GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נוח פלוג: הוא גם יכול לא לאשר אותם.
קולט אביטל: וזה גם קרה.
שמואל הלפרט: כמה חברי הנהלה יש היום?
נוח פלוג: מתוך 34 חברי ההנהלה יש 10 ישראלים, 6 ניצולי שואה מהארץ ו-3 ניצולי שואה מארצות הברית.
נוח פלוג: יש גם כאלה שהם ניצולי שואה אבל מי שמינה אותם אלה לא ארגוני ניצולי השואה אלא הנהלת הועידה.
נוח פלוג: הם ניצולי שואה אבל הם לא מייצגים ארגוני ניצולי שואה.
מרינה סולודקין: ראובן, אני מאוד מעריכה את הפעילות שלך, כולל שהיית מנכ"ל משרד הקליטה.
מרינה סולודקין: אני רוצה לדעת, כמה כסף הולך לניצולי שואה בצורה ישירה וכמה להנצחה ולמורשת.
קולט אביטל: 20% ו-80%.
סופה לנדבר: אבל אנחנו רוצים להבין כמה זה בשקלים, כמה זה בדולרים.
סופה לנדבר: כמה בן אדם מקבל?
מרינה סולודקין: אנחנו חושבים, שזה מוקד הויכוח שלנו.
מרינה סולודקין: יש לנו הרבה ניצולי שואה שחיים פה בעוני.
מרינה סולודקין: בגל האחרון של העלייה יש מהגרים, ואנחנו מרגישים שלא מבינים שהנצחה זה אחר כך.
מרינה סולודקין: עכשיו צריך לדאוג לאלה שחיים.
ראובן מרחב: נתתי נתון לשנת 2006.
ראובן מרחב: פחות מ-5% מהכסף שמגיע לישראל הולך להנצחה.
ראובן מרחב: 95% מהכסף הולך ישירות לאנשים.
קולט אביטל: אבל נאמר לנו כמה פעמים על ידי ועידת התביעות, שיש החלטה בוועדה שמחלקת את ההקצבות, שהחלוקה היא 80% ו-20%.
קולט אביטל: אני בעצמי בדקתי את האפשרות לשנות טיפה את היחס הזה ל-5 השנים הקרובות, ונאמר לי שלא, שזאת החלטה.
מרינה סולודקין: למה טיפה?
סופה לנדבר: למה טיפה?
קולט אביטל: טיפה זה 90%-10%.
ראובן מרחב: אדוני היושב ראש, יש פה טעות אריטמטית פשוטה לגמרי.
ראובן מרחב: ב-20% נכללות גם הקצבות לקרן של פקטור, שזה 40,000,000 דולר.
קולט אביטל: זאת טעות גדולה.
קולט אביטל: זה 80% ו-20%.
נוח פלוג: הקרן של פקטור נכללת ב-80%.
חן יוריסטה: זאת טעות סטטיסטית די ברורה.
חן יוריסטה: חלק גדול מהכסף שאנחנו מעבירים, 85%, הם כספים שאנחנו מקבלים ממקורות מימון אחרים, ממשלת גרמניה, הסדר הבנקים השוויצריים וכו'.
חן יוריסטה: הכספים האלה מגיעים ישירות לאנשים.
קולט אביטל: אה, זה לא כסף של ועידת התביעות.
קולט אביטל: על מה אנחנו דנים פה?
חן יוריסטה: זה כסף שהושג דרך ועידת התביעות.
קולט אביטל: קיבלנו כרגע מצגת לא כל כך מדויקת.
חן יוריסטה: הכסף הזה מחולק על פי החלטת הוועד המנהל ביחס של 80% שהולכים לצרכים סוציאליים, ו-20% הולכים לצרכים של תיעוד והנצחה.
קולט אביטל: אנחנו לא שאלנו על מקורות אחרים.
מיכאל נודלמן: אנחנו מדברים על הכסף של ועידת התביעות ולא על כסף של ממשלת גרמניה.
מיכאל נודלמן: אתם עושים בלגן, ואנחנו לא מבינים שום דבר.
ראובן מרחב: גם הכסף האחר זה כסף שהושג על ידי ועידת התביעות.
ראובן מרחב: היא עושה את האדימיניסטרציה שלו, מפני שיש לה אמון של ממשלת גרמניה.
ראובן מרחב: היא מעבירה אותו במסלקה, ובזה נגמר העניין.
קולט אביטל: ברגע שאתה בא ואומר לי ש-55% מהכספים של ועידת התביעות מועברים לישראל, ועכשיו אני מבינה שזה ממקורות אחרים, זה לא מתיישב לי יחד.
קולט אביטל: אני שוב שואלת, מה התקציב השנתי של ועידת התביעות וכמה מזה הולך לישראל, וכמה מזה נשלח למקומות אחרים.
קולט אביטל: מה שקורה פה, זאת דוגמא קלאסית לאי שקיפות בועידת התביעות.
קולט אביטל: אנחנו לא יודעים כלום.
קולט אביטל: אנחנו לא יודעים כמה ניצולי שואה יש בהנהלה.
קולט אביטל: אנחנו לא יודעים איך הכסף מתחלק.
קולט אביטל: אני קיבלתי את הרשימה של כל אלה שקיבלו הקצבות.
קולט אביטל: אי אפשר להבין כלום.
קולט אביטל: אנחנו לא יודעים לאן הכסף הולך.
קולט אביטל: אין שום שקיפות.
קולט אביטל: אילו הכנסת הזאת היתה אחראית על ועידת התביעות, כבר היה כאן מבקר המדינה והיתה חקירה.
מרינה סולודקין: אנחנו לא יכולים להיכנס עם מבקר המדינה לועידת התביעות.
מרינה סולודקין: אני ניסיתי.
מרינה סולודקין: ועדת התביעות מתנהלת בניגוד לכל חוק שקיים במדינת ישראל.
מרינה סולודקין: יכול להיות שהחוק האמריקני מכל מיני סיבות מאפשר את ההתנהלות הזאת.
קולט אביטל: החוק האמריקני מחייב לפרסם רשימת נושאי תפקידים ומשכורות.
נוח פלוג: את לא נתת לי את המשכורת שביקשתי.
נוח פלוג: אני יו"ר החברה לאיתור נכסים.
נוח פלוג: הלוואי והיית נותנת לי 10% ממה שנתנו שם למישהו.
קולט אביטל: שיהיה לי אני אתן לך.
נוח פלוג: אני לא ביקשתי.
נוח פלוג: ישנה אי שקיפות וניגוד אינטרסים בולט בתוך ההנהלה.
נוח פלוג: ראשי ועידת התביעות הם ראשי הארגונים.
נוח פלוג: לא יכולה להיות התנהלות טובה ברגע שמי שצריך לקבל את הכסף יושב בהנהלה.
נוח פלוג: עם כל הכבוד לאיש ציבור שהוא מאוד מוערך ואיש ישר כמו קיר, ראובן מרחב, יש לנו בארץ ערכים שונים ואנחנו לא חושבים שיושב ראש ארגון יכול להיות בהנהלה וגם לקבל כסף עבור בתי אבות ויוצאי גרמניה.
שמואל הלפרט: לא יו"ר האקזקיוטיבה מקבל את הכסף.
נוח פלוג: אנחנו יודעים שכל אחד דואג לקופה שלו.
נוח פלוג: זאת זכותו וזאת חובתו.
ראובן מרחב: בתור אדם שעמד בראש הפורום ודחף את החוק של נספי שואה כאשר אתה החלקת במשך רבע שעה באופן אלגנטי מתפקיד של יו"ר הפורום לתפקיד של יו"ר הדירקטוריון של החברה להשבת רכוש, אני הייתי שותק עכשיו, פשוט שותק.
נוח פלוג: אין שום קשר.
נוח פלוג: זה פופוליזם זול.
ראובן מרחב: אתה אל תטיף לי מוסר.
ראובן מרחב: אתה יכול ללכת ללמוד.
ראובן מרחב: אני רוצה לומר עוד משהו בקשר למספרים.
ראובן מרחב: 165,000,000 הם העברה ישירה.
ראובן מרחב: ועדת התביעות היא רק מסלקה.
ראובן מרחב: היא מקבל פרומיל להעביר.
ראובן מרחב: 43,000,000 ועוד 17,000,000 הם ביחד 60,000,000 ועוד 14,000,000.
ראובן מרחב: ביחד זה 74,000,000 שועידת התביעות מעבירה לישראל.
קולט אביטל: מתוך למעלה ממיליארד.
ראובן מרחב: מתוך הכלל.
מרינה סולודקין: מה הכלל?
ראובן מרחב: 43,000,000 אדון פרסלר מעביר ישר לקרנות, כמו הקרנות של פקטור.
ראובן מרחב: זה הולך ישירות לניצולים 17,000,000 הולכים לפרויקטים של בינוי.
ראובן מרחב: 14,000,000 הולכים להנצחה.
ראובן מרחב: תגידו לי איפה פה הכסף הגדול.
ראובן מרחב: הכל הולך לפי קריטריונים.
ראובן מרחב: אני מבקש שאדון פרסלר יסביר את זה עכשיו.
רפי איתן: אנחנו לא באנו הנה להתווכח על פרטים.
רפי איתן: אני קולגה של ראובן מרחב מזה הרבה מאוד שנים בנושאים אחרים.
רפי איתן: הוא מקרוב בא אל הנושא הזה, ואני באתי מקרוב לנושא הזה.
רפי איתן: כאשר באתי והתחלתי קצת לנבור בתוך הבסיס של הנושא, ראיתי שחלו מספר שינויים בעם היהודי, שלא מצאו את הביטוי שלהם בהרכב ובפילוסופיה של ועדת התביעות.
רפי איתן: לכן, יצאתי כפי שיצאתי.
רפי איתן: ועידת התביעות הוקמה בשנות ה-50, כפי שהוצג על ידי קולט ועל ידי ראובן.
רפי איתן: באותו זמן שהיא הוקמה העם היהודי בישראל היה בסביבות מיליון וחצי איש וארצות הברית היתה מרכז העם היהודי, בעיקר בגלל הגוש היהודי הגדול בארצות הברית.
רפי איתן: היום ב-2007 מדינת ישראל הפכה להיות הגוש היהודי המרכזי של יהדות העולם.
רפי איתן: נכון, לא צריך לזלזל בגוש היהודי שקיים בארצות הברית, כבודו במקומו מונח, אבל ישראל היא היום המרכז היהודי הגדול ביותר.
רפי איתן: כאשר ועידת התביעות הוקמה, מזרח אירופה היתה סגורה לועידת התביעות.
רפי איתן: בינתיים, חל שינוי ענק.
רפי איתן: כל מזרח אירופה, כל הגוש הקומוניסטי קרס והציבור היהודי באזורים האלה נפתח, כאשר מיליון מהם עלו לישראל.
רפי איתן: הנה יש לנו כאן דוגמא של יושב הראש.
רפי איתן: השינוי השלישי, הוא שינוי גילי והוא אחד הגורמים העיקריים לשינויים שאנחנו רוצים אותם.
רפי איתן: לשמחתי, ראובן משתף בנושא הזה פעולה.
רפי איתן: אנחנו נמצאים במצב בו ניצולי השואה עומדים בקדנציה האחרונה שלהם.
רפי איתן: כלומר, בעוד 10-20 שנים לא יהיו כמעט ניצולי שואה.
קריאה: פלוג יהיה.
רפי איתן: אז נשאלת השאלה, מה עושים עם מה שנשאר מהכסף.
רפי איתן: האם צריך לחלק אותו באותה עמודה, באותו דירוג, כמו שמחלקים היום, או לנסות לתת יותר לניצולים בשנים האלה?
רפי איתן: כאשר נתקלתי בנושאים האלה ונכנסתי למשא ומתן עם מנהלי ועידת התביעות, הגעתי למסקנה שעל מנת שלא רק יהיו הם צודקים אלה שגם ייראו צודקים – שמעתם את הויכוח שהיה עד עכשיו.
רפי איתן: ניצולי השואה שנוכחים כאן לא מרגישים שהצדק נעשה – צריך גם לעשות צדק וגם שהצדק ייראה.
רפי איתן: בשביל זה צריכים שותפות מלאה בועידת התביעות.
רפי איתן: שותפות מלאה אומרת שנציגי הארגונים של ניצולי השואה בישראל, כל הגורמים השותפים: הסוכנות היהודית וממשלת ישראל, חייבים להיות שותפים מלאים בהנהלת ועידת התביעות.
רפי איתן: זה אומר 50% במועצת המנהלים, 50% בכל הוועדות, זה אומר לקבל יושב ראש של ועדת ההקצבות, זה אומר גם להביא חלק גדול מעבודת הארגון, שנעשית היום בארצות הברית, לארץ.
קולט אביטל: צריך גם קריטריונים ברורים.
רפי איתן: קריטריונים חדשים להקצבות ולחלוקת הכספים.
רפי איתן: אני לא רוצה להגיד האם 80% ו-20% או 20% ו-80%.
רפי איתן: זה לא מספר קדוש.
רפי איתן: בשבילי לתת אוכל או לתת שיניים תותבות לניצול שואה, זאת זכות הקדימה.
רפי איתן: לזה אנחנו חותרים, וזה מה שאנחנו רוצים שייעשה.
יעקב בן-יזרי: אני מודה לכם על שנתתם לי אפשרות להופיע כאן.
יעקב בן-יזרי: כמובן, שאין לי שום זכות בתוקף אי היותי חבר הוועדה, כך שאני לא אתערב לגבי ההרכב, השיטה, איך שמורכבים המוסדות, איזה חלקים בארצות הברית, במדינות אחרות ובישראל, שבה יותר מ-50% מניצולי השואה.
יעקב בן-יזרי: אין ספק, שכל הדברים האלה חשובים, אבל אני לא כאן כדי לתת עליהם את הדעת.
יעקב בן-יזרי: אני כאן כדי לבקש.
יעקב בן-יזרי: אני בא להעריך בצורה חד משמעית את תרומת כל הגוף הזה.
יעקב בן-יזרי: אני חושב, שפעילות ועידת התביעות בישראל ופעילותה נתנו ביטוי משמעי לאמצעים שהועמדו לרשותה במהלך 10-15 שנה, משנת 1990, בצורה האפקטיבית הטובה ביותר.
יעקב בן-יזרי: בכל מקום בו הושקעה אגורה אחת, יש אלמנטים של ניצולי שואה או נפגעי שואה בצורה כזו או אחרת.
יעקב בן-יזרי: אני על קצה המזלג אצטט לכם כמה דברים, אגיד לכם מה המשאלה שלי ומדוע אני כאן.
יעקב בן-יזרי: כאשר הוקמו 3,000 מיטות סעודיות ועוד 1,000, האם זה דבר של מה בכך?
קריאה: מי משתמש בהן?
יעקב בן-יזרי: 50% או יותר של ניצולי שואה.
יעקב בן-יזרי: כאשר הוקמו 120 יחידות סיעודיות בקיבוצים במדינת ישראל, איפה ששם נמצאים הרבה מאוד ניצולי שואה, כאשר הוקמו מרכזי יום ברחבי הארץ לניצולי שואה פרופר – שזה גם 16,000,00 שקלים.
יעקב בן-יזרי: מאות יחידות דיור מוגן לניצולי שואה, כאשר אנחנו מדברים על 40 שעות סיעוד נוספות לניצולי שואה, כאשר אנחנו מדברים על סיוע במתן ארוחות ל-12,000 ניצולי שואה, האם זה דבר של מה בכך?
יעקב בן-יזרי: נעשו גם דברים גדולים במערכת הבריאות, במערכת בריאות אשר משוועת לכל סיוע.
יעקב בן-יזרי: ישבתי רק לפני חצי שעה עם חה"כ לנדבר ודיברנו על המכשור הרפואי של נכי ניצולי השואה: עגלות, שיניים, קביים ומשקפיים טלסקופיות וכו'.
יעקב בן-יזרי: מדובר על מחסור של 10,000,000 שקלים.
יעקב בן-יזרי: הוועדה בארץ טיפלה ונתנה יותר מ-500,000,000 דולר במשך 12 שנה.
יעקב בן-יזרי: משרד הבריאות מצא את הביטוי, אבל לא מספיק כדי לתת יותר.
יעקב בן-יזרי: האוכלוסייה הזאת משוועת לעזרה, האוכלוסייה הזאת נמצאת בתנאים קשים מאוד.
יעקב בן-יזרי: באשר לתנאי האשפוז וחדרי המיון במדינת ישראל, אני יודע שזאת חובת ממשלת ישראל ותקציב מדינת ישראל.
יעקב בן-יזרי: בתוך האוכלוסייה המקבלת את הסיוע, ישנם הרבה מאוד ניצולי שואה.
יעקב בן-יזרי: הייתי מבקש בנושא של ההקצאה השנתית, כאשר אנחנו מדברים על הויכוח איך מחלקים – ואני לא אכנס לזה.
יעקב בן-יזרי: אינני חבר ועדה, אבל כדעה של אדם שעוסק באופן יומיומי במלאכה, ואני מברך את העושים במלאכה, את היו"ר כאן, יש מקום לעוד.
יעקב בן-יזרי: רבותיי, תיקחו בחשבון גם את הנושא האשפוזי.
מיכאל נודלמן: אדוני השר, אני רוצה להגיד כמה מילים אחרי הנאום שלך.
מיכאל נודלמן: אני יו"ר ועדת עלייה וקליטה.
מיכאל נודלמן: אני עולה חדש, 16 שנים פה.
מיכאל נודלמן: אני מסתובב בשטח, ורואה אנשים שחיים מתחת קו העוני.
מיכאל נודלמן: אתה מספר דברים ויש לנו כבוד לארגון, אבל יש אנשים ניצולי שואה שהם חולים, שהם לא אוכלים, שהם לא יכולים לקנות תרופות.
מיכאל נודלמן: 50% מהם לא יכולים לקנות תרופות.
מרינה סולודקין: ואיפה דיור ציבורי?
מרינה סולודקין: אומרים בונים ובונים, ואנשים שלנו גרים בשכירות.
סופה לנדבר: אנחנו שומעים שמות של אנשים שנכנסו, ואנחנו לא יודעים לפי איזה קריטריונים.
סופה לנדבר: אנחנו רוצים שקיפות.
סופה לנדבר: אני שעה שלמה מנסה להבין, ולא שמעתי לאן לקחו את הכספים האלה.
ראובן ריבלין: אדוני היו"ר, אחד ממיטב בנינו נמצא היום באקזקיוטיבה של ועדת התביעות, ראובן מרחב.
ראובן ריבלין: יש לי הערכה מלאה לכל פועלו במשך שנים בשירות מדינת ישראל בכל התפקידים שהוא מילא.
ראובן ריבלין: יחד עם זה, אני פונה אליך כנציג של ועידת התביעות.
ראובן ריבלין: כאשר נבחרתי לתפקיד שכתוצאה ממנו הייתי ליו"ר ארגון הגג של כל ניצולי השואה בישראל, למדתי את הסוגיה.
ראובן ריבלין: אנחנו אמרנו, צדקה תתחיל מבית וטיפלנו בכל הנושאים שמדינת ישראל וממשלת ישראל לא התנהגו בהם נכון.
ראובן ריבלין: לא חששנו להתמודד עם הבנקים.
מרינה סולודקין: והם ממשיכים.
ראובן ריבלין: אנחנו גם חוקקנו חוק, כאשר חשבנו שמסקנות הוועדה שעמדה בראשה חברת הכנסת קולט אביטל – שממשיכה עדיין לעסוק בזה ועושה זאת כעוסקת ציבור באמונה – הן נכונות.
ראובן ריבלין: אני לא הצלחתי מעולם להגיע להבנה איזושהי עם ועידת התביעות, גם כאשר אני ניסיתי לברר דברים.
ראובן ריבלין: יותר מכך, ועידת התביעות פנתה אלי כיו"ר הכנסת שאני אמליץ שאת אותם כספים שנמצאים בקרן ג'נראלי ושניתנים להיות מועברים, שיועברו לועדת התביעות, וסירבתי בצורה הטובה ביותר לשופט שהוא מנהל את הקרן ואת הועידה בארצות הברית.
ראובן ריבלין: אני גם נדהמתי באותה עת לשמוע, שהם רוצים להיות הפטרונים המלאים גם על כספים ונכסים שיש בישראל.
ראובן ריבלין: אני דיברתי בזמנו עם אותם אנשים, והסברתי להם שגם אם לפי גרסתם רק 40% מניצולי השואה נמצאים בארץ, למרות שלפי כל הנתונים שנמצאים בידנו 60% נמצאים בארץ, הם אותם אנשים אשר נמצאים בריכוז הגדול ביותר של יהודים ניצולי שואה מכל מקום אחר בעולם.
ראובן ריבלין: כל אחד מהם יכול גם לבוא לארץ מכל מקום ברחבי העולם, בפזורה כזאת או אחרת.
ראובן ריבלין: אנחנו קלטנו את כל אותם אנשים ניצולי שואה וקורבנות שואה, כאשר הם עלו מברית המועצות לשעבר.
ראובן ריבלין: אנחנו היום המרכז שבו צריך שר הבריאות לטפל באותם אנשים לא בסיפורים, סטטיסטיקות או בנתונים כספיים במקרו, אלא ביומיום.
ראובן ריבלין: אני רוצה לומר לך, שעם כל הכבוד לכל מוסדות ההנצחה – ואני חושב שאנחנו חייבים ומחויבים במוסדות הנצחה ובהנחלת מורשת השואה לכל העולם – אנחנו מחויבים קודם כל לדאוג לכל אחד ואחד מניצולי השואה שנמצאים במצב של אדם שהוא חסר ישע מוחלט.
ראובן ריבלין: תסלח לי שאני פונה אליך, אבל הקריאה הזאת והזעקה הזאת צריכה ללכת לועידת התביעות.
ראובן ריבלין: כאשר ועידת התביעות קמה, בובי בראון עוד היה באמריקה ועכשיו הוא בארץ כבר 50 שנה, למרות שהוא בן 40.
ראובן ריבלין: אני רוצה לומר לכם, הזמנים השתנו והאחריות היא עלינו.
ראובן ריבלין: תשמעו, לא יכולים לחיות יותר מ-120 שנה.
ראובן ריבלין: גם ברמה של 120 שנה, הדור הולך ופוחת.
ראובן ריבלין: אנחנו נמצאים במצב שבו אנחנו מתביישים.
ראובן ריבלין: יש לנו מונומנטים אדירים, כאשר יש אנשים רעבים, חולים וזרוקים ברחוב.
ראובן ריבלין: ראיתי אותם בימי ההפגזות בצפון, ופשוט התביישתי.
ראובן ריבלין: התביישתי בתור ישראלי, התביישתי בתור יהודי, כאשר יש מיליארדים במקומות כאלה ואחרים, שהם ניתנים על פי שיקול דעת.
ראובן ריבלין: דירקטוריון כזה או אחר בא ומדבר על צורך או לאן להעביר.
דודי זילברשלג: זה דירקטוריון שיש בו רוב ישראלי.
דודי זילברשלג: רוב ישראלי יש באותם דירקטוריונים.
דודי זילברשלג: מי שרוצה רוב ישראלי וחושב שזה מה שיביא את הפתרון, הוא טועה.
דודי זילברשלג: רוב ישראלי החליט לקפח את הקשישים.
דודי זילברשלג: אנשים בבית יודעים שתמכו בתקציב המדינה, ואנשים בבית יודעים שהסירו את החוק לתמיכה בניצולי שואה, 64,000,000 שקל.
מרינה סולודקין: צודק מאה אחוז.
דודי זילברשלג: איזה דירקטוריון יהיה שם?
דודי זילברשלג: יהיה שם דירקטוריון שיחליט להניף גרזן על ניצולי שואה.
דודי זילברשלג: יהיה רוב ישראלי, יהיה לנו עוד כבוד.
דודי זילברשלג: לאמריקנים איכפת יותר מהניצולים מאשר לישראלים.
ראובן ריבלין: יכול להיות שמה שאתה אומר הוא נכון, אבל בשביל זה יש אמצעים להסיר ממשלת זדון מהארץ.
ראובן ריבלין: אנחנו אומרים זאת ומתפללים.
ראובן ריבלין: אומנם רק בעשרת ימי תשובה.
דודי זילברשלג: אבל אפשר להטיח עלבונות בארגון, שהוא היחידי שנותן אוכל בישראל.
דודי זילברשלג: הוא הארגון היחידי שנותן אוכל בישראל.
דודי זילברשלג: הארגון שלי גורם ל- 8,600 בני אדם לחיות מועידת התביעות, מתוכם למעלה מ-40% הם ניצולי שואה.
דודי זילברשלג: באיזו גסות רוח מדברים נגדם?
ראובן ריבלין: אני לא יודע מה אתה מקבל וכמה אתה מקבל.
ראובן ריבלין: אני יודע רק מה פועלך האדיר למען החברה בישראל.
ראובן ריבלין: אני רוצה לדאוג לפנות בבקשה, בתחינה לועידת התביעות ולומר להם, פה נמצאים האנשים שאנחנו צריכים היום בקריטריונים ברורים לדאוג למצב שבו הם...
ראובן ריבלין: כי הרי כל הכספים האלה מגיעים כתוצאה מהאסון הנורא שנפל על העם היהודי, אבל באופן אישי על כל אחד ואחד מהם.
ראובן ריבלין: הם הקורבנות הישירים לאותו עניין.
ראובן ריבלין: אתה מדבר על מבחן התוצאה במגזר שאתה עוסק בו.
ראובן ריבלין: הם עוזרים לך, ושיבורכו.
ראובן ריבלין: יש לנו פה דוגמא, שאתה מצליח לעשות דבר מאותם כספים שאתה מקבל.
ראובן ריבלין: אם כך, למה יש לנו כל כך הרבה אנשים שנמצאים במצב כזה.
קריאה: לא רק ניצולי שואה.
ראובן ריבלין: יש גם ישראלים אחרים, אבל אני מדבר קודם כל על אותם ניצולי שואה, שהצרכים שלהם, הבעיות שלהם והטראומות שלהם מצריכים טיפול מיוחד.
ראובן ריבלין: כל הישראלים צריכים.
ראובן ריבלין: אמרתי, כי תסיר ממשלת זדון מהארץ.
ראובן ריבלין: אני מסכים שיכניסו את זה לתפילת שחרית, מנחה וערבית.
ראובן ריבלין: אין לי בעיה.
ראובן ריבלין: ראובן, אנחנו פונים אליך בהזדמנות חגיגית זו.
ראובן ריבלין: אני שמעתי גם את השר איתן.
ראובן ריבלין: השר בניזרי דיבר על מגזר הכי קטן.
ראובן ריבלין: הוא צריך היום לטפל באותם 17,000,000 דולר.
ראובן ריבלין: אם אפשר לתת לו 170,000,000 דולר, זאת לא תרומה או מתנה אלא באמת לייעוד הרציני והראשוני שאותו אנחנו צריכים לעשות למען אותם ניצולי שואה.
ראובן ריבלין: אין על זה ויכוח, דודי.
ראובן ריבלין: אין לי ויכוח איתך, אבל אתה צריך להבין למה 17,000,000 דולר אם אנחנו צריכים פה 6,000 או 10,000 מיטות סיעודיות.
ראובן ריבלין: מדובר בכסף שנלקח מהם.
משה פיאנקו: אני ניצול שואה.
משה פיאנקו: מכל המשפחה נשאר בן דוד אחד, ולפני חודש גם הוא הלך.
משה פיאנקו: אתם לא מדברים כאן על הדבר הכי חשוב.
משה פיאנקו: כאן יושב מר פלוג.
משה פיאנקו: דיברתם על פקטור.
משה פיאנקו: מה יש שם?
משה פיאנקו: נותנים 2,000-3,000 שקלים לשנה, צריכים לחכות 3 שנים וזה לאחד.
משה פיאנקו: יש ניצולי שואה ויש אנשים שהיו ברוסיה.
משה פיאנקו: לא צריכים לעשות ביחד.
משה פיאנקו: עכשיו יושבת גברת ועושה מלחמה.
משה פיאנקו: מר פלוג אמר, שיש 300,000 ניצולי שואה.
משה פיאנקו: צריכים לעזור לאנשים שהיו ברוסיה, אבל זה לחוד מניצולי שואה.
משה פיאנקו: אני עושה מלחמה עם מר פלוג 7 שנים.
משה פיאנקו: מר פלוג, מה זאת המכולת הזאת?
משה פיאנקו: שם יושבים 30 אנשים.
סופה לנדבר: מה עושים שם 30 אנשים?
משה פיאנקו: עובדים.
אלכסנדר אורלי: אני הייתי רוצה להעלות פה כמה דברים שנאמרו פה בעדינות יתר.
אלכסנדר אורלי: כל החיים לא התעסקתי עם ניצולי שואה, כי רציתי רק לשכוח את השואה.
אלכסנדר אורלי: מזה כ-5-6 שנים אני מטפל בנושא הזה.
אלכסנדר אורלי: אני גם חבר במרכז הארגונים של ניצולי שואה, ואני רואה את כל העוני, הביזיון, חוסר הטיפול והאטימות מצד כל הגורמים.
אלכסנדר אורלי: ועידת התביעות לא מטפלת בנושאים שלנו כראוי.
אלכסנדר אורלי: המדינה שלנו אשמה לא פחות.
אלכסנדר אורלי: ועידת התביעות היא גוף שקם למטרת ניצולי שואה.
אלכסנדר אורלי: הגוף הזה קם כאשר מרכיבים אותו 23 ארגונים.
אלכסנדר אורלי: מאז שהוא קם אותם ארגונים מנהלים אותו.
אלכסנדר אורלי: הגוף הזה פועל בצורה די דיקטטורית.
אלכסנדר אורלי: לכאורה, יש שם ועדות ודירקטוריון, אבל בסופו של דבר מי שקובע זה היו"ר והמנכ"ל.
אלכסנדר אורלי: כל החלטה שתבוא מאיזושהי ועדה ולא תקבל את האישור שלהם, כאילו שום דבר לא נעשה.
אלכסנדר אורלי: בשנים האחרונות הארגונים נלחמו על כך שצריך להגדיל את הייצוג.
אלכסנדר אורלי: אמנם עשו טובה, ויש שם 6 ניצולי שואה, אבל זה לא הפתרון.
אלכסנדר אורלי: למרות שאנחנו רוב יהודי בארץ ורוב ניצולי שואה בארץ, אין לנו כל השפעה על הגוף הזה.
אלכסנדר אורלי: הגוף הזה ממנה לנו נציגים, הוא מחלק לנו כסף, הוא קובע למי זה יינתן וכמה יינתן.
אלכסנדר אורלי: אנחנו כבר די גדולים, התבגרנו ואנחנו רוצים לנהל את העניינים שלנו בארץ לבד.
אלכסנדר אורלי: הגוף ירצה להקצות כמה שירצה למדינת ישראל, ואנחנו נחליט מה הם הצרכים הדחופים של ניצולי שואה, כי אנחנו מייצגים אותם.
אלכסנדר אורלי: לא יכול להיות שהם ינהלו לנו את החיים כל הזמן.
מרינה סולודקין: אני רוצה לומר, שיש לנו ישיבה מאוד חשובה היום וגם ישיבה עניינית.
מרינה סולודקין: אני מאוד אוהבת להתעסק בצורה עניינית במצב של ניצולי שואה בארץ.
מרינה סולודקין: אני יכולה לומר, עם כל הכבוד לועידת התביעות יש הרבה בעיות, ואנחנו נציגים של מדינת ישראל שמטפלים בניצולי שואה בארץ רואים יחס קצת מזלזל מצד ועידת התביעות.
מרינה סולודקין: אפילו הציבור שלי, 2,000 איש, היה צריך ללכת לבית משפט ולתבוע את ועידת התביעות בגלל הבירוקרטיה שיש להם ובגלל שאת קרן סעיף 1 אנשים אבדו.
מרינה סולודקין: לא מבינים שאלה אנשים עניים, שהגיעו לארץ בלי כסף, כעולים חדשים בגיל פנסיה.
מרינה סולודקין: בגלל זה יש כבר שנתיים תהליכים משפטיים.
מרינה סולודקין: יכולנו להגיע להסכמה עם האנשים האלה.
מרינה סולודקין: יכולנו לא לעשות זאת, לו לא היה זלזול בניצולי השואה בארץ.
מרינה סולודקין: אני רוצה לומר לכם, כי המוקד של אי שביעות רצון שלנו כאן
מרינה סולודקין: בארץ – ואני פטרונית ל-5 ארגונים של ניצולי שואה יוצאי ברית המועצות – הוא היחס בין כמה מימון הולך להנצחה ולמורשת וכמה הולך לעזרה ישירה לאנשים.
מרינה סולודקין: כאן אומרים דברים מאוד נכונים וחשובים.
מרינה סולודקין: לועידת התביעות יש כסף והיא בונה דיור ציבורי לניצולי שואה.
מרינה סולודקין: אתם יכולים לשאול אותי, כמה הציבור שלי קיבל דירות בדיור ציבורי.
מרינה סולודקין: מספר לא גדול.
מרינה סולודקין: יש לנו עדיין בעיה של קורת גג לאנשים שהיו בגטאות, במחנות ריכוז, שמקבלים קצבת זקנה עם הבטחת הכנסה, כסף מגרמניה, ואין להם דיור ציבורי.
מרינה סולודקין: אם יש, מה עושים בארץ?
מרינה סולודקין: איפה שר אפי איתם ואיפה שר יצחק הרצוג, שהחליטו שניצולי השואה מקבלים יותר מדי כסף ובהוסטלים אפשר לקחת עוד כסף מהכסף של גרמניה.
מרינה סולודקין: אני אגיד להם, שהם לא מבינים את עניינו בכלל, את העוני של האנשים האלה.
מרינה סולודקין: פעם אחת הזמנתי את עצמי לישיבה של ועידת התביעות.
מרינה סולודקין: הייתי סגנית שרה לקליטת עלייה, ולא הזמינו אותי.
מרינה סולודקין: אני 10 שנים מתעסקת בנושא של ניצולי שואה.
מרינה סולודקין: מה שמעתי?
מרינה סולודקין: שהנציגים של אוסטרליה מחליטים כמה כסף הולך להנצחה, כאשר יש לנו מאות אלפים כאן.
מרינה סולודקין: זה לא אלה שברחו, יש לנו כאן אנשים שסבלו בגטאות ובמחנות ריכוז.
מרינה סולודקין: מה שאני מבקשת הוא פחות בירוקרטיה.
מרינה סולודקין: מדובר באנשים מבוגרים.
מרינה סולודקין: דבר שני, יחס וכבוד לנציגים של מדינת ישראל.
מרינה סולודקין: אנחנו כאן מוקד של העם היהודי ושל בעיות העם היהודי.
שמואל הלפרט: אדוני היושב ראש, לועידת התביעות יש הישגים חשובים ואפילו הישגים היסטוריים.
שמואל הלפרט: יחד עם זאת, יש לנו בתור ניצולי שואה הרבה מאוד טענות לועידת התביעות.
שמואל הלפרט: אני הייתי רוצה לעשות סדר בדברים.
שמואל הלפרט: אם יש לנו טענות נגד ועידת התביעות, אין לנו תלונות לנציגים של ועדית התביעות כאן בארץ: מר ראובן מרחב, מר פרסלר, מר ענבר, שעושים כאן עבודת קודש ומשתדלים, עושים את כל המאמצים לעזור לניצולי השואה, מעבר ליכולתם.
שמואל הלפרט: מה הן הטענות שיש לנו לגבי הועידה?
שמואל הלפרט: אי לא סתם שאלתי מה מספר חברי הועידה.
שמואל הלפרט: יש 34 חברים, שאמורים לטפל ברכוש של ניצולי השואה.
שמואל הלפרט: איך ייתכן דבר כזה, שבגוף של 34 חברים, עד לפני מספר שנים היו רק 2-3 ניצולי שואה.
שמואל הלפרט: לא ייתכן דבר כזה.
שמואל הלפרט: הרי בצדק ניצולי השואה שואלים, מדוע אנחנו צריכים להיות מיוצגים על ידי אנשים שאין להם שיג ושיח עם נושא של ניצולי שואה.
שמואל הלפרט: התביעה המינימאלית שאנחנו דורשים מועידת התביעות, היא שניצולי השואה יקבלו לפחות ייצוג של 50%.
שמואל הלפרט: אף אחד לא יכול לומר שלא מגיע להם זאת.
שמואל הלפרט: התביעה השנייה – כספים שמגיעים לקרן הרווחה או למטרות אחרות כמו תערוכות לניצולי שואה, או כספים המיועדים לבתי אבות או למיטות לניצולי שואה, מנוצלים כאן פרופר לניצולי שואה.
שמואל הלפרט: לאף אחד אין טענות לגבי הכספים שמגיעים לארץ ולא מנוצלים בצורה הטובה ביותר.
שמואל הלפרט: מה קורה עם 50% שלא מגיעים לארץ והולכים למדינות אחרות?
שמואל הלפרט: שם יש לנו ספק גדול האם הכספים האלה באמת מיועדים לניצולי שואה או שהם הולכים גם לאנשים שהם לא ניצולי שואה.
קולט אביטל: שחלקם גם לא יהודים.
שמואל הלפרט: בודאי.
שמואל הלפרט: לכן, חשוב שניצולי שואה יהיו מיוצגים בועידת התביעות, בכדי שהם יהיו שותפים אמיתיים להחלטות של חלוקת הכספים.
שמואל הלפרט: כבר הזכיר כאן חבר הכנסת ראובן ריבלין, כי מצבם של חלק גדול מניצולי השואה הוא קשה מאוד והולך ומחמיר מיום ליום.
שמואל הלפרט: ישנם רבבות שסובלים מחרפת רעב.
שמואל הלפרט: ישנם רבבות של אנשים גלמודים.
שמואל הלפרט: יש כאלה שהם רתוקים לכיסא גלגלים וכו'.
שמואל הלפרט: בקרן הרווחה יש דחייה של בקשות של אלפים לתת להם שעות סיעודיות בשבוע, על מנת שהם לא יהיו לבד.
שמואל הלפרט: הכתובת לאנשים האלה זו ועידת התביעות מצד אחד, שהוא היורש של הרכוש היהודי...
אברהם פרסלר: מגרמניה.
שמואל הלפרט: מר פרסלר, מי כמוך יודע שאין ממקומות אחרים.
שמואל הלפרט: הכתובת השנייה, זאת ממשלת ישראל, שקיבלה בזמנו הון עתק בשביל ניצולי השואה.
קריאה: הורידו את הביטוח הלאומי.
שמואל הלפרט: אדוני היו"ר, שני הגורמים האלה אחראים לניצולי השואה והם חייבים לדאוג שהם יוכלו להשלים את שארית חייהם בצורה מכובדת.
שמואל הלפרט: לא יעלה על הדעת שמצד אחד יהיו רזרבות בועידת התביעות של מיליארד וחצי דולר, וכאן ניצולי השואה יחיו בחרפת רעב ולא יוכלו לקבל את הדברים המינימאליים להם הם זקוקים.
שמואל הלפרט: לצערנו הרב, מספר ניצולי השואה הולך ופוחת מיום ליום.
שמואל הלפרט: חייבים לשבת ולדון בכובד ראש ביחד עם ממשלת ישראל, איך לפתור בצורה יסודית את הבעיה של ניצולי שואה על מנת שהם יוכלו לחיות בכבוד.
ניצול שואה: אני ניצול שואה, עברתי את מנגלה.
ניצול שואה: אצל הרוסים העלייה לא היתה.
ניצול שואה: 20 איש שהגיעו עד 1953 מקבלים את כל הזכויות.
ניצול שואה: אני הגעתי בשנת 1972 עברתי מלחמה עם הגרמנים, יום הכיפורים, שלום הגליל.
ניצול שואה: כאשר עבדתי, לא כל כך הרגשתי קושי.
ניצול שואה: כאשר יצאתי לפנסיה, אני מקבל 1,600 שקל.
ניצול שואה: ביטוח לאומי הורידו אחוזים.
ניצול שואה: מגרמניה אני מקבל 200 יורו.
ניצול שואה: כל ההכנסה שלי היא 4,000 שקלים בחודש.
ניצול שואה: יש ניצולי שואה שמקבלים 2,000 יורו בחודש ולא מתביישים ולא חסר להם.
ניצול שואה: הם לא יודעים באיזה מסעדות לאכול.
ניצול שואה: מישהו יודע מי עולה חדש ומי ניצול שואה.
ניצול שואה: ילדים בוכים מהסיפורים.
ניצול שואה: הייתי אצל מנגלה.
ניצול שואה: זה הוא אשם שנשארו כל כך הרבה יהודים.
ניצול שואה: מישהו יושב קרוב לצלחת.
ניצול שואה: תשאל את פלוג, כמה הוא מקבל בחודש.
ניצול שואה: אני עברתי 3 מלחמות, ואני מקבל 200 יורו.
ניצול שואה: אני אשם שלא היתה עלייה אחרי מלחמה.
ניצול שואה: נלחמתי עם גרמנים, עם מצרים ובשלום הגליל.
ניצול שואה: האם מישהו יכול לענות לי?
מרדכי הראלי: אני מארגון עובדי כפייה תחת השלטון הנאצי.
מרדכי הראלי: השר איתן הוא הציג כאן פתרון נכון לשיפור המצב.
מרדכי הראלי: הדברים שהוא אמר, זה מילים כדרבנות.
מרדכי הראלי: אני ארשה לעצמי להוסיף דבר אחד נוסף, חייבים לשקם את האמון בין ניצולי השואה לבין ועידת התביעות ויתר הארגונים היהודים.
מרדכי הראלי: כיום קיים מצב של חוסר אמון תהומי.
מרדכי הראלי: ועידת התביעות עשתה עבודת קודש.