GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זאודה אבאיי:
לכן אריאלה והמשרד שלה לקחו ברצינות את הדברים שאריאלה עכשיו דיברה עליהם, היא באה לשכונה, ישבה עם התושבים, הסבירה לנו, הכל.
זאודה אבאיי:
ואין לנו בעיה עם הפקידים, יש לנו בעיה עם האוצר, ומשרד השיכון.
זאודה אבאיי:
הבעיה של שכונת קריית משה צריכה להיות הבעייה של תושבי רמת אביב ג'.
זאודה אבאיי:
אם חושבים שהבעייה של שכונת קריית משה לא תבוא אליהם הם טועים בגדול.
זאודה אבאיי:
אולי אותם הפקידים גרים שם, אז הם צריכים לחשוב פעמיים לפני שמחליטים ובאמת קובעים את הגורלות של השכונות והאנשים שמחכים לתקווה, לעזרה.
זאודה אבאיי:
בלי העזרה של שיקום שכונות אני חושב שיהיה קשה להתקדם ולהתפתח.
זאודה אבאיי:
גם התקווה שעכשיו אריאלה ככה זרקה לנו, אני לא יודע מתי יהיה הגזירות.
זאודה אבאיי:
ברגע שהכל יתחלף הכל הולך.
זאודה אבאיי:
יכול להיות שעוד שנתיים גם אנחנו נבוא ונדבר אותו דבר.
זאודה אבאיי:
אבל אני מבקש מיושב ראש הוועדה, מחבר הכנסת יורם מרציאנו, לקדם את הנושא הזה בהקדם האפשרי, שבאמת ההחלטות ייושמו ושיתחילו לעשות את הדברים.
זאודה אבאיי:
תודה רבה.
יצחק זיו:
כמעט חבר כנסת דוד קשאני, לפי הגדרתו של יורם מרציאנו.
דוד קשני:
אנחנו הקמנו מטה מאבק בקשר לשיקום שכונות יחד עם שתי"ל, הקרן החדשה לישראל.
דוד קשני:
נפגשנו שלוש פעמים עם שר השיכון, והוא אמר לי שתהיה ועדה שתוך תשעים יום היא תחליט להכניס שכונות נוספות.
דוד קשני:
זה היה בעשרים ושמונה בינואר 2007.
דוד קשני:
אני כתבתי שלושה מכתבים לשר השיכון, הוא ענה לי ואמר לי תפנה בבקשה למנכ"ל משרד ראש הממשלה.
דוד קשני:
פניתי, ויש לי פה העתק.
דוד קשני:
מאז לא קיבלתי כלום.
דוד קשני:
מה שהזכירה אריאלה, ואני נפגשתי איתה גם בבר-אילן, בכנס של בר-אילן באוניברסיטה נפגשנו איתה, היא הציגה לנו שם מצגת יפה מאוד, אבל מתוך כל הסיפור היה רק ארבעים ושמונה מיליון שקל לתחום הפיזי, כאשר זה עלה לשישים מיליון שקל, הסיפור הזה.
דוד קשני:
אני קורא היום בעיתון שלממשלה יש היום עודף עשרים מיליארד שקל.
דוד קשני:
עודף של כספים.
דוד קשני:
רבותיי, מה אנחנו מחכים, הרי מה אפשר לעשות עם שישים מיליון שקל, תבואו לשכונות בתל אביב, תראו יפו ג' כמו שהוא הזכיר, שכונת הארגזים, שכונת עזרא, כפר שלם.
דוד קשני:
רבותיי, את האנשים האלה בשנות החמישים שמו במשאיות וזרקו אותנו שם בתוך הקוצים.
דוד קשני:
הוא הזכיר על רמת אביב ג', היום הדירה שאני גר בה בדרך לוד בשכונת התקווה שווה מאה אלף דולר.
דוד קשני:
אני שמעתי בלוד דרך אגב, בשכונת רמז, שם עשיתם פרוייקט יפה מאוד, עם בינוי ופינוי, כשכל אחד יקבל בתמורה.
דוד קשני:
התפקיד של הוועדה הזאת מה שהזכירה אריאלה היתה צריכה להזמין נציגים שלנו שיש לנו את הבעיות.
דוד קשני:
לא שישבו מנכ"לים ויספרו ביניהם סיפורים.
דוד קשני:
תמיד כדאי להזמין נציגים מהשטח שהם מכירים כל בית וכל משפחה.
דוד קשני:
לכן אני מבקש ממשרד השיכון, ממשרד האוצר, להגדיל את הסכום של השישים מיליון, זה צחוק, אני מפנה קריאה לאוצר, אם יש עשרים מיליארד שקל עודף אז שיתנו איזה שהוא קמצוץ של כפית לנו גם כן מגיע משהו, לאותן השכונות שהזכרתי, באזור ת"א, באזור רחובות, בכל האזורים האחרים.
דוד קשני:
אני רוצה להודות לכם.
מיכאל נודלמן:
אתה יודע שעכשיו יהיה קיצוץ במשרדים.
מיכאל נודלמן:
למרות שיש עשרים מיליארד שקל, כמו שאתה אומר, יש דרישות שונות בממשלה, זה לא אומר שזורקים כך כסף.
דוד קשני:
אבל תראו, אם אתם חברי הכנסת תעשו יד אחת, קואליציה, אופוזיציה, כולם ביחד, אני מאמין שאתם יכולים את הממשלה להחזיק בגרון.
מיכאל נודלמן:
אני מסכים איתך, אבל מה שאתה אומר עשרים מיליארד שקל יש עודף בממשלה, זה לא עודף, זה כסף, יש מטרות לכסף הזה.
מיכאל נודלמן:
אתה מבין, אם עושים קיצוץ, למה אתה עושה קיצוץ במשרדים אם יש כל כך הרבה כסף.
אלי מוסרי:
שלום, אני סגן מפקד משטרת רחובות.
אלי מוסרי:
נמצא כאן שמשון כבדה שהוא מפקד יחידת המשטרה בקריית משה.
אלי מוסרי:
אין ספק שאני שמח לשמוע כאן את הדברים של חבר הכנסת מרציאנו, אני רק מאוד מקווה שבאמת בתכל'ס בפרקטיקה אנחנו נראה שם את הדברים שיגיעו לידי ביצוע ויישום.
אלי מוסרי:
חשוב מאוד שהשכונה הזאת תקבל צבע אחר, חשוב מאוד שהשכונה הזאת תקבל נוף אחר, חשוב שתושבי השכונה ירגישו מחוברים ולא יברחו ויתביישו בשכונה וימצאו את עצמם מסתובבים במקומות אחרים.
אלי מוסרי:
לפעמים אני יושב ומדבר, אני גם אמרתי בוועדה הקודמת, כשאתה מדבר עם חבר'ה שהולכים וגונבים ופורצים ועושים נזקים בשכונות אחרות אתה שואל למה, הוא אומר מה, תראה איפה אנחנו ואיפה הם, אז אנחנו נעשה שמה.
אלי מוסרי:
צריך ליצור להם איזה שהוא איזון.
אלי מוסרי:
חוק החלונות השבורים, המודל הזה זה מודל ששומעים אותו כל הזמן בכל מוסד אקדמי, איפה שיש חלון שבור ומשאירים אותו גם נמצא את החלונות מימין ומשמאל גם שבורים, איפה שיש גרפיטי ימשיכו לצבוע.
אלי מוסרי:
זה חשוב מאוד.
אלי מוסרי:
לא נעים להיכנס לשכונת קריית משה במצב שהיא נמצאת בו היום, מן הסתם אלה שגרים שם בכלל לא נעים להם, ומשם אנחנו באים ומצפים מהם שיצמחו, שיפרחו ויגיעו לתוצאות אחרות, יהיו בולטים בדברים אחרים.
אלי מוסרי:
אנחנו כמשטרה, ואני לא מכיר פה את המשרדים השונים, אבל כולנו צריכים לתת יד אחת.
אלי מוסרי:
אנחנו כמשטרה מה שצריך לעשות אנחנו נעשה, ואנחנו מאוד נשמח ונברך כשנראה תוצאות תכל'ס בשטח.
אריאלה רבדל:
חלק מההמלצות דרך אגב של הוועדה היו להקים תחנת משטרה בתוך קריית משה רחובות, על פי בקשת המשטרה, ואני מבינה שכבר הוקמה תחנה כזאת.
אלי מוסרי:
במסגרת הזאת, התחנה היתה שם בקריית משה, היא היתה קטסטרופה, עד שערבנו את ראש העיר.
אלי מוסרי:
וייאמר לזכות ראש העיר שהוא לקח מבנה חדש, והיום זה מקום מכובד ומהודר, ואני חושב שזה אולי המבנה אחד הטובים ביותר שיש בקריית משה, וזה תחנת משטרה.
אלי מוסרי:
אחד האיכותיים.
אלי מוסרי:
זה אגב צריך לגעת בכל המבנים האחרים, אני חושב שראוי שנשמע את שמשון כבד שהוא חלק מההוואי השכונתי והוא מכיר בדיוק מה קורה שם.
שמשון קבדה:
שלום לכולם, שמי שמשון כבדה, אני מתפקד כבר כשנתיים בשכונת קריית משה כמפקד שיטור קהילתי, צריך לציין את זה.
שמשון קבדה:
מעבר להיותי שוטר ואוכף ומיישם את החוקים, או יותר נכון מי שעובר על החוקים אני גם שוטר קהילתי שמעבר להיותי מטפל בעניינים משטרתיים אני מוצא את עצמי דווקא מטפל בהרבה אירועים שהם לא קשורים למשטרה בכלל.
שמשון קבדה:
למשל, בגלל אותם המבנים שאתם הזכרתם בנושא שיקום שכונות, המטרה שלו זה לשפץ את המבנים שיהיו ראויים למגורים, אני אומר מתוך סל הבניינים שקיימים שם, מעבר לשיקום הייתי אומר הייתי גם עושה מחק ובנה מחדש.
שמשון קבדה:
כי הבניינים האלה אני חושב מאז שנבנו אף אחד לא נגע בהם.
שמשון קבדה:
פינוי בינוי.
שמשון קבדה:
אבל בואו נגיד אם לשיקום אין תקציב גם לפינוי בינוי הזה, לא חושב שנראה אותו ממש בשנים הקרובות.
שמשון קבדה:
השכונה צריכה הרבה התייחסות, מעבר לדיבורים.
שמשון קבדה:
אני כבר שמעתי בשנתיים שאני נמצא בשכונה, הרבה דיבורים על זה שמשפצים, שמשנים, שעושים, בתכלס ההתקדמות, מעבר לרשות המקומית שבאמת נותנת את היד ואת הכתף ועוד כל מיני ארגונים שתורמים ותומכים, התקדמות בצורה משמעותית.
שמשון קבדה:
אני לא רוצה להגיד משרדי ממשלה כי אני לא מכיר את המטריה איך עובדת, לא ראינו שינוי ממשי שיכול להפוך את השכונה על פיה.
שמשון קבדה:
העובדה שאני מציין שכשאתה נכנס לשכונה אתה מרגיש אוטומטית כאילו זה נופל עליך ואתה מרגיש שזו שכונה שלא מטפלים בה, היא מוזנחת, גם מבחינת הריכוז הגדול ביותר של העולים, כמו שצויין.
שמשון קבדה:
כי מתוכם אלף ארבע מאות, רק בני העדה האתיופית אני מדבר, אלף ארבע מאות חמישים ואחד ילדים, שזה בני הנוער.
יורם מרציאנו:
תגיד, אין שם פרוייקטים חיצוניים, כמו למשל של מכבי, אין שם פרוייקט ספורט?
שמשון קבדה:
יש הרבה פרוייקטים אבל את פני השכונה או את החזות אף אחד לא ישנה.
שמשון קבדה:
הפרוייקטים האלה לא נותנים מענה לדברים האלה.
שמשון קבדה:
אנחנו מדברים על שיקום שכונות, שזה אומר גם שיקום חזות השכונה.
שמשון קבדה:
לאו דווקא הבניינים עצמם.
שמשון קבדה:
יש בעניינים שהם רקובים, אני אומר לכם, אני מתלונן מידי יום, על זה שנוזל לי מלמעלה, הרס לי את הבית, והם על זה הולכים מכות.
יורם מרציאנו:
אני חושב שהעירייה צריכה לאמץ אותך.
שמשון קבדה:
אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא.
שוקי פורר:
אני פשוט מתנצל שאני צריך לעזוב, אני פה כבר מתשע, וקיבלתי טלפון, אני צריך להיות באופן דחוף באחת בתל אביב.
שוקי פורר:
אז אני בטוח שתגיעו להחלטה.
יורם מרציאנו:
פחות או יותר ברוח המסקנות, מה שאני מציע זה אלף לקרוא לראש הממשלה ולשר השיכון לאמץ את החלטת הוועדה הבין משרדית ברשותו של שמוליק אבואב, ולהעמיד את ההתחייבות של הוועדה הזאת, התחייבות של המשך ממשלה, אדוני, כל הכבוד, יש רצף שלטוני, זה אחד.
יורם מרציאנו:
שתיים, אני קונה את ההצעה שלה שאנחנו נעמיד אותה כהצעה של הוועדה,
אריאלה רבדל:
זו לא הצעה שלי, סליחה, זה של מנכ"ל משרד ראש הממשלה, אני מאוד מבקשת.
יצחק זיו:
מצויין מה שאמרת אריאלה, מה שאמרת מקובל.
יורם מרציאנו:
היתה ועדה ברשות ראש הממשלה קבעה שיש להעמיד חמש עשרה שכונות, חמש שכונות במצב של חמש שנים ארבעה עשר מיליון שקל, שבעה לפיזי, שבעה לחברתי, וזה בעצם יהיה מה שאנחנו קובעים לוועדה, אלה המסקנות,
רותי ענבר:
רק תוסיף שקריית משה היא בין החמש האלה.
יורם מרציאנו:
ברור, היא אמרה את זה.
אריאלה רבדל:
מי שהחליט על הקמת הוועדה זה ראש הממשלה, הוא הקים אותה ועמד בראשה רענן דינור.
יורם מרציאנו:
אני אגיד לך את האמת, לי יש בעיה.
יורם מרציאנו:
אני כל יום מקבל כחבר כנסת כזה ספר.
יורם מרציאנו:
עכשיו אם אני צריך לקרוא את כל הספרים האלה אני צריך עוד מאתיים שנה לחיים.
יצחק זיו:
הבנו בדיוק את הנקודה שציינת.
יצחק זיו:
זה ההמלצות של משרד ראש הממשלה, בדיוק כמו שתגדירי את זה,
אריאלה רבדל:
של ועדה משותפת ברשות מנכ"ל משרד ראש הממשלה, השקיע שעות וימים האיש והרבה עובדים חשובים עשו, גם דפני היתה חלק מהצוות, הם ישבו שלושה חודשים והגיעו למסקנות, ובניגוד לוועדה הקודמת יש הסכמות של האוצר על תקציבים.
אריאלה רבדל:
אחת הבעיות שהיתה בוועדת קריית משה רחובות שלא סגרו את הקטע התקציבי, מהרגע שלא הוגדר תקציב לעבודה,
שמשון קבדה:
דברים נוספים עכשיו בשיקום הפיזי צריך גם לבדוק, לאו דווקא שיקום בניינים, יש דברים שהם צועקים יותר.
שמשון קבדה:
למשל בני הנוער שמשוטטים בלילה, יש גן ציבורי אחד, שהוא נמצא בקצה הצפוני של השכונה, אני יודע איפה הם מסתובבים אבל אני אומר עוד פעם, רוב הילדים שעושים את הרעש, אם אנחנו מדברים על הפן הזה של הקמת רעש שעכשיו קיץ, אין לאן לברוח לילדים, אין להם לאן ללכת.
שמשון קבדה:
אני עכשיו מציק להם, הם הולכים לבניין אחר ומציקים שם.
שמשון קבדה:
גם הדברים האלה, החזות השכונה איך שהיא נראית, גם צריך לבדוק את זה.
שמשון קבדה:
לאו דווקא בשיקום הבניינים.
שמשון קבדה:
יש דברים שהם בסדר העדיפויות הם צריכים להילקח בחשבון, כאחד שמסתובב בשכונה ורואה איך הדברים נראים.
שמשון קבדה:
תודה רבה.
אלי זרחין:
תודה ליושב ראש הישיבה, ליושב ראש הוועדה, לחבר הכנסת מרציאנו תודה לך על הדיון הזה.
אלי זרחין:
אני רוצה לציין שתי נקודות קטנות.
אלי זרחין:
צריך להזכיר ששיקום שכונות הוא לא מגיע לשכונה לעבוד עם יוצאי אתיופיה.
אלי זרחין:
הוא מגיע לעבוד עם השכונה.
אלי זרחין:
ארבעים אחוז של השכונה בקריית משה הם דוברי רוסית, וותיקים, שלא יכלו לצאת משם.
אלי זרחין:
חשוב מאוד, ואני מצטרף להמלצות שלכם, כי ועדת מנכ"לים שדיברתם עליה, יש לי עוד סעיף אחד קטן, חינוך ותעסוקה.
אלי זרחין:
שיקום שכונות זה פרוייקט נהדר, שנותן דברים הרבה יותר, רווחה, חינוך, שאף אחד לא נותן.
אלי זרחין:
שמשון יכול להגיד לכם שאלף חמש מאות נערים מסתובבים כל לילה ברחוב.
אלי זרחין:
דירות של חדר וחצי, שניים וחצי חדרים בשביל שמונה אנשים.
אלי זרחין:
אז לבנות משהו בשכונה, שלנער קווקזי ונער אתיופי יהיה לאן להיכנס.
אלי זרחין:
וזה גם חשיבות מאוד גדולה, שאין משהו אחר היום, לא בשיקום שכונות, זה הפרוייקט הכי טוב בארץ, אבל אין משהו אחר.
אלי זרחין:
אתה אומר, גוף מקצועי אומר צריך שני מיליארד שקל, אז הייתי רוצה שהממשלה תיתן שני מיליארד שקל למסלול הזה.
אלי זרחין:
תודה רבה.
אריאלה רבדל:
אני רוצה להגיד לכם ששר השיכון מר מאיר שטרית עשה שיקום שכונות באחד המקומות הראשונים בארץ, ביבנה, ויבנה זה יישוב לתפארת,
יצחק זיו:
אני רק דקה אחת רוצה לעבור על החלטת הוועדה.
יצחק זיו:
אני אקריא את החלטת הוועדה.
יצחק זיו:
החלטה: הוועדה קוראת לראש הממשלה, לשר השיכון, לשר לקליטת עלייה לאמץ את החלטתה של הוועדה הבין משרדית ברשות שמואל אבואב, לעניין סיוע חרום, ולהעניק סיוע חרום של מאה שבעים וחמישה מיליון ₪ לשכונת קריית משה ברחובות.
יצחק זיו:
הוועדה קוראת לממשלת ישראל לפעול לקידום נושא התעסוקה בקריית משה ולקידום מוסדות ההשכלה הפועלים בשכונה.
יצחק זיו:
הוועדה קוראת לראש הממשלה לאמץ את החלטות ועדת ראש הממשלה לענייני קליטת קהילת יוצאי אתיופיה בישראל להקצות בכל שנה כחמש עשרה מיליון ₪ לשיקום חברתית ופיזי של חמש שכונות במסגרת שיקום שכונות לאורך כחמש שנים.
יורם מרציאנו:
אני ממליץ עוד דבר, אני ממליץ שוועדת הקליטה, ואני לא חבר ועדת קליטה באופן קבוע אבל אני אסמך להצטרף, אני אסמך מאוד אם ועדת הקליטה נרד לשטח, לראות את הדברים גם במו עינינו.
יורם מרציאנו:
אני ממליץ שאנחנו נסייר במקום כדי להיפגש עם האנשים באופן אותנטי.
יצחק זיו:
אנחנו מצביעים בעד, פה אחד.
יצחק זיו:
תודה רבה, הישיבה הסתיימה.
מיכאל נודלמן:
לפני כמה חודשים ביקרנו בבית כלא אופק, באגף הנוער וראינו שהתנאים טובים שם, אבל בית כלא זה בית כלא, מה לעשות?
מיכאל נודלמן:
הוועדה שלנו היא ועדה שמטפלת בעולים חדשים, אז אנחנו יודעים שזו חוליה הכי חלשה בין האזרחים הישראלים ואין שפה כמו שצריך, אין קרובים, אין את המסורת שיש פה, בין הוותיקים, ולפעמים אנשים נכנסים למשבר.
מיכאל נודלמן:
אני לא אומר שהם נכנסו לבית הכלא ללא סיבה, אבל כשהם נכנסו, הם החוליה החלשה גם בבית הכלא.
מיכאל נודלמן:
הוועדה דואגת שהתנאים שלהם יהיו כמו התנאים של כולם.
מיכאל נודלמן:
קשה לעשות את זה, כי האנשים הם עם מנטליות אחרת.
מיכאל נודלמן:
אני חושב שלא היה עבר להם פלילי, כי לפי חוק השבות, למי שיש עבר פלילי, הוא לא יכול ולא כל כך קל להיכנס למדינת ישראל ולקבל אשרת כניסה.
מיכאל נודלמן:
לרובם, אולי זו הפעם הראשונה בכלא.
מיכאל נודלמן:
ברוך ה', לא הייתי בכלא, אבל אני מדמיין איך בן אדם, פעם ראשונה, נכנס לכלא, תושב חדש במדינה.
מיכאל נודלמן:
כל הדברים האלה אומרים לנו שאנחנו צריכים לשמוע איך זה, איך תהליך הישיבה שם לעולים החדשים, מה טוב, מה רע.
מיכאל נודלמן:
אני בטוח שאי אפשר להשוות בית סוהר ישראלי עם בתי סוהר שאני מכיר מרוסיה.
מיכאל נודלמן:
אי אפשר להשוות.
מיכאל נודלמן:
בפעם הראשונה הייתי באופק ויחסית למה שיש ברוסיה, זה מלון עם 3 או 4 כוכבים, אבל בית סוהר זה בית סוהר, ואת זה כל אחד מבין.
מיכאל נודלמן:
בגלל זה חברי הוועדה ביקשו שתהיה אצלנו ישיבה ואנחנו נשמע דיווח קצר מאנשי שירות בתי הסוהר.
מיכאל נודלמן:
אנחנו גם קראנו בעיתון שיש עמותה שגם מטפלת ועוזרת להם.
מיכאל נודלמן:
העמותה 'המועצות', אנחנו נזמין לפה את יושבת ראש העמותה, גב' מוגילבסקי.
מיכאל נודלמן:
אני מבקש שיהיה דיון, אבל אני רוצה שאתם תבינו שהדיון פה הוא לא כדי לעשות ביקורת.
מיכאל נודלמן:
זה דיון כדי להבין איך מרגישים ומה מקבלים אסירים עולים חדשים בבית סוהר.
מיכאל נודלמן:
אני לא רוצה לעשות שום ביקורת, אני רוצה רק לדעת וחבל שהחברים בפקקים, בדרך, אבל אין לנו זמן לחכות כי ב-11:00 מתחילה מליאה.
מיכאל נודלמן:
אנחנו קיבלנו מכתב אתמול ואני קראתי ש-13% מהאסירים זה עולים חדשים ויש גם יהודים שעלו מאתיופיה.
מיכאל נודלמן:
הכול פה כתוב, אבל אני רוצה שאתם תגידו לנו בקיצור, עוד פעם, אולי פה לא הכול כתוב, איך העולים מגיעים לבית הסוהר וממה מתחילים שם החיים שלהם שם ואיך זה ממשיך ומתי הם יוצאים, ואיך הם יוצאים.
חביבה רוטשילד:
אני ראש ענף חינוך והשכלה בשירות בתי הסוהר.
חביבה רוטשילד:
בשירות בתי הסוהר, כפי שראיתם במסמך, יש כ-1,200 אסירים עולים.
חביבה רוטשילד:
כעיקרון, אסיר עולה שמגיע לבית הסוהר משתלב בפעילות רגילה, כמו כל שאר האסירים.
חביבה רוטשילד:
כלומר הוא יכול להשתלב גם בפעילות החינוך הפורמלי, שזה כיתות לימוד, וגם במסגרות החינוך הלא פורמלי, שזה חוגים ותוכניות חינוכיות בשעות אחר הצהריים.
חביבה רוטשילד:
למעשה, אין אצלנו מסגרת ייחודית, למעט הפעילות של עמותת קאשטל, שמיוחדת לאסירים עולי חבר העמים.
חביבה רוטשילד:
חשוב להגיד שההשתלבות שלהם לאורך השנים, בעיקר בכיתות הלימוד (יש פה את הנתונים) באה לידי ביטוי.
חביבה רוטשילד:
אני חושבת שהנתונים פה מצביעים, מ-2002, על בערך 800 אסירים.
חביבה רוטשילד:
אסירים הרי מגיעים ומשתחררים גם, והנתון הזה מאוד נמוך, כי למשל לכיתות אולפן שמופעלות בשירות בתי הסוהר, אין מימון קבוע לכיתות אולפן.
חביבה רוטשילד:
כלומר, משרד הקליטה ומשרד החינוך מממנים לנו כיתות אולפן, על פי הסכמים שנעשים עם גורמים כאלה ואחרים.
חביבה רוטשילד:
זה לא משהו ממוסד וקבוע לאורך זמן.
מיכאל נודלמן:
למה זה?
חביבה רוטשילד:
כי הם אומרים שאין להם תקציב.
חביבה רוטשילד:
כיתות השכלה רגילות נפתחות על חשבון שירות בתי הסוהר והאסירים העולים משולבים בכיתות האלה בלי בעיה.
חביבה רוטשילד:
כיתות אולפן, שהדרישה להן היא גבוהה יותר, אנחנו מקבלים סך מסוים של שעות לשנה, ותלוי מה משרד הקליטה או משרד החינוך יכול להקצות לנו ולפי זה אנחנו פותחים את הכיתות.
חביבה רוטשילד:
אני הייתי שמחה אם היה לזה הסדר קבוע, כי למשל באזור הדרום סך הכיתות לאסירים עולים הוא מאוד נמוך, בצפון גם כן פחות או יותר אותו דבר, ובעיקר הכיתות שנפתחות הן באזור המרכז.
חביבה רוטשילד:
לגבי חוגים ותוכניות חינוכיות, כפי שאמרתי, הם משתלבים כרגיל.
חביבה רוטשילד:
אני חושבת שהבעיה היא, בגלל שהאסירים לא יודעים את השפה, קשה להם מאוד להשתלב בפעילות חינוך אחרת, תהליכית, שיכולה להוביל אותם לתהליכי שינוי.
חביבה רוטשילד:
בתפיסה שלנו, כשאסיר נקלט במערכת החינוך שלנו, המטרה היא להקנות לו כלים ומיומנות על מנת שכשהוא ייצא החוצה וישתחרר, הוא יוכל להשתלב כאזרח טוב יותר.
חביבה רוטשילד:
אני חושבת שהבעיה היא, היות וכל הדברים נעשים בשפה העברית, למעט הפעילות של עמותת קאשטל שהיא מבורכת, אבל היא מצומצמת בגלל חוסר במשאבים, קשה מאוד להגיע לאסירים, לפעילות חינוכית תהליכית, שזה אומר סדנאות של מישהו שמדבר את השפה ויכול להבין מה עובר עליהם, מה הם הקשיים, עם מה הם מתמודדים, כדי שהם יוכלו לקחת.
חביבה רוטשילד:
..
חביבה רוטשילד:
ברור שבן אדם ששפת האם שלו היא לא עברית, קשה לו מאוד להשתלב בתהליכים כאלה.
חביבה רוטשילד:
אגב, גם אנשי החינוך הם לא דוברי רוסית.
מיכאל נודלמן:
אני רוצה לדעת, מי מחלק את המשאבים, המשרד לביטחון פנים, או משרד האוצר ישר לשירות בתי הסוהר?
חביבה רוטשילד:
כעיקרון המשרד לביטחון פנים מקצים איזה שהוא תקציב לשירות בתי הסוהר ושירות בתי הסוהר אחר כך מקציב לנו, כמערך חינוכי, תקציב מסוים ואז אנחנו נותנים את המענה הזה, גם במסגרת חוגים וגם במסגרת תוכניות חינוכיות.
מיכאל נודלמן:
אנחנו אתמול אחרי המליאה, קיבלנו מכתב, קראתי שאין עזרה פסיכולוגית וזה חשוב לאנשים האלה עזרה פסיכולוגית, כי הם נכנסים לעולם אחר והם לא יודעים שפה, לא יודעים שום דבר.
מיכאל נודלמן:
הבנתי שלוותיקים, מי ששולט בשפה, יש עזרה פסיכולוגית.
מיכאל נודלמן:
מי שלא יודע את השפה, אין עזרה פסיכולוגית.
מיכאל נודלמן:
את מסכימה שזה חשוב?
מיכאל נודלמן:
למה אין עזרה?
מיכאל נודלמן:
אני יכול להגיד לך שאני חושב, אבל זה לא משנה.
חביבה רוטשילד:
אין לי ספק ששירותים פסיכולוגיים אמורים להינתן בשפת האם.
חביבה רוטשילד:
כאילו על מנת שבן אדם יוכל להבין ולעשות עם עצמו משהו.
מיכאל נודלמן:
נכון, נכון.
מיכאל נודלמן:
אנשים במשבר, אנשים בכלא, ואין עזרה פסיכולוגית.
חביבה רוטשילד:
אני חושבת שמה שמאפיין את האסירים העולים זה למעשה משבר כפול; גם הכניסה לבית הסוהר והצורך שלהם ללמוד את התרבות וכל מה שקורה, והשני זה משבר ההגירה, השפה וכולי.
חביבה רוטשילד:
בשונה מאסיר רגיל אחר, שמכיר את השפה, את התרבות וכדומה.
מיכאל נודלמן:
אני חושב שחבל שאין את החברים מהוועדה, אבל הם לא ישתתפו בדיון, זה דיון מאוד חשוב.
מיכאל נודלמן:
בגלל שפה לא כל כך הרבה אנשים, אבל זה אזרחים, אזרחים עולים שעשו עלייה.
מיכאל נודלמן:
יש לי שאלה לגבי אתיופים.
מיכאל נודלמן:
פה 127 אסירים ואני מבין שלאתיופים סתם אין שום דבר, אין שפה, לא עזרה פסיכולוגית.
חביבה רוטשילד:
לא, אין.
מיכאל נודלמן:
מה אתם חושבים, זה בסדר, זה לא בסדר?
חביבה רוטשילד:
אנחנו חושבים שזה לא בסדר.
חביבה רוטשילד:
אמרתי גם מה הסיבות.
מיכאל נודלמן:
זה הכול תקציב, כן?
מיכאל נודלמן:
בגלל תקציב, או בגלל שאין מומחים שיודעים את השפה האמהרית?
חביבה רוטשילד:
אני חושבת שצריך להיות בכל בית סוהר נציג, גם בתחום העבודה הסוציאלית וגם בתחום החינוך, שמכיר את התרבות, מכיר את השפה, בדומה למה שקורה בצבא ההגנה לישראל, אם יש מש"ק עלייה.
חביבה רוטשילד:
בן אדם שהוא פרויקטור והוא מכיר את האוכלוסייה ויכול לתת מענה וגם להיות עם קשר עם גורמים חיצוניים שיכולים לסייע.
מיכאל נודלמן:
מדיון קצר שהיה, אני הבנתי פה שכתוב שהכול בסדר איתם, שהם מקבלים את השירותים שהוותיקים מקבלים, אבל---