין:
זה בחבצלת?
אריה מורגנשטרן:
זה מתולדות חכמי ירושלים.
אריה מורגנשטרן:
כאן הוא רומז לשוויון של החלוקה.
אריה מורגנשטרן:
משה מגיד ריבלין אסף את כל הקרנות הכספיות שהגיעו לארץ-ישראל וחילק אותן בשוויון.
אריה מורגנשטרן:
"והיה חכם נפלא לדבר עמם דברי פיוסין ולהחיות את נפשם בכל מה שאפשר".
אריה מורגנשטרן:
זה על רבי משה מגיד ריבלין שאם היו שואלים אותי על שושלת ריבלין, הייתי אומר רבי בנימין, רבי משה, רבי יושה ריבלין שהוא בונה השכונות ואולי יהיה לנו נשיא נוסף ממשפחת ריבלין.
אריה מורגנשטרן:
יש לי כאן תעודות שקשורות בעלייתו של רבי הלל ריבלין שצולמו בארכיון במינסק ומצביעות על העושר העצום הארכיוני.
אריה מורגנשטרן:
אנחנו היום יכולים לעקוב אחרי עליות יהודי ליטא בראשית המאה ה-19 ולקבוע סופית שזו עלייה שראויה לחיקוי וללימוד.
קולט אביטל:
כולנו חיינו תחת הרושם שהעלייה הראשונה הייתה העלייה ב-1882 של יהודי מרומניה ותימן, אתה בא ואומר שבעצם הייתה עלייה ראשונה קודמת, בכמה אנשים מדובר?
קולט אביטל:
כשהגיעו אלו של 1882 שהקימו מושבות, ישובים וכולי, כמה יהודים כבר הספיקו לעלות קודם?
אריה מורגנשטרן:
אלפים.
אריה מורגנשטרן:
מדובר באלפים.
אריה מורגנשטרן:
האנשים האלה עברו רעש אדמה.
קולט אביטל:
איפה הם היו?
אריה מורגנשטרן:
בירושלים.
אריה מורגנשטרן:
איך ירושלים צמחה אם לא האנשים האלה?
ראובן ריבלין:
כל מה שאני אומר הוא בגרסא דינקותך של והגדת לבנך.
ראובן ריבלין:
זאת אומרת, אני גם בקי במסמכים.
ראובן ריבלין:
אני רוצה לומר שתנועת חזון ציון שהקים הגאון הסתמכה גם על מיסטיקה משום שהיה נוח כך לשכנע את המאמינים.
ראובן ריבלין:
הוא אמר לעלות ב-1809 או על כל פנים להיות בירושלים ב-1809 לא בגלל מלחמת נפוליאון ולא בגלל איזשהו אירוע אחר אלא בגלל מיסטיקה יהודית טהורה.
ראובן ריבלין:
השנה, בשנת 1809, למניינינו הייתה תק"ע והמילה היא תקע.
ראובן ריבלין:
הוא אמר שזו שנת תקע בשופר גדול לחירותנו ושא נס לקיבוץ גלויותינו.
ראובן ריבלין:
זו תפילה שאומר יהודי שלוש פעמים ביום – בשחרית, במנחה ובערבית.
ראובן ריבלין:
לכן הגאון רצה לעלות ולא הצליח מפאת גילו והוא נפטר.
ראובן ריבלין:
בתנועת חזון ציון אחר כך נסע בן דודו שהוא אבי אבות משפחתי והוא התחיל ועל זה המסמכים שמצאו בארכיונים.
ראובן ריבלין:
הם עלו 250 משפחות, בערך כ-600 נפש.
ראובן ריבלין:
הגיעו לצפת וחלקם נשאר שם.
ראובן ריבלין:
אלה משפחות של יהודים שהחיים לא התאכזרו אליהם.
ראובן ריבלין:
איש מהם לא עלה ממצוקה אלא כולם היו בעלי יכולת כלכלית.
ראובן ריבלין:
הם לא היו גבירים, אבל רבי בנימין היה יותר עשיר והוא למעשה פרנס את הגאון ואת כל המערכת.
ראובן ריבלין:
בנו הלל עלה עם 250 משפחות ואלה הורי הוריי כי הוא סב סב סבי.
ראובן ריבלין:
הוא עלה לארץ עם 250 משפחות והם הגיעו לירושלים.
ראובן ריבלין:
בירושלים באותה עת היו 10,000 תושבים, 2,000 יהודים ועיקרם המשפחות הספרדיות של הנשיא החמישי של מדינת ישראל יצחק נבון, משפחת גאון, משפחת אבולעפיה נדמה לי, משפחת ולרו, משפחת סיטון, אבל זו הייתה העלייה האשכנזית הראשונה.
ראובן ריבלין:
אני רוצה לומר שהמאבק הגדול עם אנשי העלייה הראשונה והשנייה, שהם חשבו שאתם זה התחיל, כי הם אמרו שכל העליות הקודמות היו עליות של פרזיטים, של אוכלי שולחן, של אנשים שהעלייה לא נחשבת עלייה.
ראובן ריבלין:
כאן הייתה עלייה מציונות שאולי הגושפנקא שלה הייתה מיסטית, אבל הגאון מוילנא היה מצווה על תלמידיו לא לברך בברכת המזון "בונה ברחמיו ירושלים" אלא היה אומר "בונה ירושלים" בציווי לקדוש ברוך הוא.
ראובן ריבלין:
אנחנו לא צריכים לבקש ממך רחמים אלא חובתך לבנות את ירושלים.
ראובן ריבלין:
זאת אומרת, הראייה והתפיסה שיהודי יוכל להתקיים גם ברמה הדתית, גם ברמה הלאומית וגם ברמה האישית, רק אם הוא יגיע לירושלים, לארץ-ישראל, לציון.
ראובן ריבלין:
בשנת תק"ע הם מגיעים על מנת לקבל פני משיח.
ראובן ריבלין:
רבים מה-250 תלמידים ובני המשפחה שהגיעו הנה האמינו שהם באים לקבל פני משיח כי "תקע בשופר גדול לחירותנו ישא נס".
ראובן ריבלין:
אז היה צריך לדחות את העניין והם הגיעו לשנת ת"ר.
ראובן ריבלין:
היו עליות רבות שהגיעו לכאן גם כתוצאה מפרעות שהתחילו וגם כתוצאה ממקום שאפשר אליו היה להגיע ומהקשר של הקהילות מהן יצאו האנשים, שאליהן התכוונו להגיע אנשים, עד 1856 מ-10,000 תושבים בירושלים, הרוב היהודי למעלה מ-50 אחוזים, למעלה מ-30 אלף הם יהודים.
ראובן ריבלין:
זאת אומרת, הרוב בירושלים הוא רוב יהודי מאמצע המאה ה-19.
ראובן ריבלין:
אני רוצה עוד דבר אחד לתקן ולומר.
ראובן ריבלין:
תיאו לוי, איש אמסטרדם, ומשפחתו החביאו את הפקידים והאמרכלים באחד מהגשרים של אמסטרדם מפני הנאצים.
ראובן ריבלין:
לאחר המלחמה, כתוצאה מתיקונים, נמצא האוצר הגנוז.
ראובן ריבלין:
אז הם שאלו למי ישלחו את זה, ואמרו שהואיל ואבא כתב הרבה ספרים בנושא תולדות ירושלים, והם שלחו את זה אל פרופסור ריבלין, האוניברסיטה.
קולט אביטל:
העברית.
ראובן ריבלין:
את אומרת העברית, אבל יש כאלה שקראו לה האוניברסיטה הגרמנית כי אבא שלי היה לפרופסור שם רק בגלל שהוא נשלח לפרנקפורט על-ידי הישוב לקבל תואר, כי אם היה לו תואר פלשתינאי, הוא לא היה מקבל.
ראובן ריבלין:
בנימין ריבלין ואבי, אליעזר ריבלין, לא זכו לקבל תארים משום שהם לא היו מהברנז'ה.
ראובן ריבלין:
הפקידים והאמרכלים הוכיחו את החיוניות ואת העשייה.
ראובן ריבלין:
יושה שהוא נכד לרב הלל, היה אדם שבנה את נחלת שבעה יחד עם סלומון ועם כהן ועם עוד ארבע משפחות נוספות, ולאחר מכן הם בנו את אבן ישראל.
ראובן ריבלין:
כל השכונות נקראו נחלת שבעה כי היו שבעה בתים, אבן ישראל נקראה כך כי היו 53 אבנים, זה רחוב אגריפס מול קולנוע עדן.
ראובן ריבלין:
לאחר מכן כל השכונות נבנו על-ידי אותם אנשים, עוד לפני שהגיעה העלייה השנייה.
ראובן ריבלין:
הכול היה בדרך הנוסעת ליפו, משער יפו ליפו, כדי להרחיב את גבולה של ירושלים.
קולט אביטל:
כשאני למדתי את תולדות ירושלים, אמרו לי שהשכונה הראשונה שהייתה מחוץ לחומות הייתה ימין משה.
ראובן ריבלין:
כן, ימין משה.
ראובן ריבלין:
משכנות שאננים לעומת נחלת שבעה הייתה רק בתי עסקים.
ראובן ריבלין:
זאת אומרת, היהודים היו יוצאים מהחומות, עובדים ביום וחוזרים לחומות בלילה.
ראובן ריבלין:
נכון שלאחר מכן הם התחילו גם לגור, אחרי שכבר הייתה נחלת שבעה.
אריה מורגנשטרן:
נחלת שבעה הייתה יוזמה של שבע משפחות שבנו אותה מכספן.
ראובן ריבלין:
סבתי, אשתו של יושה, התחפשה לערבייה כי היה לה דרכון תורכי והיא קנתה את הקרקעות כדי שיהודים יוכלו להקים את הבתים שלהם.
ראובן ריבלין:
הוויכוח שלנו היה קשה מאוד עם העלייה הראשונה והשנייה, אם כי אני גם צאצא של אחותו של אברהם שפירא מהעלייה הראשונה שהיא אימא של אבא שלי.
ראובן ריבלין:
בסך הכול אני מוכרח לומר שההוכחה – ואני באמת מברך אותך על הספר הזה – על החיוניות של אותה עלייה שהייתה עלייה שאפשר לקרוא לה העלייה הציונית הראשונה.
ראובן ריבלין:
נכון שהיא לא הייתה ציונית פוליטית אלא היא הייתה ציונית מיסטית.
ראובן ריבלין:
התפיסה של הגאון הייתה תפיסה פוליטית ולא מיסטית, אבל אני מסכים לחלוטין שהוא השתמש בסממנים כי היה קשה לו לשכנע את האנשים.
ראובן ריבלין:
הפקידים והאמרכלים, כשזה הגיע אל פרופסור ריבלין באוניברסיטה העברית, האוניברסיטה העברית דרשה את הספרים אבל אבא שלי בשום אופן לא היה מוכן לתת להם, כי אם הספרים היו באוניברסיטה העברית, לא היית מקבל אותם לחקור.
ראובן ריבלין:
לאחר שאבי נפטר והלך לעולמו, הייתה תביעה נגד העיזבון ועמדתי בגבורה, ונתתי את זה למכון בן-צבי שהוא המכון היחידי שידעתי שלא תהיה איפה ואיפה ושם כל חוקר יוכל לבוא ולחקור.
ראובן ריבלין:
בית המשפט אישר כמובן את עמדתי החד משמעית לעניין זה.
אריה מורגנשטרן:
ההולנדים דורשים את זה עד היום.
ראובן ריבלין:
ההולנדים דורשים את זה.
ראובן ריבלין:
ברוך השם זה במכון בן-צבי.
ראובן ריבלין:
בתור נצר למשפחות שעלו ושראו חיוניות רבה, כי היו קוראים לנו אוכלי שולחן, פרזיטים, אנשים לא יעילים, אנשים טפילים, אנשים שלא עשו שום דבר לקידום ירושלים, אבל ירושלים נבנתה והיוותה בסיס רציני ביותר להתיישבות לאחר מכן, בעיקר של 1882, של הרומנים ושל הקווקזים.
ראובן ריבלין:
התימנים הגיעו לשילוח והם היו גיבורים.
ראובן ריבלין:
הם התיישבו יחד עם הערבים.
ראובן ריבלין:
הספר הזה הוא ספר שאני מאוד מברך עליו כי הוא בא ונותן אור אמיתי על ההתיישבות היהודית ועל העלייה שהייתה עליית הישוב הישן, כפי שהיא נקראת.
אריה מורגנשטרן:
אני לא קורא לה כך.
ראובן ריבלין:
אני יודע.
ראובן ריבלין:
אנחנו היינו קוראים לה הישוב הישן משום שלא הסכימו בשום פנים ואופן לאפשרות להיות.
ראובן ריבלין:
אבא שלי הצטרף לרביזיוניסטים בגלל הריב שלו עם בן-גוריון על מה היה חלקו של הישוב, כי אבא שלי היה יושב ראש הסתדרות המורים במשך 13 שנים.
אריה מורגנשטרן:
יש כאן את רישיונות העלייה של הרב הלל ריבלין ועיתון פולני שמצאתי בוורשה שמדווח על תנועת עלייה המונית לארץ-ישראל בשנת 1833.
אריה מורגנשטרן:
יש כאן יוצאי מזרח אירופה שידעו לקרוא את זה טוב ממני.
ראובן ריבלין:
אני חייב לעזוב כי אני צריך להצביע.
מיכאל נודלמן:
חוץ מזה שרובי ריבלין הוא איש גדול עם משפחה גדולה, אני חושב שנושא הדיון היום היה מאוד מעניין.
מיכאל נודלמן:
עניין אותי מאוד לדעת שאלה שהגיעו לכאן בעלייה הראשונה עלו לכאן, עשו עסקים ועלו לירושלים.
מיכאל נודלמן:
כל העליות שבאו לאחר מכן באו כדי לבנות את ירושלים ואת מדינת ישראל.
מיכאל נודלמן:
אני לא מומחה בהיסטוריה של רבנים ראשיים וגאונים, אבל הדברים שסיפרת לנו כאן, זהו מסמך היסטורי שאם מישהו רוצה ללמוד על המדינה, הוא לא צריך רק להתפלל אלא הוא צריך ללמוד ולעבוד.
מיכאל נודלמן:
אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.
מיכאל נודלמן:
הישיבה היא לציון יום השלטון המקומי בכנסת.
מיכאל נודלמן:
העלייה לא מתקיימת במשרדים השונים אלא בישובים ובערים ואכן העבודה שמתבצעת היא עבודה קשה.
מיכאל נודלמן:
משנת 1993 הייתי חבר מועצה ואני יודע כמה קשה לקלוט אנשים שמגיעים ולא יודעים דבר על המדינה, לא יודעים את השפה, לא יודעים את חוקי המדינה, ומישהו צריך ללוות אותם.
מיכאל נודלמן:
אני רוצה לברך את העוסקים במלאכה, את אנשי השלטון המקומי, את ראשי הערים וסגניהם, ראשי אגפי הקליטה.
מיכאל נודלמן:
זו פעם ראשונה שבכנסת אנחנו מציינים את יום השלטון המקומי ובמיוחד השלטון המקומי שקשור לקליטת העולים.
מיכאל נודלמן:
אני מבקש ממרק בסין, ידידי משכבר הימים, יפתח את הישיבה.
מרק בסין:
אדוני יושב-ראש הוועדה, חברי הכנסת, חברים.
מרק בסין:
גם אני מצטרף לברכות.
מרק בסין:
למרות שבכנסת מציינים את יום השלטון המקומי, הרי שאנחנו מדברים על שבוע השלטון המקומי בישראל.
מרק בסין:
אנחנו מדברים על נושא של העלייה והקליטה.
מרק בסין:
אני מתאר לעצמי שכולנו מסכימים שאחד הנושאים החשובים למדינת ישראל מכל ההיבטים – היבטים חברתיים, היבטים כלכליים, פיתוח המדינה, המדינה נבנתה ונבנית על עלייה וכולנו תקווה שכך זה יימשך - זאת העלייה.
מרק בסין:
קיים איזשהו פרדוכס בנושא הזה כי נושא הקליטה כמו הרבה נושאים אחרים – ואני אתן גם דוגמאות – מתקיים בפועל בין היתר ברשויות מקומיות.
מרק בסין:
מטבע הדברים אנשים מגיעים לרשות זאת או אחרת ורואים ברשות את הכתובת לכל דבר, וכמובן גם כאשר מדובר בקליטתם.
מרק בסין:
נושא הקליטה הוא באחריות ממלכתית של משרד הקליטה כמו נושא החינוך לדוגמא וכמו נושא הרווחה לדוגמא שהוא באחריות הממלכתית, אבל להבדיל מהחינוך והרווחה, ברשויות מקומיות נושא הקליטה לא מוסדר ולא מבוסס.
מרק בסין:
אין רשות מקומית במדינת ישראל שאין בה אגף חינוך למרות שזו אחריות ממלכתית אבל היא מבוצעת באמצעות רשות מקומית שנוהגת לפי מדיניות המשרד.
מרק בסין:
אין רשות מקומית שאין בה אגף רווחה, כי הרווחה מבוצעת ברשויות עצמן כזרוע של משרד הרווחה שנושא באחריות ממלכתית.
מרק בסין:
בנושא הקליטה אין חובה ברשויות המקומיות להקים מחלקות קליטה, אין חובה למסד או להסדיר את הרכזים ומנהלי מחלקות הקליטה, וכתוצאה מכך, בעקבות המשברים הכלכליים שהיו ברשויות מקומיות, חלק מהרשויות לצערי – אבל אני יכול להבין אותן – נאלצו לצמצם, לסגור או לבטל את נושא קליטת העלייה.
מרק בסין:
אנחנו לפעמים שואלים את עצמנו מדוע העלייה יורדת, מדוע ההגירה השלילית גדלה, ואני מאוד מסכים עם דעתו של יושב-ראש הוועדה שקליטה מוצלחת מביאה עוד עלייה.
מרק בסין:
רבותיי, אם לא תהיה קליטה ואם לא נסדיר את הנושא הזה, יש לנו בעיה.
מרק בסין:
אני יודע שהיום אין עלייה, וחלק מהאנשים אולי יאמרו מדוע מדברים על הנושא הזה, אבל אני חושב שתפקידנו כמדינה, תפקידה של הכנסת, למנוע משברים ולא לטפל במשברים.
מרק בסין:
תפקידה להסדיר את הנושא הזה כי הקליטה ממשיכה.
מרק בסין:
אמנם העלייה ירדה, אבל הקליטה ברשויות המקומיות ממשיכה.
מרק בסין:
אחד הנושאים החברתיים החשובים באותן רשויות בהן יש רכז קליטה או יש מנהל מחלקת קליטה, מה הגדרתו?
מרק בסין:
מה תחום אחריותו?
מרק בסין:
מה הכשרתו?
מרק בסין:
אין מנהל מחלקת חינוך ברשות מקומית שהוא לא הוסמך לטפל בנושא החינוך, אין מנהל מחלקת רווחה ברשות המקומית שהוא לא עובד סוציאלי, אבל מי מוסמך לטפל בקליטה?
מרק בסין:
האם נתנו את הדעת על כך?
מרק בסין:
אני שמח שאנחנו בשיתוף עם משרד הקליטה יוזמים הכשרה לאותם רכזים שעדיין קיימים ברשויות כאשר מדובר בהכשרה מקצועית כדי להפוך את הנושא הזה למקצוע.
מרק בסין:
לדעתנו חשוב שהנושא הזה יוסדר כדי שהקליטה תהיה מסודרת, מקצועית וכך אני מקווה גם תהיה יעילות הטיפול בעולים ברשויות המקומיות והטיפול יהיה מוצלח יותר, דבר שיגרום לעלייה גדולה יותר.
מיכאל נודלמן:
בישיבת הוועדה אתמול קיבלנו דיווח משר הקליטה ודיברנו על כל מיני דברים, כולל הפוטנציאל הטמון בקליטה.
מיכאל נודלמן:
כולם אמרו שללא קליטה טובה בישראל, אין מה לדבר על עלייה גדולה.
מיכאל נודלמן:
לכן אנחנו רוחשים לכם כבוד גדול, יושבים אתכם ושומעים אתכם וזאת במטרה לעזור.
מרינה סולודקין:
כבוד לי להשתתף בישיבת הוועדה היום בראשות מיכאל נודלמן בנושא רשויות וקליטה שאני חושבת שהנושא הוא נושא מרכזי.
מרינה סולודקין:
כבר זמן רב אנחנו עוסקים גם בדרכים פוליטיות כדי ליישם את מחלקות הקליטה ברשויות המקומיות.
מרינה סולודקין:
אני יכולה לומר לכם שאתמול בנושא אחר עיינתי במסמכים ששלחתי לראש-הממשלה ולשר הפנים ושם פעמיים, בשנת 2006 ובשנת 2007, כתבתי שהבטיחו לייסד מחלקות קליטה, בפגישת ראש-הממשלה עם שר הפנים בספטמבר, אבל אין לזה תוצאות בשטח.
מרינה סולודקין:
אנחנו צריכים ללחוץ על ראש-הממשלה.
מרינה סולודקין:
נכון שהיום אין עלייה, אבל מדענים ישראלים במכון רותם הגיעו למסקנה שקליטה הוא תהליך רב-דורי.
מרינה סולודקין:
אם זה תהליך רב-דורי, זה לא רלוונטי אם יש עכשיו יש עלייה מסיבית או אין עלייה מסיבית משום שצריך לקלוט את כולם כי אפילו הדור השני של אלו שהגיעו בשנות ה-50 וה-60, בגלל הטעויות שנעשו אז, יש להם הרבה בעיות חברתיות.
מרינה סולודקין:
אני לא מדברת על גל העלייה הענק של שנות ה-90 ועל העלייה האתיופית שעד היום אני חושבת שדרכי הקליטה לא מספיקות ואנחנו רואים טעויות, רואים סבל ורואים את הדור השני שנעשו לגביו טעויות אותן אפשר היה למנוע.
מרינה סולודקין:
אני מאוד ממליצה ומבקשת מיושב-ראש הוועדה שלאחר הישיבה היום, לכתוב בשם הוועדה עוד פעם מכתב לראש-הממשלה ולשר הפנים מאחר שמדובר בהבטחה שניתנה בספטמבר.
מרינה סולודקין:
צריך לחשוב על תקנות במשרד הפנים בנושא מחלקות קליטה סטטוטוריות, דבר אותו כולנו דורשים.
ליה שמטוב:
לרגל שבוע השלטון המקומי, אני רוצה לברך את אנשי השלטון המקומי ולהצטרף לדבריו של מרק בסין.
ליה שמטוב:
במיוחד בערי פריפריה, שם הכתובת לעולים החדשים הן הרשויות ולא משנה באיזה נושאים.
ליה שמטוב:
הפניות יכולות להיות בנושא קופת חולים, בנושא ביטוח לאומי, בנושא דיור סוציאלי וכל נושא אחר.
ליה שמטוב:
העולים יודעים שהכתובת היא העירייה באותו מקום.
ליה שמטוב:
לומר היום שהעולים החדשים משנות ה-90 הם כבר לא עולים, זאת פשוט טעות כי עדיין העולים שהגיעו בשנות ה-90 הם לא מסודרים, גם מבחינת העבודה, גם מבחינת ידיעת השפה, גם מבחינת הדיור וכל הנושאים שמסביב.
ליה שמטוב:
הטעות של מדינת ישראל, כשהגיעה עלייה כל כך גדולה, במיוחד מברית-המועצות ואתיופיה, הייתה ששלחה אותם לערי פריפריה.
ליה שמטוב:
אני מעיר פריפריה ואני יודעת את מי קלטנו, ואנחנו קלטנו את כולם.
ליה שמטוב:
קלטנו נכים, משפחות חד-הוריות, מבוגרים וצעירים.
ליה שמטוב:
אנחנו לא בחרנו את מי לקלוט, וכנראה כך צריך להיות וכך צריך להיות לא רק בערי פריפריה אלא בכל הארץ.
ליה שמטוב:
לא יכול להיות שלנתניה מגיעים צרפתים כי הם אוהבים לגור ליד הים ושלירושלים מגיעים עולים מארצות-הברית.
ליה שמטוב:
היו צריכים לשלב גם במרכז הארץ את האוכלוסייה החלשה.
ליה שמטוב:
אי אפשר לצמצם במקומות האלה – בערי הפריפריה - את מחלוקת הקליטה כי מדובר בעבודה במשרה מלאה.
רוברט אילטוב:
אני יצאתי מעיריית נתניה, אותה הזכירו קודם לכן, ואני יודע איך מתנהלת שם מחלקת הקליטה.
רוברט אילטוב:
אני רוצה לומר שזה דבר חמור שרשימה פוליטית צריכה לעמוד על כך שבעיר תהיה מחלקת קליטה, וכך קורה כמעט בכל עיר ועיר.
רוברט אילטוב:
למרות שרוב העולים האלה כבר לא נמצאים בקריטריון של עולים חדשים, הם נלחמים שתהיה בעיר מחלקת קליטה כי כל ראש עיר סוברני להחליט אם תהיה מחלקת קליטה אצלו בעיר או לא תהיה.
רוברט אילטוב:
אני חושב שזה דבר לא נכון וכי חייבת להיות מחלקת קליטה באופן סטטוטורי כי קליטה קיימת כל הזמן במדינת ישראל וצריך לטפל בכל העולם באופן שווה ומסודר, ולא כתוצאה מאילוץ פוליטי זה או אחר.
רוברט אילטוב:
לכן אני חושב שאנחנו צריכים לבקש בחקיקה את הדבר הזה.
מיכאל נודלמן:
יש מספר הצעות חוק.
זאב אלקין:
לא ארבה במלים כי אני חושב שבחדר הזה בוודאי שיש תמימות דעים לגבי חשיבות השלטון המקומי בכל הנושא של קליטת עלייה.
זאב אלקין:
הייתי מציע לנצל לפחות חלק מהדיון הזה לפן יותר מעשי.
זאב אלקין:
על השולחן יש שלוש הצעות חוק כאשר שתיים דומות, למרות שהן שונות אחת מן השנייה, והשלישית שונה לגמרי.
זאב אלקין:
הצעת חוק אחת היא של סטס מיסז'ניקוב ושלי, הצעת החוק השנייה היא הצעת חוק של דוד רותם וקולט אביטל, והצעת החוק השלישית היא שלי ושל מרינה סולודקין.
זאב אלקין:
אני חושב שמאוד חשוב לקבל את האימפקט מהנוכחים בחדר הזה לשלושת הצעות החוק הללו כי אני מניח בקרוב, כאשר תסתיים תקופת ההנחה, יתחיל תהליך החקיקה.
זאב אלקין:
ההערות שלכם הן מאוד מאוד חשובות.
זאב אלקין:
אמנם גם כאשר הגשנו את הצעות החוק, התייעצנו.
זאב אלקין:
אני למשל התייעצתי עם מיכאל נודלמן ובמידה רבה הגשתי את הצעת החוק בעידודו, אבל עדיין נמצאים בחדר אנשים שמבינים בזה טוב מאוד.
זאב אלקין:
לכל סעיף ולכל פרט קטן כאן יכולה להיות אחר כך משמעות.
זאב אלקין:
כדי שלא נבכה כאשר יושלם תהליך החקיקה, חשוב מאוד לקבל את ההערות שלכם כמה שיותר מוקדם.
מיכאל נודלמן:
הוועדה לא יכולה לדון עכשיו בחוקים אבל היא יכולה לתמוך.
מיכאל נודלמן:
אתה צודק, כי אם יש הערות מהאנשים בשטח, טוב לשמוע אותן, אבל זאת לא המטרה של הוועדה עכשיו.
מיכאל נודלמן:
חוקים כאלה צריכים להידון בוועדת הפנים שדנה בנושאים הקשורים בשלטון המקומי.
מיכאל גינקר:
אני שמח שיש פה הסכמה רחבה לגבי העניין, אבל חשוב לחדד את הנקודה ולומר שהתהליך התחיל בשנת 2003.
מיכאל גינקר:
הישיבה היום היא לא הישיבה הראשונה בנושא אלא היו כבר ישיבות בוועדת הקליטה של הכנסת בראשותה של קולט אביטל וגם אז הייתה הסכמה רחבה וגם קולט אביטל הכינה את הצעת החוק על סמך עבודת הכנה והצעה לעיגון בחקיקה שאנחנו עשינו במרכז השלטון המקומי, בהסכמת היושב-ראש והיועץ המשפטי.
מיכאל גינקר:
אני לא יודע מה מנע את התקדמות ההצעה הזאת, אבל מאז לא הייתה כל התקדמות.
מיכאל גינקר:
רוח הדברים אז הייתה כפי שהיא היום, מאוד ידידותית ולא הייתה התנגדות מצד משרד הקליטה ולא מצד גורמים אחרים.
מיכאל גינקר:
מאוד הייתי רוצה להתמקד בצעדים מעשיים ולראות איך אפשר לקדם את הצעת החוק כי אנחנו כבר אמרנו את שלנו וחשוב שחברי הכנסת יאמרו את שלהם.
מיכאל גינקר:
כל אחד מהאנשים שנמצאים כאן יכול להסביר בכמה מלים את חשיבות העניין.
מיכאל גינקר:
נמצאים כאן נציגים של רשויות גדולות ונציגים של רשויות קטנות, כמו פרדס חנה, והם יכולים לומר איך אפשר לנהל עבודה מול העולים כשאין רכז קליטה ואין כתובת ברשות המקומית אליה יכולים העולים לפנות.
מיכאל נודלמן:
שוב אני אומר שהחוק לא יכול לעבור דרך הוועדה הזו.
מיכאל נודלמן:
לכל ועדת כנסת יש סמכויות, אבל בוועדה הזאת אין סמכויות להצעות חוק הנוגעות לשלטון המקומי.
זאב אלקין:
זה תלוי בהחלטת המליאה.
מיכאל נודלמן:
יש תקנון.
קריאה:
זה כבר היה במליאה?
מיכאל גינקר:
לא.
מיכאל גינקר:
חברת הכנסת קולט אביטל חיכתה לעיתוי מתאים להגיש את ההצעה ולאחר שהיא חיכתה וחיכתה, זה ירד מסדר היום.
מיכאל נודלמן:
כל חבר כנסת או כל קבוצה מגישה הצעת חוק למזכירות והמזכירות מעבירה את החוק לקריאה טרומית ואז הכנסת מחליטה לפי תקנון הכנסת לאיזה ועדה להעביר את הצעת החוק.
מיכאל נודלמן:
לכל ועדה יש את הנושאים בהם היא דנה ובהם יש לה את הסמכות.
מיכאל נודלמן:
אם יעבירו את הצעת החוק אלינו, אני אשמח מאוד ואני מבטיח לדון בה במהירות.
עמנואל מצליח:
אני מכהן כחבר מועצה כבר קדנציה שנייה במועצת פרדס חנה/כרכור ובנוסף לכך אני עובד לפרנסתי.
עמנואל מצליח:
מיכאל ציין איך מתבצעת העבודה בשטח וצריך לדעת איך לספור את האחוזים.
עמנואל מצליח:
בישוב המונה 30 אלף תושבים, כאשר סופרים את אחוזי העולים, יכול להיות ש-20 אחוזים מהווים 6,000 או 5,000 אנשים ובישוב המונה 10,000 אנשים, 30 אחוזים יכולים להוות 3,000 אנשים.
עמנואל מצליח:
זאת אומרת, לישוב בו נמצאים 3,000 עולים מגיע שני עובדי מחלקת קליטה ובישוב שבו נמצאים 6,000 עולים חדשים, לא מגיע עובדי קליטה.
עמנואל מצליח:
יש עשרות ישובים עם אחוז נמוך, כלומר, האחוז הגדול של עולים חדשים לא מטופל.
עמנואל מצליח:
אתמול עבדתי לפרנסתי, שלשום עסקתי בנושאים ציבוריים, היום אני נמצא כאן ומחר אני בחיפה בנושא של קליטה, כי לי אין נציג.
עמנואל מצליח:
לי אין אף אחד שייסע ויבדוק.
עמנואל מצליח:
אצלנו מי שצריך לבצע את העבודה זה חבר המועצה שעובד בהתנדבות ואכן חברי המועצה לא צריכים לקבל תמורה ואפילו לא החזר נסיעות.
עמנואל מצליח:
העניין הוא שאנחנו לא צריכים להתארגן רק ברגע שיש לנו עלייה.
עמנואל מצליח:
עסקנו בעלייה כמותית, אבל בואו נעסוק בעלייה איכותית.
עמנואל מצליח:
אם לא נעסוק בעלייה איכותית, אין לנו עתיד.
אלי יצחקי:
אני רוצה לברך על הדיון.
אלי יצחקי:
אני רוצה לתת לכם דקה מניסיוני כממונה על הקליטה בסוכנות היהודית.
אלי יצחקי:
מאחר שברשות המקומית אין משרה מלאה ואין כתובת סמכותית, בכל רשות ורשות קולטת עלייה עובדים גופים שונים לא מתואמים כמו תזמורת ללא מנצח.
אלי יצחקי:
משרד הקליטה עובד, הסוכנות עובדת, הג'וינט עובד, הרשות עובדת, אבל לפעמים הדברים שנעשים נעשים במקביל ובצורה לא מתואמת וגורמת לבזבוז כספים.
אלי יצחקי:
בפגישותינו עם השלטון המקומי הסוכנות היהודית מאוד תומכת שתהיה כתובת, שיהיה רכז צוות היגוי לקליטת העלייה ולא נתחרה אחד בשני ולא נעשה דברים כפולים, מה שגורם לדברים אחרים שלא להיעשות.
אלי יצחקי:
גוף כזה של צוות היגוי קליטת עלייה ברשות המקומית, לפחות הסוכנות היהודית תהיה שותפה אמיתית ומלאה בו, ואני מניח שגם משרד הקליטה והגופים האחרים שפועלים.
אלי יצחקי:
גוף כזה יארגן ויסדיר את נושא הקליטה.
אלי יצחקי:
היום אין כתובת או שהכתובת היא מישהו שהוא גם סגן ראש עיר וגם בתפקידים אחרים והוא זה שבעצם עוסק בדברים רבים ולאו דווקא בנושא העיקרי.
מרק בסין:
אני רוצה להתייחס לדבריו של חבר הכנסת אלקין.
מרק בסין:
כמו שאמר היושב-ראש, כנראה לא כאן המקום להיכנס לניתוח הצעות החוק הקיימות, אבל בכל-זאת אני רוצה להתייחס ולומר מה לדעתנו בשלטון המקומי המרכיבים שחייבים להיות בתוך הצעות החוק ואלה שלושה מרכיבים שבצורה זו או אחרת לדעתנו הם חייבים להופיע.
מרק בסין:
רשות אחת לא דומה לרשות שנייה מבחינת גודלה ומספר העולים.
מרק בסין:
לדוגמה, המועצה המקומית בני עייש עם 60 אחוזי עולים אבל מדובר בסך הכול ב-4,000 תושבים עולים.
מרק בסין:
לעומת זאת אשדוד, שם 75 אחוזים אלף עולים, אבל באחוזים הם מהווים 30 אחוזים.
מרק בסין:
ברור שכאשר מדברים על יחידת קליטה ברשות מקומית, גודלה ומספר האנשים שצריכים לטפל בעולים, היא שונה מרשות לרשות ולכן חייב להיות בהצעת החוק איזשהו מפתח מבחינת מספר העובדים ביחידת העובדים שמטפלים בעולים.
זאב אלקין:
אתה חושב שצריך לקבוע את זה בהצעת החוק?
מרק בסין:
אני לא יודע.
מרק בסין:
אפשר להשאיר את זה לשיקול השר.
מרק בסין:
אני לא מכיר את נהלי הכנסת ואיך זה נעשה, אבל קיים הבדל בין הרשויות השונות.
מרק בסין:
לגבי מי ראוי מבחינת ההכשרה שלו, מי האנשים האלה שיכולים לטפל בנושא הקליטה ברשויות המקומיות.
מרק בסין:
אני לא יודע אם המקום להגדיר זאת זה בהצעת החוק, אבל בוודאי שאי אפשר להשאיר את זה פתוח לגמרי.