GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יצחק קדמן:
העניין הזה צריך לשים לו קץ, לא כטובה אישית אם הילד נחמד.
יצחק קדמן:
מדינת ישראל אולי לא צפתה שיבוא יום ותגיע אלינו עלייה מורכבת.
יצחק קדמן:
עלייה שאחד ההורים יהודי ואחד ההורים לא יהודי.
יצחק קדמן:
עלייה שכוללת ילד של אישה מנישואיה הקודמים.
יצחק קדמן:
יש לנו פה בעיות שאי אפשר לפתור אותן כל הזמן רק מחמלה.
יצחק קדמן:
צריך להעניק לילדים האלה זכות חוקית.
יצחק קדמן:
עכשיו אני רוצה לומר לך עוד משהו, נכון שמשרד הפנים אחראי רק על הדברים שקשורים אליו, אבל גם משרד הפנים צריך לדעת שהוא לא פועל בואקום.
יצחק קדמן:
אתה שואל לגבי ילדה זו או אחרת, אני לא יכול לפעול לפני שיהיה למישהו אפוטרופסות כדין.
יצחק קדמן:
אני מודיע לך אדוני היושב ראש ואדוני המנכ"ל, על סמך שיחה שהיתה לי עם היועצת המשפטית של משרד הרווחה, משרד הרווחה הנחה את שירותי הרווחה לא לתת המלצה לאפוטרופסות לילד שאין לו פה מעמד.
יצחק קדמן:
תראה לאיזה מעגל קסמים אנחנו נקלעים.
יצחק קדמן:
אתה דורש שתהיה אפוטרופסות.
יצחק קדמן:
בשביל להגיע לבית משפט צריך המלצה של שירותי הרווחה.
יצחק קדמן:
שירותי הרווחה לא מוכנים לתת המלצה על אפוטרופסות גם אם ההורה הוא ראוי, הוא הסבא, הוא הסבתא, מכיוון שאין לו מעמד.
יצחק קדמן:
עכשיו תראה באיזה מצב פלונטר הילד נמצא.
יצחק קדמן:
אתה דורש אפוטרופסות, אפוטרופסות לא רוצים לתת לו כי אין לו מעמד, בינתיים הילד תלוי באוויר.
רם בלינקוב:
אני קודם כל שומע את זה פעם ראשונה, ודבר כזה צריך לסדר.
ניקול מאור:
חד משמעי שיש הנחייה כזאת.
ניקול מאור:
לשכת הרווחה אומרת חד משמעית שיש הנחייה מהלשכה המשפטית של משרד הפנים לא לתת המלצות בעד ילדים שאין להם מעמד, וזה תוקע נכדים של סבתות מקרים כאלה לא פעם ולא פעמיים.
יצחק קדמן:
אני רוצה עוד מילה אחת להגיד בעניין נוסף, שאתם לטענתי טועים כי אתם קובעים שהחוק קובע את זה, ושום חוק לא אומר את זה.
יצחק קדמן:
אני מדבר על מקרים הכי קלים, שהילד יהודי.
יצחק קדמן:
לא ילד מנישואים קודמים, לא דור רביעי ליהדות, הילד יהודי.
יצחק קדמן:
ולמה לא נותנים לו מעמד פה, מפני שאמא שלו, שהתגרשה לפני עשר שנים, באה ארצה.
יצחק קדמן:
אומרים לה תביאי אישור מהאבא של הילד שהוא ויתר על האפוטרופסות שלו.
יצחק קדמן:
האמא אומרת אני לא יודעת איפה הוא בכלל.
יצחק קדמן:
התגרשנו לפני עשר שנים, מאז הקשר נותק, אין לי שום דרך להביא אישור כזה.
יצחק קדמן:
אני מודיע לך, יועצים משפטיים שלנו בדקו את העניין.
יצחק קדמן:
אין שום עילה שמשרד הפנים לא יתן לילד כזה מעמד כי אין אישור מההורה השני.
יצחק קדמן:
אז נאמר לנו שחוששים מחטיפות.
יצחק קדמן:
אז יש לי חדשות בשבילך, נחטפים גם ילדים יהודים רגילים, כשרים למהדרין, ומקבלים פה אזרחות, ואם הוכח שהיתה חטיפה מדינת ישראל על פי אמנת האג מחזירה אותם לאן שצריך להחזיר אותם.
יצחק קדמן:
מתן המעמד לילד לא מונע את החזרתו אם התברר שיש חטיפה.
יצחק קדמן:
ולכן התירוץ שאי אפשר לתת לילד יהודי מעמד פה, שנמצא עם הורה אחד שלו, שהתגרש, בגלל שההורה השני לא יודעים איפה הוא, הוא תירוץ שאין לו בסיס משפטי.
יצחק קדמן:
וכך אתה יוצר מצב שחי פה ילד יהודי עם הורה שיש לו מעמד אזרחי במדינת ישראל והילד נמצא פה בואקום.
רם בלינקוב:
הוא לא בואקום, הוא במעמד.
רם בלינקוב:
סלח לי, הוא לא בואקום.
רם בלינקוב:
אתה מכיר את זה יותר מידי טוב, לפי מה שאני שומע, וחבל אגב שלא דאגת להשמיע לי את הדברים האלה לפני ישיבת הוועדה, בשביל להגיד שהוא בואקום.
רם בלינקוב:
הוא לא בואקום.
רם בלינקוב:
אתה מטעה את האנשים כשאתה אומר שהוא בואקום.
רם בלינקוב:
תחשוב טוב עוד פעם, אם אתה רוצה לחזור על זה שהוא בואקום, או שכן יש לו מעמד, ובגיל שמונה עשרה ייהפך לאזרחות.
רם בלינקוב:
סלח לי, הוא לא בואקום, אני מתקן אותך.
יצחק קדמן:
הוא בואקום, הילד הזה מגיע לו אזרחות לכל דבר ועניין.
רם בלינקוב:
אדוני, אתה לא מופקד על האזרחות, אתה מופקד על הילד.
רם בלינקוב:
הוא לא בואקום מבחינת שירותי הרווחה, הוא לא בואקום מבחינת שירותי הבריאות, הוא לא בואקום מבחינת שירותי הלימודים, הוא לא בואקום.
רם בלינקוב:
אתה פשוט אומר סתם מלים.
יצחק קדמן:
אדוני, הוא בואקום.
יצחק קדמן:
אתם על סמך טענות שאין להן בסיס מונעים ממנו אזרחות.
רם בלינקוב:
במקום לטרוח לצלצל למנכ"ל משרד הפנים, לבקש ממנו לדון איתו על הנושאים שאתה כל כך בקיא בהם, אתה פה מטיח האשמות חסרות שחר.
רם בלינקוב:
אתה מופקד על שלום הילד, הילד הזה הוא לא בואקום.
רם בלינקוב:
אין לו שום הבדל, מבחינה פרקטית.
יצחק קדמן:
אתה נותן לו אזרחות?
יצחק קדמן:
אתה לא נותן לו אזרחות.
רם בלינקוב:
אדוני, אתה לא מופקד על מתן אזרחויות.
יצחק קדמן:
בטח שאני לא מופקד.
יצחק קדמן:
אם הייתי מופקד הייתי נותן לו.
רם בלינקוב:
אתה מופקד על זה שלילד יהיה מעמד ושירותים כמו ילד רגיל.
רם בלינקוב:
וזה מה שיש לילד הזה במדוייק.
רם בלינקוב:
בריאות, חינוך, לימודים, כל זה יש לו.
רם בלינקוב:
בדיוק כמו ילד אחר.
רם בלינקוב:
זה לא עניינך.
יצחק קדמן:
אדוני, עם כל הכבוד, אתה לא תגיד לי מה ענייני ומה לא ענייני.
רם בלינקוב:
אני כן אגיד לך, תתעסק בדברים שאתה מתמחה בהם.
יצחק קדמן:
אני אתעסק במה שאני רוצה להתעסק.
יצחק קדמן:
אנחנו עדיין במדינה דמוקרטית, אתה לא תגיד לי במה להתעסק ריבונו של עולם.
יצחק קדמן:
אתה מנכ"ל משרד הפנים או מנכ"ל המדינה?
יצחק קדמן:
אני לוקח בחזרה את כל המחמאות שנתתי לכם.
חנה דשבסקי:
אני מצטערת להגיד, אבל יש הבדל, אני יכולה גם להראות מהו.
חנה דשבסקי:
ההבדל הוא כזה, תושב ארעי, שילד כזה נמצא בסטטוס של תושב ארעי.
יצחק קדמן:
כל שנה הוא צריך להגיש בקשה, לוקחים ממנו כסף על זה, מה זה ההתעללות הזאת,
חנה דשבסקי:
פעמיים בשנה מאה עשרים שקל על הארכת המעמד שלו.
חנה דשבסקי:
הוא מגיש בקשה, ההורה שלו מגיע לשם, מבלה שעות בתור, נתקל ביחס משפיל מצד הפקידות בשטח, משלם את הכסף הזה, על מה, על זה שאין קשר עם אבא ביולוגי, על מה?
רם בלינקוב:
באמת כל שש מאות העובדים של משרד הפנים נותנים יחס משפיל.
רם בלינקוב:
איך את יכולה להגיד דברים כאלה?
יצחק קדמן:
תקרא את דוח מבקר הפנימי של המשרד שלך.
רם בלינקוב:
איך אתם לא מתביישים להטיח ככה האשמות בשש מאות עובדים, איך אתם לא מתביישים, תגידו לי, קצת תחשבו לפני שאתם מדברים.
רם בלינקוב:
כל אחד שמגיע נתקל ביחס משפיל?
רם בלינקוב:
זה לא שאין בעיות.
חנה דשבסקי:
רוב רובם של הקליינטים שלי מעידים על יחס מאוד מאוד משפיל מצד של הפקידים בשטח.
רם בלינקוב:
את יודעת שיש מיליון ושבע מאות אלף מופעים בלשכות מינהל האוכלוסין בשנה.
רם בלינקוב:
את שומעת טוב, מיליון ושבע מאות אלף מופעים.
רם בלינקוב:
כולם משפילים, כולם מושפלים, זו מדינה מושפלת?
חנה דשבסקי:
אני נורא מצטערת, אני מעידה על מה שאני מתעסקת איתו.
חנה דשבסקי:
כל בנאדם שפונה אליי אחרי שהוא פנה למינהל האוכלוסין במשרד הפנים בשטח מעיד על שדיברו איתו בצעקות, על שהוא בילה שם שעות בתור וימים.
רם בלינקוב:
כל בנאדם דיברו איתו בצעקות?
חנה דשבסקי:
כל בנאדם שפונה אליי אני אומרת.
רם בלינקוב:
אני לא מאמין לך.
חנה דשבסקי:
אני מצטערת, אבל לא רק אני אומרת, זה אומרים כל האנשים מהעמותות שמטפלים בקליינטים האלו.
רם בלינקוב:
אני אגיד לך מה קורה, הוא מדבר תשובה שלילית, אז זה לא נראה לו.
רם בלינקוב:
ואני מתחייב שלא כולם יקבלו חיובי.
חנה דשבסקי:
אני מדברת על אנשים שבאו להגיש בקשה לתושב ארעי, זה הכל.
חנה דשבסקי:
אני לא מדברת חיובי או שלילי בינתיים.
חנה דשבסקי:
אני מדברת על האנשים שהגיעו להגיש בקשה.
חנה דשבסקי:
והם מקבלים יחס משפיל וצעקות.
חנה דשבסקי:
וזו עובדה.
חנה דשבסקי:
אני מקבלת את העדויות האלה מהשטח מידי יום.
יצחק קדמן:
את לא צריכה את העדויות, יש דו"ח של מבקר הפנים של המשרד שלכם שכותב על מה קורה במינהל האוכלוסין.
יצחק קדמן:
זה לא אנחנו אומרים, זה המבקר הפנימי שלכם אומר.
סוניה מיכאלי:
אדוני המנכ"ל, בהמשך למקרה שאדוני עכשיו הזכיר, ואתה אמרת שהילד הזה הוא לא בואקום והוא מקבל את כל מה שמגיע לו מרווחה וכו' וחינוך וכו'.
סוניה מיכאלי:
והילד הזה הוא מקבל אזרחות רק בגיל שמונה עשרה.
סוניה מיכאלי:
אם עד גיל שמונה עשרה, והוא ספורטאי ומייצג את המדינה שלו ורוצה לצאת לחוץ לארץ, ודרכון שלו, שהוא דרכון מהמדינה שהוא הגיע, הוא לא בתוקף, הוא לא יכול לצאת לייצג את המדינה.
סוניה מיכאלי:
איך אתה מסביר את זה ואתה אומר שהוא לא בואקום?
רם בלינקוב:
קודם כל, ככל שיש דברים כאלה את מדברת איתי על היוצא דופן.
רם בלינקוב:
כי מרבית הילדים לא מייצגים את המדינה.
רם בלינקוב:
אני דיברתי באופן כללי.
רם בלינקוב:
באמת הבאת עכשיו מקרה יוצא דופן, צריך לחשוב על התשובה.
רם בלינקוב:
אבל בחיי היום יום שלו, הרי לצערי לא כולם ספורטאים מצטיינים.
רם בלינקוב:
בחיי היום יום שלו, הרי קודם נטען שלגבי מקרים אחרים יש בעיה למשרד החינוך, צריך לסדר קומבינה כדי שהוא ילמד, יש בעיה לקבל שירותי בריאות, יש בעיה לקבל שירותים אחרים.
רם בלינקוב:
את השירותים הרגילים, שאת ואני כאזרחים מקבלים, הילד מקבל.
סוניה מיכאלי:
בעיה שאם אני אפנה אליך, יכול להיות שאתה תפתור את הבעיה.
סוניה מיכאלי:
אבל כשאמא של הילד הזה מגיעה למשרד הפנים אז אומרים לה את צריכה לנסוע או לרוסיה או לאוקראינה, מטרטרים אותה, עד שהיא מגיעה אליי ואחר כך אני פונה אליך אז אתה מסדר את זה.
רם בלינקוב:
קודם כל, הרי את פונה אליי במקרים הקיצוניים.
רם בלינקוב:
אני מסביר לכם, מיליון ושבע מאות אלף מופעים בשנה יש.
רם בלינקוב:
מתוכם כמובן שהרוב זה לא המקרים שאנחנו מדברים.
רם בלינקוב:
אבל ברור לכם שמרבית הבעיות כן נפתרות?
רם בלינקוב:
הרי הן כן נפתרות מרבית הבעיות.
רם בלינקוב:
מרבית הבעיות נפתרות.
רם בלינקוב:
לעולם, גם כשזה יהיה מושלם, גם כשייכנס מנהל מינהל אוכלוסין חדש בקרוב, אני מקווה שיהיה איש טוב שינהל את זה, גם כשזו תהיה מערכת הכי מושלמת לצערי תהיינה בה תקלות בכזה היקף.
רם בלינקוב:
החוכמה היא למזער את התקלות.
רם בלינקוב:
זאת החוכמה.
רם בלינקוב:
אני לא מקבל את זה שכל המקרים הם בעיות, שכל ההתנהגויות הן לא נכונות.
רם בלינקוב:
אני על כל מכתב שלילי אני יכול להביא לכם מכתב חיובי שאני מקבל, עם השלילי אני מברר ואת החיובי אני מתייק.
רם בלינקוב:
זה תמונת המצב.
רם בלינקוב:
וברור שיש מה לשפר, והוזכרה פה לשכה אחת שלצערי יש לי יותר מידי תלונות על הלשכה הזאת, והיא עוברת אצלנו ברור עכשיו בצפון הארץ, אני יודע שיש שם בעיה בלשכה הזאת.
רם בלינקוב:
אבל אי אפשר להגיד שהמצב הוא כאוטי.
סוניה מיכאלי:
לא אמרתי, אני פשוט שאלתי.
רם בלינקוב:
אני לא יודע לתת לך תשובה לבעיה הזאת, אני לא יודע לתת לך.
סוניה מיכאלי:
פשוט הפקידה שהגיעו אליה, והיא מטרטרת את הבנאדם, היא צריכה לפנות אליך במכתב ולהגיד מקרה כזה, הם לא יכולים לצאת לרוסיה,
רם בלינקוב:
יש לה סמכות.
רם בלינקוב:
מה שעצוב זה שלמנהל הלשכה יש סמכות לפתור את הבעיה הזאת.
רם בלינקוב:
יש לו סמכות.
רם בלינקוב:
חלקם משתמשים בסמכות, חלקם לא משתמשים.
סוניה מיכאלי:
יש לי עוד דבר אחד, פשוט לידע כללי, דווקא היום כשנסעתי לכנסת אז קיבלתי טלפון, מישהי שהגיעה לארץ והיא הגיעה כתיירת, והיא יהודיה, וקיבלה פה תוך חצי שנה את התעודת זהות ואת האזרחות.
סוניה מיכאלי:
היא יצאה לאוקראינה כדי להביא את הילד שלה, היא גרושה, יש את האישור מבעלה שהוא מאשר לילד בן שתים עשרה לצאת לארץ, עכשיו שם באוקראינה עושים לה את הבעיות.
סוניה מיכאלי:
קודם כל אומרים שהיא צריכה שם להישאר שלושה חודשים, ואו היא או הילד הם צריכים לוותר על אזרחות אוקראינית.
מיכאל נודלמן:
נכון, כי באוקראינה יש רק אזרחות אחת, אין שתי אזרחויות.
סוניה מיכאלי:
כן, אבל כשעולים מגיעים לפה, זאת אומרת אלה שהגיעו אחרי שנת 92' יש להם גם את הדרכון של המדינה וגם זה.
מיכאל נודלמן:
יש מקרים כאלה.
סוניה מיכאלי:
מה לעשות במקרה כזה, היא צריכה לוותר על האזרחות?
רם בלינקוב:
אם אתה אזרח ישראלי מבחינת ישראל אתה יכול להחזיק באזרחויות נוספות.
רם בלינקוב:
מה הכלל לגבי המדינות האחרות, יש מדינות שלא מתירות החזקת יותר מאזרחות אחת.
רם בלינקוב:
אז זה בין אדם לבין עצמו, הוא צריך להחליט מה הוא מעדיף.
רם בלינקוב:
אני מקווה שהיא תעדיף את האזרחות הישראלית.
סוניה מיכאלי:
אז אם היא מעדיפה את האזרחות הישראלית היא לא צריכה להישאר שם שלושה חודשים?
רם בלינקוב:
היא אזרחית ישראלית.
סוניה מיכאלי:
היא יכולה להביא את הילד לפה?
רם בלינקוב:
אני לא יודע את המקרה הספציפי.
רם בלינקוב:
כאזרחית ישראלית אין לה שום בעיה.
רם בלינקוב:
בהנחה שאין בעיות עם האבא אני לא רואה שום בעיה.
יצחק קדמן:
אני רוצה לשאול עוד שאלה אחת את מנכ"ל משרד הפנים, אני מקווה שהוא יענה לי, אני מוריד את הטונים ובלי הגדרות של ואקום או לא ואקום.
יצחק קדמן:
אני מבקש לדעת מדוע המשרד שלכם, אם זה בכלל נכון, לא מוכן לתת אזרחות לילד יהודי שהגיע פה עם הורה אחד.
יצחק קדמן:
בלי קשר לואקום או לא ואקום, האם זה נכון שאתם לא מוכנים לתת אזרחות במקרה כזה, עד שהוא מגיע לגיל שמונה עשרה, ואם כך מדוע אתם לא מוכנים לתת לילד כזה אזרחות.
מזל כהן:
כדי לתת אזרחות לקטין אנחנו צריכים את ההסכמה של שני ההורים.
מזל כהן:
כשאין הסכמה של שני ההורים כל זמן שהילד הזה הוא קטין, אם הוא זכאי הוא מקבל מעמד של תושב ארעי שמקנה לו את כל הזכויות כפי שאמר המנכ"ל.
מזל כהן:
בגיל שמונה עשרה הילד בגיר, יכול להגיש בקשה לאזרחות ישראלית.
יצחק קדמן:
אני שוב שואל, למה לא לתת לילד שהוריו גרושים אזרחות אם הוא נמצא פה עם האבא או עם האמא, מי שמחזיק בילד.
מזל כהן:
ניתן לתת, בתנאי שההורה השני נותן הסכמה.
מזל כהן:
אני חייבת את ההסכמה של ההורה השני.
יצחק קדמן:
ההורה השני איננו בנמצא.
מזל כהן:
תמציא לי פסק דין מבית משפט שמקנה להורה הנוכחי את המשמורת הבלעדית על הילד, הילד יקבל אזרחות ישראלית.
מזל כהן:
יש לו את שתי האפשרויות האלה.
אברהם מיכאלי:
יש בעיה משפטית?
יצחק קדמן:
אין בעיה משפטית.
אברהם מיכאלי:
צריך הסכמה של בית המשפט בפסק דין הצהרתי, מה לעשות.
יצחק קדמן:
איזה בית משפט?
אברהם מיכאלי:
בית משפט שיתן פסק דין הצהרתי.
יצחק קדמן:
איזה בית משפט, בית משפט ברוסיה?
יצחק קדמן:
באוקראינה?
אברהם מיכאלי:
לא, פה בארץ.
יצחק קדמן:
פה בארץ אין בעיה, זה לא מספיק להם.
אברהם מיכאלי:
שילכו לבית משפט, זו בעיה חוקית, כנסת צריכים לפתור את זה, לא משרד הפנים.
יצחק קדמן:
לא, אם אתה אומר שמספיק הצהרה פה בבית משפט ישראלי נהדר, אבל זו לא התשובה שאנחנו מקבלים מהם.
אברהם מיכאלי:
פסק דין הצהרתי מבית משפט בישראל.
יצחק קדמן:
תשאל את משרד הפנים אם זה על דעתם.
ניקול מאור:
אני מפנה את זה למשרד הפנים, אני יודעת שעם העלייה מאתיופיה למשל, כשלא מוצאים את האב כן נותנים לילד מעמד כשהוא בא עם ההורה.
ניקול מאור:
אז צריכים למצוא, אם מוצאים פתרון במקרים של העלייה מאתיופיה צריכים איך שהוא למצוא במקרים החריגים פתרון גם במקרים של ילדים ממדינות אחרות.
ניקול מאור:
מאתיופיה חד משמעית יש ילדים שנכנסים בלי הסכמת האב כי לא יודעים איפה האב, אם הוא בחיים, אם הוא לא בחיים, הם מקבלים מעמד עולה עם ההורה.
ניקול מאור:
זו שאלה באמת משפטית, שהלשכה המשפטית פתרה את זה עם העלייה האתיופית וצריכים למצוא איך פתרו את זה כדי למצוא את הפתרון.
מיכאל נודלמן:
יש לי שאלה, ד"ר קדמון, דנה אמרה לי שאתם הכנתם חוק.
מיכאל נודלמן:
אנחנו לא קיבלנו.
מיכאל נודלמן:
אני רוצה לקבל את החוק הזה, ואני אדבר עם מנכ"ל משרד הפנים, הוא גם אומר שיש ליקויים בחוק.
רם בלינקוב:
בחוק לא אמרתי שיש ליקויים.
רם בלינקוב:
בנהלים.
יצחק קדמן:
החוק מוכן, אנחנו נעביר לכם את זה, נראה לי שזה הועבר, יכול להיות שהיתה איזו שהיא תקלה,
מיכאל נודלמן:
מה שיש בחוק עם משרד הפנים, עם המנכ"ל, אם הם היו מוכנים לכל הדברים ששם כתוב, אם לא יהיה ויכוח בינינו, אני יושב שצריך להיות חוק ולא צריכים להיות ויכוחים בדברים כאלה.
יצחק קדמן:
אני מתחייב להעביר לך את זה עוד השבוע.
לודמילה אויגנבליק:
אנחנו מכינים תיק על פניות שלנו, זה לגבי נינים ולגבי ילדים מנישואים קודמים, למי אפשר לפנות למשרד הפנים לגבי התיק?
רם בלינקוב:
ממלא מקום מנהל מינהל האוכלוסין, אליי.
מיכאל נודלמן:
יש לי שאלה, אמרו שמקבלים תשובות, אני לא חושב ששמונה חודשים אבל אחרי הרבה זמן.
מיכאל נודלמן:
אתם יכולים קצת לתקן המצב שאנשים קיבלו תשובות בתקן שיש אצלכם, איזה תקן יש במשרד הפנים, כמה זמן בנאדם צריך לקבל תשובה.
רם בלינקוב:
בכל משרדי הממשלה כשאתה שולח פנייה,
מיכאל נודלמן:
אני יודע שחבר כנסת עשרים וארבעה ימים,
רם בלינקוב:
גם בזה יש לכם פריבילגיה.
רם בלינקוב:
במשרדי ממשלה צריכים תוך שבועיים לענות.
מיכאל נודלמן:
אני מבקש באמת, אם אפשר לתקן.
רם בלינקוב:
קודם כל אנחנו מקימים, אנחנו גם דיווחנו את זה לוועדת הביקורת, מקימים יחידה של כל המשרד לפניות הציבור, שהיא מיועדת למקרים שבהם בנאדם לא מקבל מענה כל שהוא.
רם בלינקוב:
כמובן שאם הוא מקבל מענה שלילי זה לא בעיה, וחלק מהלשכות, יש שני סוגי פניות, אחד פנייה ללשכות, יש עשרים ושבע במספר, ואחד פנייה למטה.
רם בלינקוב:
חלק מהלשכות עונות בזמן וחלק לא עונות בזמן, והדבר הזה אני מקווה שיקבל טיפול יותר טוב ברגע שייכנס מנהל מינהל חדש.
רם בלינקוב:
אחת המטרות שהגדרנו לו, למרואיינים, זה שאנחנו מבקשים לשפר את השירות.
רם בלינקוב:
יש מה לשפר בשירות.
רם בלינקוב:
מבחינת המטה אני מעריך שמקבלים תשובות באופן משמעותי יותר מהר ממה שנאמר כאן, כי שם אני יודע את זה באופן אישי, זה עובר תהליכי בקרה יותר הדוקים.
רם בלינקוב:
בלשכות יש כאלה ויש כאלה שנותנים תשובות פחות טובות.
מיכאל נודלמן:
מה הבחור הזה צריך לעשות?
רם בלינקוב:
המכתב שהוא לא מדוייק אגב, כי כתוב שהוא סיים שתים עשרה שנות לימוד בארץ, ושמעת שהוא למד בארץ שמונה שנים.
רם בלינקוב:
אני הייתי בטוח שהוא יותר משתים עשרה שנים בארץ כי כתוב שהוא רק ללמוד למד שתים עשרה שנים אז הוא הגיע לפני שמונה שנים.
רם בלינקוב:
אני חושב שמטעמי צנעת הפרט אני לא רוצה לפרט את התשובה פה.
מיכאל נודלמן:
הוא לא צריך לשלוח שום דבר?
רם בלינקוב:
לא, אנחנו מכירים את המקרה.
רם בלינקוב:
זו היתה טעות שלי.
רם בלינקוב:
יש פה התייחסות.
רם בלינקוב:
אגב מזל יצאה לשוחח עם היועץ המשפטי של המשרד, בפסק דין הצהרתי יכול שיהיה של בית משפט ישראלי.
רם בלינקוב:
אני לא יודע מהיכן נלקחה הטענה שזה חייב להיות מחו"ל.
חנה דשבסקי:
יש לי בקשה מאוד גדולה למנכ"ל ולמנגנון של המשרד שלו, שברגע שאנחנו באמת שלחנו, כמו למשל אחד עשרה השמות האלה, אנחנו נקבל גם תשובות לגבי כל אחד מהם.
רם בלינקוב:
יש פה דברים שאנחנו לא נמסור.
חנה דשבסקי:
אני מתכוונת שאנחנו נקבל תשובות.
חנה דשבסקי:
אני לא אומרת תשובות שליליות או חיוביות, תשובות שהן יהיו תשובות, שיהיה לנו ברור מה אפשר.
רם בלינקוב:
מה ששלחתם לוועדה?
חנה דשבסקי:
כן, אחד עשר המקרים האלה.
חנה דשבסקי:
אני לא אומרת לתת את התשובות כאן, אני אומרת שנקבל אותן.
רם בלינקוב:
יש לי התייחסות לכל אחד מהמקרים.
רם בלינקוב:
יש כאן מקרים שראוי, חלק מהמקרים, שזה בכלל מוזר, אחת קיבלה מעמד לפני שנה, יותר מאחת, יש כאלה שהם כבר אזרחים.
רם בלינקוב:
ויש כאלה שלא יעזור כלום, אני לא אתחיל לספר לכם איזה צרות ואיזה עברות יש אצל אנשים.
רם בלינקוב:
אני לא אחשוף את זה, זה עניינים אישיים, זה עניינים של צנעת הפרט.
רם בלינקוב:
יש פה מקרים של סמים קשים למשל.
רם בלינקוב:
הוא לא נדון המקרה עד עכשיו, זה מקרה שלא היה פה על השולחן.
רם בלינקוב:
זה אחד מהמקרים, גברת או אדון, אני לא זוכר כרגע, שאנחנו לא ניתן מעמד.
רם בלינקוב:
זה אדם אלים, מסומם, שלא זכאי לפי כל קריטריון, אז גם לא נהפוך את עצמנו למדינת סעד, לדוגמא.
חנה דשבסקי:
עוד פעם, אנחנו מועצה לשלום הילד, מדברים רק על ילדים עד גיל שמונה עשרה, קודם כל.
חנה דשבסקי:
אחד עשר המקרים ששלחנו מתייחסים, פרט למקרה אחד, לקטינים עד גיל שמונה עשרה.
חנה דשבסקי:
אני לא מבקשת תשובות כאן בשידור חי, אני מבקשת שיתנו לנו תשובות, זה הכל.
רם בלינקוב:
אני מבקש שתדע, קודם כל, חלק משמעותי מהמקרים זה אנשים בני שמונה עשרה, תשע עשרה.
רם בלינקוב:
מקרה מס' 2 בת תשע עשרה.
רם בלינקוב:
מקרה מס' 5 בן שמונה עשרה.
רם בלינקוב:
מקרה מס' 6 בן שמונה עשרה.
רם בלינקוב:
מקרה מס' 8 בן תשע עשרה.
אברהם מיכאלי:
עד שעונים.
רם בלינקוב:
תסלח לי, אני לא מבין את ההערה הזאת.
רם בלינקוב:
הפנייה הזאת נשלחה לכנסת?
חנה דשבסקי:
אני מטפלת בפניות האלה שנים מול משרד הפנים, יש לי ניירת שכבר שוקלת עשרות קילו.
רם בלינקוב:
זה שהטיפול מתמשך לא עושה את משרד הפנים אשם.
רם בלינקוב:
לפעמים טיפול מתמשך כי לא הצליחו להרחיק את האיש או הילד מהארץ.
רם בלינקוב:
רוב המקרים קיבלו תשובות בזמן ושליליות, ולא נראה להם התשובות.
רם בלינקוב:
רוב המקרים קיבלו תשובות שליליות מנומקות, בזמן.
אברהם מיכאלי:
אדוני המנכ"ל, תרשה לי להוסיף על ההערה הזאת.
אברהם מיכאלי:
אני כחבר כנסת לפעמים פונה למשרד הפנים לקבל תשובות על שאלות ענייניות וגם אני כחבר כנסת לא נענה כל כך מהר.
אברהם מיכאלי:
אז אני לא מתפלא שמועצה או אזרח פונה ולא נענה.
אברהם מיכאלי:
יכול להיות שפה אני אציע משהו לייעל, הרי אתם לא רוצים לסרבל דברים.
אברהם מיכאלי:
אנחנו מוכנים כחברי כנסת פה במסגרת הוועדה, יחד עם המועצה לשלום הילד, יש פה גם עוד ועדה אחרת שדואגת לטובת הילדים.
אברהם מיכאלי:
מקרים כאלה בעייתיים של קטינים, שצריך מישהו שידאג להם באופן מיוחד, אנחנו מוכנים לעמוד לרשות האזרחים שנפתור את זה באופן מהיר ומזורז.
רם בלינקוב:
אני רוצה לקרוא לכם מקרה אחד, אני לא אגיד את השם, כדי שתבינו מה נעשה פה.
רם בלינקוב:
אדם מסויים נכנס לארץ בדצמבר 2002, מאחת מהארצות של חבר העמים, באשרת תייר, עם דודתו, ללא הסכמת שני הוריו.
רם בלינקוב:
אושר לו מעמד א-5 עד שיגיע לגיל שמונה עשרה.
רם בלינקוב:
בפברואר 2007 הגיע לגיל שמונה עשרה ולא הגיע ללשכה.
רם בלינקוב:
הוא כבר ילד בוגר, לא הגיע ללשכה לשינוי מעמדו.
רם בלינקוב:
ביום שנים עשר ביוני, זאת אומרת לפני שבועיים, הגיש בקשה למעמד עולה, שנשלחה למשטרה כדי לקבל או.
רם בלינקוב:
קיי.
רם בלינקוב:
, הוזמן להמשך טיפול באוגוסט, ובהנחה שלא תהיה בעיה באותו יום הוא יקבל מעמד.
רם בלינקוב:
זה אחד עשר המקרים שמתנהלים פה שנים.
רם בלינקוב:
אחד מהם לדוגמא.
רם בלינקוב:
מה הבעיה פה?
רם בלינקוב:
אתם רוצים שאני אקריא לכם עוד דוגמאות?
רם בלינקוב:
לקרוא לכם דוגמאות שליליות, בלי שמות, כדי שתבינו למה ניתנו תשובות שליליות?
רם בלינקוב:
זה שהיא שלחה אחד עשר מקרים זה אומר שהיא מחכה שנים לתשובות?
רם בלינקוב:
אני יכול לקרוא פה ילד ילד את התשובות.
רם בלינקוב:
מרבית המקרים הם מקרים שהמשרד טיפל בהם באופן ראוי, דווקא על רקע זה שאמרתי לכם שיש הרבה מה לייעל ולשפר ולהיות יותר טובים, דווקא על רקע מרבית המקרים האלה אני גאה עם התשובות שהמשרד נתן.
אברהם מיכאלי:
האם יש לך בעיה שאנחנו נוכל לשמש גם כן כשליחי ציבור לעזור לכם שטענות כאלה לא יגיעו?
רם בלינקוב:
אתה יודע עם כמה חברי כנסת אנחנו בקשר?
רם בלינקוב:
בוודאי שאתם יכולים לשמש כשליחי ציבור.
אברהם מיכאלי:
מקרים כאלה הם חריגים, זה לא מקרה רגיל שאזרח פונה למשרד הפנים.
אברהם מיכאלי:
מקרים של קטינים כאלה שמסתובבים פה ללא מעמד, זה עושה להם בעיות.
רם בלינקוב:
יש מקרה אחר שעלה בדצמבר 2005, זה הכל.
רם בלינקוב:
לפני שנה וחצי הגיע לארץ.
רם בלינקוב:
זה רק שתבינו, המקרים, השנים שזה נסחב.
יצחק קדמן:
אתה יודע מה זה שנה וחצי בחייו של ילד?
רם בלינקוב:
אתה רוצה שאני אגיד את הפרטים שלו?
רם בלינקוב:
עלה עם האם, ללא הסכמת האב.
רם בלינקוב:
וקיבל מעמד של א-5.
רם בלינקוב:
אני מדבר אתכם על מישהו שכשהוא עלה הוא עוד היה קטין, הוא כבר תיכף לא יהיה קטין.
רם בלינקוב:
עוד פעם הגיע בפברואר 2007 לגיל שמונה עשרה.
רם בלינקוב:
אלא מה, למרות השנה וחצי כבר יש לו הערות במשטרה על סמים מסוכנים.
רם בלינקוב:
מה אתם רוצים, רק שנה וחצי, זה תמונת המצב.
רם בלינקוב:
שתבינו מה מנסים להציג לכם פה, כאילו איזה דרמה, אנשים מחכים.
רם בלינקוב:
בא בנאדם בן שבע עשרה,
חנה דשבסקי:
אני יכולה מנגד לטעון טענה אחרת.
חנה דשבסקי:
יש לי כאן שני ילדים שסבתא מגדלת אותם מהפנסיה שלה, אמא שלהם עזבה את הארץ, וסבתא מבקשת ממשרד הפנים שנים, מול העיניים שלי, ודרכי גם כן, מבקשת להסדיר את המעמד שלהם.
חנה דשבסקי:
להסדיר כדי לקבל על הילדים האלו, מה שהילדים האלו, יהודים כשרים, אמורים לקבל מביטוח לאומי, בתור ילדים יתומים שגדלים אצל סבתא זקנה שלא יכולה לפרנס אותם, לקבל ביטוח בריאות עבור הילדים האלו כדי להראות אותם לרופא, מכתב שנערה כתבה שבעקבות התערבות של מר מיכאל נודלמן קיבלה אזרחות ממך, שהיא כותבת במכתב שלה, בבירור,
רם בלינקוב:
ממני לא מקבלים אזרחות.
חנה דשבסקי:
בהתערבות שלך, לפני הוועדה.
חנה דשבסקי:
ובמכתב שלה היא מפרטת איך זה לחיות במדינת ישראל ללא מעמד.
חנה דשבסקי:
היא מספרת על חמש עשרה שנים בארץ ללא ביקור אחד אצל רופא, כשהיא היתה חולה ורצתה לבדוק משהו והיה לה חשדות.
חנה דשבסקי:
איך זה לגדול חמש עשרה שנים ופעם אחת לא לראות רופא.
חנה דשבסקי:
היא לא משתמשת בשום סמים, והיא רוצה להתגייס לצבא והמכתב שלה זה קורע לב.
חנה דשבסקי:
לא צריך לייצג כאילו בעקבות איזה שהוא משהו אחד אוכלוסייה שלמה של ילדים שחיים פה, ועם כל הכבוד, עוד פעם אני חוזרת למה שהתחלתי, אני מצטערת אבל הורים שלהם עולים, והם משלמים מסים, והם אזרחים כשרים למהדרין.
חנה דשבסקי:
נכון, לילדים האלה יש בעיה.
חנה דשבסקי:
ואני אומרת נכון, מה שאתה אומר שהם לא חוקיים פה, אבל אנחנו המבוגרים אמורים לדאוג ולפתור את הבעיה הזאת, ולא להגיד רק שנה וחצי.
חנה דשבסקי:
תוך שנה וחצי בנאדם יכול להיות חולה במחלה ממארת ולמות ללא טיפול.
חנה דשבסקי:
שנה וחצי זה הרבה זמן, לילד במיוחד, צריך להבין את זה.
חנה דשבסקי:
שנה וחצי צריך להתקיים ממשהו, לאכול משהו כל יום.
חנה דשבסקי:
בנאדם שאין לו מספר זהות לא יכול לעבוד.
חנה דשבסקי:
אפילו בן שש עשרה שרוצה להרוויח לעצמו לג'ינס חדש לא יכול כי אין לו מספר זהות.
חנה דשבסקי:
אפילו סבל הוא לא יכול לעבוד.
חנה דשבסקי:
אפילו עבודה שחורה בגרושים.
חנה דשבסקי:
אז הוא ילך לגנוב ויהיו לו בעיות עם משטרה ואחר כך אנחנו כאן בחדר ממוזג נגיד כן, הוא עבריין.
רם בלינקוב:
הוא באמת הלך לגנוב, בגלל מנכ"ל משרד הפנים.
רם בלינקוב:
אל תתבלבלי.
רם בלינקוב:
מה זה כל הדיבורים האלה, על איזה נימים אתם רוצים לפרוט, כמה נמוך אפשר לרדת.
חנה דשבסקי:
אני פשוט עוד פעם אני אומרת, אני מבקשת לילדים האלה יחס אנושי אחד אחד.
רם בלינקוב:
את לא צריכה לבקש ממני, אני מבקש ממך יחס אנושי, מכם אני מבקש, גם ממך.
רם בלינקוב:
אתם לא תטיפו למשרד הפנים.
יצחק קדמן:
אנחנו נטיף למי שאנחנו רוצים, אתה לא תגיד לנו מה להגיד, אנחנו במדינה דמוקרטית, משרד הפנים לא אומר לאזרחים מה להגיד.
יצחק קדמן:
אני אגיד מה שאני רוצה.
רם בלינקוב:
אתה מאבד שליטה.
רם בלינקוב:
אתה לא תטיף מוסר לאף אחד.
רם בלינקוב:
זה הכל.
יצחק קדמן:
אני לא עובד אצלך, אתה לא תגיד לי מה לעשות ואיך להגיד.
רם בלינקוב:
אולי אם היית עובד אצלי היית לומד להתנהג.
מיכאל נודלמן:
חברים, עכשיו עם ישראל רואה איך אתם פה מדברים, זה בטלויזיה.
מיכאל נודלמן:
בבקשה.
ניקול מאור:
יש כן בעיה שהייתי מבקשת שלקראת סוף הישיבה הזאת יתנו את הדעת, זה באמת לגבי הילדים הנינים וכל מיני אחרים שאתם אומרים ששלוש שנים צריכים להיות לפני שקיבלו אזרחות, או אפילו הקטנים שעד גיל שמונה עשרה לא מקבלים מעמד.
ניקול מאור:
וזה שיש בעיה שבגיל שבע עשרה כשהם גומרים את בית הספר ורוצים להתגייס בלי מעמד קבוע הם לא יכולים להתגייס.
ניקול מאור:
צריכים איכשהו למצוא פתרון לילדים האלה שהם פחות משלוש שנים בארץ, מסיבות אלה שבגיל גיוס נותנים להם מעמד קבוע כדי לא לפגוע בגיוס שלהם.
ניקול מאור:
וצריכים לחשוב על נוהל מיוחד לילדים האלה, כי זה באמת פוגע בהם שצריכים לחכות שנה או שנתיים בלי שהם יכולים להתגייס עם החברה שלהם, עם הכיתה שלהם.
ניקול מאור:
והייתי מבקשת שתתנו את הדעת לשאלה הזאת איך פותרים אותה.
מיכאל נודלמן:
אני מסיים את הישיבה ואני רוצה להגיד איזה מסקנות אנחנו רוצים לקבל עכשיו.
מיכאל נודלמן:
דבר ראשון אנחנו מבקשים ממשרד הפנים לקבל תשובות על כל הילדים שיש פה ברשימות שאתם קיבלתם.
מיכאל נודלמן:
אני לא מדבר שאתם צריכים לתת לאלה שפנו לוועדה, אבל הוועדה מבקשת תשובה ממשרד הפנים, מה קרה לכל ילד שברשימה.
מיכאל נודלמן:
דבר שני, אנחנו הולכים לחוק שהוא מתקן מצב של ילדים ולתת פתרון לילדים במצב שאין עכשיו פתרון.
מיכאל נודלמן:
זה דבר שני.
מיכאל נודלמן:
ודבר שלישי, מה שאנחנו אמרנו, אנחנו מבקשים שאתם תעשו סדר שתשובות לפניות אלה יהיו בתקן שלכם, של שנים עשר ימים.
מיכאל נודלמן:
אני הכנתי כמה דברים אבל אני צריך לדבר עם חברי כנסת אחר כך אולי נערוך עוד דיון על איזה בקשות או החלטות ואנחנו נשלח לכם את ההחלטות שלנו.
מיכאל נודלמן:
הישיבה נעולה, תודה לכולם.