GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אילן גאל דור:
תקציב משרד החינוך, אני לא יודע בכסף, אבל הוגדר ש- 2,000 תלמידים בשנה יכולים להשתתף בפעילות הזאת.
זאב אלקין:
מאיזה שנה זה כך?
אילן גאל דור:
מאיזו שנה?
קריאה:
כל שנה הם מתחילים מחדש.
אילן גאל דור:
המון שנים, 10 שנים.
זאב אלקין:
שמאותן שנים שדיברת שהתחיל המודל.
אילן גאל דור:
כן.
אילן גאל דור:
היה 2,000.
אילן גאל דור:
שבהתחלה זה חולק בין שלושה גופים.
אילן גאל דור:
כל אחד עשה 700 משהו כזה ועכשיו זה מחולק לארבעה גופים.
אילן גאל דור:
היה חידוש מכרז או מכרז מחדש וזכו בו ארבעה גופים וכל גוף מפעיל כ- 500 תלמידים בשנה.
זאב אלקין:
זאת אומרת שלמעשה אתה רוצה להגיד לי שהמספר הזה הוא בכלל לא פונקציה של מספר ילדים עולים שמגיעים למערכת כי אני מניח שבעשר השנים האחרונות חלו אי אלו שינויים בהיקפי העלייה כולל היקפי עלייה של ילדים עולים.
אילן גאל דור:
אני אגיד שאנחנו יודעים אפילו יותר מזה.
אילן גאל דור:
לפעמים אפילו משרד החינוך, הרי לא יודע מתי זה נגמר והוא מפנה בתי ספר כשכבר נגמר התקציב.
אילן גאל דור:
זאת אומרת אנחנו יודעים בוודאות על מאות תלמידים שנכנסים לקטגוריה של עולים בכיתה י"א בחינוך הפורמאלי שלא מקבלים את הפעילות הזאת בגלל שנגמר התקציב.
זאב אלקין:
היום אתה אומר.
אילן דאל דור:
היום, כל שנה.
זאב אלקין:
זה אומר שבשנים שעברו מספרם היה הרבה יותר גדול כי מספר של תלמידים עולים יורד.
זאב אלקין:
אם היום 2,000 זה לא מכסה את כל התמונה אז ודאי וודאי שבשנים עברו זה היה רחוק מאוד למכסות את כל התמונה.
זאב אלקין:
ובאים רק תלמידי י"א.
זאב אלקין:
זאת אומרת שלפי מה שאתה אומר אם אני כשהייתי תלמיד י"א ולא זכיתי לעניין הזה אז הלך עליי, אני לא מקבל את זה שנה אחרי זה או נניח פתאום.
אילן גאל דור:
אלא אם כן יש פעילויות נוספות.
אילן גאל דור:
אני לא רוצה פה, אני מדבר בנושא הזה של סמינרים בנושא של זהות יהודית ישראלית.
זאב אלקין:
הם בוחרים למי כן מגיע ולמי לא.
אילן גאל דור:
בהמלצה של המשרד.
אילן גאל דור:
זאת אומרת השיווק או הפניה לבתי הספר נעשית במשותף.
אילן גאל דור:
עקרונית המשרד הוא ממליץ לבתי הספר, אומר להם תשמעו יש את הפעילות, תפנו לגשר או לאורנים או לאחד הגופים שמפעיל את זה עד שנגמרת המכסה.
אילן גאל דור:
במקביל הם גם מבקשים מאיתנו, הם נותנים לנו רשימה של כל בתי הספר בכל הארץ עם מספר העולים המוכרים שיש באותו בית ספר.
אילן גאל דור:
אומרים לנו תפנו, תסגרו איתם ואנחנו מדווחים.
זאב אלקין:
המשרד נותן לכם העדפות באילו בתי ספר עדיף לפעול?
אילן דאל דור:
לא.
זאב אלקין:
והגופים האחרים?
זאב אלקין:
מליץ אורנים, אתם מקבלים העדפות מהמשרד?
מייקל מנסקי:
אנחנו לא מקבלים שום פניות אף פעם, לא מטעם המשרד.
זאב אלקין:
מי הקשר מטעם המשרד לכל הפעילות הזאת?
זאב אלקין:
מול מי אתם עומדים?
זאב אלקין:
מול איזו יחידה?
אילן גאל דור:
האגף לקליטת עלייה, האגף של אודי בהאט, יש שם מישהי מטעמו שאחראית על השיווק.
אילן גאל דור:
היא מעבירה לנו את המידע, ובכל רבעון אנחנו מעבירים דיווח מבתי הספר.
זאב אלקין:
יש עובדת באגף שאחראית על התחום הזה?
אילן גאל דור:
בהחלט כן, מיכל צידון.
אילן גאל דור:
אם היא הייתה פה דרך אגב, היא היתה יכולה לענות.
אילן גאל דור:
זה בדיוק התחום שלה, שלא לדבר על אודי בהאט עצמו.
זאב אלקין:
בסדר.
זאב אלקין:
המנכ"ל והשרה קבעו מי ייצג את המשרד כאן ולא אני לכן זה, לצערי זה לא בידיי.
זאב אלקין:
עכשיו, למעשה המציאות שאתה מתאר, אני פשוט בינתיים שואל שאלות הבהרה סליחה שאני קוטע, אני רק מנסה להבין את זה יותר.
זאב אלקין:
זה מערב פרוע.
זאב אלקין:
אם אני מנהל בית ספר פעלתני יותר בלי שום קשר לשאלה יש אצלי יותר בעיות או לא, אגב, בדרך כלל כשאני מנהל בית ספר פעלתני יותר הרבה פעמים דווקא המצב אצלי יחסית טוב יותר כי אני מודע לבעיה.
זאב אלקין:
אז אני כן פונה אליך מוקדם וסוגר איתך סמינר, או איתכם, או איתכם ורץ עם זה.
זאב אלקין:
ואם אני מנהל בית ספר שלא מספיק מודע לבעיה הזאת וגם אם אצלי הבעיה היא יחסית חריפה אז לפעמים או שאני לא פונה בכלל או כשאני פונה אומרים לי כבר נגמרה המכסה לשנה סלח לנו אבל אנחנו לא יכולים לקבל את התלמידים.
אילן גאל דור:
בדיוק כך.
אילן גאל דור:
יש עוד גורמים שבגינם בתי ספר לא מגיעים לפעילות, כי גם למצוא תאריך שאתה מוציא תלמידים מכיתה י"א לשלושה ימים מהלימודים הוא לא פשוט.
אילן גאל דור:
זה לא יכול להיות בשליש האחרון של השנה בגלל הבחינות אז זה חייב להיות בהתחלה וזה לא יכול להתנגש עם משהו אחר כי שוב אתה מוציא תלמידים.
אילן גאל דור:
אם אתה מוציא שליש מהכיתה או רבע מהכיתה או חלק מהכיתה.
אילן גאל דור:
אנחנו לפעמים בונים איזה שהוא פאזל של מספר בתי ספר ביחד ששולחים את התלמידים האלה.
אילן גאל דור:
לפעמים התלמידים בעצמם אומרים אם יש שבוע תגבור במתמטיקה הם לא רוצים להפסיד את זה בשביל משהו שנשמע אולי חשוב אבל הם מאוד בכיוון ציונים.
זאב אלקין:
עד עכשיו זה היה לגבי קהל היעד.
זאב אלקין:
סך הכל 2,000 תלמידים עוברים כל הזמן במערכת הזאת שאגב לא כולם תלמידים עולים נכון?
זאב אלקין:
לפי מה שאמרת מתוך ה- 2,000 שליש זה צברים או עולים ותיקים.
אילן גאל דור:
יכולים עד שליש.
אילן גאל דור:
לא תמיד מנצלים את זה.
אילן גאל דור:
אני חושב שהשנה אצלנו זה היה, בסביבות 15% היו ישראלים.
אילן גאל דור:
זאת אומרת שבתי הספר ביקשו שיבואו גם ישראלים שזו תהיה פעילות משותפת.
אילן גאל דור:
דרך אגב, אני יכול להגיד בהערה, גם ישראלים צריכים את זה.
אילן גאל דור:
זאת אומרת ההתעסקות ולהעלות את זה לסדר היום אני חושב שהוא חשוב לכל ישראלי.
אילן גאל דור:
כל מתבגר.
זאב אלקין:
אתה יכול קצת להרחיב על הדגם של הפעילות איך שאתם בונים את זה ומעבירים את זה ומה ההיגיון שעומד מאחורי זה ואיך זה השתנה, אתה מדבר כאן על פרק זמן של עשר שנים אז אם חלו שם שינויים ולמה.
נדב בן יוסף:
אני בעצם מרכז את התחום של עלייה בגשר שהימים שאנחנו עוסקים בהם בזהות היהודית מתחילים קודם בפאן ההיסטורי, מה שאילן הזכיר כזיכרון.
נדב בן יוסף:
זיכרון השואה, זיכרון ככלל, זיכרון של העם היהודי.
נדב בן יוסף:
ממשיך בנגיעה בסוגיות של זהות יהודית היא של עולים במדינת ישראל, סרט של מרכבה ירוקה שדן בסוגיות של עולים והזהות היהודית שלהם במדינת ישראל.
נדב בן יוסף:
למעשה זה ממשיך במעין יחידה שדנה איך אני קשור לדת היהודית.
נדב בן יוסף:
איזה דברים אני לוקח ממנה, איזה מנהגים אני מכיר בה, כמובן זו יחידה שיש בה העשרה ולא רק חוויה של דיון ומעבר לכך.
נדב בן יוסף:
יחידה נוספת עוסקת בסוגיות של לאום יהודי.
נדב בן יוסף:
הסוגיה שאנחנו ספציפית דנים והיא סוגיה של האח דניאל, דנה בעצם בפאן של הלאום כחלק מהזהות היהודית.
זאב אלקין:
מה קרה למתב הזה של השואה?
אילן גאל דור:
הוא ירד לפני 5 שנים.
אילן גאל דור:
זאת אומרת אחרי שנגמר הסבב הראשון שזה היה חובה זה ירד, זה כבר לא נקרא זהות יהודית וזיכרון שואה אלא נקרא זהות יהודית ישראלית.
זאב אלקין:
מה היו הנימוקים או ההסברים למה זה ירד.
אילן גאל דור:
כי לא הורגש צורך אימננטי בתוך הפעילות הזאת.
אילן גאל דור:
זאת אומרת כשמשהו הכרחי.
אילן גאל דור:
זאת אומרת הזיכרון ככלל או המורשת היהודית היא חשובה מאוד.
אילן גאל דור:
אבל להשקיע או לבזבז, אני לא יודע איך להגדיר את זה, יום שלם סביב השואה הוא לא נתפס כמשהו הכרחי.
קריאה:
מה עם המורשת?
קריאה:
לא מתחילים מאברהם יצחק ויעקב.
אילן גאל דור:
אני חושב שמתחילים במורשת היהודית, אנחנו מנסים להגיע אליה משני פנים.
אילן גאל דור:
אחד זה הידע, קצת להכיר מה זה המורשת היהודית והדבר השני לחוות איזו שהיא חוויה, שנגיד ביקור ביד ושם הוא משאיר חוויה.
אילן גאל דור:
חוויה יהודית חזקה מאוד והשילוב, אנחנו מאמינים שמה שמעצב אישיות של מתבגר זה שני הדברים האלה ביחד.
אילן גאל דור:
חייב להיות גם את החלק של המידע שידע קצת בסיס והדבר השני זו חוויה.
אילן גאל דור:
כדי שמישהו יפנים משהו צריך שיהיה לו, שהוא ירגיש ואוו, זה חלק ממני, משהו שאני לוקח אליי, זה לא איזה שהוא עוד משהו על המדף.
אילן גאל דור:
ובשלושה ימים לנסות לעבור איזה שהוא תהליך, שבדרך כלל זה תהליך שיש בו הרבה סדנאות.
אילן גאל דור:
זאת אומרת התלמיד עצמו מדבר, התלמיד עצמו מנסה לראות איך זה מתחבר אליו, מה זה קשור אליי כל התהליך הזה.
אילן גאל דור:
אני חושב שזה נכון גם לגבי ישראלים בכלל שצריכים להתחבר לזה.
אברהם מיכאלי:
עליהם לגבש את הזהות היהודית שלהם בזה שמתחילים לדבר איתם נניח על החוויה של השואה.
זאב אלקין:
לא, זה הוא לא קבע, זו הייתה פעם דרישה.
אברהם מיכאלי:
השאלה היא עכשיו תחליף מהו?
אברהם מיכאלי:
האם הולכים אחורה יותר או מה?
אילן גאל דור:
בוודאי, כן.
אילן גאל דור:
דרך אגב, אנחנו משתמשים הרבה בירושלים.
אילן גאל דור:
לנו חשוב שהפעילות תהיה בירושלים כי אנחנו רואים בירושלים ככלי, לכאורה למה ירושלים חשובה לי?
אילן גאל דור:
זאת אומרת אנחנו לוקחים אותם לסיור בעיר העתיקה והעיר העתיקה עושה משהו לאנשים שמסתובבים שמה.
אילן גאל דור:
יוצר איזה שהוא משהו חוויתי אבל כחיבור להיסטוריה יהודית הופך את זה לחלק מהאישיות שלך.
אילן גאל דור:
לכן אנחנו מאמינים שדרך הרגליים גם איזו שהיא חוויה מסוימת, הכותל, העיר העתיקה עושה משהו בתוך התהליך הזה.
זאב אלקין:
עכשיו 2 שאלות אליכם.
זאב אלקין:
אחת, האם יש לכם איזה שהוא קשר עם הילדים האלה שעברו את הסמינר אחר כך, זאת אומרת אתם מנסים לשמור איתם על קשר או האם מזמינים אצלכם ביוזמת בית ספר איזו שהיא פעילות המשך וכולי ושאלה שנייה איזה פידבק אתם מקבלים מהתלמידים עצמם לגבי עצם הנחיצות של סמינר כזה, מה הוא עושה, מה הוא לא עושה, והאם מעוניינים בכלל בהמשך של קשר או פעילות וכן הלאה.
נדב בן יוסף:
קודם כל לגבי ההמשך, זה דבר שאנחנו מעלים כל שנה למשרד החינוך את הרצון.
נדב בן יוסף:
יש לנו כבר את היחידות, יש לנו את הסמינר הבנוי המשך.
נדב בן יוסף:
חלק מהתנאים של המכרז הוא לא לאפשר המשך, שאנחנו ניגע בכמה שיותר תלמידים חדשים שעוד לא חוו סמינר עלייה.
נדב בן יוסף:
זה לצערנו.
נדב בן יוסף:
אנחנו כבר מוכנים לזה, אנחנו יש לנו את התכנים גם בזהות יהודית, בעיקר בזהות יהודית אבל זה לא יוצא לפועל.
נדב בן יוסף:
ברמת הפידבקים הם מאוד טובים.
נדב בן יוסף:
בתי ספר מאוד רוצים להמשיך את הפעילות.
נדב בן יוסף:
הם אלה שמתקשרים עוד, במהלך שנה שעברה כדי לסגור את שנה הבאה ומעבר יש פה ציטוטים של תלמידים שכתבו, מעבר לכך אני יכול לספר על סמינר אחד שתלמידים הגיעו בפסח.
נדב בן יוסף:
כי הם שמעו כמה זה טוב הם על חשבון החופש שלהם של פסח הם הגיעו לחוות את הסמינר הזה.
נדב בן יוסף:
הוא מקבל פידבקים מאוד טובים, ציונים מאוד גבוהים.
זאב אלקין:
לפי מה שאתה אומר עכשיו רוב בתי הספר שמעבירים את הילדים זה אותם בתי ספר כל שנה.
זאב אלקין:
אם זה מוצלח ואם הם סוגרים איתך עוד משנה שעברה.
אילן גאל דור:
זה חוזר למה שאמרת קודם, אל המנהל הנמרץ.
אילן גאל דור:
זאת אומרת שהמנהל והמחנכים רואים את החשיבות של זה, מתלהבים מזה, חוו את זה כבר אז הם כבר אומרים תשמע בשנה הבאה צפויים לי, אני יודע כבר כמה יהיו לי בכיתה י"א בשנה הבאה.
אילן גאל דור:
יש לי 80, 20, לא משנה כמה, אני רוצה לסגור.
אילן גאל דור:
מה שנשאר זה תאריך.
אברהם מיכאלי:
זו לא תוכנית מחייבת במשרד החינוך בעצם נכון?
אברהם מיכאלי:
כל אחד מרגיש מה שנוח לו.
זאב אלקין:
עכשיו השאלה אליכם.
זאב אלקין:
אתם כרגע למשל עובדים על כבר בשנים האחרונות על 500 תלמידים.
זאב אלקין:
לפי המכרז החדש.
אילן גאל דור:
לפעמים זה מגיע עד ל- 700.
זאב אלקין:
כמה בתי ספר בדרך כלל בשנה עוברים דרככם וכמה מתוך הרשימה הזאת משתנה משנה לשנה.
זאב אלקין:
זאת אומרת ש, האם זה אותם בתי ספר או לא אותם בתי ספר לרוב.
נדב בן יוסף:
זה לרוב נע סביב 11 בתי ספר כאשר שוב, לרוב 80% מבתי הספר הם חוזרים ויש את בתי הספר שהם שמעו מתקשרים או אנשים שהתקשרו מוקדם הפעם ואז תפסו.
קריאה:
וכולם מירושלים בתי הספר?
אילן גאל דור:
לא.
אילן גאל דור:
אף אחד לא.
נדב בן יוסף:
זה גם מחולק בין כפרי נוער.
אילן גאל דור:
אני יכול להגיד שתי הערות.
אילן גאל דור:
אחת, יש ביקוש.
אילן גאל דור:
זאת אומרת אם תגדל האופציה שלהם אנחנו יודעים על עוד בתי ספר שרוצים את זה.
אילן גאל דור:
שתיים, לגבי מה שהעלאת קודם, אנחנו כל שנה בדו"ח הסיכום שאנחנו כותבים למשרד החינוך אנחנו חושבים שפעילות המשך היא קריטית.
אילן גאל דור:
בתי ספר לא יוציאו מהתקציב הדל שלהם כדי לעשות איזו שהיא פעילות המשך.
זאב אלקין:
לא היה לכם תקדים כזה, שבית ספר אמר אני מהתקציבים שיש לי רוצה להזמין אתכם אליי, כמובן לא לסמינר זה יקר, אלא לפעילות, איזו שהיא פעילות המשך.
אילן גאל דור:
דווקא היה.
אילן גאל דור:
חד יומי, פעילות חד יומית בבית הספר עצמו, שאז מבחינת עלות זה זול וזה קורה לא מעט.
זאב אלקין:
זה קורה.
זאב אלקין:
מתקציבי בתי ספר ביוזמתם.
אילן גאל דור:
פעילות המשך היא חשובה מאוד.
זאב אלקין:
עוד שאלה אחת.
זאב אלקין:
סגל המדריכים הוא האם יש שם עולים כשלעצמם, האם חלק ממנו מדבר את השפות של העולים, וגם התלמידים האם הם עולים, עולים זה אומר שבאים כולם ביחד, אם באותו בית ספר יש תלמידים עולים אתיופים ורוסים וצרפתים ודרום אמריקאים מביאים אותם ביחד או איך שהוא גם משחקים עם העניין הזה של השפות.
נדב בן  יוסף:
קודם כל לגבי המדריכים שלנו הם מדריכים מגוונים.
נדב בן  יוסף:
גם ברמת, יש צברים, יש עולים, יש עולים ותיקים, הורים לעולים.
נדב בן  יוסף:
למשל העולים הם גם, ילדים לעולים.
נדב בן  יוסף:
ובאמת יש מגוון מאוד רחב מצרפת, אני מדבר רק על המדריכים, מצרפת, שעלו מברית המועצות, מרוסיה, מאתיופיה.
נדב בן  יוסף:
יש מגוון מאוד מאוד רחב.
נדב בן  יוסף:
כמובן שעוברים הכשרה בנפרד עם הדגשים לכל אוכלוסייה.
נדב בן  יוסף:
מבחינת התלמידים עצמם, שוב, עיקר הנתח הוא תלמידים שעלו מחבר העמים אבל יש היו בהחלט השנה תלמידים שעלו מאתיופיה.
זאב אלקין:
והם באים ביחד כקבוצה אחת.
נדב בן יוסף:
זה תלוי בבית ספר.
נדב בן יוסף:
זאת אומרת היה פה את בתי הספר, למשל כפר חסידים שזה יותר מיועד לאוכלוסייה שהגיעה מאתיופיה ויש למשל את אוסטרובסקי שהם מגיעים מצרפת, מברית המועצות לשעבר מגוון של מדינות.
זאב אלקין:
זה היה דברי גשר.
זאב אלקין:
מישהו מהאורחים רוצה?
זאב אלקין:
אנחנו תיכף נגיד לסוכנות ולמשרד הקליטה.
זאב אלקין:
אני רק רוצה שהגופים שעושים את הפעילות הזאת במסגרת המכרז של משרד החינוך יציגו ממרכולתם כדי לראות.
אביגיל פלד:
אני מנהלת מחלקת ישראל במליץ.
אביגיל פלד:
המליץ הוא מכונים לחינוך יהודי וציוני, ארגון שעוסק בחינוך וזהות יהודית וישראלית למעלה מ- 30 שנה.
אביגיל פלד:
עובד במערכת החינוך, בצבא, במשטרה.
זאב אלקין:
יש לנו אפילו חבר בוועדת משנה שהוא השגריר שלכם, חבר הכנסת יולי אדלשטיין.
אביגיל פלד:
הוא הקים את מחלקת עולים במליץ.
אביגיל פלד:
בסמינר אנחנו בעצם עובדים בשלושה מעגלים.
אביגיל פלד:
הזהות האישית, המדינה והציונות וכן, השואה כן נכנס אצלנו לסמינר עדיין.
אביגיל פלד:
מבחינה אישית אנחנו מדברים על הסיפור היהודי שלי, על הבדלים בין תפיסות שונות, איך הם רואים את זה, איך רואים את זה במשפחות שלהם.
אביגיל פלד:
אנחנו עוברים לקבוצות שייכות ומדברים על סוגים שונים של מעגלים שכל אחד מאיתנו משתייך אליהם ולרענן קצת את ההסתכלות על זה אם כל אחד באופן אוטומטי משייך את עצמו לדבר מסוים ובכלל לראות את המורכבות והגיוון של החברה הישראלית והקבוצות שיש בה.
אביגיל פלד:
מדברים במישור הכללי יותר על היסטוריה יהודית והיסטוריה ישראלית גם ציר היסטורי שלי מה הדברים שחשובים לי וגם פעילות שעוסקת בהיסטוריה בתמונות כשאנחנו לוקחים תמונות מכל מיני תקופות ושואלים האם אלה התמונות הנכונות בשביל לייצג את האירועים החשובים באמת.
אביגיל פלד:
מה זה אומר, שאנחנו בוחרים למשל תמונות מהפוליטיקה או ממלחמות או של ילדי עולים?
אביגיל פלד:
איזה מסרים יש כאן לגבי החברה?
אביגיל פלד:
מה הדברים המובילים?
אביגיל פלד:
הערכים המובילים בחברה שלנו.
אביגיל פלד:
עוסקים בדילמות בחברה הישראלית כמדינה יהודית ודמוקרטית שחלק מהן קשורות בעולים וחלק בסוגיות אחרות וכמובן בשואה כשאנחנו מדברים כל הזמן גם על ידע ובעיקר על גיבוש של הדעות האישיות שלהם כשהרבה פעמים התלמידים מאוימים מעצם כל הנושא של זהות יהודית וישראלית.
אביגיל פלד:
זאת אומרת צריך קודם כל להפיג את המתח שנוצר סביב השאלה הזאת.
אביגיל פלד:
אני חושבת שאלה נושאים מאוד קריטיים בחברה הישראלית בכלל והיום קשה לגעת בהם למחנכים, קל וחומר כשמדובר בעולים שזה ממש חומר נפץ והרבה פעמים זה מדהים לראות שלמשל בפנימיות שרובם עולים המדריכים לא נוגעים בכלל בנושא של זהות יהודית וישראלית.
אביגיל פלד:
עכשיו, לבן אדם שבא מבחוץ יש יתרון וחסרון.
אביגיל פלד:
מצד אחד הוא באמת בא לשלושה ימים, עושה משהו ונעלם מצד שני לפעמים דווקא זה מאפשר לתלמידים להיפתח בצורה שהם לא מאפשרים לעצמם עם מחנך או מדריך קבוע שנמצא לידם.
אביגיל פלד:
במיוחד אם הם באמת מצליחים לחוש שנותנים להם את הלגיטימציה להגיד מה זה בשבילם להיות יהודי וישראלי ואנחנו לא באים לחנוך אותם אלא לחשוף בפניהם דברים ולאפשר להם לדון בזה בינם לבין עצמם.
אביגיל פלד:
אני רוצה להתייחס לעוד נקודה.
אביגיל פלד:
אתם שאלתם לגבי צוות המדריכים.
אביגיל פלד:
אני רואה כחלק מהתפקיד שלי כמנהלת המחלקה זה באמת להעביר את כל המהלך החינוכי הזה לא רק במעגל של החניכים שאנחנו עובדים איתם אלא גם הצוות של המדריכים שתחתיי הוא איזה שהוא, הוא עובר איזה שהוא תהליך חינוכי בפני עצמו ומאוד מאוד חשוב לי הגיוון של הצוות הזה והתהליך שהוא עובר יחד.
אביגיל פלד:
זאת אומרת בצוות הזה יש לנו ישראלים ילידי הארץ ועולים מברית המועצות לשעבר, מצרפת, מדרום אמריקה, מאתיופיה.
זאב אלקין:
מתוך סך הצוות איזה אחוז עולים?
אביגיל פלד:
אולי 60%.
אביגיל פלד:
עכשיו זה תלוי.
אביגיל פלד:
לפעמים גם פשוט מבקשים מאיתנו בבתי הספר אנשים שיהיו דוברי שפות.
אביגיל פלד:
עקרונית אנחנו, הסמינרים אמורים לעבור בעברית אבל יש מקרים שהם גבוליים ולפחות צריך את התמיכה של הידע של השפה.
אביגיל פלד:
אני חושבת שזה מאוד חשוב התהליך שהצוות עצמו עובר בדיון על אותם דברים שעולים בקבוצה.
אביגיל פלד:
כי הרי גם בינם לבין עצמם יש את מגוון הדעות וזה משהו מאוד מיוחד.
אביגיל פלד:
מבחינת התלמידים אני חושבת שיש יתרון וחסרון למדריך שהוא צבר או עולה.
אביגיל פלד:
זאת אומרת מצד אחד מדריך עולה הוא כמותם, הוא לא מישהו שבא בטון ישראלי ומדבר איתם על הנקודות האלה.
אביגיל פלד:
הם יכולים להזדהות איתו והם רואים שגם הוא עבר איזו דרך אישית בעצמו, שהוא הגיע למקום שהוא נמצא עכשיו כמדריך בארגון מסוג כזה.
אביגיל פלד:
מצד שני אני חושבת שלפעמים אצל חלק מהעולים, בעיקר לפנימיות, הם חיים בתוך בועה שכמעט כל מי שהם פוגשים הוא בעצם עולה ואין להם את האפשרות לשיחה כל כך על הנושאים האלה עם מישהו שהוא ישראלי מבוגר מהם בכמה שנים ולכן צריך לשמור על האיזון ולחשוב לאיזו קבוצה מתאים כל דבר, או שיהיו שני מדריכים משני הכיוונים כי לפעמים גם המפגש והשיחה עם מישהו שהוא ישראלי צבר על הנושאים האלה היא מאוד משמעותית בשבילם.
זאב אלקין:
המתכונת של פעילות היא מתכונת סמינרים של שלושה ימים?
אביגיל פלד:
כן.
זאב אלקין:
כל המספרים הם פחות או יותר אותו דבר?
אביגיל פלד:
דומים.
אביגיל פלד:
המכסות הם עד 700, קרוב ל- 700 תלמידים בשנה שאנחנו מגיעים אליהם.
זאב אלקין:
מן הסתם, פעם היה יותר, המכרז התחלק רק עם שני גופים.
אביגיל פלד:
אני לא יודעת.
אילן גאל דור:
הם לא היו בסמינר הקודם?
אביגיל פלד:
אנחנו הגוף החדש.
זאב אלקין:
הם היו בזה בטח פעם.
אביגיל פלד:
היינו בגלגולים אחרים אולי של דברים דומים אבל במכרז הספציפי.
זאב אלקין:
והמחלקת עלייה שלכם היא רצופה?
זאב אלקין:
היא עוד התקיימה מהימים ההם או שהיא נסגרה ואחר נפתחה מחדש במסגרת של המכרז הזה?
אביגיל פלד:
לא.
אביגיל פלד:
זה בכלל לא שייך למחלקת עולים, זה שייך למחלקת ישראל שהיא המחלקה שלי.
אביגיל פלד:
בגלל שזו פעילות שהיא כולה בעברית מחלקת עולים היא יותר עוסקת בפעילויות בשפות המקוריות אז זה באמת כאילו צריך להיות שייך לשתי המחלקות אבל זה שייך למחלקת ישראל המכרז כרגע.
זאב אלקין:
לגבי בתי ספר, עוד שאלה אחרונה.
זאב אלקין:
זו אותה תופעה כמו ב"גשר"?
זאב אלקין:
שבדרך כלל זה אותם בתי ספר שנהנו וחוזרים על עצמם.
אביגיל פלד:
אנחנו עובדים בצורה קצת אחרת כי אנחנו זכינו במכרז יחד עם גוף נוסף שהוא מרמנת שהוא עוסק בכל הצד הטכני השיווקי ואני עוסקת רק בצד החינוכי.
אביגיל פלד:
זאת אומרת שאת השיווק לבתי הספר מרמנת עושה בשביל המליץ, בשיתוף עם המליץ.
אביגיל פלד:
לפי מה שאני יודעת מקבלים גם רשימות מסוימות ממשרד החינוך שאליהן פונים
זאב אלקין:
מהניסיון שלך, הרי את יכולה להסתכל, כמה זמן את בתוך המכרז?
זאב אלקין:
כבר יותר משנה.
אביגיל פלד:
כשנה, שאני אחראית על זה.
זאב אלקין:
עוד לא הייתה לכם "נגלה" נוספת.
אביגיל פלד:
הארגון נמצא במכרז שלוש שנים רק אני באופן אישי מכירה את זה שנה.
זאב אלקין:
אולי את יודעת, האם זה אותם בתי ספר במשך שלוש שנים לרוב חוזרים על עצמם או,
אביגיל פלד:
אני חושבת שבשנתיים האחרונות זה היה אותם בתי ספר.
אביגיל פלד:
יכול להיות שלפני כן זה היה בתי ספר אחרים אבל מהניסיון שלי זה דווקא לא מתמקד תמיד בכיתה י"א אלא לפעמים בכיתות נמוכות יותר נגיד י' וי"א.
אברהם מיכאלי:
מה אתם מקבלים, אחרי שילד או ילדה ביקרו אצלכם בסמינריון?
אביגיל פלד:
אני חושבת שהם מרגישים שהם עברו משהו מאוד שונה ממה שהם עוברים בדרך כלל, אני חושבת שעצם הדבר שיוצאים מבית ספר ועושים את הדבר בסמינר של שלושה ימים הוא כבר נותן חוויה מאוד מיוחדת.
אביגיל פלד:
ובהחלט אני חושבת שהם עוברים משהו משמעותי.
אביגיל פלד:
אני גם חושבת שזה דבר שלאורך זמן הם מעכלים אותו, זה לא דבר שבהכרח תלמיד בן 15 או 16 יכול לנסח במילים בדיוק מה הוא עבר באופן מיידי.
אביגיל פלד:
אני חושבת שזה, מהניסיון שלי בתור תלמידה שהלכה לסמינר בכיתה י"א, אני חושבת שההשפעה של זה הייתה משהו מתמשך ואני מאוד מקווה שזה ככה גם לגבי התלמידים כאן.
זאב אלקין:
אולי גם אורנים יתנו את המבט שלהם.
מייקל מנסקי:
בשמחה.
מייקל מנסקי:
אנחנו פחות עוסקים, בעצם לא עוסקים בכלל עם משרד החינוך בנושא הזה.
מייקל מנסקי:
יש קצת עבודה עם משרד החינוך בנושא של תעודת זהות יהודית דרך המדרשה באורנים אבל זה לא רק לעולים, לכן אני לא אזכיר את הפעילות הזאת.
מייקל מנסקי:
במסגרת העולים יש אגף לעם היהודי שאנחנו עוסקים בכל התחום של עמיות יהודית או Jewish people מה שנקרא ואנחנו בעצם תוקפים את הנושא של זהות יהודית דרך הקשר עם העם היהודי.
מייקל מנסקי:
אנחנו מאמינים שהדבר הזה מאוד חשוב.
מייקל מנסקי:
אני חושב שאנחנו צריכים לעבור וזה איזה שהוא מסר לפורום הזה, איזה שהוא מטה-מורפזה, של מי שמדבר על שואה וישראל גם מדבר על העם היהודי וקשר עם העם היהודי כחלק מהזהות היהודית.
מייקל מנסקי:
זה בעצם המנדט שלנו ובזה אנחנו פועלים.
מייקל מנסקי:
דרך הפעולה שלנו קצת יותר ארוך טווח.
מייקל מנסקי:
אנחנו לא עושים סמינרים ונגמר העניין, אנחנו בדרך כלל עובדים עם קבוצות במשך זמן, בדרך כלל או תקופה של הכשרה או כמה חודשים לפחות.
מייקל מנסקי:
אני אזכיר ובקיצור כי אני יודע שחלק גדול מהפעילות שאנחנו עושים זה לא לתלמידי בית ספר הם בדרך כלל חלק מבני הנוער מחוץ לבית הספר וגם לבוגרים שאחרי בית ספר כמו למשל בתי מדרש.
זאב אלקין:
מה שמעניין אותנו כאן זה עד פחות יותר עד גיל 18 אבל לאו דווקא בזמן שהם נמצאים בבית ספר.
זאב אלקין:
אם נעשה מעבר לכותלי בית הספר זה לא מפריע.
מייקל מנסקי:
אז אנחנו עוסקים בפעילות של מנהיגות צעירה, בנונושא של בתי מדרש לעולים שהם אחרי בית ספר אבל הם בהכרח אני רואה בזה חשיבות רבה מאוד ואני מזכיר את זה.
מייקל מנסקי:
בכל מקרה בבתי ספר יש לנו כמה בתי ספר שאנחנו עושים twining עם בתי ספר בחוץ לארץ כמו למשל בוסטון-חיפה, שזה 20 בתי ספר בוסטון twining עם 20 בתי ספר בחיפה.
מייקל מנסקי:
אנחנו עושים פעילות מיוחדת לדוברי רוסית בבוסטון ודוברי רוסית בחיפה כיוון שיש שם איזה שהוא מגע הוא לא כולל ולא לכל בתי הספר ושניהם עוברים תהליך של הגירה למדינות שונות.
מייקל מנסקי:
אני חושב שהדבר הזה מאוד מועיל ויש הענות לא רק של תלמידים וגם הורים בתוך הפעילות הזאת של החלפת משלחות.
מייקל מנסקי:
בנושא של נוער בסיכון, הכוונה שלי לבני נוער שהם בבתי ספר.
מייקל מנסקי:
בחיפה יש מקלט שמופעל על ידי קהילה צעירה מטעם הארגון שלנו מטעם השתלמות שמפעילה מקלט בבת-גלים וכל המקלט הזה זה נוער עולים שבעצם אחרי בית הספר מגיע למקלט.
מייקל מנסקי:
יש כתובת לאן לבוא, הם מקבלים תמיכה בכל מיני נושאים כמו תאטרון, מוסיקה ואחרים שמתקיימים בעזרת בני 20 פלוס, בוגרי צבא שהם בעצם הקימו קהילה בבת-גלים כדי לתמוך בקהילות האלה.
מייקל מנסקי:
יש להם בעיות זהות סביב אותם בני נוער ואני לא אלאה אתם בזה מי שמעוניין בזה יכול לבוא לכנס שאנחנו עושים בנושא הזה בחודש הבא, ההזמנה לכנס פה מונחת לכולכם, בעיקר בנושא של בעיות קליטה של בני נוער דוברי רוסית בארץ.
מייקל מנסקי:
נושא אחר שאנחנו עוסקים בו זה בעצם עבודה והכשרה של אנשי מקצוע שעוסקים בקליטת עלייה בעיקר במרכזי הקליטה.
מייקל מנסקי:
הערה אחרונה שאני רוצה לומר זה שכל הפעילות שלנו ממומנת על ידי קרנות שונות מחוץ לארץ והסוכנות היהודית אבל אין לנו בעצם שום מימון ממשלתי לפעילות שאנחנו עושים פה.
מייקל מנסקי:
אנחנו כל הפעילות יוזמים בעצמנו עם הקרנות השונות, מאמינים בזה מאוד כי אנחנו חושבים שלא כל הפעילות צריכה להיות רק בבית הספר.
זאב אלקין:
אגב, מי הם שני הגופים הנוספים חוץ מגשר ומליץ שזכו במכרז?
אילן גאל דור:
מקום, והמדרשה.
זאב אלקין:
לפי מה שמשרד החינוך הודיעו לנו, כן, ולכן גם הזמנו אותם.
אילן גאל דור:
אני תוהה, אני חייב כדי ש, יש, לזה צריך לבדוק, אני מנסה לבדוק אם בעבר היה 3,000.
אילן גאל דור:
משום מה יש לי עוד ככה שלפני שבע, שמונה שנים עשו ל- 3,000 ולא ל- 2,000.
אילן גאל דור:
צריך לבדוק את זה אולי יש לי תשובה עכשיו.
זאב אלקין:
2,700 זה בסך הכל, זה לא רק הסמינרים, זה כל הפעילות, הרי מתעוררת כאן פעילות מעבר לנושא הסמינרים.
זאב אלקין:
כך אני הבנתי, שסך הכל משתתפים בכל הפעילות, הכל בהכל 2,700 תלמידים.
אברהם מיכאלי:
מיליון 800 אלף, זה כולל הסמינרים?
זאב אלקין:
מיליון 800 אלף זה דווקא סמינרים.
זאב אלקין:
זה רק סמינרים.
זאב אלקין:
ככה אני הבנתי, לפחות זה מה שכתוב כאן.
זאב אלקין:
האגף ליחידת עלייה מקיים סמינרים בזהות יהודית ציונית לתלמידים עולים בחטיבות עליונות.
זאב אלקין:
תקציב המיועד לזה זה מיליון 800.
זאב אלקין:
הוא מתאר כאן, אם אתה רואה במכתב, מתוארת כאן פעילות נוספת מעבר לסמינרים וגם על פיתוח תוכנית כללית.
זאב אלקין:
למה הגופים שעוסקים בזה יודעים על ממוצע של 2,000 ?
אילן גאל דור:
אני בודק את זה.
זאב אלקין:
של ה שנה הזו, זה בכל מקרה.
זאב אלקין:
על השאר אתה סגור על 2,000.
אברהם מיכאלי:
אדון מנסקי, מה כמות הנוער העולה שמצליח לעבור דרככם בכל המסלולים שלכם?
מייקל מנסקי:
נוער עולה מעט מאוד.
מייקל מנסקי:
אנחנו זה לא תחום המיין סטרים שלנו, אנחנו עוסקים בעיקר בעמיות יהודית, אלפי אנשים עוברים את הפעילות שלנו.
מייקל מנסקי:
אנחנו עושים במסגרת דוברי רוסית פעילות ספציפית לבני נוער רוסית לצערי מעט מידי מאחר ואף פעם לא קיבלנו פניה.
מייקל מנסקי:
עכשיו אני שומע שגם המדרשה, אני שמח על כך ועולים שאני לא מייצג אותו, הוא שותף שלנו לעשייה, יהיה בתוך הפעילות הזו של נוער דובר רוסית.
מייקל מנסקי:
אני גם אפנה למדרשה ויבדוק אתם את העבודה המשותפת אתם.
מייקל מנסקי:
לצערי, אני רוצה להיות כן פה, אנחנו לא עוסקים בזה כי הלכו ונגמרו התקציבים.
מייקל מנסקי:
פעם עסקנו בזה המון, היינו מגיעים לכל בתי הספר, היום אנחנו כמעט ולא עוסקים בזה.
זאב אלקין:
ראינו, שאתם מקבלים כסף במסגרת המכרז.
זאב אלקין:
משהו טוב יצא מהדיון הזה אבל לפחות מבחינתך היה שווה לנסוע כל כך רחוק.
זאב אלקין:
קיבלנו כאן איזו שהיא תמונה של הסמינרים האלה.
זאב אלקין:
השאלה, משרד חינוך אתם התעדכנתם?
רומן פרס:
אני סמנכ"ל רשת מוסדות "פאני קפלן" בישראל.
רומן פרס:
אנחנו רשת שמנהלת מרכזים קהילתיים ברחבי הארץ, הרשת קיימת מתחילת שנות ה- 70 ואנחנו בנוסף לרשת מרכזים יש לנו גם תנועת נוער שלנו, תנועת נוער צדק ואנחנו גם כן פועלים בתחום ואני לא רוצה לחזור על אותן פעילויות, אנחנו בעצם עושים פחות או יותר אותן פעילויות כמו ששמענו היום מהגופים המקצועיים שזכו במכרז, אנחנו עושים את זה בלי תקציבים של משרד החינוך בעצם מתקציבים שאנחנו מגייסים אותם לרבות מקהילות יהודיות בצרפת וגם מדינות אחרות.
רומן פרס:
רוב התקציב שלנו מצרפת.