GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי זרחי:
בניגוד למה שיש ברחובות, אנחנו מדברים על שלוש מאות ילדים ובני נוער דוברי רוסית שמסתובבים אחרי בית ספר כל הלילה ברחובות, ועל כחמישים, שבעים בני נוער יוצאי אתיופיה שמסתובבים כל יום, ויום שישי וכל יום בערב, בלילה, ברחובות.
אלי זרחי:
ואף אחד לא עובד איתם.
אלי זרחי:
אנחנו מדברים היום שבמקרה הנער הזה ספציפית, נורמטיבי, תלמיד שעשה בגרויות, שאמא שלו, כמה מודעות, אמא שלו פנתה לבית הספר בבקשה לעזור למצוא מימון לאבחון ליקויי למידה.
אלי זרחי:
איזה תהליך האמא עברה בעצמה כדי להבין מה זה לקות למידה ושצריך לעשות את זה.
אלי זרחי:
הילד הזה בדיוק שבוע לפני האבחון נרצח.
אלי זרחי:
ילד נורמטיבי, הוא לא ילד בסיכון, הוא לא ילד משתמש סמים, הוא לא ילד עבריין.
אלי זרחי:
אנחנו במשרד הקליטה מפעילים היום בחמישה עשר יישובים תכנית של ציפורי לילה, ששני מדריכים ברחובות יוצאים החוצה, איתרו כבר מאתיים חמישים לפחות בני נוער, בשנים עשר מוקדים, שכל ערב וכל לילה יושבים שם.
אלי זרחי:
יושב כאן זוהר בלום, סגן ראש העיר, שהוא שותף שלנו מההתחלה לכל הפעילות הזאת.
אלי זרחי:
תכנית כזאת צריך לעשות גם ליוצאי אתיופיה.
אלי זרחי:
צריך להבין, קורה בישראל היום מצב שנער נורמטיבי, דרך אגב נערים בסיכון הם הולכים ביחד גם עם ערבים, גם עם ותיקים.
אלי זרחי:
אבל נער נורמטיבי אחרי בית ספר הוא לא ילך לדיסקוטק של צברים.
אלי זרחי:
לא נער יוצא אתיופיה ולא נער דובר רוסית.
אלי זרחי:
גם אם הוא ילך לשם לא יתנו לו להיכנס לשם, והרי אנחנו מדברים שזה נערים שרוצים להשתלב בחברה.
אלי זרחי:
אולי בשלב הראשון צריך לבוא עובד מאותה תרבות, מאותה עדה, עובד שיעבוד איתם, ייצור מערכת קשר ואמון, יקשר אותם לאותן מסגרות רבות שיש ברחובות לנוער ותיק.
אלי זרחי:
אנחנו מדברים היום על הבעיה, שוקי אמר שעות הפנאי, אני אומר שילוב קהילתי.
אלי זרחי:
יש נוער נורמטיבי, וזה רוב הנוער.
אלי זרחי:
דני דיבר על היחס לעולים, דני אני חייב להגיד לך, אתה דיברת על יוצאי אתיופיה, נער רוסי זה בדיוק אותו דבר.
אלי זרחי:
הוא שונא שוטר, וגם כשאתה מסתכל על תיקים, יושבים כאן שוטרים, אנחנו עשינו מחקר אחר, אנחנו לקחנו תחנה אחת של כל התיקים עולים ובדקנו כמה מהם מגיעים למשפט.
אלי זרחי:
שמונה אחוז.
אלי זרחי:
הרבה מאוד תיקים שפותחים לנערים רוסים נגיד על מכות לבית הספר לנער ישראלי הם יכולים לא לפתוח, ולהגיד לו אסור לך להחזיר לו.
אלי זרחי:
זאת אומרת בהרבה מאוד תיקים תפסו את הנערים, סתם תפסו אותם באולם, פתחו להם תיקים.
אלי זרחי:
אין ראיות.
אלי זרחי:
אף אחד לא הביא את זה למשפט.
אלי זרחי:
אז תיק נסגר מחוסר ראיות.
אלי זרחי:
רישום פלילי נשאר.
אלי זרחי:
הוא מופיע בסטטיסטיקה.
אלי זרחי:
הוא לא נער עבריין.
אלי זרחי:
אנחנו כל הזמן דנים בישיבה הזאת שמשטרה צריכה סוף סוף להגיע למצב שנוער עבריין זה נוער שאושר בבית משפט.
אלי זרחי:
זה לא נער שפתחו לו תיק.
אלי זרחי:
ראשי ממשלה היו לנו ושרי ממשלה עם הרבה מאוד תיקים.
אלי זרחי:
אז מה, זאת אומרת צריך להבין שברוב הנערים שאנחנו עובדים איתם אנחנו עובדים עם נערים טובים, נערים נורמטיביים, נערים שהם עתיד שלנו.
אלי זרחי:
שהם מסתבכים כי אין יד של מבוגר בזמן האמת.
אלי זרחי:
ואחת מהפניות שלנו לוועדה, יושב כאן דוד, למשל קרן נורבגית מוכנה לתת חמישים אחוז מצ'ינג לכל דבר.
אלי זרחי:
אז אם עיריית נתניה לוקחת פרוייקט ליוצאי אתיופיה,
דני אדמסו:
אי אפשר לפתור בעיות חברתיות בפרוייקטים.
דני אדמסו:
בעיות חברתיות זה מערכתי.
דני אדמסו:
התכנית הזאת יכולה להיות מוצלחת מאוד, אבל אני חושב שהאמירה פה, בטח כשיושבים במשכן הכנסת, אני חושב שהאמירה והקריאה צריכה להיות ברמה הלאומית של איך מדינת ישראל מתמודדת עם הסיטואציה.
דני אדמסו:
זה לא לפתור את הבעיה ברחובות, זה לא את נתניה, אלא אני אומר כחברה, כמדינה, איזה מערכת ואיזו תשתית מדינית מדינת ישראל בונה.
מרינה סולודקין:
זה גם וגם, זה גם מדינה וזה גם פרוייקטים, של עמותות ומתנדבים.
אלי זרחי:
אני נגד לקחת את קהילת יוצאי אתיופיה ולהשקיע בה את כל המשאבים.
אלי זרחי:
זה לא נכון לעשות בעיניי, כי הרבה מאוד בעיות משותפות לעולים ממדינות שונות.
אלי זרחי:
בנצרת עלית הדוגמא של יוצאי ארגנטינה, בדיוק אותן בעיות.
אלי זרחי:
זה נכון שצריכה להיות תכנית לאומית, אבל תכנית המיועדת לנוער, לנוער שעדיין לא השתלב בחברה, שההורים שלו לא השתלבו.
אלי זרחי:
אני מסכים שוקי, אני עובד הרבה מאוד עם קהילת אתיופיה, מהניסיון שלי לא ראיתי שם אלימות, ראיתי הרבה פחות קללות, הרבה פחות תוקפנות.
אלי זרחי:
ולקחת קהילה ולהגיד, הנושא של הישיבה היום, אלימות בקרב יוצאי אתיופיה, לי זה מפריע.
אלי זרחי:
אנחנו מדברים על ילדים שנמצאים ברחוב, כמה שהם נורמטיביים, יש כללים של הרחוב.
אלי זרחי:
הם שותים וודקה, כששותים וודקה מתנהגים אחרת, כשאין מבוגר שם בלילה.
אלי זרחי:
ביום שישי צריך להיות אולי מדריך שייסע איתם בלילה.
מרינה סולודקין:
אלי תודה.
מרינה סולודקין:
לפני שאני נותנת את רשות הדיבור לחבר הכנסת זאב אלקין, יש לנו אורחים מעמותת קו זינוק, מנגב ומרכז.
מרינה סולודקין:
תודה לכם שבאתם לישיבת הוועדה.
מרינה סולודקין:
בבקשה זאב.
זאב אלקין:
תודה רבה גבירתי יושבת הראש ואדוני ראש העיר, אני חושב שהנושא שאנחנו מדברים עליו הוא דוגמא קלאסית למצב שלצערנו אנחנו הרבה פעמים מוצאים את עצמנו בתוכו, כאשר העדר השקעה בשלב מוקדם מביא בסופו של דבר למחיר הרבה יותר כבד וצורך בהשקעה בשלב יותר מתקדם.
זאב אלקין:
ובנושא שאנחנו עוסקים כאן היום זה נכון שבעתיים.
זאב אלקין:
זה נכון ברמה הארצית, הכשלון המוחלט של המדינה, בוודאי בשנים האחרונות, בכל הנושא הזה של קליטת נוער עולה, בכל הגזרות.
זאב אלקין:
הכשלון מתחיל עוד לפני השאלות הנוקבות שאתם בצדק שואלים את המשרד לבטחון פנים, אותן שאלות נוקבות אפשר לשאול גם את משרד החינוך.
זאב אלקין:
הפעילות בכל הנושא הזה של קליטת נוער עולה מביאה אותנו לנתונים קשים מאוד סטטיסטית, שהם לצערי פוגשים את הסטטיסטיקה שלכם.
זאב אלקין:
אני תמיד אומר שהעדר השקעה של שקל במשרד החינוך בסופו של דבר עולה מאה שקל למשרד לבטחון פנים בשורה התחתונה.
זאב אלקין:
וזה נכון בכל החתך.
זאב אלקין:
כשאתם מוצאים כאן שאחוזי הפשיעה הם פי שניים, ולפעמים כשהולכים לבית סוהר זה פי חמש ממשקל היחסי באוכלוסיה זה אותו דבר בכל החתכים של משרד החינוך.
זאב אלקין:
באחוזי נשירה זו אותה תמונה.
זאב אלקין:
באחוזי נשירה נוער עולה תופס ארבעים אחוז מכלל הנושרים במדינת ישראל, כאשר המשקל היחסי שלו עומד על סדר גודל של ארבעה עשר אחוז, וכו' וכו'.
זאב אלקין:
זה נתון שהולך כחוט השני לאורך כל הנתונים הסטטיסטיים, ולכן אני לא מופתע שבקצה אנחנו מקבלים בדיוק אותה פרופורציה.
זאב אלקין:
הפתרון לזה יכול להיות קודם כל, אני חושב שאתה צודק, רב מערכתי מצד המדינה, כשהיא תתעשת ותבין שעדיף לטפל בבעיה תמיד בשלבים מוקדמים יותר, זאת אומרת כשמדובר בנוער בסיכון עדיף לטפל בשלב של מניעה ולא לאחר הפשע.
זאב אלקין:
כשמדובר על כלל נערים עולים עדיף לטפל בתכניות קליטה יותר נכונות ברמה של משרד חינוך ולא כשזה כבר הגיע לנוער בסיכון.
זאב אלקין:
ומה שנכון באופן כללי נכון שבעתיים לגבי הדוגמא של רחובות.
זאב אלקין:
אני מניח אדוני ראש העיר, אם היו מיישמים את מסקנות אותה ועדת מנכ"לים ברגע שהן ניתנו גם היה נחסך מאתנו חלק מהבעיות של התקופה האחרונה וגם זה היה עולה פחות ממה שזה יעלה היום.
זאב אלקין:
ואם המדינה תחכה עוד כמה שנים היא בסופו של דבר תצטרך להשקיע שוב סכומים הרבה יותר גדולים כדי שזה יביא לפתרון.
מרינה סולודקין:
יש לנו היום גם ישיבה על שכונת קריית משה.
זאב אלקין:
ודאי, הדברים האלה קשורים אחד בשני.
זאב אלקין:
זו אותה תופעה.
זאב אלקין:
לכן מבחינה זאת המצב הוא ברור ומאוד מאוד מצער.
זאב אלקין:
עכשיו השאלה איך מכאן אנחנו יכולים להתקדם לפסים מעשיים, מעבר לקריאה שנוציא מכאן כוועדה.
זאב אלקין:
אני חושב שמאוד חשוב לשמוע את נציגי המשרד לבטחון פנים, איך הם רואים את העניין משתי זוויות.
זאב אלקין:
בכוונה אדגיש אותן, ושוחחתי על זה לא מעט עם השר.
זאב אלקין:
מצד אחד, כיצד נערך המשרד עצמו לטפל בבעיות שהן בהחלט מגזריות, ולא באשמת המגזר אלא בעיקר באשמת המדינה שלא ידעה לטפל נכון בשלב הקליטה, האם המשרד מתכוון לתת מענה שהוא מותאם תרבות ולא כללי?
זאב אלקין:
מצד שני, האם המשרד לבטחון פנים לא צריך להיות המשרד שהוא יזעק את הזעקה מול משרדי ממשלה אחרים.
זאב אלקין:
כי אתם פוגשים את התוצאה בקצה של כשלון משרד החינוך ומשרד הרווחה בשלבים המוקדמים יותר.
זאב אלקין:
זה יהיה בעיניי מאוד נכון אם אתם גם תהיו המשרד שיזעק לעברם של המשרדים האחרים ויגיד תתעוררו ותתעשתו, ועדיף שעה אחת קודם.
מרינה סולודקין:
תודה לחבר הכנסת זאב אלקין.
מרינה סולודקין:
עכשיו אני מבקשת נציג של משרד הקליטה מר דוד יאסו, ואחר כך אחד מהנציגים של המשטרה.
מרינה סולודקין:
בבקשה דוד.
דוד יאסו:
קודם כל תודה על ההתכנסות.
דוד יאסו:
מאוד כואב ומצער כל רצח באשר הוא, במיוחד כשמדובר כפי שאלי אמר על תלמיד שהוא תלמיד נורמטיבי, תלמיד מאוד מקובל, שקט, שהוא לא יוצא מהבית, אבל רצח הוא רצח, ולכן זה מאוד כואב, גם בהשתלבות של הקהילה כקהילה בחברה הישראלית, וככלל בלי שום קשר להיותנו קהילה חדשה שנמצאת ונקלטת במדינה.
דוד יאסו:
אני חושב שבעיר רחובות לפחות אני חושב שראש העיר באמת הוא אחד האנשים שלקח את הנושא של קליטת עולי אתיופיה ליעד ברמה שהוא מוביל אותו, אני יכול להגיד לכם ברמה ארצית, וגם מידיעה אישית, גם אני וגם חנוך היינו אצלו מספר פעמים והוא יודע את זה, כי אחת הערים באמת שמטפלת ביוצאי אתיופיה זה רחובות.
דוד יאסו:
יחד עם זאת, בין הטיפול שיש במקרים כאלה שאנחנו מוצאים אותם, זה דבר שלא ניתן להבנה, וגם אני לא חושב שזה ניתן למניעה.
דוד יאסו:
ובעיר רחובות משנת 2001 שהוקם שם מוקד ונוהל על ידי גב' רותי ביד רמה בזמנו, שעכשיו היא יצאה לגמלאות, ואבאי שהוא חבר מועצת העירייה, שהוא גם יושב ראש השכונה, שבשיתוף פעולה איתם אנחנו באמת מפעילים את המוקד שם, והמוקד הוא נותן טיפול לכלל האוכלוסיה היום ברחובות.
דוד יאסו:
נכון שהמשאבים הם לא משאבים אדירים כמו שראש העיר רוצה ואמר את זה, ואני תומך בעניין.
דוד יאסו:
אבל מבחינת משרד הקליטה, תבינו, כהגדרתו של משרד הקליטה הוא קליטת העולים החדשים.
דוד יאסו:
קליטת העולים החדשים זה אלה שנמצאים במרכזי קליטה.
דוד יאסו:
אבל משרד הקליטה בעצם לא אמר או.
דוד יאסו:
קיי.
דוד יאסו:
, אני קולט אותם במשרדי קליטה ובזה תמה אחריותי.
דוד יאסו:
לכן משרד הקליטה היום נכנס גם ליישובי קבע, הקמנו מוקדים בעשרים יישובים שהם אתרי עולים.
דוד יאסו:
והתוצאות הן אחרות.
דוד יאסו:
וחבריי שיושבים פה נציגי הרשויות יכולים להעיד מבחינת הדברים האלה.
דוד יאסו:
גם כשדני התייחסת על כך שאין יד מכוונת או טיפול, זה לא נכון, גם הפעילות שלכם, של האגודה, שנתתם את הנושא של מפגש בני נוער אזורי, אתם עשיתם את זה בשיתוף פעולה עם המוקד ועם הרשות וכן הלאה.
דוד יאסו:
זאת אומרת יש כאן איזה שהוא כיוון של שיתוף פעולה, של ארגון כלשהו ברשות.
דוד יאסו:
לא שלא קיים.
דוד יאסו:
אבל יחד עם זה אני לא רוצה להגיד שהמשאבים מצומצמים, אמר את זה ראש העיר במפורש ואני לא רוצה לחזור, אבל יש איזה שהיא הכוונה נכונה, דרך נכונה, ואני מסכים שצריך להעביר לשם יותר משאבים כדי שבאמת הקליטה תהיה נכונה מבחינת הדברים האלה.
דוד יאסו:
זה לאו דווקא רק ממשרד הקליטה ומכל הגופים שפועלים מבחינת הדברים האלה.
דני אדמסו:
אלי זרחי דיבר על שיתוף פעולה ועל פרוייקט שברחובות, ראש העיר ציין על העבודה המשותפת, בסופו של דבר הכותרת מדברת על רצח שהיה ברחובות ואנחנו יושבים פה.
שוקי פורר:
אני לא אסכים שבגלל שילד נרצח במקרה ברחובות תהיה סטיגמה שברחובות הדברים לא בסדר.
דני אדמסו:
מצד שני על מנת להסיר את הסטיגמה לא נטאטא את הדברים.
שוקי פורר:
הדגשתי את זה ואמרתי, בתנאים שיש לנו.
דני אדמסו:
זה מנוסח הרבה יותר טוב.
מרינה סולודקין:
בישיבות סיעה של קדימה שומעים איך ראש העיר מתפרץ, מפני שהמדינה לא עוזרת לעיר.
דני אדמסו:
אבל לא יכול להיות שנשמע ארבעה דוברים שהכל מצויין, ויש פה איזו שהיא אשליה, ברחובות הכל בסדר, בואו נעבור לעיר אחרת, זאת התחושה.
מרינה סולודקין:
דני, אני רוצה לומר שאם יש לנו היום שתי ישיבות של ועדת עלייה וקליטה שקשורות גם באלימות בקרב הקהילה האתיופית וגם בעיר רחובות אז לא הכל בסדר, ואולי הרבה דברים לא בסדר.
מרינה סולודקין:
בבקשה נציג של המשטרה.
גלית זיו:
שמי גלית זיו, אני אגיד כמה מלים, ואם אפשר לתת לסגן מפקד תחנת רחובות דווקא כן להתייחס בגלל הדגש שניתן פה לעיר רחובות.
גלית זיו:
ראשית אני רוצה לומר ולהבהיר פה, לנוכח הדברים שנאמרו, נוצרת איזו שהיא תחושה שרוב האשמה היא בעצם על מי שנמצא בקצה הקרחון, שזה בעצם המשטרה.
גלית זיו:
כל הנושא של טיפול במהגרים, בקהילה, בנוער עולה, ואני לא מדברת רק על הנוער האתיופי, זה משהו שקשור לרצף טיפולי.
גלית זיו:
אני מדברת על נוער עולה.
גלית זיו:
כשאני אומרת נוער עולה אני מכלילה את כולם, זה כולל גם את הנוער האתיופי וגם את הנוער הרוסי ויש לנו עלייה ממדינות נוספות, שזה איזה שהוא רצף טיפולי שבסופו של דבר המשטרה נמצאת על קצה הרצף.
גלית זיו:
המשטרה נמצאת על קצה הרצף מאחר והנערים האלה מאיזו שהיא סיבה ביצעו עבירות והגיעו אלינו ונפתחו להם תיקים פליליים.
גלית זיו:
עכשיו אני אנסה להתייחס ככה לכל הנקודות שנאמרו פה.
גלית זיו:
אז קודם כל הנער שמגיע למשטרה פעם ראשונה יש טיפול משטרתי אחר.
גלית זיו:
לא מייד פותחים לו תיק פלילי ומכתימים לו את עתידו.
גלית זיו:
קודם כל בשלב ראשון פותחים לו תביעה, אם הוא עומד בקריטריונים מסויימים, זאת אומרת זה איזה שהוא תיק שיש לו רישום פלילי בתוך המשטרה והתיק הזה לא מתייג את הקטין.
גלית זיו:
לגבי הסטטיסטיקה שמוצגת כאן אני יכולה להגיד לכם שבשלוש שנים האחרונות בכלל, בקרב כל בני הנוער בארץ יש לנו מגמה של ירידה בסך כל פשיעת בני הנוער.
גלית זיו:
עכשיו כשאני אומרת מגמה של ירידה מה שאני מייצגת פה זה תיקים פליליים שנפתחו במשטרה, וזה בעצם קצה הקרחון.
גלית זיו:
זאת אומרת מה שמגיע למשטרה זה לא בהכרח כל מה שקורה על פני השטח, ואנחנו יודעים שיש הרבה דברים שקורים בשטח ולא מדווחים למשטרה, ולכן לא נרשמים לנו בסטטיסטיקה הפלילית.
גלית זיו:
אבל בסך הכל יש לנו ירידה בשלוש שנים האחרונות, ואנחנו רואים שהירידה יש קורלציה גם לגבי הנוער העולה.
גלית זיו:
זאת אומרת יש ירידה בשלוש השנים גם לגבי הנתונים של נוער עולה.
גלית זיו:
אנחנו כן רואים שעשרים אחוז מסך כל עבירות הנוער מבוצעות על ידי נוער עולה.
גלית זיו:
ויש ייצוג יתר יחסית לחלק שלהם באוכלוסיה, וזה נכון מה שנאמר פה.
גלית זיו:
המשטרה עושה המון דברים.
גלית זיו:
אחת מנקודות הכשל שבאמת ראינו, וזה מתקשר למה שנאמר פה, זה שקטין נוער עולה נחקר במשטרה בנוכחות ההורים שלו, הרבה פעמים הם לא יודעים מה המשך ההליך הפלילי.
גלית זיו:
כתוצאה מהדבר הזה הם לא יודעים, הם יוצאים מתחנת המשטרה ולא יודעים מה הלאה.
גלית זיו:
כתוצאה מהדבר הזה אנחנו כן הבנו, ביחד עם גורמים שיושבים פה סביב השולחן הזה, שזה נציגי משרד החינוך, משרד הקליטה, משרד הרווחה, הוחלט לבנות מספר פרוייקטים דווקא כדי לפתור את הבעייה הזאת, כדי לבוא לקראת ההורים ללוות את הילד הזה בכל ההליך הפלילי, להסביר להורים בשפה שלהם, קציני הנוער בתחנות המשטרה לא אחת יושבים עם ההורים ומסבירים להם את ההליך.
גלית זיו:
נוצרה פה איזו שהיא תחושה שהשוטרים מחפשים דווקא את הנוער העולה.
גלית זיו:
זה לא נכון.
גלית זיו:
המשטרה היא גוף אוכף חוק.
גלית זיו:
מי שביצע עבירה פלילית אנחנו חייבים כמשטרה לבצע את עבודתנו.
גלית זיו:
אנחנו לא רודפים דווקא אחרי נער מסויים דווקא בגלל שהוא נער עולה.
גלית זיו:
לא מחפשים דווקא אותם.
גלית זיו:
זו איזו שהיא תחושה שנוצרת פה,
דני אדמסו:
זה לא אומר עכשיו נקרא מה החוק אומר, עכשיו נלטף את הילד.
דני אדמסו:
אנחנו מדברים על מציאות.
דני אדמסו:
את רוצה שאני אתן לך בדיוק את העדות שלי,
גלית זיו:
אם יש משהו ספציפי אז אני אשמח אם תבוא אלי ואנחנו נבדוק את העניין הזה ספציפי.
גלית זיו:
זה לא המקום, אבל אם יש משהו ספציפי אני אשמח לשמוע בשמחה, אבל אני מדברת באופן כללי.
גלית זיו:
אני מסכימה עם ההערה של ראש עיריית רחובות ושל חבר הכנסת כאן שנאמר שאחת הבעיות היא בעיקר בשעות הפנאי של בני הנוער, וכן צריך לתת לזה מענה.
גלית זיו:
כי כשאנחנו מנתחים את שעות עבירות הנוער אנחנו רואים באמת בשעות הפנאי, שעות אחרי הצהריים, וגם בשעות הבוקר, בעיקר נוער נושר מבית הספר, והחלק באמת של הנוער העולה הנושר הוא באמת גבוה, ולכן הם מייצרים הרבה עבירות.
גלית זיו:
כן צריך להתמודד דווקא עם שעות הפנאי, ולשם אנחנו מכוונים את פעילות של יחידות הנוער בשטח, את פקחני הנוער, דווקא לאכוף את העבירות בשעות הפנאי כדי למנוע עבירות.
גלית זיו:
נקודה נוספת שאני רוצה לומר, נשאל פה היום האם המשרד נותן מענה, אז כן אנחנו נותנים מענה, תלוי תרבות, מתוך הבנה בצורך, הכרה בתרבות של הקהילות השונות של העולים החדשים אנחנו פיתחנו השתלמויות, במסגרת ההכשרה של השוטרים, ופה זה נשאל, בעיקר של עובדי הנוער שיש להם את המגע עם בני הנוער העולה, ושם אנחנו מלמדים השתלמות ייחודית שנקראת טיפול בבני נוער ממגזרים ייחודיים ובנוער עולה, ושם אנחנו מלמדים את כלל המגזרים ואיך לטפל, ואנחנו מביאים נציגי עמותות ומגזרים ומשרדי ממשלה והם ממש מלמדים ומנסים לפתח איזה שהם מודלים מקומיים אפילו כדי לפתור את הבעיות האלה.
מרינה סולודקין:
אבל כנראה זה לא מספיק.
מרינה סולודקין:
כשאני שומעת עובדי נוער אני רוצה לראות את השוטרים שמבינים את המנטליות.
מרינה סולודקין:
כי הפחד של בני נוער משוטרים זה לא סיפור של מדינת ישראל, זה ממשטרים אחרים.
אלי זרחי:
סליחה, כמה חוקרי נוער דוברי רוסית יש בכל הארץ?
גלית זיו:
אין לי את המספר הזה.
אלי זרחי:
זה שיקול שלכם.
אלי זרחי:
סוזי בן ברוך החליטה, יש מלא שוטרים, ברחובות למשל יש שוטר דובר רוסית.
אלי זרחי:
שכל שאלה שיש פונים אליו.
אלי זרחי:
למה שהוא לא ייכנס להיות חוקר נוער?
גלית זיו:
אין לי את המספר המדוייק, אבל במערך הנוער ספציפית אני יכולה לומר שיש המון עובדי נוער דוברי רוסית, יש המון עובדי נוער יוצאי העדה האתיופית, אבל אין לי מספר מדוייק.
אלי זרחי:
לפני שנה זה היה ארבע, כמה זה היום?
גלית זיו:
אני אשמח להעביר לוועדה את המספר.
מרינה סולודקין:
מה שאת שומעת את היחס שלו שלא מספיק, אנחנו מדברים על זה בכל הישיבות של ועדת עלייה וקליטה וגם ועדת הפנים בנושאים שקשורים לעלייה ומשטרה, וזה נושא כואב מאוד, ויש הרבה גם רע, והיה, עכשיו המצב משתפר, אבל לא במהירות ובקצב שאנחנו רוצים.
מרינה סולודקין:
ואני מבקשת תקצרי ברשות הדיבור לאחרים.
אלי מוסרי:
שלום לכולם, שמי אלי מוסרי ואני סגן מפקד משטרת רחובות, אני בתפקיד משהו כמו שלוש שנים ואני רוצה לומר, ואני ארד פה מהקטע של הנתונים הסטטיסטיים, אני אדבר אתכם תכל'ס בפרקטיקה בשטח מה קורה.
אלי מוסרי:
ולאחר מכן ידידי מר שמשון כבדה יוסיף על דבריי.
אלי מוסרי:
הסיפור הזה של כל מה שקורה עם הנוער האתיופי זה סיפור שנוגע ללבנו וזה לא משהו שעובר לידנו.
אלי מוסרי:
אני יכול לבוא ולומר לחברים שלפני שלוש שנים, יחד עם ראש העיר ישבנו בישיבה, עם הרבה חברים ממועצת העיר, והבנו שאנחנו צריכים לעשות מעשה בכל מה שקשור בנוער האתיופי.
אלי מוסרי:
ולא רק דיברנו על כותרות ועל סיסמאות, אלא במעשים בפרקטיקה גייסנו שוטרים, הבאנו את שמשון, גייסנו צוות שיודע לעבוד ולעמוד מול העדה האתיופית, יודע להסביר ברמה המנטלית, בשפה, לקחנו את השוטרים, לקחנו את הקצינים, העברנו להם סדנאות, וזה דברים שנעשים עד היום.
אלי מוסרי:
לעמוד מול נער אתיופי ולדעת לדבר איתו ולהסביר לו מה בדיוק קורה או מול הורה שיש בעיה של קשיי שפה, הדברים האלה היו חשובים לנו מאוד והדברים האלו נעשו, וזה מקל.
אלי מוסרי:
נכון שיש ניכור בין הנערים, וזה לא משנה כרגע אם זה נער אתיופי או רוסי לבין המשטרה.
אלי מוסרי:
מה לעשות, משטרה זה גוף שאוכף, כשאיש משטרה או צוות משטרתי מגיע לבצע מעצר, מגיע ובודק, הסיטואציה היא לא נעימה.
אלי מוסרי:
נכון שאנחנו כמפקדים מסבירים היום בכל אירוע לגבי המגע.
אלי מוסרי:
אם אנחנו מדברים פה על הקהילה האתיופית המגע עם הקהילה האתיופית יהיה יותר רך מנער צבר, כדי שהוא ידע שאנחנו כרגע לא מנסים לפתוח עוד תיק פלילי, זה לא הנושא בכלל, אנחנו לא מקבלים על זה בונוס, אנחנו לא מנסים לסבך אותו, אלא אנחנו כן רוצים לתמוך בו, כן רוצים להוציא אותו ממעגל האלימות, כן רוצים שיבין שהמשטרה היא בשבילו ולמענו.
אלי מוסרי:
המשטרה זה לא מה שהם שמעו כשהיו ילדים קטנים "לא תאכל את הבננה אני אקרא לשוטר", הדבר הזה צריך לצאת מהאג'נדה הציבורית.
אלי מוסרי:
המשטרה היא משטרה של עם ישראל, וחשובה לה הקליטה של הנוער האתיופי, חשוב לנו כמשטרה שהנוער האתיופי הזה יימצא במסגרות הרבה יותר טובות.
אלי מוסרי:
אני יכול לבוא ולומר שאנחנו כמשטרה מתעסקים לא רק באכיפה.
אלי מוסרי:
אנחנו מתעסקים בעזרה ובתמיכה למשפחות, ידבר על זה פה שמשון, ברמה הסוציאלית, אנחנו תומכים בהם בדברים שבכלל לא קשורים למשטרה.
אלי מוסרי:
אנחנו עושים את זה בשקט ובצענה, וחברי הוועדה אפילו לא יודעים, עושים את זה כל יום, בהבאת פריטים ומוצרים ודברים אחרים, כי אכפת לנו מהעדה הזאת, כי אכפת לנו שהעדה הזאת תשתלב, כי אכפת לנו שהעדה הזאת תצמח ותגיע פה למצב שכולנו נהיה גאים בה.
אלי מוסרי:
זה שיהיה פה ברור.
אלי מוסרי:
אני יושב מדי יום עם נערים אתיופיים שנעצרים, אם זה על גניבות אופנועים ואם זה על התפרצויות או עבירות אחרות.
אלי מוסרי:
חברים יקרים, יושב מולי נער או נערה והם בוכים כי אכפת להם מהסיטואציה שבה הם נמצאים, להבדיל מעבריינים אחרים שהם גאים שהם נמצאים מול המשטרה ונחקרים כי בשבילם הוא הופך להיות ציר מרכזי בחברה שבה הוא נמצא.
אלי מוסרי:
אצל החבר'ה האתיופים הם בוכים, הם מתביישים בעצמם, הם מתביישים מהמשפחה שלהם.
אלי מוסרי:
אכפת להם לצאת מהנקודה שבה הם נמצאים.
אלי מוסרי:
כדי שיצאו מהנקודה שבה הם נמצאים, אני מחזיר את כולנו כאן להרכב הלאומי, אם נכנסים פה לדירה של חדר וחצי עם שמונה נפשות, ואין לו כסא לשבת לעשות שיעורים עם שולחן, אין לו את הפינה השקטה שלו, אז הוא מוצא את עצמו בימים כאלה חמים, הוא מוצא את עצמו ברחוב הרצל ברחובות, שאני כל שישי מבלה שם, ואני מזמין את יושבת ראש הוועדה להיות איתי ערב אחד שמה ולבוא ולראות מה קורה.
אלי מוסרי:
אין להם את הפינה השקטה והשלווה ברמת המשפחה לשבת.
אלי מוסרי:
הם מוצאים את עצמם בחוץ, ואז נגררים ונגררים ואנחנו שומעים ומכירים את התוצאות.
אלי מוסרי:
אני יכול לבוא ולומר שגם ברמה הלאומית, וחשוב שנזכור את זה, זה לא מתחיל ונגמר באכיפה.
אלי מוסרי:
כל אותן פיצוציות שמוכרים שם משקאות אלכוהול, וזה הפך להיות בחברה לצערי תרבות של בני נוער, שקונים אלכוהול ושותים, אלו דברים שצריכים להעביר אותם במסגרת הכנסת, בחקיקה יותר רצינית, יותר עמוקה, התרבות הזאת של השתייה היא תרבות פוגעת.
אלי מוסרי:
דיברנו פה על המקרה המצער של אירוע הרצח, הרי ברור לכולם שכל החבורת נוער הם היו שתויים, ואם היו יותר צלולים ודעתם היתה יותר צלולה האירוע הזה לא היה.
אלי מוסרי:
חבל מאוד, וחשוב שגם בקטע הזה אנחנו נבוא ונבין שאנחנו צריכים לאכוף, וצריכים חוקים יותר נוקשים, בכל מה שקשור למכירת אלכוהול, ובכלל עלו הרבה מאוד הצעות חוק בדבר הזה.
אלי מוסרי:
המשטרה מתעסקת בכל מה שקשור לפגיונות, החזקת פגיון על ידי קטינים, שהדברים האלה נמצאים בכל חנות על מדפים, יש הרבה מה לעשות אבל חשוב שנבין פה, חברים יקרים, המשטרה עושה את זה בשיתוף פעולה מלא.
אלי מוסרי:
המשטרה עושה כל אשר על ידה להצליח במשימה, ואני משאיר פה עכשיו ברשותך את שמשון כבדה שהוא באמת הציר המרכזי המבצע בשטח.
מרינה סולודקין:
אני רוצה לומר לשמשון כבדה ברוך הבא, אנחנו חברי כנסת עולים ועשינו במשך הרבה שנים שמיניות באוויר כדי לראות אותך ודוברי אמהרית ודוברי רוסית במשטרת ישראל, בבקשה רשות הדיבור.
שמשון קבדה:
בוקר טוב לכולם, לפני שבאתי לפה כתבתי כמה דברים על מנת להסביר לכולם מתוך היכרות והתעסקות יומיומית בעיקר עם הקהילה, לאו דווקא עם הקהילה כי בשכונה שבה אני נמצא, האזור של קריית משה, רחובות ההולנדית, כפר גבירול, יש גם מעבר לבני העדה האתיופית, גם קהילות אחרות, כולם מקבלים שרות אצלי.
שמשון קבדה:
לגבי האתיופים, אני כבר נכנס לקהילה האתיופית, הבעיות העיקריות שמשפיעות על בני הנוער, אם אתם רוצים לדעת, וחברי דני רוצה לדעת, אני אומר עוד פעם, לא לבוא לתת ביקורת, כלומר להוציא מלים מהפה, תבואו, אני מזמין אתכם לביקור אצלי בשכונה.
שמשון קבדה:
לראות בחיי היום יום מהבוקר עד הלילה, לראות את הפעילות שנעשית מהבוקר עד הלילה, כולל ביקור בתוך הבתים.
שמשון קבדה:
לראות את הדבר האמיתי, הצפיפות דיור זה מספר אחד, ילד שאין לו כמו שאמר מפקד התחנה פינה לשבת או להיכנס לבית לישון, בשנה מוקדמת לישון, כי הסלון תפוס, כי זה המיטה שלו, יוצא החוצה ומשוטט עד השעות הקטנות של הלילה.
שמשון קבדה:
אני נפגש איתם, מדבר איתם יומית.
שמשון קבדה:
ריכוז העולים, בני העדה בעיקר, במקום אחד, יש לי אלף ארבע מאות חמישים ואחד בני נוער אצלי, שהם מגיל תקראו לזה אפס עד גיל שמונה עשרה, זה הריכוז בשכונה הזאת.
שמשון קבדה:
חוסר תעסוקה, חוסר מעש תקראו לזה אחרי הצהריים, זה דבר שמתסכל אותי בשכונה, כי אין לי מה לתת להם מעבר לזה שאני יכול לשדך אותו למתנ"ס, להכניס אותו לחוג במתנ"ס בעלות מינימלית או אפילו ללא שום עלות.
שמשון קבדה:
יש לי שם מנהל מתנ"ס, שייאמר לזכותו עושה ימים כלילות, ופותח את המתנ"ס עד השעות הקטנות של הלילה.
שמשון קבדה:
אנחנו עובדים במשותף, אני שומר והוא עושה את הפעילות.
שמשון קבדה:
לעניין העדר סמכות הורית, לצערי הילדים היום, בין אם זה בגלל שהם נולדו בארץ להורים שנולדו שם ולא מבינים, הפער ביניהם הוא מאוד עצום וזה דבר שגורם לניתוק ממש, והדבר היחידי שמקשר אותם זו המציאות שהם הורים והם ילדים, אבל מעבר לזה כלום.
שמשון קבדה:
הם משוטטים בחוץ, הם לא שומעים להם, עושים מה שהם רוצים, בורחים להם, לפעמים גם נעדרים לימים ארוכים יותר בשכונה.
שמשון קבדה:
אלה הדברים הבסיסיים, אלה הדברים הגדולים שאני מניתי, לפחות מהעבודה שלי בשנתיים האחרונות בקריית משה.
שמשון קבדה:
לגבי עשייה, אני בקריית משה, תקראו לזה שוטר ורסטילי כזה שמדי פעם כשיש צורך אני מתווך בין ההורים לילדים או בכלל בין הורים להורים ובין ילדים לילדים, בכלל בין מי שנמצא בשכונה, מעין עובד סוציאלי.
שמשון קבדה:
במקרה של העבודה שלי, לפעמים, בהמשך למה שנאמר כאן קודם מה המשטרה עושה, אני מסביר להורים איך להיות הורים.
שמשון קבדה:
לא שהם לא יודעים להיות הורים, אלא שבארץ יש כיוון אחר לחלוטין.
מרינה סולודקין:
שמשון, כמה שוטרים כמוך חייבים להיות בשכונת קריית משה?
שמשון קבדה:
אנחנו שניים.
מרינה סולודקין:
וכמה צריך?
שמשון קבדה:
יש בשכונה שני שוטרים בני העדה האתיופית, וגם שוטרת שלישית שהיא צברית, אבל היא עוזרת ומבינה גם את המנטליות, ולפחות עם הילדים היא יכולה לסייע.
אבי מספין:
שלושה שוטרים זה מה שקורה כאן כרגע.
אבי מספין:
צריך לנתח כל שכונה, אם הזכרתם פה את נתניה או מקום אחר, על פי הנתונים, על פי מה שעולה.
מרינה סולודקין:
הוועדה תפנה לשר לבטחון פנים ואנחנו נבקש להוסיף כוח אדם גם בקריית משה וגם בנתניה, גם בקריית מלאכי, כי אנחנו יודעים מוקדים שיש בעיות הרבה חברתיות של הקהילה האתיופית.
שמשון קבדה:
עוד שתי נקודות שאני רוצה להעלות.
שמשון קבדה:
קודם כל נושא שהמשטרה מצטיירת לפעמים כגורם שלא עושה כלום, או נגיד אם אנחנו, מה שראיתם קודם, הצגתם את הנתונים שאנחנו עשינו, זה למעשה אכיפה, ובזה אנחנו בסדר גמור.
שמשון קבדה:
מעבר לאכיפה אני גם בשכונה לפחות מניתי כמה דברים מה שאני עושה.
שמשון קבדה:
מעבר לאכיפה המשטרה עושה הרבה.
שמשון קבדה:
אם היינו רק אוכפים כל היום, הסטטיסטיקה היתה עולה בהרבה מונים.
שמשון קבדה:
אף אחד לא מדבר על כל המקרים, אמר חברי קודם דני, שהמשטרה נטפלת לכל מיני, כולם רק עוצרת.
שמשון קבדה:
אף אחד לא דיבר גם על הרבה מקרים שאנחנו עושים "נונונו" ומשחררים את הילד.
שמשון קבדה:
אבל לא מדברים על זה, כי זה לא נכנס לסטטיסטיקה ולא נרשם בשום מקום, אבל לפני המעצר יש הרבה דברים.
שמשון קבדה:
אני אומר, לא לבוא רק להגיד למה המשטרה עושה את זה.
שמשון קבדה:
אני בעצמי עד לזה, לפחות באזור רחובות, אני גם עושה הסברה לשוטרים ומסביר מה המנטליות של ילד.
שמשון קבדה:
ילד אתיופי שמוריד ראש, יש את הסימנים, הקודים האתיים.
שמשון קבדה:
אני גם מדבר על זה.
שמשון קבדה:
ולכן אולי צריך לעשות את זה ברמה הארצית.
שמשון קבדה:
בנתניה למשל נתתי כנס למפקד התחנה עם השוטרים שלו.
שמשון קבדה:
דברים זזים, דברים קורים, נכון שלא בקצב הרצוי.
שמשון קבדה:
הדבר הנוסף נושא של הסטטיסטיקה, היא מטעה.
שמשון קבדה:
הרבה פעמים היא מטעה.
שמשון קבדה:
היא לא משקפת את האמת.