GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
צבי הנדל: אז הנה עוד פעם, 43 אחוזים העולות החדשות.
נסים ברדה: זה בתפקידים מסוימים, זה לא הייצוג שלהן בצה"ל, זה החלק היחסי שלהן.
נסים ברדה: כל העולים החדשים, ותיקים, חדשים ויוצאי העדה האתיופית, אני אפלח את זה ואגיד מה חלקם של כל אוכלוסיית העולים.
צבי הנדל: אתה בעצם אומר שביחידה מסוימת, לא משנה עכשיו איזה, יש 43 אחוזים עולים חדשים שהם באוכלוסייה מהווים אולי חצי אחוז?
נסים ברדה: זה לא נכון להסתכל על זה כך.
צבי הנדל: אם זה מגיל 16 ומעלה, זה חצי אחוז מהאוכלוסייה.
צבי הנדל: איזו עלייה היתה בשנתיים האחרונות?
נסים ברדה: זו תמונת המצב של הגברים בצה"ל: 77 אחוזים מהחיילים בצה"ל הם צברים; 3 אחוז מיוצאי העדה האתיופית; 17 אחוזים עולים ותיקים ועוד 4 אחוז עולים חדשים.
נסים ברדה: זו תמונת המצב של הצבא בגברים.
צבי הנדל: וזה המצב באוכלוסייה גם.
נסים ברדה: זו תמונת המצב של הגברים, זו תמונת המצב של הנשים, 80 אחוזים צבריות.
צבי הנדל: יפה מאוד.
יואל חסון: לא, למד את העניין, מה שאצלו מוגדר "עולים ותיקים", אצלו במחקר הם לא עולים, ולכן יש הבדל בנתונים כי הצבא מגדיר את העולים אחרת.
צבי הנדל: אצלו זה 10 שנים עולים.
אלי זרחין: ואצלו 6.
נסים ברדה: חברים, אנחנו רואים שהעולים הם יוצאים לקצונה באחוזים יחסית יותר נמוכים מהצברים, ואנחנו כרגע בעניין הזה עושים מעשה, בשלוש, ארבע השנים האחרונות, קבענו ליחידות יעדים.
נסים ברדה: גברתי, אנחנו עושים מעשה כי אין ברירה.
נסים ברדה: התהליך הוא שאני אומר ליחידה מגיעה לך X הקצאות לקורס קצינים, יש לך 20 אחוזים עולים חדשים, 20 אחוז מההקצאות הוא לעולים חדשים, תשימו עולים חדשים, ברוך הבא, לא תשימי – אין לך הקצאות במקום זה, אי אפשר להכניס צבר במקום עולה חדש, אלא אם העולה החדש לא ראוי להיות מפקד כי בסוף צריך לזכור, הוא הולך להיות מפקד/לוחם של הילדים שלנו וכדאי שייקח אותם בשלום ויחזיר אותם בשלום.
נסים ברדה: לגבי יוצאי העדה האתיופיים, יש יותר קצינים מאשר בקרב העולים.
נסים ברדה: וכאן אנחנו הלכנו לקראתם כי הנתונים משקרים לגביהם.
נסים ברדה: בגלל השוני התרבותי בינינו נוצר מין פער בנתונים, במבחנים, וכאן אני נותן להם איזושהי הקלה ובאמת אני רואה, בסה"כ, ברוך השם יש היום ייצוג יפה מקרב האוכלוסייה האתיופית.
נסים ברדה: עכשיו אני מטפל בקרב העולים ממדינות חבר העמים ושם גם תהיה מהפכה בעניין.
יואל חסון: מה הסיבה?
נסים ברדה: אנחנו יודעים מה הסיבה, כואב לי להגיד את הסיבה.
נסים ברדה: הסיבה שאנחנו לא משכילים לזהות את הבעיות ותנאי השירות האמיתיים שלהם טרם הגיוס, לצערי.
נסים ברדה: כתוצאה מזה הם במצוקה, הם בורחים הביתה והולכים לעזור, הם חוזרים ונכנסים לכלא.
נסים ברדה: כשצבר שיוצא מהכלא נשאל, "מה אתה רוצה לעשות?", הוא אומר, "אני רוצה ללכת לוועדה ולהשתחרר מצה"ל".
נסים ברדה: אתה שואל את יוצאי העדה האתיופית, הוא אומר לך, "לא, אני רוצה להמשיך לשרת בצה"ל".
נסים ברדה: ייכנס לכלא וייצא מהכלא כשיש לו בעיה, אבל הוא יסיים את השירות, הוא יעשה את הכל כדי לסיים את השירות.
נסים ברדה: אבל באמת יש לו בעיה והוא מתבייש לדבר אתי.
נסים ברדה: הילדה הזאת תדבר אתו, בעיניים שלו, בשפה שלו, בנורמות ובערכים שלו ותצליח לזהות את הבעיות ואני מאמין שתוך שנה, שנתיים, נביא אותם יותר מוכנים לטיפול וגם הבעיה הזו תיפתר.
נסים ברדה: ואז תהיה לנו תמונת מצב אחרת לגמרי.
נסים ברדה: בקיצור, אנחנו יודעים לזהות כל אוכלוסייה ולתת לה את המענה ההולם.
מרינה סולודקין: אתה תראה את העיתונות, ככה פירגנו לכם.
נסים ברדה: אם בסופו של דבר באתי להציג את הנושא בגלל הכותרת, אני שמח שהחברים פה ישמעו.
צבי הנדל: איזה אחוז נשארים בקבע?
נסים ברדה: בקבע, יש לנו אחוז יותר נמוך לחלקם היחסי באוכלוסייה,וגם בזה שמנו מדדים ויעדים.
נסים ברדה: יש תכנית שנקראת "מדדים ויעדים", בנינו תכנית לכל זרוע, מצאנו איך הם צריכים להשתפר כדי להיות יותר טובים.
נסים ברדה: עשינו עבודת מחקר רצינית מאוד, הצגנו את זה לראש אגף משאבי אנוש, הזרועות כולן לקחו על זה אחריות לטיפול.
נסים ברדה: לדוגמה, בקרב יחידות חיל-האוויר יש יותר יוצאי העדה האתיופית שנמצאים בכלא, אמרנו, אנחנו צריכים לשפר את זה.
נסים ברדה: יש יותר כאלה במקום אחר שעושים עריקות, צריכים לשפר.
נסים ברדה: בזרוע היבשה גילינו שאין להם מספיק קצינים, אמרתי, פקודה עכשיו, או קצין עולה חדש או אין קצין צבר במקומו.
נסים ברדה: ולא תהיה ברירה, הם ימצאו את העולים המתאימים ויכניסו אותם לקורס קצינים.
יואל חסון: בעניין מילואים?
נסים ברדה: אותו דבר, במילואים, אין לי כאן את הנתונים, אבל חלקם היחסי אותו דבר.
יואל חסון: אדוני היו"ר, אני חייב להגיד כמה מלים, ואני חייב ללכת לוועדת הכנסת, אני מצטער.
יואל חסון: קודם כל, מודה לחברי המחקר ולך, על הנתונים שהצגת.
יואל חסון: אני חושב שגם היה חשוב להעלות את הדיון ולו כדי לשמוע את הנתונים האלה.
יואל חסון: ואני חושב שבאמת גם צריך להרחיב את האמירות האלה בציבוריות ובתקשורת עד כמה שאפשר, ולהציג גם את הנתונים האלה, שהם נתונים חשובים.
מיכאל נודלמן: אבל זו סטיגמה לא טובה.
יואל חסון: בסדר, אני מסכים, אבל זה לא אומר שהם לא יתגייסו בסופו של דבר.
מרינה סולודקין: אנחנו יודעים איך לקרוא את זה, אנחנו אומרים, זו פגיעה חזיתית לעולים וזו פגיעה פי שניים לצבא.
יואל חסון: מרינה, אני אגיד לך למה לי זה הפריע.
יואל חסון: לי זה הפריע כי כשאני משרת במילואים אני רואה אותם מגיעים למילואים.
יואל חסון: אני אספר לכם סיפור נחמד מלפני שנה או שנה וחצי כשהייתי במילואים, היה באותו זמן משחק כדורסל בין קבוצה ישראלית לבין קבוצה ברוסיה.
יואל חסון: אני בתותחנים במילואים ורבים מהיחידה הם עולים, ואותי עניין במועדון לראות למי יריעו העולים מרוסיה, ולשמחתי הגדולה, הם היו בצד של הקבוצה הישראלית וזה מאוד ריגש אותי ושימח אותי.
מרינה סולודקין: אנחנו ברחנו משם, אתה מבין, ברחנו.
יואל חסון: ולכן זה שימח אותי אז וראיתי את זה וזה הפריע לי, אבל יחד עם זאת, חשוב לדעת להתמודד עם המציאות, אגב, כששואלים את העולים הם אומרים שהם מרגישים ניכור ומרגישים שקוראים להם רוסים ושאין התחברות אמיתית לצברים וזה חלש.
יואל חסון: למרות שיש מקומות שיותר ויש מקומות פחות.
יואל חסון: וזו בכלל סוגיה בכלל שצריך לטפל בה, אבל זה כנראה חלק מתהליכים שעוברת בכלל חברה שיש בה אווירה ויש בה עלייה, זה קרה בעליות הקודמות פה וזה כנראה יקרה שוב.
יואל חסון: העליות של ההורים שלנו, לדעתי היו סיפור הצלחה, אני מאמין שבעוד 10 שנים גם העלייה הזאת בסופו של דבר תעבור את הקשיים האלה וגם תהיה סיפור הצלחה והיא סיפור הצלחה.
יואל חסון: תודה רבה, אני חייב לצאת לוועדה אחרת.
מרינה סולודקין: אדוני היו"ר, כמה משפטים כי אני צריכה לעזוב לוועדת הפנים.
מרינה סולודקין: קודם כל, מודה לנציגים של הצבא שמהם קיבלנו דיווח ודיווח נכון, מפני שאנחנו מרגישים בשטח שקודם כל רוצים ללכת לצבא, מתגייסים, משרתים וגם יש רצון חזק מאוד להיות קצינים בצבא.
מרינה סולודקין: עשר שנים אני בכנסת ומ-1996, 1997 התחלנו להסביר למשרד הביטחון כמה זה חשוב שיהיו קצינים, עבדנו, לחצנו ואני צריכה לומר שהצבא לשמחתנו, זה מערכת במדינת ישראל שעובדת הכי טוב מבין המערכות האחרות.
מיכאל נודלמן: את קראת מי כתב הכתבה?
מרינה סולודקין: כן, נטשה מוזגוביה, להגר את נטשה מוזגוביה בחזרה.
נסים ברדה: היא לא עלתה מאותו מקום שההורים שלי עלו.
מרינה סולודקין: מה שאנחנו מציעים, אני חושבת לא לכתוב לנטשה מוזגוביה, התפקיד שלה בעיתון זה ללכלך על הקהילה שהיא באה ממנה ואנחנו כל הזמן רואים זאת.
מרינה סולודקין: אבל אולי הוועדה צריכה לכתוב לעיתון שעלילה דרך העיתון זה לא דבר מקובל בחברה דמוקרטית.
מרינה סולודקין: ועוד דבר, אתם משרד הבריאות, אתם סוציולוגיים, אתם לא צריכים לשאול את השאלות שאתם שאלתם כי זו מסקנה ישירה, התגייסות לצבא, אני חושבת שאתם נתתם חומר ולא רצו לראות מה אתם לומדים ואתם למדתם דברים מאוד חשובים על המצב הבריאותי והמצב הנפשי.
מרינה סולודקין: גם לא מבינים למה לא הולכים לרופא שיניים.
מרינה סולודקין: לא הולכים לרופא שיניים כי למשפחה אין כסף ואין בסל הבריאות.
מרינה סולודקין: זו אחת הבעיות שאנחנו צריכים להרחיב.
מרגריטה פריימוביץ': רופא שניים זה בוודאי ובוודאי, הבעיה הכי גדולה אצלנו פה בחברה שלנו, אני רוצה להגיד עוד פעם תודה לכולם, אבל דבר נוסף, אני מאוד מבינה שהפגיעה שעשה העיתון זו פגיעה בכל האוכלוסייה, והנתונים שאנחנו קיבלנו זה נתונים נוספים ממה שאנחנו קיבלנו בתוך הסקר.
מרגריטה פריימוביץ': אבל אני עוד פעם מאוד מבקשת מכולם פה לפנות לכיוון קצת אחר.
מרגריטה פריימוביץ': אנחנו פשוט הדלקנו אור אדום.
מרגריטה פריימוביץ': אתם זוכרים מה היה לפני 10 ימים בבת-ים?
מרגריטה פריימוביץ': המקרה עם הדגל הישראלי, זה לא פלא שחלק רב מבני-הנוער בגיל 12-17 מאוד ניגיליסטיים.
מיכאל נודלמן: אבל זה ביחס לצבא.
מרגריטה פריימוביץ': פרופ' נודלמן, אנחנו בכלל לא חיפשנו יחס בצבא.
מרגריטה פריימוביץ': ובזמן שאנחנו קיבלנו את ההזמנה לישיבת כנסת לגבי בעיות עולים לגבי גיוס, אנחנו התפלאנו כי זו לא היתה מטרת המחקר שלנו.
מרגריטה פריימוביץ': המטרה הכי חשוב הייתה לשים לב לקבוצת בני-הנוער העולים שהם עדיין לא בקבוצת גורמי הסיכון, פשוט למנוע כניסה לגורמי סיכון על סמך כל הנתונים שאנחנו קיבלנו.
מיכאל נודלמן: בנושא גיוס החיילים זה לא יהיה, תהיה ישיבה מיוחדת ושם נדון בנושא הבריאות, הסמים וכד', על זה יהיה דיון מיוחד.
מיכאל נודלמן: היום אנחנו עוסקים בהשתתפות הנוער העולה בצבא.
מיכאל נודלמן: אני לקחתי את כל החומרים שהיו בנושא גיוס הנוער העולה ואת כל הסקרים שהיו בארץ, ולא היו שם דברים שכתבו בעיתון.
מיכאל נודלמן: אתם לא אשמים, אנחנו לא רוצים להאשים אתכם, אנחנו יכולים רק לבוא בטענות לעיתון שכותב כתבות כאלה ולא נכנס לתוכן המחקר.
מושיק אביב: אני ראש ענף עליה והשתלבות בצה"ל ואני אציג את הפעילויות שאנחנו מבצעים.
מושיק אביב: באגף
מושיק אביב: קודם כל, כל פעילות צה"ל בתחום העולים מתבססת על מסמך מכונן שנקרא "ייעוד וייחוד", זה מסמך שמגדיר את היקף האחריות הכללית של צה"ל בעיצוב הערכים של מפקדי צה"ל וחיילים.
מושיק אביב: כמובן תוך השפעה על זה שהם חיילים היום, אבל אזרחים מחר.
מושיק אביב: למסמך הזה היו שותפים הרבה מאוד מפקדים וחיילים, אזרחים, ויש חלק מאוד מיוחד לנושא של קליטת העלייה כדי ללמד על חשיבות הנושא בתוך צבא הגנה לישראל.
מושיק אביב: לכן יש מחויבות לכל מפקד ומפקד לבצע פעילות בנושא ולעשות פעילות שמחייבת מתוך הדבר.
מושיק אביב: המדיניות שאנחנו מובילים זה תהליך השתלבות שהוא תהליך ארוך ומורכב שמושפע מתחושות סובייקטיביות ולכן ציין פה נסים את הגדרות העולה המתייחסות, לעולה בכלל, לאו דווקא העולה החדש, הגדרות מאוד רחבות.
מושיק אביב: אנחנו מדברים על קבלת זהותו, הערכה לתרבותו של החייל העולה ומתן כבוד לרצונו להמשיך ולשמור עליהן.
מושיק אביב: ציפייה מהחייל להסתגלות תוך פיתוח זהות משלבת.
מושיק אביב: קיימים מספר צרכים שאנחנו יודעים שהעולה זקוק להם ופה רשומים מעט מאוד מהמענים, יש עוד הרבה שלא ציינו, אלה המרכזיים.
מושיק אביב: בתחום השפה – יש קורסי עברית במחווה אלון וביחידות שונות.
מושיק אביב: פעם ריכזנו את זה רק במחווה אלון, מצאנו שהחיילים נמצאים ביחידות וגם מתקשים בשפה ואנחנו פתחנו אולפניות בבסיסים שונים, בבסיסי אימונים, בבסיסי חטיבות, שבהם מדריכות שלנו, של חיל החינוך, מש"קיות עלייה, מדריכות ומלמדות עברית.
מושיק אביב: כנ"ל לגבי מהלך שירות בהתחלה חשבנו שרק בתחילת שירות, אנחנו כבר יודעים שצריך ללוות אותם במהלך שירות ויש לנו חיילות שנמצאות בכל הבסיסים שבהם מתאמנים החיילים ואנחנו פותחים אולפניות עפ"י צורך.
מושיק אביב: כתוספת למה שהועלה פה בנושא של חייל שאין לו איפה ללון.
מושיק אביב: בתי-החייל שלנו, המוסדות שצה"ל נותן עבור חיילים שהם חיילים בודדים, לאו דווקא עולים, חיילים בודדים, מרביתם מאוכלוסים על-ידי עולים ולכן צה"ל נותן מענה מיטבי בעניין הזה, גם במענה כספי וצוין פה התחום שצה"ל משקיע בנושא.
נסים ברדה: מושיק, יש לנו גם דירות שאנחנו שוכרים אותן, שגרים בהם שניים, שלושה, ארבעה עולים חדשים ולכל אחד יש את הפינה שלו ואת המיטה שלו, גם אם הוא בא הביתה פעם בחודש.
נסים ברדה: המיטה היא רק שלו, אף אחד לא ישן בה.
נסים ברדה: בחדר שלו נמצאים הדברים הפרטיים שלו.
נסים ברדה: מנקים את הדירה ומטפלים בה, יש בדירה מזגן, מקרר, טוסטרים והכל הנחוץ.
נסים ברדה: אין מצב שחייל יוצא הביתה ואין לו איפה לישון.
מושיק אביב: לגבי תחושת זהות ושייכות- כל הכנת סגלים לקראת קליטת חיילים, מלווה בסדנאות שאנחנו מקיימים עם המפקדים מול החיילים וזה משהו שאנחנו מבצעים, כולל קשר עם הורים לחיזוק מעגלי התמיכה וגם נספר מה עושים בעניין הזה.
מושיק אביב: בתחום טיפול בפרט – אז כמו שציינו, כולל התייחסות רגישת תרבות לבקשות החיילים וטיפול פרטני בעולים.
נסים ברדה: תום הגיוס, יש כאן נציג נעל"ה ואני מבקש שגם הוא יקבל הזדמנות לספר מה הוא עושה בעניין הזה ואיך אנחנו עובדים בשיתוף פעולה.
נסים ברדה: זה מודל התערבות לשילוב וקידום העולים, הן יוצאי קווקז, הן יוצאי אתיופיה, במרחב הקהילתי לקראת השירות הצבאי, במהלכו ולקראת השחרור.
נסים ברדה: אנחנו בתמונה משלב היותו מועמד לשירות ביטחון ובשלב החייל ולקראת השחרור כמובן כאזרח.
נסים ברדה: אנחנו מפתחים מעגלי תמיכה של המשפחה ולצערנו לא תמיד המשפחות יודעות שצריך ללוות את האנשים בתהליך קבלת ההחלטות, לפעמים אין להן את הזמן, הם עסוקים בטרדות היומיומיות כמו דאגה לפרנסה ולילדים ואנחנו עוזרים להם.
נסים ברדה: המטרה היא לטפל בהם ולמצות אותם למערכים הטכניים והיותר איכותיים.
נסים ברדה: יש לנו בעיה עם עולי קווקז כי אין לנו יכולת לאתר מיהם עולי קווקז.
נסים ברדה: אין מושג כזה "עולי קווקז", כי כולם עולים מרוסיה או מחבר העמים.
נסים ברדה: אנחנו ישבנו עם ראשי הקהילה של קווקז לפני חודש, אנחנו מנסים למפות את האוכלוסייה ולטפל בה, לדעתי, הם זקוקים לטיפול ייחודי כמו עולי אתיופיה ואני לא יודע איך לטפל בהם.
נסים ברדה: אני יודע לזהות אתיופים, אך לא עולי קווקז ואנחנו כרגע מנסים לאתר רשימות ונעשה משהו ידני.
נסים ברדה: לא אפרט את כל התהליכים שנעשים, אבל נעשית כאן פעילות רצינית מאוד, מורכבת מאוד, עם המון משאבים של הרבה גופים והרבה כסף.
נסים ברדה: השותפים האמיתיים שלנו שמלווים אותנו יד ביד זה מצד אחד, משרד הקליטה ומצד שני זה הג'וינט, והם מעמידים משאבים לא מעטים.
נסים ברדה: לפני חודש וחצי היה לנו יום עיון שלם על ההישגים של הפרויקט הזה וההישגים של הפרויקט דיברו בעד עצמם.
נסים ברדה: עשינו טיפול יסודי באוכלוסיה זו, לאחר שזיהינו את הפערים בנינו קורס שסוגר אותם והשגנו תוצאה מדהימה.
נסים ברדה: הרעיון הוא לאתר את הפוטנציאל, לעשות שיווק והסברה באמצעות רכזי הקהילה, לאבחן אותם באמצעות מכון פויירשטיין ולא דרך הנתונים שלנו.
נסים ברדה: מזהים את הצורך, מייצרים פעולות העשרה והצמחה ולאחר מכן מכניסים אותם לתהליך הכשרה.
נסים ברדה: ואנחנו כרגע בשלב המחקר של העניין הזה כדי לראות מה התוצאות.
אבי מספין: הם מיועדים לתפקידי קצונה בעיקר?
נסים ברדה: כל התפקידים.
נסים ברדה: יש כאן את רשימת התפקידים.
נסים ברדה: לפני הקורס הזה מעולם לא ראיתי מש"ק הוראה אחד יוצא העדה האתיופית.
נסים ברדה: בקורס הראשון נתתי פקודה לקחת שבעה.
נסים ברדה: בסוף הקורס ביקשו ממני 25 חבר'ה.
נסים ברדה: אמרתי, תעצרו, אמרנו שבעה, בסוף לקחו 17.
נסים ברדה: לאחר שנתתי פקודה לקחת באו וכשזיהו את היכולות שלהם, הם חטפו אותם.
נסים ברדה: יש שם חובשים, מאבחן מדעי התנהגות, מאבחנת במינהל גיוס, מראיינת במינהל גיוס יוצאת העדה האתיופית, מש"קיות ת"ש שכבר הזכרתי, עיתונאית צבאית.
נסים ברדה: יש היום בגלי-צה"ל כתבת יוצאת העדה האתיופית שהיא נכנסה בזכות בלי טובות, מהקורס האחרון.
נסים ברדה: היא היתה החיילת המצטיינת של קורס סמיר, והיא השתלבה בזכות והיום היא כתבת בגלי-צה"ל.
נסים ברדה: אלמלא הקורס הזה, היא לא היתה מגיעה לשם בכלל.
נסים ברדה: זה פרויקט הדגל שלנו בעניין הזה ואני חושב שהגענו להישגים שעם ישראל יכול להתברך בהם.
נסים ברדה: ייאמר לזכותה של שרת החינוך, הצגתי לה את הפרויקט הזה והוא מאוד מצא חן בעיניה ואני הצעתי לה לקחת את זה ולהתחיל את הקורס הזה עוד בשלב התיכון כדי שהחבר'ה יוכלו לסיים את התיכון עם בגרויות ברמה אחרת לגמרי.
ריקי לאופר: זו היתה בקשה של המנכ"ל.
נסים ברדה: המנכ"ל, השרה, אנחנו בעניין הזה ביחד.
נסים ברדה: אני מוזמן למנכ"ל בשבוע הבא להציג את הנושא ואני מקווה מאוד שמשרד החינוך ייקח את זה, לא כי אני רוצה לוותר על זה, כי אני חושב שצריך לטפל בהם הרבה יותר מוקדם וכדי שנראה את ההישגים הרבה יותר מוקדם.
נסים ברדה: ודבר נוסף שכבר נאמר דרך מסמך "ייעוד וייחוד" שהוצג על-ידי מושיק אביבי, ועל-ידי ההבנה שלנו שהאוכלוסייה היא 24 אחוזים מהלוחמים הגברים בצה"ל ו-20 אחוזים מהנשים בצה"ל.
נסים ברדה: זו אוכלוסייה שאי אפשר לוותר עליה וצריך לעשות את הכי טוב כדי שהיא תיקלט.
נסים ברדה: ואני חייב לציין שהיא נקלטת מצוין והיא מגיעה להישגים יפים.
נסים ברדה: לדעתי המאמר עשה לה עוול, אני חושב שהאוכלוסייה ראויה לכבוד בעיקר הרבה יותר מאשר היא קיבלה במאמר הזה.
אלי זרחין: תודה ליו"ר, אני רוצה להודות לך ולחה"כ יואל חסון שלא נתתם לכותרת זאת לעבור על סדר היום, כותרת שהיא שקרית, ושמאחוריה יש אינטרסים לאנשים שעשו את זה.
אלי זרחין: אני רוצה להתייחס לשלוש נקודות.
אלי זרחין: ראשית אני מבקש לחלוק על מה שנקרא סקר, אני אשמח לקרוא אותו, אני עובד בבית-ספר בראשון לציון בחטיבת ביניים ותיכון עם 1,100 תלמידים דוברי רוסית, עולים חדשים וותיקים.
אלי זרחין: כבר שש שנים שאחוז הגיוס אצלנו בביה"ס ז'בוטינסקי הוא 98 אחוזים.
אלי זרחין: נקודה שניה, אדוני היו"ר, לא שמעתי מאנשי צה"ל, אבל אותי מעניין כאגודה ציבורית למען ילדים עולים שאני עובד איתה.
אלי זרחין: נמצאים איתי הרבה עולים חדשים שאינם יהודים.
אלי זרחין: ואנחנו עומדים מול מוטיבציית גיוס מאוד גבוהה אצל ילדים שכביכול אין להם שום קשר למדינת ישראל ולעם היהודי, ובכל זאת יש מוטיבציית גיוס גבוהה מאוד.
אלי זרחין: נקודה נוספת, דובר כאן על נטשה מוזגוביה ועיתון ידיעות אחרונות.
אלי זרחין: ראיינו שם ילדים שלנו ואנחנו ביקשנו גם להציג את הראיון אתי בתחילת הדברים, כי אי אפשר להציג תמונה שחורה.
אלי זרחין: זה אומר שאותם ילדים הם ילדים נורמטיביים לחלוטין.
אלי זרחין: וכשילדה אומרת: "אני שנתיים בארץ, עוד לא למדתי עברית" בגימנסיה ריאלית בראשון לציון, שזה ביה"ס הכי טוב, איך היא תלמד?
אלי זרחין: איך מצפים ממנה ללמוד עברית עם כיתה של 40 תלמידים?
אלי זרחין: ועוד שרת החינוך הוסיפה עכשיו שעות בזכות הוועדה לחטיבות ביניים אך זה עדיין לא הגיע לתיכון.
אלי זרחין: אנחנו רואים בשטח שיש מוטיבציה להתגייס.
אלי זרחין: וכמו שאתה אמרת, זו דרך להשתלב בחברה אחר-כך.
אלי זרחין: ותודה לך על המחקר, רק חבל שהמספר 24 אחוזים מול מה שכתוב כאן בסקר, 11 אחוזים בשנתון, זו בדיוק העובדה שאינה מופיעה בכותרת.
אלי זרחין: תודה לכם.
איציק שטרית: מר נסים ברדה התייחס לשיתוף הפעולה בתפירת חליפה לכל ארגון שבא במגע עם צה"ל, אז ללא כל ספק נעל"ה במשך השנים יצרה עבודה עם מינהל גיוס שיכולה ליצור פעילות ענפה בכיתות י"ב.
איציק שטרית: זאת אומרת, כל הפעילות שלנו של חשיפת נוער שהגיע לארץ מבחינת הצבא, זה עולים חדשים שלוש שנים אחרי גיל 16, גיוס לצה"ל בגיל 18, 18.5, הם מקבלים את כל המידע הרלוונטי כולל הכנה, כולל פגישות עם ראשי מדורים עם נסיעה והתנסות בבה"ד 1 בבסיסים צה"ליים.
איציק שטרית: והם מקבלים את הכל ממקור ראשון מאותם נציגים והקשר קיים בין המוסדות לבין יחידות צה"ל השונות.
איציק שטרית: ולשאלה של חברי אלי, לנושא של האנשים שאינם יהודים או מוגדרים עפ"י ההלכה, אז למטרה זו קיים סמינר לזהות יהודית בתחילת השירות, הוא מתקיים בשלושה מחזורים, גם למחזור יולי, גם למחזור נובמבר וגם למחזור מרץ הקרוב, ומטרתו להביא לכך שהכניסה לצבא תהיה שייכות והזדהות, כי כשהם ייכנסו לצבא רגיל בתפקיד משמעותי, הם יבואו עם הרבה יותר מוטיבציה ולא יצטרכו לחכות לתהליכים של קורס זהות יהודית שמתבצע במהלך השירות, שלפעמים אצל הבנות זה רק בחלק השני של שירותם בצה"ל.
ריקי לאופר: אני מייצגת את משרד החינוך ולמשרד יש תוכנית מובנית לנושא של הכנה לצה"ל, "נכונות ומוכנות לשירות", כאשר הוא מתייחס גם לכלל האוכלוסייה וכמובן בבתי-הספר לאוכלוסיית העולים.
ריקי לאופר: בתוך התכנית יש לנו תכנית שמתייחסת לאותם בתי-ספר שיש להם אוכלוסייה יותר גדולה של עולים עם הוראות לצוות החינוכי על דפוסי עבודה שכדאי לעבוד איתם כדי לזהות את קבוצת העולים.
ריקי לאופר: אנחנו מתייחסים בעצם לאותם תלמידים שבית-הספר רואה או כשהם רואים את עצמם כעולים בלי התייחסות לשנים וכו', ובאמת המטרה היא לעבוד עם אותה קבוצה, לזהות את הצרכים המיוחדים שלה ולתפור לה את החליפה הראויה מהבחינה הזו.
ריקי לאופר: אני שאלתי לקראת הדיון ביחידות קידום נוער, שזה נוער עולה, אם הם מתייחסים לנוער עולה בסיכון, ואני חושבת שנסים ברדה נתן כאן את התשובה, כלומר, שאלתי אם הם מזהים באוכלוסיות שהם עובדים איתם איזושהי בעיה ספציפית וכרגע נאמר שהם לא חשים בשום סימן של איזשהו תגבור של אי מוטיבציה.
ריקי לאופר: היום אנחנו בתהליך יחד עם צה"ל של הכנסת מדריכות חיילות לבתי-הספר שהם ממוקדים בעולים כאשר המטרה היא עבודה של החיילות/המדריכות בבוקר עם העולים, אלה שמוגדרים כעולים חדשים בתוך בית-ספר כדי לתת להם מענה או פרטני או קבוצתי עפ"י הצרכים שלהם.
נסים ברדה: מספר מלים ברשותכם, לכל מה שנאמר כאן.
נסים ברדה: אל"ף, "זינוק בעלייה" זה פרויקט שהוא סמל וצה"ל מצליח לשלב שם שותפים שאני לא בטוח שבימים רגילים היו מדברים ומשתפים פעולה ביחד במטרה להגיע להישגים.
נסים ברדה: הכנה לצה"ל זה נושא שמטופל בצורה יפה מאוד.
נסים ברדה: יש לנו תכנית להכנה לצה"ל לכל קבוצה וקבוצה, לכל יישוב, לכל עיר, לכל בית-ספר בהתאם למה שאנחנו מצפים ממנו ובהתאם למה שיש לו.
נסים ברדה: ההתקדמות אדירה.
נסים ברדה: השרה והמנכ"ל הנוכחיים של משרד החינוך, קיבלו על עצמם אחריות בעניין הזה ומנכ"ל משרד החינוך הוציא חוזר שאני שותף לו וגם קצין חינוך ראשי שותף לו, שבו הם אומרים, המדד של בית-הספר להצלחה הוא לא רק הישגים בבגרות אלא גם הישגים בגיוס לצה"ל ומיצוי לקצונה וסיום שירות כמו שצריך.
נסים ברדה: קורס נתיב – קורס נתיב הוא קורס במושגים של יהדות שבסיומו, מי שרוצה, ממשיך לסמינר א' ולאחר מכן לסמינר ב' ולאחר מכן עובר תהליך בית-דין.
נסים ברדה: זה קורס שאנחנו מתחילים אותו בתחילת השירות בצה"ל, ממש לקראת שמתגייסים, לפני כל הטירונות, והם ממשיכים עם הקורסים האלה עד הימים האחרונים שלהם בצבא.
נסים ברדה: אנחנו הצלחנו עד לפני שלושה ימים לגייס סה"כ 1,783 אנשים, 78 אחוז מהם זה נשים, זה גם פחות כואב וגם יותר חשוב לעם ישראל.
נסים ברדה: ביום חמישי האחרון, ראש אגף משאבי אנוש יחד עם יו"ר הסוכנות, סיכמנו ללכת על המהלך הזה.
נסים ברדה: ויו"ר הסוכנות יעמיד את המשאבים ואנחנו מוכנים להירתם לעניין הזה, ואם מדינת ישראל תחליט שצה"ל יבצע את המשימה, אנחנו מוכנים לבצע את המשימה הזו למרות שזה לא הפור ביזנס של צה"ל, כי אנחנו מבינים ששיתוף הפעולה אתנו והיכולת שלנו לארגן דברים היא גדולה ואנחנו נרים את המשימה הזאת.
נסים ברדה: אז גם בעניין אני חושב שבסה"כ יש לנו הישגים יפים מאוד והגיור הוא גיור כהלכה כמובן, עם בית-דין ומועבר על-ידי הרב דרוקמן ממשרד רה"מ.
יעקב דנון: רק שני משפטים.
יעקב דנון: קודם כל, תיארת את כל הפעילות היפה, אנחנו אכן עובדים בשיתוף פעולה מלא ועכשיו אנחנו בעיצומה של גיבוש התכנית לשנת העבודה הזו ואני מקווה שנצא לדרך.
יעקב דנון: הערה אחרונה לגבי הגיור.
יעקב דנון: השכלה כללית, משרד הקליטה נכנס לתחום הזה ועוסק בו ואני מודע לתכנית נתיב שמקיים הצבא, ויש לי רק לומר מחמאות כי הצבא היה חלוץ בעניין הזה של הנחלת הגיור לעולים הלא יהודים.
יעקב דנון: אלו ההערות שיש שלי ויישר כוח.
מיכאל נודלמן: כמה מלים לנסים ברדה.
מיכאל נודלמן: תודה רבה שאתם באתם וזה לא סתם שבאתם, נתתם לנו ידע על איך העולים החדשים מתגייסים ואיזו דרך הם עוברים בצבא.
מיכאל נודלמן: אני חושב שאנחנו נמצאים במצב מסוים לאחר המלחמה ואף אחד לא יודע אם תהיה עוד מלחמה, אנחנו צריכים בסופו של דבר צבא חזק וכדי שהצבא יהיה חזק, צריך להיות תיאום בין העולים, בין הוותיקים ובין כולם ואתם עושים עבודה נפלאה.
מיכאל נודלמן: תודה רבה מוועדת קליטה, עלייה ותפוצות על עבודתכם.
מיכאל נודלמן: אתם לא לבד עושים את זה, משרד החינוך, משרד הקליטה, כולם שותפים בתהליכים האלה ותהיינה תוצאות טובות.
נסים ברדה: תודה רבה לכם.
נסים ברדה: אני משאיר כאן את מושיק אם תהיינה משימות לצבא.
מיכאל נודלמן: לא, החלטות לגבי הצבא לא תהיינה.
מיכאל נודלמן: אולי תארגנו לוועדה סיור בצה"ל, זה מעניין לראות חיילים שמתגייסים.
מושיק אביב: קבענו בעבר ונעשה את זה בשמחה.
מרגריטה פריימוביץ': האם אפשר להכניס להחלטת הוועדה את מה שאנחנו ביקשנו בעצם הסקר, להרים את השאלה לגבי בדיקת בריאות פיזית ונפשית לגבי בני נוער עולה וקבוצות לקראת גיוס.
מרגריטה פריימוביץ': זאת אומרת, שנתיים לפני הגיוס לצבא.
מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים לשלוח מכתב לעיתון, כי כל עיתונאי שכותב משהו הוא צריך יותר להעמיק ולהיכנס לנושא, לא לחפש איזה סקופ כי אחר-כך סקופ כזה הולך לסטיגמות ואחר-כך אנחנו צריכים לדבר פה ואחר-כך אתה צריך להסביר לעם שעולים חדשים מתגייסים כמו כולם.
אלי זרחין: אני יועץ חינוכי בביה"ס הזה כבר שש שנים.
מיכאל נודלמן: ששם 92 אחוזים מתגייסים.
מיכאל נודלמן: אולי הכוונות לא דומות למציאות.
מיכאל נודלמן: אני גם מדען ואני מבין מה זה מחקר, אולי השאלות האלה לא רלוונטיות, מה זה, איזה כוונה.
מיכאל נודלמן: כוונה, ילד יכול להגיד מה שהוא רוצה.
מיכאל נודלמן: אני לא מבקר את הסקר, בסה"כ המטרה היתה טובה.
מיכאל נודלמן: חברי כנסת, אורחים, אני פותח את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בנושא הצעת חוק הכרה בניצולי מחנות ריכוז וגטאות הנאצים, התשס"ז-2006 של חברת הכנסת מרינה סולודקין.
מרינה סולודקין: אדוני היושב-ראש, אני מאוד מודה לך.
מרינה סולודקין: החוק עבר לפני שבועיים בקריאה טרומית.
מרינה סולודקין: זאת הצעת חוק הכרה בניצולי מחנות הריכוז.
מרינה סולודקין: הצעת החוק הזאת מהווה תעודה, סמל וגם סעיף מאוד חשוב בשבילי ובשביל כל ניצולי השואה כאשר הכסף מגרמניה, התשלומים מגרמניה, בשום מקום לא יכולים להיראות כהכנסה.
מרינה סולודקין: החוק הזה יצא מהוועדה הזו.
מרינה סולודקין: יושבים כאן ניצולי שואה מכובדים של הארגון של גיטה קויפמן שלפני כמה שנים אמרו לי שמוזר מאוד שדווקא במדינת ישראל אין תעודות ואין הכרה בניצולי שואה מצד הממשלה שלנו.
מרינה סולודקין: אנחנו פנינו לשרי המשפטים ולראשי הממשלות ואמרנו שזה מאוד מוזר שחלק מהמורשת שלנו היא כזאת שחיים במדינת ישראל מאות אלפי ניצולי שואה ואין הכרה מצד המדינה, כאילו מדובר במפעל גרמני שמכיר בזה שהייתה שואה, שמכיר בזה שיש ניצולי שואה אבל מצד מדינת ישראל אין את ההכרה הזאת.
מרינה סולודקין: יותר גרוע הוא שבכל הצעת התקציב יש שרי אוצר או יש ראשי ממשלה שרואים בכסף מגרמניה הכנסה, וזה מתחיל מסילבן שלום שאני מאוד מכבדת, אבל בזמנו, בממשלת שרון הראשונה, הוא אמר שניצולי שואה שהם גם נכים של מלחמת העולם השנייה, הם יותר מדיי עשירים ולכן צריך לנכות להם חלק מהכסף שהם מקבלים.
מרינה סולודקין: בגלל שהם מקבלים כניצולי שואה והם מקבלים כנכי מלחמת העולם השנייה.
מרינה סולודקין: אפילו רצו לעשות זאת בדיעבד כך שהם היו חייבים למדינה שלנו 15 אלף שקלים.
מרינה סולודקין: אני הגעתי לשרון וראינו שמדובר רק 200 איש.
מרינה סולודקין: אתם מבינים שאחרי מחנות ריכוז והצבא האדום, הלכו והגיעו לאנשים כמו אבא שלי כדי לקחת מהם כסף.
מרינה סולודקין: בשנת 2003 ובשנת 2004 אני, קולט אביטל ומיכאל נודלמן שיושבים כאן היינו עדים לכך שבמשרד הבינוי והשיכון, שרים מכובדים כמו אפי איתם וכמו יצחק הרצוג, חשבו לנכון לקחת מניצולי שואה שגרים בדיור הציבורי, 8 אחוזים מהכנסות שלהם, מכסף שהם קיבלו מגרמניה, מהתשלומים, כאשר זאת אפילו לא רנטה אלא רק סכום גבוה מ-500 מארק נחשב לרנטה.
מרינה סולודקין: קולט אביטל עמדה בראש המאבק ולאחר הדברים ששמענו ממשרד הבינוי והשיכון, ראינו את סוף הציונות.
קולט אביטל: את הדברים שמענו גם ממשרד המשפטים.
מרינה סולודקין: גם ממשרד המשפטים.
מרינה סולודקין: לאור הדברים ראינו שמדובר בסוף הציונות ובסוף המפעל הציוני, כי אמרו שהאנשים האלה הם יותר מדיי עשירים.
מרינה סולודקין: על אנשים שקרובים לקו העוני- הם אמרו שהם יותר מדיי עשירים.