GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסף מנור: המדינה בנתה 9,000 יחידות דיור כאשר יש בעיות עם חלק קטן.
יוסף מנור: בחלק גדול מהיחידות גמרו את השיפוצים והמצב הוא טוב מאוד ולאנשים אין תלונות.
יוסף מנור: אתם מוזמנים לבוא ולראות את הבתים ששופצו.
קריאה: אנחנו חיים בהם.
יוסף מנור: סיימנו עכשיו שיפוץ של כ-100 יחידות בנחל בקע ושם המצב הוא טוב.
יוסף מנור: אנחנו גם ממשיכים שם.
יוסף מנור: יש לנו תוכנית עבודה.
יוסף מנור: עדיין לא קיבלנו את כל הכסף אבל נקבל ואנחנו נגמור את כל יחידות הדיור הבעייתיות ונביא אותן למצב אפס.
יוסף מנור: הבנייה הזו קיימת בכל העולם.
יוסף מנור: טרמיטים יש בכל העולם ויודעים לטפל בהם באמצעות מומחים לנושא.
יוסף מנור: אנחנו קיבלנו את הייעוץ הטוב ביותר איך לטפל בטרמיטים האלה.
יוסף מנור: אני מוכרח לומר שלפעמים יש קצת היסטריה בחלק מהבתים שעדיין לא שופצו, אבל גם הם יגיעו לשיפוץ והמצב יהיה טוב מאוד והבתים יהיו טובים לאורך זמן.
יוסף מנור: יש לנו עוד מספר בעיות ואנחנו בקשר עם אגף התקציבים כדי לסיים את השכונות אליהן עדיין לא נכנסנו.
יוסף מנור: יש לנו בעיה של חלונות ודלתות תוצרת חוץ שיש בעיה עם אביזרים שלא החלפנו בפעם הראשונה של השיפוצים ואנחנו צריכים להחליף כי היום אין אביזרים לתקן וגם כאן נצטרך תקציב.
יוסף מנור: אני מאמין שאחרי שנגמור את כל השיפוצים האלה, הבתים הללו יהיו במצב טוב מאוד.
יוסף מנור: כאמור, צריך לראות את הדברים בפרופורציות.
מיכאל נודלמן: מה עם התקציב?
יוסף מנור: אנחנו כרגע עובדים ויש לנו תקציב, אבל אנחנו צריכים עוד תקציב בעיקר לנושא הטרמיטים ולנושא החלונות.
סופה לנדבר: אם היית גר בבית כזה היית מדבר על פרופורציה ועל היסטריה?
יוסף מנור: גברתי, חיים בבתים האלה 9,000 אנשים.
סופה לנדבר: לא אנשים שעלו ורכשו את הדירות האלה.
יוסף מנור: גם אנשים שלנו שרכשו אלת הבתים.
יוסף מנור: בכל הארץ יש בתים כאלה ואף אחד לא בא בתלונות.
יוסף מנור: יש כמה בתים שעדיין לא שופצו ואנחנו נתקן אותם.
יוסף מנור: הבתים במצב טוב.
סופה לנדבר: מי מטעם מדינת ישראל אחראי על הפשע הזה?
סופה לנדבר: מכרו לאנשים בתים, ואתה אל תספר לנו סיפורים כי אנחנו מלאים בסיפורים האלו.
סופה לנדבר: לא יכול להיות שהפכו את חיי האנשים האלה לגיהינום.
יוסף מנור: אני לא מקבל את הדבר הזה.
סופה לנדבר: אתה לא מקבל, אבל אנחנו לא מקבלים את השטויות שאתה אומר כאן בוועדה.
יוסף מנור: אני הייתי בבתים וראיתי אותם.
סופה לנדבר: אני רוצה לדעת מי אחראי במדינת ישראל.
מיכאל נודלמן: המדינה אחראית.
סופה לנדבר: היה שם ביטוח של הבתים האלו?
סופה לנדבר: הרי המדינה מכרה אותם.
סופה לנדבר: יש מישהו שאחראי על כך באופן אישי.
סופה לנדבר: אני רוצה לדעת מי מכר את הבתים, מי אחראי ומי חתום על מכירת הבתים.
נדיה טטרנקו: אני מייצגת כאן את בעיות של דיירי נחל בקע.
נדיה טטרנקו: 104 בתים עברו את השיפוץ, אבל צריך לדעת מה היה בתוכנית השיפוץ וצריך לדעת שהשיפוץ היה רק הרצפה כאשר אם השטיח לא היה כל כך קרוע, הרימו אותו שמו במקום והחליפו את העץ שנמצא מתחת לשטיח.
נדיה טטרנקו: חלק מדיירי הבתים אמרו שלא צריך להיכנס אליהם כי יודעים איך נעשית העבודה, כך שיותר טוב שהם עצמם יטפלו.
נדיה טטרנקו: השאירו בעמידר קצת תקציבים על מנת לתת שירות לאנשים אצלם היו בעיות רבות.
נדיה טטרנקו: בחלונות טיפלו אבל עכשיו אנשים פונים ואומרים שאין מנעולים ואי אפשר לסגור אותם.
נדיה טטרנקו: אם אני פונה לעמידר, הם אומרים לי שלא אגזים, שביקשנו חלונות ועכשיו אנחנו רוצים גם מנעולים.
נדיה טטרנקו: אתמול ישבתי שעתיים בעמידר.
נדיה טטרנקו: עם עמידר עבדנו בצורה מאוד צמודה ואחרי ישיבת הוועדה האחרונה, ביולי, עת חבר הכנסת נודלמן ביקש ממנהל עמידר שיהיה בעמידר עובד דובר רוסית, הגענו להחלטה עם אהרן סלע והסדרתי שבנחל בקע תבוא רכזת מעמידר ומישהו מהעמותה שלנו כך שיוכל להיות תרגום.
מיכאל נודלמן: עכשיו יש שם מישהו דובר רוסית?
נדיה טטרנקו: לא.
נדיה טטרנקו: נאמר לי שהזמן מוגבל וכי יש מנהל חדש.
מיכאל נודלמן: זה אומר שאנחנו צריכים להגיע עוד פעם למקום.
נדיה טטרנקו: אני חושבת שכן.
נדיה טטרנקו: בינתיים אין לי בעיה לפנות אבל יש בעיה לקבל תשובות ולאנשים לקבל טיפול.
נדיה טטרנקו: המוקד שקיים בבאר-שבע הוא משהו נוראי, שם נמצאים ממש בנדיטים.
נדיה טטרנקו: אנשים לא יכולים להתקשר לשם ולכן הם מתקשרים אלי.
נדיה טטרנקו: אני מתקשרת, אני פונה גם לנציגה מעמידר, גם למנהל עמידר, וזה לפעמים לוקח שבועות עד שהם באים.
נדיה טטרנקו: לפני פסח היה פיצוץ בצינור מים בדירה בה מתגוררות שלוש נשים נכות, ועד היום נשאר החור ליד הדלת כאשר מדובר באישה עם קביים שלא יכולה לצאת מהבית.
מיכאל נודלמן: חבל על הזמן כי כולם יודעים מה קורה וכולם ראו את מה שקורה.
מיכאל נודלמן: אנחנו נזמין לכאן לדיון את שר השיכון ואת מנכ"ל משרד השיכון.
מיכאל נודלמן: בצורה אחרת לא מתקיים דיון ואנחנו מבזבזים את הזמן.
מיכאל נודלמן: מה שאתה אומר לנו, כולם יודעים, כולל חברי הכנסת.
מיכאל נודלמן: אני רוצה לסיים את הדיון הזה כי אין לי סבלנות לשמוע את הדברים האלה ואין צורך בשמיעתם.
מיכאל נודלמן: עד שלא יגיע לכאן מנכ"ל משרד השיכון, אנחנו לא ממשיכים.
מיכאל נודלמן: אנחנו נשלח מכתב לשר השיכון ולראש-הממשלה ולתאר להם מה קרה.
מיכאל נודלמן: בנחל בקע יש אנשים שלא מבינים עברית וביקשתי שרכז עמידר ידע את השפה הרוסית, אבל אני מבין שזה לא קיים.
קריאה: נמצא כאן נציג עמידר.
אריה מאור: בשנת 2006 השקיעה חברת עמידר כ-20 אלף שקלים ליחידת דיור בנחל בקע.
אריה מאור: החברה ניסתה לעשות את הטוב ביותר שהיא יכלה.
אריה מאור: יכול להיות שיש עוד דברים שצריך לעשות, אבל אנחנו מוגבלים בתקציב.
אריה מאור: העמדנו 20 אלף שקלים לכל אחת מ-104 הדירות.
מיכאל נודלמן: למה עד היום אין בעמידר רכז דובר רוסית?
מיכאל נודלמן: מדובר באוכלוסייה חלשה שמתגוררת במקום הזה ואין להם אפילו אל מי לפנות.
אריה מאור: קודם כל, עבדנו שם עם הדיירים בשיתוף פעולה – ואם אני טועה, אני מתנצל – יוצא מן הכלל עם הדיירים.
אריה מאור: גם ממך שמעתי נימה של שביעות רצון.
אריה מאור: ניסינו ואנחנו ממשיכים עכשיו בעוד 264 יחידות.
אריה מאור: זאת אומרת, בשנת 2007 אנחנו ממשיכים באותה מתכונת לעוד 264 יחידות בנחל בקע.
אריה מאור: זאת אומרת, ישנה פעילות ענפה מטעם חברת עמידר/משרד השיכון.
מיכאל נודלמן: אתם לא חושבים שזה בזבוז כסף?
מיכאל נודלמן: יותר טוב להעביר את האנשים לדיור אחר.
אריה מאור: לא, זה לא בזבוז כסף.
סופה לנדבר: לפני שאתם מתחילים בשיפוץ, אתם צריכים לעשות הערכה של הנזק והשאלה היא מהו הנזק.
אריה מאור: אנחנו צריכים לתחזק את המקום ולא לבנות אותו או להרוס אותו.
סופה לנדבר: נזק שנגרם לבתים האלה, במה הוא מתבטא?
אריה מאור: הסבירו כאן.
סופה לנדבר: באיזה סכומים?
אריה מאור: ב-20 אלף שקלים ליחידת דיור, זה הסכום שהשקענו.
סופה לנדבר: אתם עושים את השיפוץ ב-20 אלף שקלים אבל זה חלק קטן מהנזק שנגרם לבתים האלה.
פבל שוסטר: נציג עמידר אמר שהכסף לא מספיק.
פבל שוסטר: מה שרציתי להראות הוא שבשנת 2004 נאמר לנו שיעבירו סכום של 46 מיליון ו-27 אלף שקלים.
פבל שוסטר: בשנת 2005 נאמר שיעבירו 52 מיליון ו-250 אלף שקלים.
פבל שוסטר: בתוך שנתיים מדובר בסכום של 100 מיליון שקלים.
פבל שוסטר: מה אפשר לעשות עם הכסף הזה בשיפוצים?
פבל שוסטר: אני מציע שאנחנו ניקח כמה בתים שיאמרו לנו מה עשו וכמה כסף הלך לשיפוץ כל בית.
פבל שוסטר: אני ראיתי בית באופקים שצבעו אותו בפנים ונכתב שהוא שופץ בסכום של 70 אלף שקלים.
פבל שוסטר: לכן אין מספיק כסף.
פבל שוסטר: אנחנו רוצים לראות כמה כסף הלך לשיפוץ כל בית ובית.
מרינה סולודקין: אפשר לראות את הדוח?
פבל שוסטר: כן.
אנטולי פרדוק: אני גר במקום 11 שנים.
אנטולי פרדוק: קניתי את הבית יד שנייה ב-87 אלף דולר.
קריאה: כמה הוא שווה היום?
אנטולי פרדוק: מי יקנה אותו?
אנטולי פרדוק: אף אחד.
אנטולי פרדוק: עשיתי אתמול סיור בשכונה ומה שאתם רואים כאן הם בתים של עמידר שעדיין לא עברו שיפוץ.
אנטולי פרדוק: לפני כשלוש שנים תיקנו שלושה רחובות ואמרו שליתר הרחובות לא הספיק הכסף.
אנטולי פרדוק: זאת הכניסה לנחל בקע ואתם רואים שאין שבילים, דבר שאכן קשור לעירייה, אבל מצד שני אין תאורה.
אנטולי פרדוק: למה?
אנטולי פרדוק: כנראה חסר כסף.
אנטולי פרדוק: זה החיבור בין הבונה הקודם שבנה את השכונה.
אנטולי פרדוק: זה שבנה את הכביש, חסרו לו לבנים להשלים את השביל.
אנטולי פרדוק: לא מזמן חגגנו את ט"ו בשבט, וכאן אתם יכולים לראות את מגרש הספורט שאני לא יודע מי בנה אותו, אבל בנו אותו כך שאחרי שנה לא היה תקציב להמשיך אותו, כך ששלוש שנים הוא עומד כמו שהוא כאשר אין בו מים כבר שנים.
אנטולי פרדוק: אנשים משחקים, רוצים לשתות, אבל אין מים.
אנטולי פרדוק: זאת היציאה מהמתנ"ס.
אנטולי פרדוק: בנו מתנ"ס חדש ואני מודה על בנייתו, אבל חסרים חמישה מטרים של לבנים להשלים.
אנטולי פרדוק: הילדים רצים כאן והם יכולים להיפצע, אבל הם לא דואגים כי יש ביטוח.
אנטולי פרדוק: כאן יש כביש עליו נוסע אוטובוס ואתם רואים את השקיעה בו.
אנטולי פרדוק: תחנת אוטובוס, קו 2.
אנטולי פרדוק: התחילו לצוץ מים כי היה פיצוץ.
אנטולי פרדוק: התקשרתי למוקד 106 ושם נעניתי ברוגז שיבדקו.
אנטולי פרדוק: עד שיצאתי עמדה ניידת תנועה כי נהג האוטובוס שראה את זה הזמין את המשטרה.
אנטולי פרדוק: זה תוקן עוד באותו יום, דבר שהוא ממש לא יאומן, אבל זה תוקן בגלל שעובר פה קו האוטובוס.
אנטולי פרדוק: למחרת כבר שמו אספלט.
אנטולי פרדוק: הכתמים האלה זה אותו רחוב, רחוב אבא קובנר, וברחוב הזה נמצאים חמישה או שישה כתמים כאלה והם מעידים על פיצוץ צנרת המים כי הקרקע שוקעת כי מתחת לבתים ומתחת לשכונה יש נחלים ולמים לא אמרו שהם צריכים לצאת במקום אחר.
אנטולי פרדוק: למטה כאן נמצאים הבתים של עמידר שהם במצב גרוע.
אנטולי פרדוק: אנחנו משלמים ארנונה, אנחנו אזור מגורים א', וכאן אתם רואים את פחי האשפה.
אנטולי פרדוק: במשך חמש שנים הארנונה עלתה ב-80 אגורות למטר מרובע.
אנטולי פרדוק: במקום פחי האשפה הצפרדעים, שמו את העגלות האלה אבל למה בשכונות היוקרה עומד פח ליד כל בית?
אנטולי פרדוק: מהעירייה אמרו לנו שאין להם מספיק פחים, ואם זה כך, לאן הולך הכסף?
אנטולי פרדוק: אנחנו משלמים אבל לא מקבלים שום תמורה.
אנטולי פרדוק: זאת תמונה מהרחוב אותו תיקנו לפני שלוש שנים ואתם יכולים לראות שהוא שוב שוקע.
אנטולי פרדוק: אם השכונה הזו של עמידר תרד למטה, גם השכונה שלנו תתחיל לרדת והיא אכן יורדת.
אנטולי פרדוק: מה שאתם רואים כאן, זה אחרי התיקונים.
אנטולי פרדוק: לפני כחודש באו נציגי הקבלנים וראו את החורים.
אנטולי פרדוק: כדי לסגור אותם, הם זרקו אבנים וזאת כדי שלא יהיה פתח כדי שלא ייכנסו לשם חתולים וכלבים.
פבל שוסטר: גם בוועדה קיבלנו דוח.
פבל שוסטר: כל בית שעולה 226 אלף שקלים, השיפוצים בו יעלו 400 אלף שקלים.
סופה לנדבר: אנחנו מבזבזים את הזמן.
סופה לנדבר: צריך להגיע לכאן השר או מנכ"ל משרד השיכון.
מרינה סולודקין: אנחנו יושבים בוועדה ודנים בנושא כבר ארבע שנים.
מרינה סולודקין: היו חברי כנסת שהשיגו מהממשלה את הכסף לשיפוצים, ואנחנו יודעים שמדובר בסכום גדול של עשרות מיליונים, כמעט מאה מיליון שקלים, ואנחנו רואים תוצאות.
מרינה סולודקין: בשיפוצים שנעשו שום דבר לא יכולים לתקן.
מרינה סולודקין: אני תומכת ביושב-ראש הוועדה וחושבת שאנחנו צריכים לכתוב מכתב סיכום לשר ומנכ"ל משרד הבינוי והשיכון, להיפגש לישיבת עבודה של כל חברי הוועדה בראשות היושב-ראש, כי אין לנו על מה להמשיך ולדבר.
מרינה סולודקין: אנחנו רואים שהכסף הציבורי מבוזבז ואנשים לא מקבלים שירות ואיכות.
מרינה סולודקין: מה שקורה כאן זאת למעשה מרמה בסדר גודל גדול.
מרינה סולודקין: אני חושבת שהאנשים צודקים בפנייתם לבית המשפט.
פבל שוסטר: מאה מיליון ניתנו רק לשנתיים, אבל ניתנו תקציבים עוד בשנת 1993-1994, אז התחילו להעביר כסף לשיפוצים.
מרינה סולודקין: אני חושבת שהיושב-ראש יעשה נכון אם ינעל את הישיבה.
אורי שלום: אני יודע שמשרד השיכון הזמין פעולות הדברה כדי לחסל את הטרמיטים שבאים מבחוץ.
אורי שלום: אני יודע שהמפרט הוא מפרט מקצועי ממדרגה ראשונה והזמנת העבודה הזאת היא באמת הזמנת עבודה טובה ויש ביצוע.
אורי שלום: אני לא יודע איך הביצוע ומה איכות הביצוע, אבל אני יודע שהזמנת העבודה היא טובה ואני מקווה שהביצוע יהיה טוב.
אורי שלום: יש עוד כל מיני דברים שצריך לבדוק, אבל הזמנת העבודה הייתה רצינית ומקצועית.
ודים רוזנצברג: אני משכונת אופקים.
ודים רוזנצברג: אימא שלי גרה בשכונה הזאת והיא פנסיונרית.
ודים רוזנצברג: אצלה עשו ריסוס לפני כחודשיים אבל אמרו לדיירים שאם הם לא מסכימים, יזרקו אותם מהבית.
קריאה: אמרו להם שהם חייבים לעשות זאת.
יוסף שגל: אם הבנתי נכון, אמרת שרוב הבתים הם בסדר גמור.
יוסף שגל: יש לך סטטיסטיקה?
יוסף מנור: כן.
יוסף שגל: אני ביקרתי במקום כמה פעמים ואני רוצה להיות מקסימום אובייקטיבי.
יוסף שגל: לדעתי מדובר בכסף רב שאתם/אנחנו, מדינת ישראל, השקיעו בפרויקט.
יוסף שגל: אני עכשיו חושב על העתיד.
יוסף שגל: אם מה שאני אומר הוא נכון ואם מה שאומרים האנשים זה ניסיון, זאת אומרת שאם אתה אומר שכרגע הם בסדר, זה כרגע בסדר אבל אני חושב שהבעיה היא בעיית פרספקטיבה.
יוסף שגל: אני מסכים עם היושב-ראש ואכן חבל על הזמן.
יוסף שגל: חבל לבזבז את הזמן.
יוסף שגל: נזמין את האנשים האחראים ונפתור את הבעיה.
יוסף מנור: הפרויקט הזה בכל הארץ מוערך ב-2.5 מיליארד שקלים, שזה הסכום שהוא עלה.
יוסף מנור: בסופו של דבר כל העלויות של השיפוצים, כולל בתי המשפט, כולל הכול, עשינו איזשהו אומדן ונגיע ל-170 מיליון שקלים כאשר מדובר על 7 אחוזים.
יוסף מנור: כל מי שמדבר על הריסת הבתים בגלל 7 אחוזים, לא מבין מה הוא אומר.
יוסף מנור: ברגע שנשקיע את כל ההשקעות, נשפץ את כל הבתים ונטפל בטרמיטים, נשקיע את ה-7 אחוזים והבתים יהיו במצב טוב.
יוסף מנור: אם יצטרכו בעוד עשרים שנה עוד אחזקה קטנה, נעשה גם אותה.
יוסף מנור: ישנן שכונות מהן משנת 1998 לא קיבלנו שום תלונה.
יוסף מנור: גמרנו את התיקונים ב-1998 והכול בסדר.
קריאה: איזה שכונות?
יוסף מנור: נחל עשן, רמות.
יוסף מנור: אף אחד לא התלונן אצלנו אלא אולי בודדים ותיקנו את הטעון תיקון.
יוסף מנור: אם הייתה שם בעיה, היו פונים אלינו.
יוסף מנור: אין תלונות.
יוסף מנור: אני רוצה לומר שצריך לשים את הבתים בפרופורציות וכי אנחנו נביא את הבתים למצב טוב.
יוסף מנור: אני מעריך שבעוד שנה נסיים את הכול.
יוסף מנור: אנחנו נעביר אליכם תוכנית.
יוסף שגל: מה שאתה אומר הוא נכון, אני מאמין בסטטיסטיקה, אבל זה קצת יותר משבעה אחוזים.
יוסף שגל: אנחנו חיים במדינה שהיא מדינה ספציפית.
יוסף שגל: בגלל חייו של חייל אחד שר הביטחון חיי להתפטר.
יוסף שגל: לא מדובר בשבעה אחוזים אלא מדובר בחיים של אנשים.
יוסף מנור: אנחנו נביא את הבתים למצב טוב.
יוסף מנור: יש אלפי בתים שהם במצב טוב.
יוסף מנור: אני מבקש לא לעוות המציאות.
יוסף מנור: אני מזמין אתכם להיכנס לבתים ששופצו ולראות שהמצב הוא טוב.
דוד קשאני: אני יושב כאן כבר ארבע שנים.
דוד קשאני: הכול סיפורים.
דוד קשאני: לעמידר יש דירות, לעמיגור יש דירות, ואני מציע לכם להכניס את הדיירים לדירות של עמידר ועמיגור ואת הדירות האלה תשפצו.
דוד קשאני: תשפצו אותם ותמכרו למישהו אחר, אם מישהו ירצה לקנות אותם.
מיכאל נודלמן: לשם כך צריך לפנות לשר השיכון.
דוד קשאני: נכונה הצעתך להזמין לכאן את שר האוצר, את שר השיכון, את ראשי הערים.
דוד קשאני: לא ייתכן שיהיו דברים כאלה במשך ארבע שנים.
דוד קשאני: ארבע שנים אני יושב בוועדה יחד עם חברי הכנסת ואני שומע את אותם הסיפורים מעמידר.
דוד קשאני: היום שמעתי כאן משהו מעניין.
דוד קשאני: נאמר פה שהמקום הזה הוקם בהליך מזורז ללא רישיונות.
רונית בריק: לא אמרתי בלי רישיונות.
דוד קשאני: אם אני הייתי בונה בית בלי רישיון, היו הורסים אותו מיד.
רונית בריק: אמרתי הליך מזורז אבל לא אמרתי בלי רישיונות.
יוסף מנור: ההליך היה מזורז, אבל היה הליך תקין עם כל האישורים.
אנטולי פרדוק: לפני כ-10 שנים בנחל בקע נשרפו שני בתים.
אנטולי פרדוק: קרה אסון.
אנטולי פרדוק: שיפצו אותם בדיוק כמו שהם היו, הקימו אותם מחדש.
אנטולי פרדוק: לפני כשנה נשרף בית והוא נשרף תוך חמש דקות אבל עכשיו בנו בית מאבן ולא מעץ.
אנטולי פרדוק: השכנים שלי עשו ריסוס, אחרי שבועיים מצאו את הטרמיטים בתוך הבית.
מיכאל נודלמן: אנחנו מכירים את הסיפורים האלה.
מיכאל נודלמן: נציג כבאות והצלה, איך אתם רואים שכונות כאלה שהבית נשרף תוך חמש דקות.
חיים תמם: אנחנו ערכנו מספר בדיקות.
חיים תמם: כבאות באר-שבע ערכה במקום ביקורות והוציאה דוחות אותם קיבלתם.
מיכאל נודלמן: למי הוצאו הדוחות?
חיים תמם: לדיירים ולרשויות.
חיים תמם: בתים מסוג כזה שעשויים מחומר דליק, אנחנו דורשים במקרים כאלה שיהיו שם גם גלאים וגם מתזים כי המבנים האלה הם מבנים שאם מתחילה שם שריפה, הכול בוער והכול עולה באש.
חיים תמם: הגלאים כמובן נדרשים לצורך כך שברגע שמתחילה להתפתח שריפה, הם יתריעו בפני האנשים כדי שהאנשים יוכלו לעזוב את המקום, והמתזים הם כדי לכבות את האש וכדי למנוע את ההתפשטות שלה גם למבנים סמוכים.
חיים תמם: המצב הוא כזה שכרגע, לפי מה שאני יודע, לא מבצעים את זה.
חיים תמם: לא מבצעים את הדרישות שלנו לגבי אותם מבנים, הן מבחינת מערכות כיבוי והן לגבי ציוד כיבוי פשוט כמו מטפים.
מיכאל נודלמן: לא מספיק שאי אפשר לחיות שם, לא מספיק שיש טרמיטים, לא עשו שום דבר כדי להתגונן נגד אש.
מיכאל נודלמן: בנו הכול כחלטורה כשמישהו מקבל כסף עבור זה.
יוסף מנור: כל מה שדרש כיבוי אש, נעשה.
פבל שוסטר: אתה לא יודע על מה מדובר.
יוסף מנור: אני יודע ואני יודע שנעשה.
פבל שוסטר: תשאל מה קורה לבית שנופלות בו כמה טיפות מים על הגבס.
פבל שוסטר: אני יכול להראות לך כמה בתים שנפלו.
יוסף מנור: אף בית לא נפל.
פבל שוסטר: בית 65.
פבל שוסטר: תיכנס לבית.
פבל שוסטר: הגיעו מהביטוח, הסתכלו, אמרו שיש תיקון והלכו.
פבל שוסטר: מדובר במשפחה עם ארבעה ילדים, כאשר הילדה הקטנה עם סוכרת.
יוסף מנור: בכל בית יש נזילה.
מיכאל נודלמן: הדיבורים האלה לא מביאים לתוצאות טובות.
מיכאל נודלמן: אנחנו נסיים את הישיבה.
מיכאל נודלמן: כפי שאמרתי, אני אפגש עם שר השיכון ועם מנכ"ל משרד השיכון.
מיכאל נודלמן: לא מספיק שאי אפשר לחיות שם, אלא שאני מבין שגם מסוכן לחיות שם וזה בגלל האפשרות לשריפות.
מיכאל נודלמן: הטרמיטים היא בעיה "קטנה" אבל אנחנו מדברים על סכנה לחיי אדם.
מיכאל נודלמן: טרמיטים לא אוכלים את האדם, אבל האש אוכלת אותו.
מיכאל נודלמן: אני חושב שאתם אכן צריכים לפנות לבית המשפט כי כאן נעשה דבר לא תקין.
זאב אלקין: בוקר טוב ושלום לכל החברים.
זאב אלקין: אנחנו מקיימים את הישיבה הראשונה שלנו לאחר הפגרה ובשונה ממה שתכננו - כי חשבתי לדון בכמה ספיחים שנשארו לנו מנושא העברית, נושא שמשרד החינוך התחייב לספק לנו תשובות עד תום הפגרה, ולאחר מכן נתקדם לכיוונים נוספים – היה עלי לכנס את הישיבה הזאת באופן דחוף ובהול בגלל התפתחויות מסוימות שלפי מיטב הבנתי ולפי מיטב ידיעתי חלו במהלך הפגרה, ואנחנו תיכף נשמע את העדכון מנציגי משרד החינוך.
זאב אלקין: אני מזכיר לכולנו שבנושב הקודם עסקנו כאן לא מעט בנושא של התאמת בגרויות לעולים והיינו מעין פרטנר בדו-שיח מול משרד החינוך בניסיונות לגבש דפוס חדש של הבגרויות לעולים, כאשר בעקבות הדו-שיח הזה התברכנו בפרסום משרד החינוך – ואם אינני טועה, הפרסום נעשה בחודש פברואר – של הנחיות חדשות להתאמות בגרויות לעולים בחתימת המנכ"ל.
זאב אלקין: גם הנושא הזה גרם לכמה אי-נעימויות כאן מבחינת לוח הזמנים, הייתה לנו ישיבה שביטלנו ולאחר מכן ההנחיות התפרסמו והיו כמה דיונים בניסיון ללטש אותן.
זאב אלקין: הדברים יצאו לשטח וגם התפרסמו באופן רשמי באתר האינטרנט.
זאב אלקין: עד כמה שהדבר הובא לידיעתי, ובוודאי נשמע עכשיו סקירה רשמית מטעם משרד החינוך, למרות פרסום המסמך הרשמי במהלך המושב, במהלך הפגרה התפרסם מסמך חדש, חוזר חדש של משרד החינוך, כאשר מצד אחד הוא מבטל את החוזרים הישנים – דבר שהיה צורך לעשותו – ומצד שני הוא שונה בכמה נקודות מאוד מהותיות בעיניי מאותו חוזר שהוצג בפנינו על-ידי משרד החינוך, הוצג לפרוטוקול של הכנסת, הוצג כמסמך סופי ומחייב, וגם פורסם באתר האינטרנט מטעם המשרד.
זאב אלקין: כמובן מאוד מאוד הופתעתי.
זאב אלקין: אף אחד ממשרד החינוך לא פנה אלי טרם פרסום החוזר המעודכן החדש ולי זה נודע מהשטח.
זאב אלקין: אני קיבלתי את נוסח החוזר שלא הגיע אל הוועדה אלא הגיע אלינו מכל מיני גורמים שפועלים בשטח.
זאב אלקין: מהשוואה בין שני המסמכים גיליתי הבדלים כאלה ואחרים שבעיניי חלקם מאוד מהותיים.
זאב אלקין: אשמח לשמוע סקירה מפורטת של משרד החינוך והייתי מבקש מכם להתייחס לשלושה היבטים.
זאב אלקין: ההיבט הראשון הוא כמובן מה היה הצורך בהנחיות חדשות בהפרש זמן של נדמה לי חודש או חודש וחצי מאז שהוצאו ההנחיות הקודמות.
זאב אלקין: ההיבט השני הוא האם זאת הדרך הנכונה והראויה מצד משרד החינוך מבחינת התנהלות מול הכנסת.
זאב אלקין: ברגע שמוצג מסמך רשמי ונדון כאן בוועדה - והוא הוצג כמסמך רשמי, יצא ופורסם לשטח בחתימת המנכ"ל - האם זאת הדרך הראויה, לפרסם במהלך הפגרה מסמך חדש ששונה מהמסמך הקודם וזאת לפני הבאת כל העניין הזה חזרה לכנסת.
זאב אלקין: לו יצויר שהיו נימוקים כבדי משקל לשנות את החוזר הקודם - נימוקים שקשה לי להעלות על הדעת, או אם היו אילוצים טכניים או סיבות אחרות - האם לא הייתה הדרך הראויה להביא את זה קודם לדיון, למרות שצריך לזמן דיון מיוחד בפגרה, ולעדכן אותנו, ורק לאחר הדיון הזה ללכת למהלך הזה ולא להעמיד אותנו בפני עובדות.
זאב אלקין: השאלה השלישית היא כמובן שאלה מהותית והיא מה הם ההבדלים לפי תפיסת
זאב אלקין: כם בין החוזר הזה לחוזר הקודם ומה הנימוקים לטובת ההבדלים האלה.
זאב אלקין: אלה הן שלושת השאלות.
זאב אלקין: לא אסתיר ואומר שמאוד מאוד הופתעתי מההתנהלות הזאת של משרד החינוך והגבתי בהתאם.
זאב אלקין: אני לא יודע אם אתם מעודכנים, זה לא נוגע אליכם באופן ישיר, אבל המנכ"ל במשרד מעודכן.
זאב אלקין: מרגע שזה נודע לי לפני כמה שבועות השתמשתי בסמכותי כחבר ועדת הכספים, פניתי ליושב-ראש הוועדה וביקשתי לעצור את כל ההעברות התקציביות של המשרד, ומאז אין העברות תקציביות של משרד החינוך דרך ועדת הכספים.
זאב אלקין: אני חושב שיש כאן פגיעה בדרך ההתנהלות בין משרד החינוך לכנסת ואני שמח שחבריי בוועדת הכספים תמכו בבקשתי ושהיושב-ראש נענה לבקשתי, כך שנכון לעכשיו, לעתיד הנראה לעין, העברות תקציביות של משרד החינוך נעצרו כתוצאה מהתקרית הזאת.
זאב אלקין: נהגתי כך רק לאחר היוודע פרסום החוזר כאשר התחלתי לקבל איתותים מהשטח.
זאב אלקין: לנו ככנסת יש שתי דרכים לנסות ולשכנע בצדקת דרכנו את המשרדים.
זאב אלקין: אנחנו לא מופקדים על הפן הביצועי, אבל הדרך האחת שלנו לפעול היא דרך החקיקה, ואמרתי כאן כמה פעמים שאני יותר ויותר משתכנע שבמושב הזה אני אנסה להוביל מהלך על-ידי ועדת המשנה הזאת של תהליך חקיקה של כל חוק זכויות ילדים עולים וכל אותם הנושאים שאנחנו לא מצליחים לסכם אותם.
זאב אלקין: נדמה לי שהמצב הקיים היום בכנסת דווקא יקל על תהליך חקיקה מהסוג הזה ואולי אפילו באופן מזורז.
זאב אלקין: הדרך השנייה שיש לנו, בינתיים, כי תהליך חקיקה לוקח זמן, היא להשתמש באותם כלים המעטים שקיימים לפרלמנט הישראלי בדו-שיח מול משרדי הממשלה ומצאתי את ועדת הכספים כמקום הנכון ביותר לנסות ולהחזיר ולו במשהו את כבודה של הכנסת במהלך הדו-שיח הזה.
זאב אלקין: עד כאן מבחינת דברי ההקדמה שלי ואני מעביר את זכות הדיבור לחברים ממשרד החינוך.
זאב אלקין: אשמח לקבל תשובה לכל שלושת השאלות שהצגתי בדבריי.
זאב אלקין: לישיבות שלנו אנחנו מזמינים את כל הנהלת המשרד, מהשרה ומטה.
זאב אלקין: מי שהמשרד מחליט שמייצג אותו, מבחינתי הוא כמו שרת החינוך, הוא זה שאחראי על כל השאלות שיש לנו למשרד והוא חייב לתת תשובות.
זאב אלקין: יושבים כאן שני נציגים של משרד החינוך ותחליטו ביניכם מי נותן תשובה לשאלה הזאת.
רחלה שיפר: לא נאמר לי ולא נמסר לי בכל דרך שהיא מה בדיוק יהיו נושאי הישיבה.
זאב אלקין: אמרנו שזו תהיה ישיבת מעקב.
רחלה שיפר: אלה לא בדיוק השאלות שניסחת.
זאב אלקין: אלה בדיוק השאלות.
זאב אלקין: אני שאלתי האם זה נכון שחלו שינויים.
רחלה שיפר: לא נתת לי את האפשרות להמשיך את דבריי.
זאב אלקין: עדיין שמורה לי הזכות להיכנס לדבריך במידה ואני רואה לנכון.
זאב אלקין: אני חוזר ואומר שתחת הכותרת של התאמת בגרויות לעולים, השאלות ששאלתי, להערכתי, נכנסות לנושא הדיון.
זאב אלקין: האם זה נכון שחל שינוי מאז מה שהוצג בפני הוועדה, מה היו הגורמים שהביאו להחלטה על השינוי באופן כל כך מהיר, למה זה נעשה במהלך הפגרה מבלי להתריע קודם לכנסת כאשר משהו אחר לגמרי הוצג לכנסת ונדון כאן.
רחלה שיפר: על השאלה הזאת אני לא יכולה לענות.
רחלה שיפר: על ההתנהלות מול הוועדה או מה צריך להציג בפניה ומה לאשר, זה לא בתחום אחריותי.
רחלה שיפר: אני גם לא מודעת לכל ההתכתבות שהייתה בנושא עליו סיפרת באלו הדקות באשר למנכ"ל.
רחלה שיפר: אני אדווח על מה שאני יודעת, על הקטע הספציפי שאני לוקחת בו חלק, ובכל שאר הדברים שאוזני קלטה כאן לראשונה, קלטה לראשונה ואין לי על זה תגובה.
רחלה שיפר: אני חושבת שאין לצפות שאני אשיב על השאלות האלו.
זאב אלקין: אני כן מצפה שמשרד החינוך ישיב על השאלות הללו.
זאב אלקין: מבחינתי אתן יושבות כאן כנציגות המנכ"ל ולכן לא משנה לי מי ישיב.
זאב אלקין: אם אין לכן תשובה, אני אשמח – אחרי שנקבל את התשובות לשאלות עליהן כן יש לכן תשובות – לתת לכן כמה דקות להתייעץ, לטלפן וכולי.
זאב אלקין: מבחינתי ברגע שמנכ"ל משרד החינוך והשרה מחליטים שזו הנציגות שלהם כאן בוועדה, הנציגות הזו חייבת לתת תשובות בשמו של המשרד.
זאב אלקין: אם צריך להתייעץ, אני אשמח לקיים הפסקה לשם ההתייעצות.
זאב אלקין: מי שמוזמן לוועדה הוא משרד החינוך ולא מי שאחראי על תחום מסוים.
זאב אלקין: לכן מבחינה זאת הנציגות של המשרד, אמרתי, כאילו השרה בכבודה ובעצמה יושבת כאן כי אתן מייצגות אותה ומייצגות בכבוד ובאופן ראוי.
זאב אלקין: אם צריך להתייעץ עם לשכת השרה או עם לשכת המנכ"ל, נשמח לתת לכן את הזמן הדרוש אבל בואו נלבן קודם את הסוגיות עליהן יש לכן תשובות ואז נחליט מה עושים הלאה.
רחלה שיפר: נעשה שינוי אחד ויחיד והוא נותן ביטוי למדיניות המשרד, להליכה לקראת התלמידים העולים במערכת החינוך ולהקלות מרביות.
רחלה שיפר: אנחנו גם מקבלים תגובות על כך.
רחלה שיפר: לוח הזמנים שפעלנו לפיו נמצא לפניי והוא בעצם סוקר את הסיבה העיקרית לשינוי היחיד שהיה ביחס למה שסוכם כאן והוא שינוי למועד קיץ תשס"ז בלבד, של האפשרות להשיב והשאלונים עליהם סוכם באחת מחמש השפות, שאלונים מתורגמים, לאפשרות היבחנות בעל-פה.
רחלה שיפר: זה השינוי היחידי.
זאב אלקין: לפני שניכנס לתוכן, את יכולה לתת לנו את כל לוח הזמנים המדויק ולומר לנו מתי פורסם החוזר החדש-ישן, זה שאנחנו דנו עליו בפברואר?
זאב אלקין: מתי פורסם החוזר החדש?
זאב אלקין: מה קרה בין נקודת זמן אחת לנקודת הזמן השנייה?
זאב אלקין: איזה התייעצויות נעשו במשרד החינוך ומה היו הגורמים שהביאו להחלטה הזאת?
זאב אלקין: אני לא בטוח שכל החברים זוכרים בדיוק את כל תחנות הזמן.
רחלה שיפר: גם אני לא זוכרת הכול.
רחלה שיפר: כפי שאמרת, בפברואר התפרסם חוזר המנכ"ל והוראות הקבע התפרסמו ב-1 באפריל, בערב פסח, באינטרנט ורק לאחר חופשת הפסח למעשה הגיע החומר הכתוב אל בתי-הספר שזה שלב מאוד מאוחר.
זאב אלקין: החוזר החדש-ישן פורסם ב-1 בפברואר.
זאב אלקין: שמרתי את העותק ואני מחזיק את מה שפורסם ב-1 בפברואר.
זאב אלקין: את אומרת שתוך חודשיים בדיוק, ב-1 באפריל, פורסם החוזר החדש.
רחלה שיפר: בדרך כלל יש להשלים חוזר מנכ"ל חדש עד 10 בחודש שלפניו כי יש תהליך של הדפסה, שכפול, אישור וכולי, כך שזה היה בפרק זמן מאוד קצר ומלחיץ ביותר מבחינתנו, מבחינת אגף הבחינות וההיערכות שלו למועד הגדול שאנחנו מדברים בו על מיליון ו-300 אלף בחינות שנערכות.
רחלה שיפר: בכל זאת מיקדנו את תשומת הלב בהיערכות שלנו לביצוע ההתאמות האלה לעולים.
זאב אלקין: אני רוצה קודם כל להבין את הפן הפרוצדוראלי ואחר כך נגיע לתוכן.
זאב אלקין: אתם פרסמתם ב-1 באפריל חוזר חדש ואת אומרת לי שבדרך כלל כאשר זה מתפרסם ב-1 באפריל, ב-10 במרץ כבר ידעו בדיוק מה עומד להתפרסם שם.
רחלה שיפר: בערך, לא בדיוק.
רחלה שיפר: נאלצה עורכת החוזר גם היא להמתין והיה לחץ מאוד גדול.
זאב אלקין: ב-10 במרץ המשרד היה כבר לאחר התייעצויות פנימיות והיה מגובש לכך שהוא הולך לשנות את מה שהוא פרסם ב-1 בפברואר.
זאב אלקין: אני צודק?
רחלה שיפר: נאלץ לשנות בעקבות מה שנבדק באותה תקופה.
זאב אלקין: ב-10 במרץ המשרד ידע.
רחלה שיפר: בערך.
רחלה שיפר: אני לא רוצה להישבע כאן על ספר התנ"ך ש-10 במרץ הוא היה התאריך.
רחלה שיפר: הנוהל הרגיל הוא שעד 10 במרץ כל החומר צריך להיות בידי עורכת חוזר המנכ"ל כי עליה לעשות עוד שורה של פעולות להבאתו לדפוס ולפרסום.
רחלה שיפר: אולי זה היה 13 במרץ.