GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלון גילון: בקשר לצלב הקרס שאמרת שזה סמל ישן, יש לי סיפור ששייך לנושא.
אלון גילון: אני הייתי לפני חודשיים באיזה אי קטן בשיט שעשיתי אצל שבט הקומו בהונדרוס, ויש שם מוזיאון ובכניסה למוזיאון יש סמל ענק של צלב הקרס.
אלון גילון: נכנסתי פנימה למוזיאון ואמרתי, "אני יהודי, מה זה"?
אלון גילון: ומסתבר שצלב הקרס זה הסמל של השבט האינדיאני כבר מאות שנים.
אלון גילון: זה על זה שאתה אומר שהוא אמר שזה סמל.
חנן אחיטוב: כן, כך הוא אמר וזה נכון.
אלון גילון: הם ניסו לשכנע אותי שהזוויות קצת שונות, אבל זה ממש מתנוסס שם וכיהודי כשראיתי את זה, הזדעזעתי.
מיכאל נודלמן: אני הסתכלתי בפרוטוקולים מישיבות מ-2005 ושם הייתה טענה שיש ילדים ששם הם היו יהודים ופה הם לא יהודים.
מיכאל נודלמן: לחלקם תגובה בזה, אולי זה גם יכול להיות.
מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים לדעת למה, אבל מה שמספרים פה זה מובן למה, זה לא בגלל שהם הגיעו כיהודים, הגיעו אנשים בלי שום דבר, רק עם אידיאולוגיה של נאצים שחושבים שהם חזקים, ושזו הייתה אידיאולוגיה טובה וכו'.
זלמן גילצ’לסקי: הבחור שמשרת בגבעתי, הוא חייל, ככה אומרים, ופתאום אנחנו מגלים שבנוסף לזה שהוא חייל ויכול להיות שאפילו הוא היה חייל מצטיין, הנה, הוא חוזר עם התנועה המפורסמת.
מיכאל נודלמן: אולי זה משחקים של צעירים.
זלמן גילצ’לסקי: יכול להיות שחלק זה גם משחקים, יכול להיות שחלק גם נובע מאי התערות בחברה.
זלמן גילצ’לסקי: יש פה הרבה סיבות ולכן לא צריך לתלות כל האשמה בזה שאם אנחנו בדקנו או לא.
מיכאל נודלמן: אבל בכל זאת אני חושב שאין תשתית רחבה לתופעה הזו.
מיכאל נודלמן: אולי זו לא תופעה, זה מקרים.
זלמן גילצ’ילסקי: יכול להיות.
מיכאל נודלמן: אבל המשטרה צריכה להיכנס יותר לתמונה.
אריה אוסוליבן: אני מהליגה נגד השמצה.
אריה אוסוליבן: אני משוכנע שזו תופעה וזה מקרים בודדים רק שאנחנו ראינו את זה פה בישראל.
אריה אוסוליבן: רציתי להציע לכם, אנחנו בארה"ב עזרנו לחוקק חוקים נגד שנאה או פשע מונע על-ידי דעה קדומה.
אריה אוסוליבן: אני מציע לכם עוד פעם את העזרה שלנו.
אלכס פירדברג: אני מפקח קליטת עלייה במחוז ת"א, כולל את העיר תל-אביב, ליד פתח-תקווה, אבל זה לא משנה.
אלכס פירדברג: אני די הרבה שנים במערכת, לא נתקלתי בתופעות כאלה.
אלכס פירדברג: אני זוכר שלפני עשר שנים היה צלב קרס על מקלט של אולפן לעולים, הנושא דווח למשטרה, טופל והנערים נתפסו והביעו חרטה עמוקה.
אלכס פירדברג: הם עשו את זה בלי להבין יותר מדי מה הם עושים וכו'.
אלכס פירדברג: אם מדובר בגילאים של מערכת החינוך, חטיבת-ביניים, על-יסודי, אולי יש צורך להעמיק איזה שהן תכניות, למרות שהנושא של ציונות ואנטישמיות בהיסטוריה ככזאת, נבנית ומובנית, אנחנו מוציאים תארים לסמינרים ציוניים ב"גשר" וכו'.
אלכס פירדברג: אני לא בדקתי, עכשיו עולה בדעתי אולי המסעות לפולין, העולים משתתפים פחות בגלל העלויות.
אלכס פירדברג: אני פה אומר משהו לא בדוק, אני מניח כי העלויות הן עדיין די גבוהות.
אלכס פירדברג: ואולי יש מקום לעשות איזושהי פעולה בכיוון הזה וזה ייתן הרבה לדעתי.
מיכאל נודלמן: אולי בשבילנו, מי שנולד לקראת המלחמה, בזמן המלחמה, אחרי המלחמה, זה מובן.
מיכאל נודלמן: אולי לדור שנולד בשנות ה-80 וה-90, 2000, אולי הם לא יודעים מה אלה כל הסימנים הפשיסטיים, אולי הם סתם לא יודעים.
מיכאל נודלמן: אלכס פירדברג: אני מניח שבבתי-הספר ברמת הידע הם לומדים בשיעורי היסטוריה ואנחנו עושים חיזוקים מיוחדים לתלמידים עולים, כשאנחנו רואים שיש חוסר בידע ואנחנו מנסים להשלים את הפערים האלה.
מיכאל נודלמן: אבל זה לא אותו דבר כמו החוויה עצמה.
מיכאל נודלמן: זה היה דיון מהיר, זה לא היוזמה של הוועדה, זו היוזמה של המליאה וחה"כ קולט אביטל.
מיכאל נודלמן: אני רוצה לסכם את הדיון.
מיכאל נודלמן: רוב הדוברים אומרים שזו לא תופעה, זה מקרים.
מיכאל נודלמן: אני חושב שאין תשתית, אבל אם יש סימנים שיש קשר בין סקאנדים ברוסיה והבחורים שלנו – זו תופעה לא טובה כי מתי שיש קשר, יש מי שמלמד ויש מי שלומד וזה יכול להרחיב את כל התופעה.
מיכאל נודלמן: אנחנו מבקשים מהמשרד לביטחון הפנים והמשטרה לשים דגש יותר חזק לכל מה שקשור לאנטישמיות, לתופעות פשיסטיות במדינת ישראל כי זה בלתי אפשרי שבמדינת היהודים תהיינה תופעות כאלה.
מיכאל נודלמן: זו גם בעיה להרבה אנשים, לניצולי שואה בעיקר, לראות את צלב הקרס בקיר בבית או בבית-כנסת.
מיכאל נודלמן: זה לא מקובל במדינת ישראל ולא מקובל, עם הזיכרון שלנו על השואה שיהיו דברים כאלה במדינה שלנו.
מיכאל נודלמן: ואנחנו נקבע דיון נוסף ואנחנו מבקשים מכם דיווח יותר רחב ויותר מפורט.
מיכאל נודלמן: את מבינה שאדם מהעמותה נתן לנו דיווח יותר רחב ויותר עמוק שהוא יכול לתת למשטרה, למה אתם לא עושים?
ענת יקיר-בלום: המשטרה עושה עוד דברים חוץ מזה.
מיכאל נודלמן: תמיד אני שומע את זה, בנושא הגניבות – אני שומע שהמשטרה עושה דברים אחרים.
מיכאל נודלמן: אבל המשטרה צריכה לטפל בכל.
ענת יקיר-בלום: נכון, עם זה אני מסכימה איתך.
מיכאל נודלמן: אני אפילו לא רוצה לשמוע, אני יודע שהמשטרה עסוקה בדברים שלא תלויים במשטרה, אבל היא משטרה והאזרחים חיים במדינה והאזרחים רוצים שירות מהמשטרה כמו שצריך להיות.
מיכאל נודלמן: ואת טועה בדבריך כשאת אומרת לנו שהמשטרה עושה דברים אחרים, היא צריכה לעשות הכל.
מיכאל נודלמן: אני אמרתי, פה גרים ניצולי שואה, גרים אנשים שזוכרים מה זה פשיזם, עברו מלחמות, עברו את התופעה וזה פוגע בהם.
מיכאל נודלמן: אולי השרים לא יודעים, ואם הם לא יודעים – צריך ליידע אותם והמשטרה צריכה לתת לעם ולנו דיווח כמו שצריך.
מיכאל נודלמן: דבר שני, הכנסת צריכה לזרז חקיקה שהייתה בשנת 2000, זה יותר פשוט ממה שאני מבקש מהמשטרה, אני אדבר עם חברי-הכנסת שיש את החקיקה שלהם וזה לא כל-כך קשה לעשות.
מיכאל נודלמן: אולי העמותות יעבירו את החומר למשטרה.
מיכאל נודלמן: אני רוצה להודות לעמותות, לחברים, לאזרחים שהגיעו לפה.
אלון גילון: בעקבות מה שאמרה נציגת הפרקליטות, אולי כדאי שבאמת באתרים יפרסמו שמי שיש לו תלונות, צריך לפנות ישירות ליועץ המשפטי לממשלה.
אלון גילון: אנשים לא יודעים.
מורן סילס: יש להגיש לרמ"ח תביעות במטה הארצי.
אלון גילון: יש לפרסם את הכתובת שאליה צריך לפנות שיש תלונות כאלה.
אלון גילון: אנשים לא יודעים ואם ייכנסו לאתרים, ימצאו את הכתובת.
מיכאל נודלמן: אולי באתרים שלכם יכולים לפרסם.
אלון גילון: גם של משרד המשפטים וגם של העמותות.
מיכאל נודלמן: אנו דנים רבות בנוער ובגידול במספר התיקים הנפתחים לבני נוער.
מיכאל נודלמן: אנו נתקלים הרבה יותר בבעיות סמים ואלכוהול בקרב עולים, בעיות שלא עלו בהיקף כזה טרם עלייתם ארצה.
מיכאל נודלמן: שירות בתי-הסוהר עושה עבודה קשה וחשובה בכלא "אופק", בשיתוף משרד החינוך, לטיפול בנוער העולה העצור והכלוא.
מיכאל נודלמן: ניכר שההשקעה בלימודים ובמיוחד בבגרויות בזמן שהייתו בכלא מונעת חזרת הנוער לכלא.
מיכאל נודלמן: אין לי ספק שלו המדינה היתה משקיעה יותר בקליטת הנוער העולה במערכת החינוך ומניעת הדרדרותו לפשע – היתה נחסכת הוצאה של כ-5 מיליון שקלים בשנה הדרושה לאחזקת 200 בני נוער בכלא "אופק".
מיכאל נודלמן: המדינה צריכה להשקיע יותר בנוער עולה כדי שלא תצטרך לממנם בכלא.
מיכאל נודלמן: יש מספר סיבות להדרדרות של בני נוער.
מיכאל נודלמן: בין היתר, מגורים באזורים חלשים וקשיים בשל היעדר שפה, שמובילים לעזיבת בית-הספר, כאשר הרחוב קולט טוב יותר מאשר בית-הספר.
מיכאל נודלמן: כמי שעלה לישראל לפני 17 שנים, אני סבור שזאת טרגדיה שכל-כך הרבה צעירים נופלים לבור הזה ומגיעים לבית-הכלא.
מיכאל נודלמן: מטרת הוועדה, לראות את טובת הילד.
מיכאל נודלמן: האם יש לכם נתונים סטטיסטיים ומעקב אחר היוצאים מבית-הכלא?
נזים סביתי: אני מפקד מחוז מרכז בשירות בתי-הסוהר.
נזים סביתי: שירות בתי-הסוהר קיבל לאחריותו את כל המתקנים הצבאיים, הכוללים גם אסירים ביטחוניים, ובקרוב נקבל גם את "אבו כביר".
נזים סביתי: כל הכליאה בארץ נמצאת באחריות שירות בתי-הסוהר.
נזים סביתי: תוך שנה גדל מספר האסירים באחריות שירות בתי-הסוהר מ-9,400 ל-24,000, כולל כלא "מגידו" ו"קציעות".
נזים סביתי: שירות בתי-הסוהר קיבל אלף סוהרי חובה.
נזים סביתי: במחוז המרכז יש 12 בתי כלא, בהם כ-9,000 אסירים, שפוטים ועצורים, ביטחוניים ופליליים.
נזים סביתי: לפני כ-6 שנים בני נוער שעברו עבירות פליליות הוחזקו באחד האגפים בכלא "השרון".
נזים סביתי: לפני שלוש שנים וחצי עבר כל הנוער הכלוא והעצור במדינה למתקן החדש בבית-הכלא "אופק".
נזים סביתי: המרפאה משרתת את הכלואים בכלא "אופק" ובכלא "רימונים", אולם אין מגע בין מבוגרים ובני נוער.
נזים סביתי: לפני כ-3 שנים היו כאן 120 נערים.
נזים סביתי: כל מי שנשפט על-פי חוק הנוער הובא לכאן.
נזים סביתי: כיום שוהים בבית-הכלא "אופק" 250 נערים עד גיל 18, והתפוסה מלאה.
נזים סביתי: 50 מתוך הנערים הם שוהים בלתי חוקיים (שב"חים).
נזים סביתי: זה בית-הכלא היחיד בארץ לנוער שעבר עבירות פליליות.
נזים סביתי: הוחלט להתייחס לנוער כאל אוכלוסייה ייחודית, ללא שיקול כלכלי.
נזים סביתי: על 250 אסירים משגיחים כ-100 סוהרים, עליהם מתווספים מורים, אנשי קידום נוער ומתנדבים, וביחד כמעט 250 עובדים.
נזים סביתי: כלומר, משקיעים כמעט עובד על כל אסיר.
נזים סביתי: בבית-הכלא מחזיקים מסגרת לימודית.
נזים סביתי: על-פי הנתונים שבידינו, כ-30 אחוזים מן האסירים רצידיביסטים, כלומר חוזרים לכלא לאחר שחרורם.
נזים סביתי: אלה שמשקיעים בהם בלמידה ושעושים מבחני בגרות רובם לא חוזרים.
נזים סביתי: לכן אסור לבחון את הדברים בעיניים כלכליות.
נזים סביתי: בהמשך הסיור ניפגש עם 25 נערים שנולדו בברית-המועצות לשעבר.
מיכאל נודלמן: יצא לי לבקר בבית-כלא של השטאזי הגרמני, שנראה כמו במאה השמונה-עשרה או התשע-עשרה.
מיכאל נודלמן: כאן זה נראה כמו ארמון באופן יחסי.
מיכאל נודלמן: אני מבין שבית-הכלא הזה מותאם לבני נוער.
מיכאל נודלמן: מוחזקים כאן באגף של 60 נערים שני חונכים.
נילי איצקוביץ: אני מפקדת כלא "אופק".
נילי איצקוביץ: "אופק" הוא בית-הסוהר היחיד לנוער עבריין, לנערים בגילאים 12-18 שנים.
נילי איצקוביץ: התקן הוא של 253 נערים, וכרגע אנו בתפוסה מלאה.
נילי איצקוביץ: יש העצורים לימים ספורים, ויש השפוטים לתקופות ארוכות יותר, עד תום ההליכים.
נילי איצקוביץ: בבית-הכלא ארבעה אגפים.
נילי איצקוביץ: ניתן להתקדם לאגפים 1 ו-2, שם ניתנות יותר פריבילגיות.
נילי איצקוביץ: רוב הנערים בגילאים הנכללים במסגרת חוק חינוך חובה.
נילי איצקוביץ: אנו מספקים להם לימודים כפי שמתחייב על-פי החוק.
נילי איצקוביץ: אנו מפעילים 19 כיתות, בהן לומדים 205 נערים, רובם לקויי למידה.
נילי איצקוביץ: הכיתות קטנות.
נילי איצקוביץ: יש מרכז למידה ובו 14 כיתות, ופתחנו כיתות גם באגפים עצמם.
נילי איצקוביץ: מחצית הנערים שפוטים – 116, ומחציתם כלואים – 118.
נילי איצקוביץ: מתוך סך 200 הנערים, 17 הם עולים מאתיופיה ו-25 עולים מברית-המועצות לשעבר.
נילי איצקוביץ: רובם שפוטים לתקופות מאסר של עד שנתיים, אולם יש גם נערים השפוטים לתקופות מאסר של 5, 7 ו-10 שנים, ושני נערים השפוטים לתקופה ארוכה אף יותר.
נילי איצקוביץ: 22 אחוזים הורשעו בשל עבירות אלימות.
נילי איצקוביץ: אנו מגדירים כעולים את כל מי שנולדו מחוץ לישראל.
נילי איצקוביץ: מקרב 24 הנערים העולים מחבר המדינות, 11 שפוטים על עבירות אלימות, והיתר בשל עבירות מין וסמים.
נילי איצקוביץ: מקרב 14 הנערים העולים מאתיופיה, 9 שפוטים על עבירות אלימות, והיתר בשל עבירות רכוש ומין.
נילי איצקוביץ: מאחר ו-50 מתוך 250 הנערים הם שוהים בלתי חוקיים, הסטטיסטיקה שאציג כאן מתייחסת ליתר ה-200.
נילי איצקוביץ: כל יום בשעה 20:00 הכלא נסגר, ובשעה 23:00 נעשה כיבוי אורות.
נילי איצקוביץ: הנערים מטופלים על-ידי רופא, רופא שיניים ופסיכיאטרים – 64 מן הנערים בכלא "אופק" מטופלים בטיפול פסיכיאטרי.
נילי איצקוביץ: משנת 2004, 54 נערים ניגשו לבחינות הבגרות וכולם עברו אותן בהצלחה.
נילי איצקוביץ: מבין הנערים שניגשו לבחינות הבגרות 94 אחוזים לא חזרו למאסר נוסף – 9 נערים עדיין נמצאים בכלא, ו-42 שוחררו ולא חזרו לכלא.
קרן גנות: אני ראש תחום עבודה סוציאלית בשירות בתי-הסוהר.
קרן גנות: המטרה שלנו לתת מענה לעיקר העבירות – עבירות אלימות וסמים, ובעיקר לעברייני מין.
קרן גנות: אנחנו מתמודדים כדי שהנערים יידעו להתמודד עם העבירות שביצעו, כדי לאפשר להם חזרה לקהילה.
קרן גנות: חייב להיות המשך טיפול גם לאחר שחרורם מבית-הכלא.
קרן גנות: ידוע לנו שכל מי שסיים טיפול לא חזר למאסר נוסף.
קרן גנות: פתחנו קבוצות לטיפול באלימות ולטיפול בסמים.
קרן גנות: אנחנו עובדים בשיתוף עם הרשות לשיקום האסיר ותופרים לכל נער בכלא תוכנית הנכונה עבורו.
קרן גנות: אנחנו רוצים שהצוות כאן יעבור הכשרה לטיפול בנוער עולה.
קרן גנות: הצוות עובד בשיתוף פעולה עם עמותת "ידידים" לשיפור הטיפול בנוער העולה, וכן עם סטודנטים לעבודה סוציאלית בפרויקט "קדם", בשילוב המשפחה.
קרן גנות: אנחנו רואים עלייה מדאיגה במספר הנערים העולים מאתיופיה שמגיעים לבית-הכלא.
זאב אלקין: מעבר לקשר עם עמותת "ידידים", האם אתם לומדים את המאפיינים הייחודיים של אוכלוסיית הנוער העולה?
זאב אלקין: כיצד מתייחסים לעובדה ש-40 אחוזים מהתיקים הנפתחים לנוער עולה הם בגין אלימות, בשיעור הגבוה בהרבה מחלקם בכלל האוכלוסייה?
קרן גנות: בקבוצות הטיפול שלנו מתמודדים ביתר פירוט עם מאפייני הנוער העולה.
קרן גנות: אחת הבעיות, שבצוותי הטיפול אין לנו דוברי שפות ואנחנו נעזרים בסוהרים.
קרן גנות: יש לנו מורים דוברי ערבית ורוסית, אך אין דוברי אמהרית.
קרן גנות: כ-95 אחוזים מן הנערים בבית-הכלא לומדים, בשיתוף היחידה לקידום נוער.
קרן גנות: המערכת מנסה לבנות להם תוכנית מתאימה שתיצור חוויה מתקנת.
קרן גנות: מנסים ליצור אצלם למידה מחדש, להקנות להם נורמות והרגלים בסיסיים נורמטיביים.
קרן גנות: יש כאן קבוצת מוסיקה, בית-ספר לכדורגל ופרויקט תיאטרון.
קרן גנות: בין הנערים שהשתתפו בפרויקט התיאטרון לא היו רצידיביסטים.
קרן גנות: כאשר נותנים לנוער טיפול נכון, אינו חוזר לבית-הסוהר.
קרן גנות: הנערים מופיעים בהצגות והשתתפו בפסטיבל הצגות לנוער, וכן הופיעו גם בפני שופטים.
קרן גנות: עם הגיוס שלהם לצה"ל יש בעיה, כי נער עם עבר פלילי לא מגויס לצה"ל.
נילי איצקוביץ: איזה נער מגיע לבית-הסוהר?
נילי איצקוביץ: רק מי שעבר עבירה קשה מאוד, או מי שכבר ניסו לשלוח אותו לכל מיני פנימיות ומוסדות ובית-הכלא הוא למעשה הפתרון האחרון עבורו.
נילי איצקוביץ: האוכלוסייה כאן קשה מאוד ובעייתית.
נילי איצקוביץ: כל הנערים העולים בבית-הכלא מדברים עברית.
נילי איצקוביץ: לחלק מהם עושים כאן השלמות בלמידת השפה.
נילי איצקוביץ: נערכים להם אבחונים דידקטיים על-ידי משרד החינוך.
נילי איצקוביץ: הקשר של הנערים לקהילה נעשה בסיוע מוסדות, פנימיות והוסטלים, ובשיתוף עם הרשות לשיקום האסיר והיחידה לקידום נוער.
נילי איצקוביץ: 42 אחוזים מכלל הנערים רצידיביסטים.
נילי איצקוביץ: בבית-הסוהר "אופק" יש 95 סוהרים, 13 אנשי טיפול ואנשי חינוך 33 מורות, 5 עובדות סוציאליות ופסיכולוגית, 4 קצינות חינוך וסטודנטים מתנדבים.
נילי איצקוביץ: אנו עדים לתופעה של הידרדרות בקרב הנוער העולה מאתיופיה, ובין היתר עלייה בתופעת הסכינאות.
נילי איצקוביץ: אל יוצאי הכלא מתייחסים חבריהם לא אחת כאל לוחמים או גיבורים.
נילי איצקוביץ: העלות למדינה של החזקת נער בבית-הכלא היא כ-11 אלף שקלים בחודש, כלומר 132 אלף שקלים בשנה.
נילי איצקוביץ: שיחה עם נערים
יצחק זיו: הייתי ב"בזק" ושם פגשתי עבריינים גדולים שעברו קורס.
יצחק זיו: עשיתם צעד לא נכון.
יצחק זיו: תנסו לעבור אותו ולצאת מכאן לדרך חדשה.
מיכאל נודלמן: באנו לסיור בכלא והתרשמנו שהתנאים כאן טובים.
מיכאל נודלמן: דיברנו עם הצוות ושמענו על הלימודים שלכם.
מיכאל נודלמן: תתגברו, תעברו תקופה קשה זו עבורכם, אתם צעירים ואני מקווה שתצאו מכאן עם גישה חדשה להיות אזרחים התורמים לקהילה.
מיכאל נודלמן: כאן נותנים לכם הכול כדי לאפשר לכם להשתקם.
נער: אנחנו מבקשים שלא יכבו את החשמל בשעה 23:00 אלא ב-1:00 או 2:00, כדי שיהיה כוח ללמוד.
נער: נערים שמתנהגים כשורה מקבלים ביקורים מאחורי רשת, ואחרים משודרגים.
נער: מי שראוי, שיקבל ביקור פתוח.
נער: נערים שמוכיחים שהם בסדר עוברים לאגף טוב יותר.
נילי איצקוביץ: לא בוחנים לפי אגפים, אלא מי שבסדר מקבל.
נילי איצקוביץ: נער חדש שמגיע לכאן מאפשרים לו רק ביקורים סגורים, אולם תוך שבועיים-שלושה אפשר לראות אם הוא בסדר ואז לאפשר לו ביקור פתוח.
זאב אלקין: למה לא לנהוג להיפך, שרק מי שלא מתנהג כשורה יימנע ממנו ביקור פתוח?
נער: אני 4 שנים בארץ וגר בקריות.
נער: הגעתי לכאן מאודסה ומדנייפרו-פטרובסק שבאוקראינה.
נער: תוך שלוש שנים הייתי במאסר כבר שלוש פעמים.
נער: כשהגעתי לכאן למדתי בפנימיית "הדסה" בכיתה ח', ואז נכנסתי לראשונה לבית-הכלא ל-8 חודשים.
נער: הייתי חודשיים מחוץ לכלא ואז הוכנסתי שוב לכלא לשנה וחצי.
נער: אני רוצה להשתפר, אבל בית-המשפט לא נותן לי הזדמנות.
נער: נתנו לי הזדמנות לגמילה מסמים, אולם לא הצלחתי ולכן עכשיו אני עצור.
נער: הייתי בן 13 כאשר התחלתי להשתמש בסמים.
נער: אני מתלונן על סגירת החשמל בשעה כל-כך מוקדמת.
נער: כאן אני לומד עברית.
נער: בסך הכול התנאים כאן מצוינים, אבל מי שייצא מכאן יחזור לגנוב.
נער: דרוש לי טיפול.
נער: כשאני יושב כאן, אני כבר חושב מה אגנוב כשאצא.
נער: צריך מסגרת, לחפש לנו מסגרת לשחרור.
נער: אני קורא ספרים ברוסית, בעיקר ספרי פעולה.
נער: אין לי כלום בחיים.
נער: אני כבר חודש רוצה לצאת מכאן.
קריאה: נדבר עם מפקד האגף.
מיכאל נודלמן: חברי הכנסת, אורחים נכבדים, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העליה, הקליטה והתפוצות.
מיכאל נודלמן: הנושא שעל סדר היום הוא נושא מאד חשוב: פנסיות לעולים שעלו לארץ בגיל מעל 45.
מיכאל נודלמן: בזמן הבחירות אמר ראש הממשלה שהוא יקים ועדה בין-משרדית בראשות מנכ"ל משרד ראש הממשלה לנושא, אבל הנושא לא מתקדם כמו שצריך.
מיכאל נודלמן: קיבלתי מכתב ממר דינור, שאומר שהכל יהיה במסגרת חוק פנסיה חובה.
מיכאל נודלמן: אולי זה בסדר לאלה שעובדים ותהיה הפרשה לפנסיה של 4.5%, אבל יש עולים שהגיעו לארץ בגיל 60 או 65 ולהם אין שום דבר, הם חיים מתחת לקו העוני.
מיכאל נודלמן: לא מדובר באיש אחד אלא במאות אלפי אנשים מבוגרים, שלא מסוגלים לקנות אפילו תרופות.
מיכאל נודלמן: הם חיים בעוני.
מיכאל נודלמן: אנחנו רוצים לדון היום בנושא הזה ואני מודה מאד לשר לענייני גמלאים, רפי איתן, על כך שהוא הסכים להשתתף בדיון.
מיכאל נודלמן: הוא ומפלגתו מנסים לעשות הרבה לטובת הנושא.
מיכאל נודלמן: ישנה עמותה לגיל הזהב, שהתחילה במאבק למען האנשים האלה ואני רוצה שהנציגים של העמותה יאמרו כמה מילים.
אברהם שרנופולסקי: בדיוק לפני שנה נציגי תנועת חזית הכבוד, שמגינה על זכויות של גמלאים עולים בכלל ושל עולים מגיל 45 ומעלה, נפגשו עם חברי כנסת ועם ראש הממשלה ודנו בנושא פנסיות לעולים שעלו מעל גיל 45.
אברהם שרנופולסקי: ראש הממשלה הביע הבנה וחשיבות לפתור את הבעיה והבטיח לנו להקים ועדה בין-משרדית, שמטרתה לפתור את הבעיה.
אברהם שרנופולסקי: למרות זאת, אנחנו לא רואים התקדמות בנושא והוועדה עדיין לא פועלת.
אברהם שרנופולסקי: מה מצבם של 160,000 גמלאים עולים, שעלו ארצה אחרי גיל 45?
אברהם שרנופולסקי: חצי מהם מקבלים השלמת הכנסה והם נמצאים מתחת לקו העוני.
אברהם שרנופולסקי: כמו כן, אין להם ירושה, אין להם צבירות נוספות ואו שהם לא מקבלים, או שהם מקבלים פנסיה זעומה ממדינות חבר העמים.
אברהם שרנופולסקי: לכן, המצב שלהם חמור ביותר.
אברהם שרנופולסקי: אני אתן עוד כמה נתונים מהדוח של ארגון "לתת", שעשה משאל בקרב מקבלי קצבת זקנה והשלמת הכנסה.
אברהם שרנופולסקי: בדוח מדובר על כך שבשנת 2006, ל-39% ממקבלי הבטחת הכנסה לא היתה אפשרות לשלם עבור משכנתאות והלוואות.
אברהם שרנופולסקי: ל-60% ממקבלי השלמת הכנסה לא היתה אפשרות לקנות תרופות.
אברהם שרנופולסקי: ל-60% ממקבלי השלמת הכנסה ניתקו את החשמל, את המים ואת הטלפון ולא פעם אחת.
אברהם שרנופולסקי: הבנקים הקפיאו את החשבונות ששייכים ל-50% מהמשתתפים במשאל.
אברהם שרנופולסקי: לעולים שהם מעל גיל 45 היתה פנסיה רק של 10-15 שנים ולכן זאת פנסיה נמוכה מאד, שלא עולה על 1,000-1,500 שקל.
מיכאל נודלמן: זה אפילו גבוה מדי.
מיכאל נודלמן: הסכום הוא 300 שקל.
אברהם שרנופולסקי: נכון.
אברהם שרנופולסקי: אם מוסיפים לזה קצבת זקנה והשלמת הכנסה, תקציב של זוג לא עולה על 4,000 שקל, שחצי ממנו מיועד לשכר דירה או למשכנתה.
אברהם שרנופולסקי: בשנים הבאות יצטרפו לקבוצה הזאת עוד כ-50,000 גמלאים עולים.
אברהם שרנופולסקי: המצב של הגמלאים כל כך חמור לא רק מפני שלא היו להם מספיק שנות עבודה אלא גם מכיוון שקצבת הזקנה במדינת ישראל נמוכה מאד, כ-16% מהשכר.
אברהם שרנופולסקי: במדינות מקבילות קצבת זקנה נמצאת בגובה של 50% מהשכר.
אברהם שרנופולסקי: בנוסף לזה, קצבת הזקנה במדינת ישראל לא צמודה למשכורת הממוצעת.
אברהם שרנופולסקי: המצב הזה משפיע גם על הילדים והנכדים של הגמלאים העולים, ששילמו את ההלוואות והמשכנתאות עבור ההורים שלהם.
אברהם שרנופולסקי: זה גם משפיע על ההחלטות של עולים פוטנציאליים בגיל 45 ומעלה, שלא רוצים לעלות ארצה עכשיו.
אברהם שרנופולסקי: מדינת ישראל היא לא המדינה היחידה בעולם שקולטת עולים.
אברהם שרנופולסקי: גם גרמניה קולטת מהגרים ומוזר מאד שמדינת ישראל לא לומדת מהנסיון של גרמניה ולא מפיקה מזה לקחים.
אברהם שרנופולסקי: מוזר ביותר שהרפורמה שמציע שר האוצר אברהם הירשזון, לא לוקחת בחשבון את האינטרסים של אוכלוסיית הגמלאים העולים.
אברהם שרנופולסקי: התנועה חזית הכבוד תומכת בכל ההצעות לחוקי הפנסיה, אבל חשוב מאד שהכנסת תאשר את הצעות החוק הללו.
אברהם שרנופולסקי: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם חברי הכנסת ועם מר מיכאל נודלמן, יושב ראש הוועדה, עם רפאל איתן וזאב בוים.
אברהם שרנופולסקי: אנחנו פונים לחברי הכנסת בבקשה לעשות כל מה שצריך על מנת לשפר את המצב של הגמלאים, שעלו ארצה בגיל 45 ומעלה.
אברהם שרנופולסקי: תודה.
אלכס טנצר: עשינו כמה בדיקות במטה העולים של מפלגת הגמלאים.
אלכס טנצר: קודם כל, אנחנו מדברים על עלייה של מיליון איש ומספר העולים מעל גיל 65 הוא 13% ועולים חדשים בגילאים 45 עד גיל פרישה, 65, הם כ-20%.
אלכס טנצר: כלומר, אנחנו מדברים על 33% מאוכלוסיית העולים שנמצאת בבעיה.
אלכס טנצר: עד שנת 1979 היה במדינת הסדר.
אלכס טנצר: בשנת 1979 הוא בוטל ומאז 1982 יש כל הזמן הרעה במצב.
אלכס טנצר: היו כל מיני ועדות שגרמו לכך שמצב העולים החדשים הולך ומחמיר.
רפי איתן: מה היה בשנת 1979?
אלכס טנצר: בשנות החמישים הקימו את קרנות הפנסיות וחשבו על עליה.
אלכס טנצר: ההסדר היה כזה, שאם אדם לפחות עשר שנים, יש לו פנסיה של 40% מהשכר הממוצע שלו.
אלכס טנצר: ההסדר הזה בוטל והמצב הולך ומחמיר כל הזמן.
אלכס טנצר: הבעיה הזאת קיימת שנים רבות ואני זוכר בשנים 1992-1995 פרסמתי מאמרים שאמרו, שאם לא נטפל במצב, העולים החדשים יהיו ברחוב.
אלכס טנצר: התגובות של השרים באותה תקופה היו שאין תקציב בקופת המדינה וזה יעלה מיליארדי שקלים.
אלכס טנצר: אנחנו מדברים על תופעה שבה הגמלאים לא עומדים בהחזר המשכנתא.
אלכס טנצר: מי אלה הגמלאים?
אלכס טנצר: אלה שעלו ארצה בגיל 50, עבדו 8-10 שנים ואלה רוב העולים שלא עומדים בהחזר המשכנתא.
אלכס טנצר: סוף סוף הקימו במדינת ישראל ועדה בין-משרדית כדי לעזור לאזרחי מדינת ישראל ולעולים חדשים, שנמצאים במצוקה מאד חריפה.
אלכס טנצר: המצב של האנשים שעלו ארצה בגיל 45-50 הרבה יותר גרוע ממצבם של אלה שעלו בגיל 65, כי אם אנשים עבדו קצת ויש להם פנסיה נמוכה, הם מגיעים למצב אבסורדי, שבגלל שהם עברו את סף העוני בשקל אחד, הם משלמים ארנונה, תרופות ועוד הרבה מאד דברים.
אלכס טנצר: בסופו של דבר, בכיס שלהם נשאר הרבה פחות כסף מלאוכלוסיה אחרת.
אלכס טנצר: כולנו תקווה שהוועדה הבין-משרדית תתן את הפתרון.
חיים כץ: התמזל מזלי ואני נמצא גם בוועדת הכלכלה וגם בוועדת העליה והקליטה.
חיים כץ: אני יכול לומר לכם בשמחה שהשבוע אושרה הנחה בשיעור של 100 שקל לחודש, למשפחות עוני שמקבלות גם הבטחת הכנסה, כלומר – כל מי שנמצא באותה קבוצה, ומדובר בעשרות אלפי משפחות, יקבל 100 שקל לחודש הנחה בחשמל.
חיים כץ: זאת נקודה מאד חשובה.
חיים כץ: זה יהיה מייד בתחילת הכנס של הכנסת, אחרי הפגרה והיתה בעיה, בגלל שחברת החשמל נמצאת בהפרטה, ביקשתי שזה ייכנס לאותו רוכש, שירכוש חלק מהחברה, כדי שיידע שיש הנחה לגמלאים שנמצאים מתחת לקו העוני.
חיים כץ: הביטוח הלאומי יעביר את הרשימות ומיד בתום הפגרה הנושא יועבר בכנסת.
ד"ר מולי הלל: עליתי לארץ ב-1991 ומאז אני עובדת במשרד ממשלתי.
ד"ר מולי הלל: בתפקידי אני מבקרת כל הזמן במפעלים במדינה שלנו, שקשורים לכימיה.
ד"ר מולי הלל: אני רואה ש-90% מעובדי הייצור במפעלים הם עולים חדשים מרוסיה.
ד"ר מולי הלל: זאת עבודה מאד קשה, מאד לא בריאה ואפילו אין תנאים כמו שהיו למפעלים כאלה ברוסיה.
ד"ר מולי הלל: לאנשים שעובדים שם אין זכויות פנסיה.
ד"ר מולי הלל: הגענו לגיל פנסיה ורוב האנשים מקבלים פנסיה של פחות מ-300 שקל לחודש.
ד"ר מולי הלל: מאד חשוב לתת לנו אפשרות להמשיך לעבוד, אפילו במשרדים ממשלתיים.
ד"ר מולי הלל: צריך לבדוק גם את זכויות העולים שהגיעו לפנסיה וכל המנהלים של המפעלים אומרים שהעליה מרוסיה הצילה את התעשיה בארץ.
ד"ר מולי הלל: אין כמעט עובדים ערבים ואולי אחד או שניים מאתיופיה.
ד"ר מולי הלל: אנחנו רואים אפילו הבדלים בין מה שהיה ב-1991 לבין מה שיש היום.
ד"ר מולי הלל: בונים מפעלים חדשים והכל בגלל שהמשכורות של העולים מאד קטנות.
רפי איתן: באתי לממשלה על מנת לפתור בעיות שאיתן אני מתמודד.
רפי איתן: כל דבר, הן בכנסת והן בממשלה, אורך הרבה יותר זמן ממה שחשבתי כאשר נכנסתי.
רפי איתן: אני אסביר בכל נושא ונושא מה אנחנו עושים.
רפי איתן: אנחנו דואגים לגברים מגיל 67 ומעלה ולנשים מגיל 62 ומעלה.
רפי איתן: אנחנו לא דואגים לאנשים בגיל 50-67, שכולל עולים רבים שעלו לארץ.
רפי איתן: יש היום כ-200,000 מקבלי השלמת הכנסה, ומתוכם כ-120,000 הם מחבר המדינות.
רפי איתן: זה נתון שאומר דרשני.
רפי איתן: העליה בנושא הזה היא כ-10,000-15,000 אנשים לשנה, בעיקרם מחבר המדינות.
רפי איתן: האם אפשר להעסיק אנשים מעבר לגיל 67?
רפי איתן: בדקתי את השאלה הזאת בעולם ומצאתי דבר דומה באנגליה.
רפי איתן: באנגליה נחקק בשנה שעברה חוק, שאומר שמי שעבר את גיל 50 והוא בן 50 ל-67, אי אפשר לפטר אותו על סמך גילו.
רפי איתן: אם אתה מפטר אותו, הוא זכאי ללכת לבית המשפט ואתה, המעסיק, צריך להוכיח שפיטרת אותו לא בגלל גילו.
רפי איתן: אנחנו מנסים לחוקק חוק דומה בישראל, אבל, כפי שאמרתי, זה אורך זמן.
רפי איתן: צריך להתייעץ גם עם השר אלי ישי.
רפי איתן: ביקשתי מראש להביא למשרד שלי גמלאים, כלומר אנשים שהם מעל גיל 67.
רפי איתן: זה טבעי.
רפי איתן: אני בעצמי גמלאי.
רפי איתן: הייתי צריך לעבור שורת משוכות בנציבות המדינה עם היועץ המשפטי לממשלה בשאלה: האם מותר לי להעסיק מישהו שגילו מעל גיל הפנסיה.
מרינה סולודקין: מותר להעסיק רק במשרות אמון.
רפי איתן: מצאתי את הדרך, אבל זה מראה לכם שיש בעיות.
רפי איתן: בנושא הבריאות – יש לנו משא ומתן מייגע עם האוצר כי זה עולה כסף.
רפי איתן: עד נובמבר 2006 כל הגמלאים קיבלו הנחה של 10% בתרופות, אבל באוקטובר הפסיקו את זה.
רפי איתן: אנחנו מנהלים משא ומתן מייגע כדי להחזיר את ההטבה הזאת וכנראה שהיא תוחזר ב-1 באפריל, כך שכל הגמלאים יוכלו לקבל הנחה של 10% בתרופות.
רפי איתן: אני חוזר ואומר שאנחנו נמצאים עדיין במשא ומתן חודשים רבים.
רפי איתן: מדובר במקבלי השלמת הכנסה, שיש להם תעודה מגנטית של אזרח ותיק.
רפי איתן: אנחנו רוצים להגיע למצב שבו, הם ישלמו רק תשלום סמלי על התרופות שהם מקבלים, כ-10-20 שקלים לחודש.
רפי איתן: זה בערך לקבל מהאוצר כ-50 מיליון שקלים לשנה, וזה לא קל.
רפי איתן: כ-20 מיליון כבר קיבלנו ועכשיו אני נלחם על החלק האחרון.
רפי איתן: השלמת הכנסה – אני עומד היום בראש ועדת שרים, שתפקידה לבדוק את קצבת הזקנה ואת השלמת ההכנסה.
רפי איתן: כ-690,000 אנשים מקבלים בארץ קצבת זקנה.
רפי איתן: קצבת הזקנה עומדת היום על 16% לפי המדד, אבל לפי השכר הממוצע היא עומדת על כ-15%.
רפי איתן: זה מצב עובדתי.
רפי איתן: על מנת לעלות כל אחוז של קצבת הזקנה, אנחנו זקוקים לכמיליארד שקל.
רפי איתן: על מנת להעלות את השלמת ההכנסה ל-200,000 איש, אנחנו זקוקים לכ-230 מיליון שקלים בשנה.
רפי איתן: תבינו, על זה המאבקים עם האוצר והאוצר אומר שאין לו.
רפי איתן: קצבת הזקנה בחוק ביטוח לאומי היא משק סגור, כלומר, כשחוקקו את החוק ב-1954 אמרו שביטוח לאומי לגבי קצבת זקנה היא כמו חברת ביטוח.
רפי איתן: היא גובה באופן דיפרנציאלי, כלומר מי שמקבל הכנסה של 3,000 שקל לחודש משלם 1% או 2% ממה שהוא מרוויח, ומי שמקבל 30,000 שקל, משלם 5% ממה שהוא מרוויח.
רפי איתן: התשלומים הם דיפרנציאליים, אבל התשלום של קצבת הזקנה הוא אוניברסלי, שווה לכולם.