GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכאל נודלמן: הנושא הוא פגיעה בעולים קשישים כתוצאה משיטת מתן הסיוע בשכר דירה.
מיכאל נודלמן: קודם הייתה שיטה אחת שבה קיבלו סיוע מהבנקים, אחר כך עשו 3 חברות פרטיות.
מיכאל נודלמן: יש מגמה ללכת לחברות פרטיות.
מיכאל נודלמן: אולי זה טוב, אבל במקרה הזה זה לא.
מיכאל נודלמן: ראש עיריית כרמיאל אמרה שזה יכול לגרום לבלגאן.
מיכאל נודלמן: דיברתי עם שר השיכון שאמר שהכל יהיה בסדר.
מיכאל נודלמן: קיבלנו מכתבים מהשלטון המקומי.
מיכאל נודלמן: עכשיו החלטנו לעשות דיון בנושא הזה.
רינה גרינברג: אנחנו מדברים על תעודות זכאות שתמיד היו עושים העולים החדשים דרך הבנקים.
רינה גרינברג: הממשלה קיבלה החלטה להעביר את זה לחברות פרטיות.
רינה גרינברג: כרמיאל היא עיר שקלטה 20 אלף עולם, כשמתוכם 6000 קשישים.
רינה גרינברג: הקשישים, ההורים והחד הוריות נאלצים לנסוע לעכו, לנצרת עילית ולחיפה.
רינה גרינברג: זה מאוד מקשה על התושבים שלנו, מה עוד שמדובר בתושבים שנאלצים לקחת מוניות ספיישל כדי להסיע את הנכים למשרדים האלה.
רינה גרינברג: זה כרוך בהוצאה כספית.
רינה גרינברג: עצם התעודה כרוכה בהוצאה כספית.
רינה גרינברג: הם נאלצים לשלם 80 שקל ו20 שקל עבור צילומים.
רינה גרינברג: זאת הוצאה של 100 שקל.
רינה גרינברג: הפרוצדורה לוקחת הרבה זמן.
רינה גרינברג: הגיעו לכאן אנשים שכבר 3 חודשים מחכים לתעודות זכאות.
רינה גרינברג: חלק נאלצים לחזור פעם שנייה ופעם שלישית.
רינה גרינברג: ההתכתבות שלנו היא כבר 4 חודשים עם משרד השיכון.
רינה גרינברג: ביקשנו שיתנו לנו את הרשימה של החברות.
רינה גרינברג: אנחנו, עירית כרמיאל, מוכנים להעמיד משרד כדי שהאנשים לא יצטרכו לנסוע לעכו.
רינה גרינברג: במקרה הכי טוב זה עכו, אבל זה גם חיפה וגם נצרת עילית.
רינה גרינברג: החברות מתחרות אחת בשנייה.
רינה גרינברג: יש בלבול למי צריך לפנות.
רינה גרינברג: פעם מישהו מדבר בשפה רוסית טובה, פעם יש אחד שבכלל לא מדבר רוסית.
רינה גרינברג: קיבלתי לפני שבוע הודעה מאחת החברות על כך שהיא תגיע לכרמיאל על מנת להודיע על משרד.
רינה גרינברג: אני לא יודעת עד היום.
רינה גרינברג: מישהו מכוון אותם לאיפה ללכת?
רינה גרינברג: האם יש הפנייה?
רינה גרינברג: האם יש קריטריונים?
רינה גרינברג: גם האנשים לא יודעים.
רינה גרינברג: יש בלבול שלם.
רינה גרינברג: זה כבר סיפור של 6, 7 חודשים שאף אחד לא יודע לתת את התשובות.
מיכאל נודלמן: את מדברת על כרמיאל, אבל זה לא רק בכרמיאל.
רינה גרינברג: זה לא רק בכרמיאל, זה ארצי.
רינה גרינברג: אני מדברת על כרמיאל, כי שלחתי בחודש יוני מכתב שבו ביקשתי לפתור את הבעיה.
רינה גרינברג: מיוני אנחנו עומדים במקום.
רינה גרינברג: אנחנו בשנת 2007.
רינה גרינברג: אנחנו רוצים להקל על האנשים האלה.
רינה גרינברג: אנחנו עושים כל דבר בשביל להקל.
רינה גרינברג: למה צריך לטרטר את האנשים האלה שיושבים בכיסא גלגלים, לטרטר את האנשים החולים?
רינה גרינברג: אם מישהו יגיד לי שהמטפלת יכולה לבוא במקום האדם זה גם לא יהיה נכון.
רן מלמד: אנחנו הקמנו מערכת של ביקורת על מה שקורה היום במערך הסיוע.
רן מלמד: אני מודה ומתוודה שאנחנו לא הצלחנו לקבל תשובות ממנכ"ל משרד השיכון, למרות שיש לנו כל הזמן מגעים עם סמנכ"ל המשרד, ישראל שוורץ, ועם אנשי הצוות שלו.
רן מלמד: יש מכתב שנמצא אצלכם עם כל הנתונים, כולל מידע על כמה הבנקים למשכנתאות הרוויחו מהעמלות האלו בגלגול הקודם.
רן מלמד: אני רוצה להעלות הצעה למחשבה.
רן מלמד: אם היו מעבירים את האחריות במערך הסיוע בשכר דירה לרשויות המקומיות אפשר היה לקצר הרבה מאוד את לוחות הזמנים, אפשר היה לעזור לרשויות המקומיות למלא את הקופה המדולדלת של חלק גדול מהן מתוך העמלות.
רן מלמד: יש בעיות של שפה, יש בעיות של פיזור בארץ, יש בעיות של לוחות זמנים, יש בעיות של צורת שירות.
רן מלמד: המערכת הזאת חייבת להשתנות כמה שיותר מהר.
רן מלמד: הפתרון הזה יכול להיות פתרון.
רומן קיץ: יש רשויות מקומיות מסודרות שיכולות לתת מענה בנושא של תעודות הזכאות.
רומן קיץ: בשנות ה70 - הוותיקים בטח זוכרים – הייתה מחלקה ברשויות המקומיות שעסקה בנושא של תעודות זכאות.
רומן קיץ: אני חושב שיש לנו את האפשרות ואת המענה באמצעות מינהל קליטה ואכלוס לתת ולהנפיק את תעודות הזכאות.
רומן קיץ: כך ניתן מענה לעולים, לוותיקים ולכלל האוכלוסייה.
רומן קיץ: אנחנו משרתים לא רק את העולים, אלא את כלל האוכלוסייה.
רומן קיץ: הטיפול יהיה מהיר, הטיפול יהיה ביום יום, לא כפי שהחברות שזכו עושות.
רומן קיץ: החברות שזכו לא עובדות בנצרת עילית יום-יום על מנת להנפיק את תעודות הזכאות.
מיכאל נודלמן: הם יושבים בנצרת עילית?
רומן קיץ: הם נמצאים בנצרת עילית רק פעמיים בשבוע.
רומן קיץ: נכון שיש אפשרות לקבל באמצעות עמידר, אבל לא תמיד זה נוח, לא תמיד זה הולך כפי שהיינו רוצים שזה ילך.
מיכאל נודלמן: יש לעמידר חברות?
רומן קיץ: גם עמידר זכתה באותו מכרז.
יעקב ברוש: הסניף שלנו פתוח 5 ימים, 30 שעות.
רומן קיץ: נכון שעמידר פתוח כל יום, נכון שעמידר נמצא יום יום שם, אבל מגיעים אלי עולים רבים בפניות.
רומן קיץ: אני נמצא מול המשרד שלכם בנצרת עילית בקשר טלפוני על מנת לתת מענה ופתרון לאותם אנשים שפונים.
רומן קיץ: אנחנו רואים שאנשים צריכים לקבל את ההשתתפות בשכר הדירה.
רומן קיץ: מדובר באנשים מבוגרים ,באנשים זקנים.
רומן קיץ: לא תמיד זה הולך כפי שזה היה בעבר.
רומן קיץ: על מנת שנוכל לתת פתרון טוב יותר לעולים חדשים, לקשישים, לחיילים משוחררים ולכל מי פונה, הרשות המקומית, שיש לה מינהל או אגף קליטה ואכלוס, יכולה לתת מענה ופתרון.
רומן קיץ: אתה היית אצלי במשרד, ראית איזה מחלקות קיימות ומה אנחנו מסוגלים לתת.
רומן קיץ: אנחנו מטפלים גם בנושא פניות הציבור, גם בנושא עולים, גם בנושא ותיקים, גם בנושא תעסוקה.
מיכאל נודלמן: יש ערים יותר קטנות.
רינה גרינברג: בכרמיאל אותו דבר.
רומן קיץ: גם במגדל העמק וגם בעפולה יש אגפים בעירייה בנושא קליטה.
רומן קיץ: הם יכולים לתת מענה ופתרון לדבר הזה.
רומן קיץ: זה כבר היה בעבר בידיים של הרשויות.
אברהם שונופולסקי: ידוע לנו שהמון עולים חדשים לא יודעים לאיזו חברה הם צריכים לפנות.
אברהם שונופולסקי: אפילו בירושלים הם לא יודעים את זה.
מיכאל נודלמן: 3 חברות עובדות בעיר אחת?
אברהם שונופולסקי: כן.
מיכאל נודלמן: קודם קיבלתי תשובה שרק חברה אחת.
יעקב ברוש: בירושלים יש 3 חברות.
אברהם שונופולסקי: יש אנשים שמשתמשים בפרוייקט שכירות בטווח ארוך, זאת אומרת בטווח של 5 שנים.
אברהם שונופולסקי: עדיין הם לא יודעים אם יש להם את הזכות להמשיך להשתתף בפרוייקט.
אברהם שונופולסקי: אף אחד מהם לא קיבל מידע.
מיכאל נודלמן: זה גם דרך החברות האלו?
אברהם שונופולסקי: אני רק יודע שהבעיה קיימת.
סטלה וולטר: אצלנו בבית שמש יש את עמידר, אבל לתת מענה לאנשים בוודאי שלא.
סטלה וולטר: אני מתכתבת עם חברת עמידר יותר משנה.
סטלה וולטר: אני מתכתבת עם מנכ"ל משרד השיכון בלי סוף.
סטלה וולטר: כולם חייבים לנסוע לירושלים.
סטלה וולטר: יש חברת עמידר בבית שמש, אבל אין מענה בבית שמש.
סטלה וולטר: צריך לקחת שני אוטובוסים.
סטלה וולטר: אף הורה לא יכול להשתמש בעזרה של הילדים שלו.
סטלה וולטר: ביום שישי הכל סגור.
סטלה וולטר: יש פקידה אחת דוברת רוסית.
סטלה וולטר: אתם בטח מבינים איזה תור יש לפקידה הזאת.
סטלה וולטר: אפילו אין תשובה כשמתקשרים לדעת איזה מסמכים צריך להביא.
סטלה וולטר: המענה הקולי לא עונה.
סטלה וולטר: אני לא מבינה למה.
סטלה וולטר: בטח עושים את זה כי רצו שלא יהיה משעמם.
מיכאל גניקר: קיבלנו תשובה חיובית מהשר שטרית על כך שאנחנו צודקים ב100% ושמשרד השיכון מקבל המון פניות.
מיכאל גניקר: הוא התחייב לעשות כל מאמץ על מנת לתקן את המצב.
מיכאל גניקר: לגבי השירותים איך אפשר לתת ברשויות מקומיות.
מיכאל גניקר: נעשתה בדיקה במרכז שלטון מקומי מול היועץ המשפטי.
מיכאל גניקר: בדיקה ראשונית מצביעה על כך ששום דבר לא מונע מאיתנו לתת את השירותים האלה.
מיכאל גניקר: בישובים קטנים שאין שם מערך קליטה יש מחלקות גבייה, יש גם מערכות רווחה.
מיכאל גניקר: אפשר למצוא פתרון אחיד.
מיכאל גניקר: כן כדאי להקים ועדה.
מיכאל גניקר: הממשלה קבעה את התהליך.
מיכאל גניקר: התמונה שונה ממקום למקום.
מיכאל גניקר: יש מקומות שאין תלונות, יש מקומות שיש המון תלונות.
מיכאל גניקר: ישנן פגיעות גדולות בעולים החדשים.
מיכאל גניקר: קשה מאוד להבין מה היו הסיבות.
מיכאל גניקר: נדמה לי שהמנגנון בבנקים היה יותר זול.
מיכאל נודלמן: המגמה היא לעשות הכל פרטי.
רינה גרינברג: מנכ"ל משרד הקליטה, ארז חלפון, פנה למשרד השיכון ולסמנכ"ל משרד השיכון, אריה בר.
רינה גרינברג: אני שוחחתי עם אריה בר בטלפון.
רינה גרינברג: גם הוא לא יודע למה הדבר הזה נעשה.
רינה גרינברג: אני מדברת על השיחה ביני ובין מר אריה בר.
רינה גרינברג: ביקשתי מהוועדה להזמין אותו.
רינה גרינברג: אני חושבת שאף אחד לא מבין למה הדבר הזה נעשה.
מיכאל נודלמן: מה המדינה הרוויחה מזה?
מיכאל נודלמן: מה התושבים הרוויחו מזה?
ישראל שוורץ: אנחנו יצאנו למכרז הזה לא כי רצינו לעשות כסף.
ישראל שוורץ: לו הדיון הזה היה מתקיים לפני שנה וחצי היינו שומעים טענות על אנשים שבאים לבנקים והבנקים לא רוצים לתת להם שירות.
ישראל שוורץ: הם היו באים לבנק, כשהבנק היה אומר: "אתה רוצה לקבל שירות?
ישראל שוורץ: עוד חודשיים וחצי נקבע לך תור".
רינה גרינברג: זה לא נכון.
ישראל שוורץ: כל אחד פה מכיר איזה שהוא קטע, אבל אני מכיר את כל התמונה.
ישראל שוורץ: קנסנו את הבנקים בקנסות בגלל שהם לא נתנו שירות.
ישראל שוורץ: מתוך 11 בנקים רק 2 בנקים ניגשו למכרז.
ישראל שוורץ: אם הבנק ידע לתת שירות, למה רק 2 ניגשו למכרז?
ישראל שוורץ: זאת לא עבודה בנקאית לתת כסף לאנשים נתמכים.
ישראל שוורץ: אנחנו בעבר החרגנו את הבנקים.
ישראל שוורץ: אמרנו שמי שרוצה לבצע משכנתאות יבצע גם סיוע בשכר דירה, כשמי שלא נותן סיוע בשכר דירה לא יוכל לבצע משכנתאות.
ישראל שוורץ: כאשר לוקחים גוף עסקי שלא רוצה לעשות משהו אז אפילו בולדוזר לא יכול להכריח אותו.
ישראל שוורץ: הם טרטרו את האנשים.
ישראל שוורץ: הם אמרו שאם אין להם חשבון עו"ש שילכו לבנק אחר.
ישראל שוורץ: בבנק אחר אמרו להם שגם אצלם אין להם חשבון עו"ש.
ישראל שוורץ: באנו למכרז הזה בגלל שהבנקים נתנו שירות גרוע מאוד.
ישראל שוורץ: לא כל הבנקים.
ישראל שוורץ: חלק מהבנקים נתנו שירות איום ונורא.
ישראל שוורץ: היו קנסות, איומים ושיחות עם המנכ"לים של הבנקים.
ישראל שוורץ: אני ואבי גבאי נפגשנו ונזפנו.
ישראל שוורץ: השירות היה גרוע מאוד.
ישראל שוורץ: יצאנו לעניין הזה רק בגלל השירות הגרוע.
ישראל שוורץ: לגבי המכרז אני מסכים עם מה שנאמר כאן.
ישראל שוורץ: המכרז הזה היה צריך לחייב הרבה יותר תחנות שירות.
ישראל שוורץ: המכרז הזה שיסתיים בעוד שנתיים לא יוארך ברמה הזאת.
רינה גרינברג: חלק כבר לא יחיו.
ישראל שוורץ: למה את פסימית?
רומן קיץ: אנחנו מתמודדים עם אותם עולים יום יום.
ישראל שוורץ: בנצרת עילית יש סניף של עמידר שפתוח כל היום.
רומן קיץ: השאלה אם הם מקבלים כל היום, או שיש שעות מסוימות.
ישראל שוורץ: 30 שעות בחודש.
סטלה וולטר: מה לגבי בית שמש?
רומן קיץ: זה לא כל כך ורוד כפי שאתה מתאר.
ישראל שוורץ: אני תיארתי כאן משהו ורוד?
ישראל שוורץ: בנצרת עילית הכל בסדר.
ישראל שוורץ: סך הכל מקבלים היום סיוע בשכר דירה 30 אלף קשישים.
ישראל שוורץ: לשליש מהם שגרים במקבצים השירות ישתפר, כי אנחנו הולכים ליצור מצב שיום אחד בשנה החברה שמטפלת באותו מקבץ תבוא לשם, תרשום את האנשים והקשישים לא יצטרכו לעשות יותר מאשר לקחת מעלית מהחדר שלהם ללובי כדי לקבל את השירות.
ישראל שוורץ: זה לגבי 10 אלפים קשישים.
ישראל שוורץ: בקשר ל20 אלף הקשישים שלא כך, נכון להיום אנחנו מאפשרים לקשיש שקשה לו לצאת מהבית לקבל את השירות בבית תמורת 44 שקל.
סופה לנדבר: מה היה קודם?
ישראל שוורץ: חברת עמידר מוכנה תמורת 34 שקל לבוא לבית של כל אדם שקשה לא לצאת על מנת לתת את השירות הזה פעם בשנה.
ישראל שוורץ: זה לא אידיאלי, זה לא אופטימאלי, אבל זה פתרון שקיים למי שקשה לו.
ישראל שוורץ: התשלום שנקבע עבור השירות הזה זהה לתשלום שגבו הבנקים: 25 שקל לתעודת זכאות לשכר דירה, 60 שקל לתעודה אחרת.
ישראל שוורץ: אנחנו נקנוס כל חברה שנגלה שלקחה יותר תמורת הנפקת התעודה בקנס של 2500 שקל.
ישראל שוורץ: כל אדם יכול לבחור באיזו חברה הוא רוצה להיות לפי רמת השירות, לפי התחרות.
ישראל שוורץ: במקרה של עולים קשישים לפי מספר דוברי הרוסית בסניף.
ישראל שוורץ: האיש צריך לבקש רשות לעבור.
ישראל שוורץ: אני לא אומר שהכל נהדר.
ישראל שוורץ: אני מאמין שעוד שנתיים יהיה מכרז.
ישראל שוורץ: נשמח מאוד אם מרכז השלטון המקומי ישתתף.
ישראל שוורץ: מרכז השלטון המקומי יכול היה להשתתף גם במכרז הזה.
רינה גרינברג: אפילו לא ידענו.
מיכאל גניקר: הוצאתם את זה למכרז פרטי.
ישראל שוורץ: עמידר זאת חברה ציבורית.
רינה גרינברג: עמידר כבר מזמן לא חברה ציבורית, היא יותר פרטית.
רינה גרינברג: עמידר זוכה בכל דבר.
יעקב ברוש: אנחנו חברה ממשלתית.
רינה גרינברג: שיבוא עמידר, ישכיר מבנה וישב בתוך העיר וייתן שירותים פעמיים בשבוע.
מיכאל נודלמן: אני לא רוצה לשמוע מה יהיה בעוד שנתיים, אני רוצה לדעת איך בשנתיים האלו אנשים יוכלו לחיות כמו בני אדם.
מיכאל נודלמן: אי אפשר לשלוח לכרמיאל אדם שיתן את השירותים?
ישראל שוורץ: המבנה של המכרז הזה קבע שצריך הסכמה של השותפים האחרים לפתוח סניפים נוספים.
ישראל שוורץ: אני יודע שהמנכ"לים של החברות יושבים בימים אלה כדי להגיע להבנה בנוגע לפתיחת סניפים נוספים.
סטלה וולטר: יום בשבוע בסניף הקיים, לא צריך יותר.
סטלה וולטר: כמה ביקשתי, כמה פניתי.
רינה גרינברג: אנחנו אומרים שניתן משרד עם טלפון, עם פקס.
דוד קשני: ישבנו אצל חברת הכנסת סופה לנדבר ודנו על הדיור הציבורי.
דוד קשני: ישנם 50 אלף דיירים קשישים עולים שאין להם דירות.
דוד קשני: כאן נתנו מספר של 30 אלף דיירים.
דוד קשני: ישנם 20 אלף שבכלל לא יודעים מה לעשות.
דוד קשני: אני מציע שכל העיריות וכל המועצות יסכימו למלא לאדם שמגיע אליהם את השאלון, לשים את זה במעטפה ולהעביר למשרד השיכון.
דוד קשני: משרד השיכון יבדוק את זה.
דוד קשני: אם מגיע לו ישלחו לו, ואם לא מגיע לו יפסלו אותו.
דוד קשני: בצורה הזאת אנשים לא צריכים לנסוע לחיפה, לעכו ולכל המקומות.
דוד קשני: אפשר לגשת למועצה המקומית, אפשר לגשת לעירייה.
דוד קשני: סך הכל צריך למלא את הטופס ולצרף לזה את המסמכים שצריך להביא.
דוד קשני: אם למישהו נוח ללכת לעמידר, שילך לעמידר.
דוד קשני: הדבר השני זה כל אותם האנשים שרוצים לקבל סיוע בשכר דירה.
דוד קשני: זה הכל לעג לרש.
דוד קשני: כמה אדם מקבל סיוע בשכר דירה?
דוד קשני: 580 שקל?
דוד קשני: 500 שקל?
דוד קשני: זה צחוק.
דוד קשני: הוא צריך לשלם 600 דולר, 500 דולר.
ישראל שוורץ: זה הדיון האמיתי.
דוד קשני: מה זה הסכומים המגוחכים האלה?
דוד קשני: אם הוא מקבל השלמת הכנסה אז אומרים לו בבנק: "שמע, אתה לא יכול לקבל כי לא תוכל לעמוד בשכר דירה".
דוד קשני: אם הוא הולך לבקש משכנתא עושים לו את אותו סיפור.
דוד קשני: אומרים לו שהוא יביא בן אדם שיהיה לווה משלם.
דוד קשני: אם אני מקבל השלמת הכנסה אני בכלל לא יכול לקבל משכנתא לרכוש דירה, אלא אני צריך להביא אדם שיהיה המשלם שלי בפועל.
דוד קשני: זה ידוע.
דוד קשני: שוורץ יודע את זה, כולם יודעים את זה.
דוד קשני: צריך לשנות את הדברים האלה מהיסוד.
מיטל שימל: הלכתי אתמול עם אחת הפונות לסניף של מ.ג.ע.ר כדי שהיא תקבל תעודת זכאות.
מיטל שימל: לקח לי 20 דקות כדי למצוא את המקום.
מיטל שימל: אין שילוט, אף אחד לא יודע בתחנה המרכזית איפה זה נמצא.
מיטל שימל: שאלתי בכל תחנות המודיעין, אבל אף אחד לא ידע.
מיטל שימל: בסוף כשמצאתי האישה לא הצליחה לעלות במדרגות.
מיטל שימל: צריך לעלות קומה וחצי.
קריאה: יש מעלית.
ישראל שוורץ: מי שלא מקבל שירות טוב יכול ללכת לחברה אחרת.
מיטל שימל: אני דיברתי על הנגישות.
מיטל שימל: הנקודה השנייה היא הנקודה של המענה הטלפוני.
מיטל שימל: ב3 החברות אנחנו משאירים הודעות, אבל רק אחרי הרבה זמן אנחנו מקבלים תשובה.
מיטל שימל: דיברנו לפני שבוע עם רונן כהן, שלקח על עצמו לשפר את העניין הזה.
מיטל שימל: אני סומכת עליו שזה יקרה.
מרינה סולודקין: אם אנחנו רואים 3 סגני ראשי ערים שבאים לפה כנראה שהמציאות חמורה מאוד.
מרינה סולודקין: יש תלונות רבות של אנשים.
מרינה סולודקין: ב2005 התייעצתי בנושא של רפורמה שעושים.
מרינה סולודקין: הבנתי שרוצים לחסוך.
מרינה סולודקין: בדרך הזאת עושים הפרטה של השירות.
מרינה סולודקין: ישראל שוורץ צודק שהיו מקומות והיו בנקים שהיה מאוד קשה לקבל מהם שירות ותעודת זכאות.
מרינה סולודקין: לבנקים יש פריסה ארצית, לכן לאנשים לא היה עניין ללכת לעיר אחרת.
מרינה סולודקין: אני פניתי בכמה מכתבים.
מרינה סולודקין: אמרתי שאני מצפה שיהיו קשיים בתקופת המעבר.
מרינה סולודקין: גם עכשיו אנחנו רואים שהמערכת לא עובדת בצורה ראויה.
מרינה סולודקין: כאן אנו יושבים לא כדי לעשות עוד רפורמה ועוד רפורמה.
מרינה סולודקין: אנחנו רצים לשפר את השירות.
מרינה סולודקין: קשישים מבית שמש לא יכולים להגיע לירושלים, הם צריכים למצוא מקום, לעמוד בתור.
מרינה סולודקין: הם אפילו לא מבינים.
מרינה סולודקין: בכל עיר שיש ריכוז של עליה צריך להיות שירות.
מרינה סולודקין: אולי נעשה גם ישיבת עבודה במשרד הבינוי והשיכון לגבי שיפור השירות, כי תלונות יש לכולם.
מרינה סולודקין: אלי הגיעה תלונה על עמידר בתל-אביב.
מרינה סולודקין: אנשים טילפנו אלי וסיפרו לי שב11:30 וב12:00 סוגרים את הדלתות והם צריכים שאשתמש בקשרים שלי כדי שייתנו להם להיכנס.
מרינה סולודקין: תודה על כך שהם הסכימו.
מרינה סולודקין: המצב הוא חמור.
יעקב ברוש: ישראל ציין שיש בעיה במכרז.
יעקב ברוש: אנחנו לא יכולים לפתוח בכל מקום סניף.
יעקב ברוש: חברת עמידר התנדבה ומוכנה לפתוח בעוד 15 מקומות סניפים.
יעקב ברוש: הבעיה שהמכרז לא מאפשר לנו לפתוח בלי הסכמה.
יעקב ברוש: אנחנו נמצאים כרגע במפגשים שוטפים עם המנכ"לים של 3 החברות בכדי להרחיב את כמות הסניפים שבהם יהיה שירות.
יעקב ברוש: אין לי בעיה לתת שירות בבית שמש, אין לי בעיה לתת בקרית גת.
יעקב ברוש: איפה שיש לי משרד אני יכול לתת שירות.
סטלה וולטר: הבעיה נפתרה בבית שמש?
יעקב ברוש: אמרתי שמבחינתי אין בעיה, אבל המכרז מגביל אותי.
סופה לנדבר: מה זאת אומרת מגביל אותך?
סופה לנדבר: אתה רוצה לתת שירות ולא נותנים לך?
יעקב ברוש: במכרז נקבעו 19 נקודות שמהן נותנים את השירות.
יעקב ברוש: אנחנו זכינו ב16 נקודות.
יעקב ברוש: ב16 נקודות יש לי משרדים.
יעקב ברוש: אנחנו הבנו שאפשר לפתוח מעבר לנקודות האלה גם במקומות אחרים.
יעקב ברוש: זה לא ברור מבחינת ההגדרה במכרז.
יעקב ברוש: בכל מקום שיש סניף עמידר אני מוכן לתת את השירות בלי תוספת, בלי בעיות תקציב.
יעקב ברוש: הבעיה היא שאני צריך הסכמה של שתי החברות הנוספות.
יעקב ברוש: איתן אנחנו נמצאים כרגע בדין ודברים בכדי להרחיב את השירות ביישובים נוספים.
מרינה סולודקין: זאת לא הבעיה שלנו שאתם זקוקים להסכמה.
יעקב ברוש: את צודקת, אבל אני לא יכול לחרוג מתנאי המכרז.
יעקב ברוש: מדובר בפעילות חדשה.
יעקב ברוש: אנחנו לא הערכנו נכון את הכמויות של האנשים.
יעקב ברוש: היו לנו עומסים בלתי צפויים.
סופה לנדבר: במשרד השיכון אין נתונים?
ראובן ריבלין: למה בבית שמש אין פתרון?
סטלה וולטר: הסניף קיים, הכל קיים.
ישראל שוורץ: למכרז בתחום הזה יש פגם.
ישראל שוורץ: אנחנו לא נחדש אותו.
ישראל שוורץ: המכרז בנוי כך שהציגו בפני הזכיינים את כמות הזכאים בכל מקום, כשלפי זה קבעו את תחנות השירות.
ישראל שוורץ: פה היה פגם.
ישראל שוורץ: לפי זה הם תמחרו.
ישראל שוורץ: בירושלים יש 3 חברות.
ישראל שוורץ: כל חברה חושבת שהיא יכולה להתחרות על שליש.
ישראל שוורץ: ברגע שאחת החברות תפתח 12 תחנות שירות, האחרות יגידו: "רגע, זה על חשבוננו".
ישראל שוורץ: זה הפגם במכרז.
ישראל שוורץ: המנכ"לים של החברות יושבים כדי להגיע להסכמות ביניהם על פתיחת תחנות נוספות.
ראובן ריבלין: אני למדתי אצלך שבמרכז עומד הנזקק.
ישראל שוורץ: בלי ספק.
ראובן ריבלין: כל הסיפור שלך מעמיד את הממסד במרכז.
ראובן ריבלין: כשהממסד יכול הנצרך מקבל, אבל כשהממסד לא יכול הנצרך לא מקבל.
ראובן ריבלין: משהו פה לקוי.
ראובן ריבלין: יש אנשים שלא מוצאים מענה לדרישתם.
ראובן ריבלין: הם לא יודעים מדוע הם מסורבים.
ישראל שוורץ: למה?
ראובן ריבלין: כי יש לך במקום אחד מספיק מוסדות שגם החברות האחרות מסכימות, מתחלקות ומסתדרות, ויש מקומות אחדים שבהם אי אפשר לקבל את הסיוע.
ישראל שוורץ: נכון, הוא צריך לנסוע לישוב אחר.
ראובן ריבלין: למה לא מתקנים את הפגם?
ישראל שוורץ: כי צריך הסכמה של כל השחקנים.
מיכאל נודלמן: מה יהיה אם לא תהיה הסכמה?
מרינה סולודקין: הם יכולים לפנות לבית משפט בטענה שלא פותחים בקריית גת, שלא פותחים בבית שמש.
ראובן ריבלין: עד שילכו לבית משפט האנשים לא ידעו איפה הם גרים, בשמיים או בארץ.
ראובן ריבלין: עזבו את בית משפט.
ראובן ריבלין: בשביל זה אנחנו פה.
ראובן ריבלין: איך אנחנו פותרים את הבעיה של האנשים האלה?
ראובן ריבלין: האם אתם צריכים מעשה חקיקה, מעשה תקנה, חזרה ממכרז, איזה שהוא דבר שאנחנו יכולים לתקן את הפגם ולהעמיד את הנצרך במרכז, לא את הבירוקרטיה?
ישראל שוורץ: יש קושי להפר הסכם.
ראובן ריבלין: מה אנחנו צריכים לעשות כדי למצוא פתרון?
לירן שטרן: המכרז הזה נולד בגלל השירות הגרוע שניתן.
לירן שטרן: נכון שיש את הפגם הזה של הסניפים, אבל השירות השתפר פלאים.
לירן שטרן: כל המכרז הזה נעשה בשיתוף פעולה הדוק מאוד עם משרד השיכון.
סופה לנדבר: למה הוא לא שיפר את השירות?
לירן שטרן: יש במכרז שעשינו אמנת שירות שהחברות חתומות עליה.
סופה לנדבר: האמנה הייתה טובה, אבל התוצאה גרועה ביותר.
לירן שטרן: על כל חריגה באמנת השירות יש קנסות שמשרד השיכון מטיל.
מיכאל גניקר: יש תקדים?
מיכאל גניקר: קנסו אותן?
לירן שטרן: כן.
לירן שטרן: במכרז הבא שייצא בעוד שנתיים נגדיל את נקודות השירות.
רינה גרינברג: מה יעשו האנשים האלה בעוד שנתיים?
רינה גרינברג: חלק כבר לא יהיו בחיים.
לירן שטרן: המכרז חתום ל3 שנים.
מרינה סולודקין: אתה זוכר את התקדים של ויסקונסין?
ראובן ריבלין: התקופה נגמרה.
ראובן ריבלין: יש הסכם שצריך לכבד אותו.
ראובן ריבלין: איך אתה כממשלה פותר את המקומות שאין בהם כיסוי?
לירן שטרן: החברות יושבות.
ראובן ריבלין: כמה זמן זה ייקח?
ראובן ריבלין: האם אתה מתכוון לפתור את הבעיה בעוד שנתיים כשהחוזה ייגמר?
לירן שטרן: בעוד שנתיים אני לא צריך את החברות בשביל לשבת.
לירן שטרן: אנחנו יושבים עכשיו כדי לפתור את הבעיה לעכשיו.
ראובן ריבלין: כמה זמן אתה צריך?
לירן שטרן: עד חודשיים.
ראובן ריבלין: אני מציע לקבוע שב20 במארס הם יבואו לפנינו.
ראובן ריבלין: אני מודיע לך שוועדת הכספים תפסיק להעביר ולאשר העברות כספיות אם לא יהיה מצב שבו אתם באים ואומרים לנו איך התקדמתם, מה הבעיה, מה הפתרונות האפשריים.
מיכאל נודלמן: אי אפשר שבכרמיאל, בבית שמש ובקרית גת לא יהיו סניפים.
רינה גרינברג: מי שזקוק לשירות הזה זה קרוב ל6000 קשישים.
ישראל שוורץ: 1300 קשישים, כשמהם 350 גרים במקבצים ולהם אנחנו משפרים את השירות, ועוד 950 שלא.
רינה גרינברג: לא ברור מתי.
רינה גרינברג: יש 6000 איש בכרמיאל.
רינה גרינברג: מדובר בחיילים, בחד- הוריות, בנכים ובקשישים שזקוקים לשירות הזה.
רינה גרינברג: אני הגעתי לכאן, כבוד היושב-ראש, עם אנשים שמסוגלים ללכת על הרגליים.
רינה גרינברג: יש כאלה שלא מסוגלים.
רינה גרינברג: כשבנו את התוכנית לא חשבו על כך שהעיר כרמיאל קלטה 20 אלף עולים.
רינה גרינברג: מדובר בעיר עם 50 אלף תושבים.
רינה גרינברג: בעכו יש 30 אלף.
רינה גרינברג: היה צריך לקחת את זה בחשבון, לא להשאיר את העיר הזאת בלי השירות הזה.
מיכאל נודלמן: אנחנו נותנים 30 יום כדי לשמוע על ההתקדמות.
ראובן ריבלין: המכרז מסתיים בעוד שנתיים.
ראובן ריבלין: אחרי שנתיים תסיקו מסקנות.
ראובן ריבלין: בינתיים יש בתוך תקופת המכרז אנשים שלא יכולים לקבל מענה.
ראובן ריבלין: נציג האוצר הצהיר שלגבי כל אותם אלה שאין להם מענה אתם יושבים על המדוכה.
ראובן ריבלין: באה הוועדה ואמרה לכם שב20 במארס תבואו לפה על מנת שתגידו איך נפתרו הבעיות של האנשים.
לירן שטרן: ל10 אלפים קשישים מתוך 30 אלף קשישים אנחנו הולכים לתת פתרון בקרוב.
מיכאל נודלמן: האם חודשיים מספיקים?
לירן שטרן: יש את השירות שמגיעים אליהם הביתה תמורת 44 שקלים.
ישראל שוורץ: 34 בעמידר.
לירן שטרן: 44 בשאר החברות.
סופה לנדבר: צריך למצוא את 50 השקלים האלה כדי לשלם.
ראובן ריבלין: מה זה עוזר למדינת ישראל ה34 שקלים האלה?
ראובן ריבלין: תשבו על המדוכה, תחזרו אלינו בעוד חודשיים עם דוח מעקב מעשי.
לירן שטרן: אנחנו יושבים.
ראובן ריבלין: לשבת זה מעניין מאוד, אבל זה לא נותן כלום.
ישראל שוורץ: אנחנו יושבים כדי למצוא פתרון.
ישראל שוורץ: זה לא אומר שנצליח.
ישראל שוורץ: נעשה ככל יכולתנו.
ראובן ריבלין: יש אפשרות שלא תצליחו ב100%?
ישראל שוורץ: אני לא רוצה להגיד משהו שלא יהיה מדויק.
ישראל שוורץ: לא הייתי רוצה להיגרר למה שהייתי רוצה שיהיה.
אייל לייבוביץ: יש רצון טוב להגיע להבנות ולהסכמה לרווחת הנצרך.
ראובן ריבלין: דיברתי איתם כדי שתשמע.
ראובן ריבלין: איתך אני לא יכול לדבר כי אתה זה שזכית במכרז.
ראובן ריבלין: אתה מבין יותר טוב מהם על מה אני מדבר.
ראובן ריבלין: הם לא יכולים למצוא פתרון כי שוורץ גמר את הכל, הוא נתן את המכרז.
ראובן ריבלין: אם לא תיתן פתרונות התוצאות יהיו ברורות.
ראובן ריבלין: בעוד חודשיים תבואו אלינו .
סופה לנדבר: ישראל, אני מרגישה לא נוח בגלל שאתה מקצוען, אתה אדם שמגיע לך כל הכבוד.
סופה לנדבר: את הדברים שאתה לא יכול להגיד אני אצטרך לומר.
סופה לנדבר: אני חושבת שאתה מגן על טעות שנעשתה במשרד השיכון על ידי שר שהיה ממונה על המשרד.
סופה לנדבר: הכוונה של תוכנית ויסקונסין הייתה להעביר מכיס לכיס את הכספים ולהשאיר את הכל במשרד השיכון.
סופה לנדבר: החברה הזאת שייכת למשרד השיכון.
ישראל שוורץ: היא התחרתה בתנאים שווים.
סופה לנדבר: צריכה להיות אשמה פרסונאלית.
סופה לנדבר: מישהו צריך לתת דין וחשבון על כך שהוציאו מכרז עם ליקויים.
סופה לנדבר: אתם אומרים לנו שבבנקים היו ליקויים.
סופה לנדבר: המכרז הזה הביא ליותר ליקויים.
סופה לנדבר: אני חושבת שמיותר לסחוב לכאן סגני וממלאי מקום ראשי ערים.
סופה לנדבר: הם עושים עבודה טובה.
סופה לנדבר: לא יכול להיות שהם יבזבזו את הזמן להגיע לכנסת כדי להעלות את הבעיה.
סופה לנדבר: אם הם כבר הגיעו לכנסת והם מעלים את הבעיה אתם אלה שצריכים לפתור אותה.
סופה לנדבר: אני לא מסכימה לחודשיים.
סופה לנדבר: אנחנו בתוכנית ויסקונסין אמרנו שיש ליקויים, שיש השפלה של אנשים, שיש בעיות רבות, שיש מוות באור עקיבא, באשקלון, בחדרה.
סופה לנדבר: אף אחד לא רצה להקשיב.
סופה לנדבר: אמרנו בוועדת הכספים שמדינת ישראל תצטרך לשלם.
ראובן ריבלין: כמה זמן עבר מאז?
סופה לנדבר: שנה וחצי.
ראובן ריבלין: אני נותן להם חודשיים.
סופה לנדבר: אני חושבת שכאשר יש רצון לא צריכים חודשיים.
סופה לנדבר: ישראל, אתה אומר שתוך זמן קצר עבור 44 שקלים מגיעים לדירה של קשיש.
סופה לנדבר: שמענו שהסוכנות שינתה את השיטה, במקום שהעולים יגיעו לדלת של הסוכנות, הסוכנות מגיעה לדלת של האנשים האלה.
סופה לנדבר: גם קונסולים של כל המדינות כאשר הם צריכים לקבל את האנשים ולתת שירות הם במקום לקבל אותם בתל-אביב מקבלים אותם בכל עיר ועיר.
סופה לנדבר: אתם צריכים להיות בכל עיר ועיר.
סופה לנדבר: אתם צריכים להיות נגישים.
סופה לנדבר: אני לא חושבת שאנחנו צריכים לסבול חודשיים.
סופה לנדבר: אני חושבת שצריך לתקן את זה מהר.
סופה לנדבר: האנשים שעשו טעות או גרמו לליקויים במכרז צריכים לתקן את זה.
סופה לנדבר: בתוכנית ויסקונסין היה דבר דומה.
סופה לנדבר: המדינה צריכה לתת לחברות פיצויים במיליונים.
סופה לנדבר: המיליונים שמדינת ישראל תצטרך לתת לאותם אנשים הם פי כמה יותר קטנים מאשר המוות של האנשים בתוכנית ויסקונסין.
סופה לנדבר: אנחנו לא רוצים שיהיו קורבנות במכרז הזה.
סופה לנדבר: אנחנו מבקשים לתקן את זה בזמן הקצר ביותר.
סופה לנדבר: אני חושבת ששבועיים מספיק, אבל אם רובי ריבלין נותן חודשיים, אני מבקשת חודש ימים.
ראובן ריבלין: אני חושב שהם צריכים לתקן את זה מיד.
ראובן ריבלין: אפשר לקבוע את התאריך של 1 במארס.
מיכאל נודלמן: זאת לא ישיבה אחרונה.
מיכאל נודלמן: הכל ברור.
מיכאל נודלמן: לדבר כולם יודעים, אבל לחשוב לא כל כך רוצים.
מיכאל נודלמן: יש שתי תוכניות.
מיכאל נודלמן: התוכניות דומות.
מיכאל נודלמן: אף אחד לא אחראי על התוצאות.
מיכאל נודלמן: הבעיה במדינה שלנו היא שאף אחד לא אחראי על שום דבר.
מיכאל נודלמן: בגלל זה יוצאים מכרזים שאחר כך פוגעים באנשים.
מיכאל נודלמן: הממשלה צריכה לחשוב לפני שהיא הולכת למכרזים על כך שמדובר באנשים, לא מדובר בטרקטור או איזו רכבת.
מיכאל נודלמן: אי אפשר ללכת למכרזים שקשורים לחיים של אנשים ואחר כך להגיד שהיו ליקויים.