GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ראובן ריבלין: אם הוא מורה להיסטוריה, הוא לא מורה ללשון.
ראובן ריבלין: אני מבין את האילוצים ואני מבין שאלה הם התקציבים.
זאב אלקין: באותו מספר של שעות אפשר לקחת אנשים שזו תהיה התמחותם.
זאב אלקין: השאלה אם בונים את זה על מערך בית-הספר.
זאב אלקין: אם כל בית-ספר מחליט לבד, יש לו מעט ילדים ויש לו מעט שעות.
ראובן ריבלין: מערכת החינוך בגדול כולה מתערבת בעניין שאתם עושים או שאתם פועלים לבד בלי התייחסות לכל שאר הדברים?
ראובן ריבלין: אתם מתכננים ועושים את הכול בעצמכם בלי להתייחס לכל המערכת יחד?
ראובן ריבלין: למשל, מי קבע את השיטה לפיה אתם תכשירי מלמדים – ובכוונה אני אומר מלמדים – בדרך שהצגתם בפנינו?
עמיהוד בהט: אני רוצה להבהיר כאן משהו.
עמיהוד בהט: אין כאן עניין של הכשרת המורים האלה.
עמיהוד בהט: זה יהיה יומרני מדיי לומר הכשרת מורים.
עמיהוד בהט: אנחנו נעזרים במורים מתוך בתי-הספר וסומכים על מנהלי בתי-הספר שכדי ללמד תלמיד שמתקשה בתחום השפה הם ייקחו את המורה הראוי לעשות זאת.
עמיהוד בהט: ההשתלמויות הן העשרה למורים האלה והן יצירת איזושהי תבנית של קבוצת מורים.
ראובן ריבלין: לפני כן אמרתם שאתם לוקחים מורים, אתם משאירים אותם במערכת אם הם יכולים לתת את המשקל לנושא אחר שאתם רוצים ללמד באותה שנה.
ראובן ריבלין: אם למשל לימדתם בשנה אחת תנ"ך, אתם רוצים ללמד בשנה הבאה היסטוריה, ואז אתם לא מחליפים את המורים אלא אתם משאירים את אותם מורים ורק מכשירים אותם בהכשרה שהיא לא מקצועית.
ראובן ריבלין: קודם נתנה לנו דוקטור נבו פן אחר שאני לא מתייחס אליו עכשיו כי זו יוזמה של האוניברסיטה.
ראובן ריבלין: מכל הדברים שנאמרו כאן, לא ברורה לא השיטה.
זאב אלקין: אני הבנתי ואני מאוד עצוב.
ראובן ריבלין: אני אומר את מה שאתה אומר, אבל בצורה אחרת.
ראובן ריבלין: אמרתי שלא הבנתי כדי לא לשים מכשול, אבל אם אני הבנתי כמו שאתה הבנת, אני מאוד מודאג.
ראובן ריבלין: אני לא מודאג בגללכם כי טוב שיש לכם יוזמה במקום שאין שום יוזמה.
ראובן ריבלין: באמת אולי הגיע הרגע שבו נביא את המערכת כולה ונאמר לה שהדברים האלה לא יכולים להיות איזושהי פעולה מזדמנת כזאת או אחרת אלא כאן צריך להיערך היערכות מערכתית שלמה של כל המשרד כדי לטפל בעניין הזה.
זאב אלקין: את זה אנחנו אומרים למשרד כבר במשך שנה ועמיהוד שותף אתנו לנושא הזה.
ראובן ריבלין: אין ויכוח.
ראובן ריבלין: הוא הכתובת.
ראובן ריבלין: הוא היחיד שמטפל.
ראובן ריבלין: אולי הגיע הזמן שמערכת החינוך כולה תיתן את דעתה לכל הנושא הזה משום שבכל-זאת מדובר בתלמידי ישראל ובנשירה כזאת או אחרת.
זאב אלקין: התוכנית הזאת היא צעד מאוד מבורך כי אכן צריך לחזק את השפה העברית של ילדים עולים – גם בגלל שאי אפשר תוך שנה וחצי או שנתיים וחצי להשתלט וגם בגלל שלא היה מספר מספיק של שעות לחלק גדול מהם – וצריך להמשיך בתוכנית.
זאב אלקין: זה שיש מבחן מיון, זו שיטה מצוינת כי זו למעשה השיטה היחידה שיש וכאן אנחנו נמצאים במקום הכי טוב כי מדובר בחטיבות ביניים, שם המצב הוא טוב.
זאב אלקין: לא הגענו לתיכוניים, שם אין תוכנית כזאת, ושמענו שגם ביסודי זה לא קיים.
ראובן ריבלין: בשנות ה-50 וה-60 ויתרנו על דור.
ראובן ריבלין: אמרנו שאנחנו לא יכולים להתמודד עם זה.
ראובן ריבלין: בגין היה הראשון שאחרי 30 שנה אמר שהגיע הזמן שנטפל בדור השני וזו הייתה מהפכה אמיתית.
ראובן ריבלין: אנחנו ויתרנו על דור.
ראובן ריבלין: הסכמנו לוותר על דור משום שאמרנו שקצרה ידנו מלהושיע.
ראובן ריבלין: אם אנחנו ננסה להציל את הדור, בסופו של דבר נציל גם את הדור הבא.
ראובן ריבלין: אני זוכר שאנחנו כילדים הלכנו למעברות ללמד את המבוגרים עברית, אבל זה היה בלתי אפשרי.
ראובן ריבלין: זה היה יותר לנקות את מצפוננו מאשר ללמד עברית, כי זה היה בלתי אפשרי.
ראובן ריבלין: אותה אישה, סבתא, שבאה מתימן או ממרוקו לא יכלה לקרוא את ספרי הילדים דרכם לימדנו עברית.
ראובן ריבלין: כאשר גידלנו את הדור הבא, יצרנו את המערכת שבה הדור הבא היה הקשר והגשר בין העולים לבין המדינה כתוצאה מכך שהם נקלטו.
ראובן ריבלין: היום אנחנו רואים דור עם בעיות אחרות לגמרי מבחינת קליטת העלייה, מבחינת התפיסה, התפיסה הציונית, מבחינת הקשר לארץ, מבחינת האמונה שאין מקום אחר.
ראובן ריבלין: אני מצדיע ליוזמה שלכם.
ראובן ריבלין: אתם יזמתם פה דבר אבל השאלה אם היוזמה הזאת היא הפתרון.
ראובן ריבלין: יש גופים שפועלים במסירות אדירה ועצומה.
עמיהוד בהט: נציגי העמותות שיושבים כאן עושים את הפעולה אתנו.
שרה ויסלר: "שעל" זאת לא עוד תוכנית.
שרה ויסלר: היום "שעל" היא חלק מלמידה במערך שמחייב גם את מנהל בית-הספר וגם את צוות המורים.
שרה ויסלר: כאשר אנחנו פונים היום אל בתי-הספר, אני מדברת על מחוז דרום, בו קיימות 35 חטיבות ביניים, כ-90 קבוצות שפועלות במחוז ו-7 מדריכות שמסייעות לי והן נכנסות ויוצאות בבתי-הספר והן דואגות כל הזמן שהנושא הזה יהיה על סדר היום הבית-ספרי.
שרה ויסלר: בפעילות הזאת חייבנו את המערכת ליצור מנגנון, וזה לא דבר שהוא מובן מאליו כי היום בבתי-הספר – אני לא צריכה לספר לכם – יש הרבה תוכניות והרבה יוזמות, מה גם שאנחנו עוסקים באוכלוסייה מסוימת.
שרה ויסלר: עדיין יש הרבה עולים במערכת החינוך, וגם עם זה אנחנו מתמודדים.
שרה ויסלר: הפעילות הזו מחייבת את מנהל בית-הספר להכיר במושג חדש שהוא "שעל", שיפור עברית לעולים, וזה מחייב אותו לפנות לצוות המורים ולעשות את המיטב באיתור מורה מתאים.
זאב אלקין: השאלה מה זה מורה מתאים.
שרה ויסלר: מורה מתאים הוא מורה שקודם כל נימצא יום יום בבית-הספר, שהוא נחשף לאוכלוסיית התלמידים, רגיש לקשיים שלהם, נפגש אתם לעתים תכופות, כמובן מתחייב להשתתף בהשתלמות שאנחנו מקיימים.
ראובן ריבלין: כמה מפקחים יש לך במחוז?
עמיהוד בהט: היא מפקחת על כל התוכניות, על כל התלמידים העולים בשלושה ימים בשבוע.
עמיהוד בהט: מבחינתנו אלה הן מותרות.
זאב אלקין: נתת פרופיל של מורה והפרופיל הוא מצוין כי מדובר באדם שיושב בבית-הספר.
זאב אלקין: אם בית-ספר מחפש היום מורה למתמטיקה, הוא היה נותן את אותו פרופיל?
זאב אלקין: מורה שנמצא כל יום בבית-הספר, שהוא מכיר את התלמידים, מכיר את הצרכים שלהם ומוכן לעבור השתלמות קצרה של 28 שעות?
שרה ויסלר: בניסיון שרכשתי אני נותנת מקום מאוד גדול לשיקול מנהל בית-הספר.
שרה ויסלר: את הדיאלוג בדרך כלל הם עושים אתי כי המנהל רוצה בהצלחת התלמיד.
שרה ויסלר: לי אף פעם הוא לא יציע מורה למתמטיקה.
זאב אלקין: לא נתת קריטריון מקצועי וקשה לי לתאר שמשרד החינוך היה אומר שהוא סומך על דעתו של מנהל בית-הספר שיביא כל אחד ללמד מתמטיקה.
שרה ויסלר: אין לנו קריטריונים שכתבנו אותם.
שרה ויסלר: מתקיים משא ומתן עם מנהל בית-הספר.
זאב אלקין: זאת בדיוק הנקודה.
זאב אלקין: על זה אני שואל.
שרה ויסלר: במשא ומתן אני בהחלט מקפידה לדבר אתו על הנושא הזה.
שרה ויסלר: אני אומרת שגייסתי ואני אומרת גייסתי את מנהל בית-הספר לטובת האינטרס שלי לקבל את הישגי התלמידים העולים.
שרה ויסלר: מנהל בית-הספר יודע בתחילת כל שנה שהוא יקבל את הסיוע הנדרש, אבל עליו קודם כל מוטלת החובה לאתר את התלמידים.
ראובן ריבלין: מה זה הסיוע הנדרש?
שרה ויסלר: השעות והמשאבים.
שרה ויסלר: הוא צריך לקבל משאבים וזה לא מובן מאליו, הוא צריך לפנות את המורים ממשימות אחרות שלהם, הוא צריך לקיים את המבדק של התלמידים, הוא צריך לקיים את הקשר עם ההורים ולהסביר להם את חשיבות הפעילות הזאת.
שרה ויסלר: שום דבר לא מובן מאליו.
שרה ויסלר: דרושה השקעה של מנהל בית-הספר והשקעה של צוות המורים.
שרה ויסלר: הרווח הגדול ביותר הוא הרווח לתלמידים.
שרה ויסלר: אני מדברת על רווח ברכישה של מיומנויות שפה, אני מדברת ברווח של התנסות וחשיפה לטקסטים מתחומי דעת שונים, כי הרבה פעמים אותו תלמיד יושב – ואם אנחנו מדברים על הפרופיל של התלמיד הזה – בכיתת אם כאשר בתחום מסוים הוא מצליח יותר ובתחום אחר הוא מצליח פחות.
שרה ויסלר: כאן אנחנו מאפשרים לו להיחשף לתחומים וטקסטים שונים.
שרה ויסלר: בהנחיה ובליווי של המנחים שלנו אנחנו מאפשרים לו תנאים יותר טובים להתמודד עם הטקסטים האלה.
שרה ויסלר: הדבר הכי חשוב שהתוכנית הזו מקנה היא הצלחה.
שרה ויסלר: היום במערכת החינוך אין מסגרות שמאפשרות ל-7-8 תלמידים לשבת בקבוצה אינטימית כזאת.
שרה ויסלר: כאן יושבים 7-8 תלמידים כאלה והם יכולים להעלות ולבקש סיוע ותשומת לב.
שרה ויסלר: זה הדבר הכי חשוב שקרה כאן.
שרה ויסלר: ברגע שהתלמיד העולה חווה את תחושת ההצלחה במסגרת הזאת, יש לו מוטיבציה ויש לו ביטחון לגשת להנהלה ולצוות המורים ולבקש סיוע נוסף.
שרה ויסלר: זה הדבר הטוב ביותר שקרה לנו בעקבות הפעילות הזאת.
זאב אלקין: אולי אני אחלוק עליך בכמה מהדברים שאמרת, אבל זה לא לדיון הנוכחי.
זאב אלקין: האם התלמידים ב"שעל" מקבלים את השעות בתוך יום לימודים על חשבון שעות אחרות?
זאב אלקין: אני אסביר למה אני שואל ולשם כך אני אקריא מנתונים של תשס"ה: 68 אחוזים מהתלמידים יוצאים לשיעורי "שעל" במהלך יום לימודים בזמן שיעור אחר ועל ידי כך הם מפסידים את השעות, וכאן מתעוררות שתי בעיות: ההפסד של התלמידים את אותן שעות, כי זה לא בא בנוסף אלא במקום, ויש פה גם איזושהי ניצול של המערכת כי המערכת סופרת אותם בתוך הכיתות שכרגע מתוקצבות אבל בפועל מדובר בשעות נוספות.
ראובן ריבלין: אני מבין את שיתוף הפעולה עם המנהלים לגבי השעות הנוספות, כל עוד הם יכולים לתגמל את המורים, אבל אם מדובר במצב שבו השעות הנוספות הן על חשבון התלמידים, כאשר תלמיד שצריך ללמוד מתמטיקה, באותה שעה לומד עברית, אנחנו יוצאים נפסדים.
ראובן ריבלין: אני מבין שתוכנית "שעל" היא התוכנית בה את באה למנהלים ואומרת להם שצריך לתמוך באותם תלמידים שצריכים תמיכה בשיעורי עברית מקצועית ללימודים שלהם, שזה מתחיל בשעה 2:00 עד 5:00 אחר הצהרים.
ראובן ריבלין: אם בא מורה מבית-ספר ואומרים לו שהוא יקבל עוד 3 שעות, הוא ודאי יסכים, אבל אז אנחנו יוצאים נפסדים.
עמיהוד בהט: ההנחיות שלנו שהשעות יינתנו אחר שעות לימודים.
ראובן ריבלין: ההנחיה לא מתבצעת.
עמיהוד בהט: נוכחנו לדעת שחלק די משמעותי מהתלמידים לא רוצים להישאר אחרי הלימודים כי הם רואים בזה מטלה.
עמיהוד בהט: מדובר בתלמידים בחטיבת הביניים כאשר יום הלימודים שם לא מסתיים בשעה 12:00.
עמיהוד בהט: אנחנו חושבים שעדיף שהילד הזה יתחזק בקבוצה קטנה, מה גם שבחלק גדול מהשיעורים – ולא מדדנו – הם על חשבון אותם שיעורים באותם נושאים שלומדים בכיתה, באותם מקצועות.
זאב אלקין: הוא מפסיד את התוכן.
עמיהוד בהט: הוא מגיע לכיתה אחר כך עם הרבה יותר ביטחון, עם הרבה יותר יכולות באותו מקצוע.
זאב אלקין: עם החומר שהוא הפסיד.
עמיהוד בהט: הוא לומד שני דברים פחות בתנ"ך אבל הוא יודע להסתכל על פרק בתנ"ך בצורה הרבה יותר נכונה.
זאב אלקין: איך הוא יסגור את הפער?
זאב אלקין: אתה הרי לא נותן לו שעות פרטיות?
עמיהוד בהט: מלכתחילה אנחנו בעד שזה יהיה לא בזמן הלימודים אבל במציאות זה קורה.
עמיהוד בהט: אנחנו מנסים לצמצם את זה כמה שיותר, אבל אנחנו לא רוצים להפסיד את הילדים בכלל ולגרום להם לא לבוא ואז נישאר עם שני תלמידים שיישארו אחר הלימודים ולא יהיה שום דבר.
ראובן ריבלין: ברוכה עזרתכם כי אחרים לא עושים כלום, אבל יש דברים מעוררים שאלות.
ראובן ריבלין: אתם עושים את זה הכי טוב שאתם יכולים, אבל השאלה אם אי אפשר לעשות את זה יותר טוב, והשאלה אם מה שאתם עושים משיג את המטרות.
זאב אלקין: כאן לא מדובר בתקציב אלא במבנה ומי המורים המלמדים, האם זה צריך להיות שיקול דעת מנהל בית-הספר או ששיקול הדעת צריך להיות שלכם, האם מהמורה הזה בתוכנית "שעל" נדרשת גושפנקה מקצועית או ניסיון בהוראת עברית כשפה שנייה.
עמיהוד בהט: הוא מורה בבית-הספר.
זאב אלקין: אתה לא תיקח מורה לחינוך גופני כדי שילמד מתמטיקה.
סוניה מיכאלי: אין ספק שהאנשים האלה עושים עבודת קודש.
סוניה מיכאלי: כוח האדם של האגף הזה מצומצם וזה בלשון המעטה אבל אנשים עובדים מאוד קשה.
סוניה מיכאלי: אנחנו רואים שאין הגדרה ברורה ולכן גם הקונספט לקוי.
סוניה מיכאלי: צריך להתחיל לקרוא לילד בשמו .
סוניה מיכאלי: כל הזמן אנחנו בורחים מהשם ואומרים מורה לשפה זרה, מורה לעברית כשפה שנייה.
סוניה מיכאלי: האקדמיה - חוקרים באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת תל-אביב - קוראת למצב הזה לימוד שפה זרה.
סוניה מיכאלי: למה אנחנו פוחדים להגדיר את זה כך?
קריאה: ילד שחשוף לעברית, זאת לא שפה זרה עבורו.
סוניה מיכאלי: צריך להגיע להגדרה וכמובן המפגש בין האקדמיה למשרד החינוך הוא הכרחי.
סוניה מיכאלי: אני לא למדתי באולפן, דאבל הרגלי הלמידה שרכשתי במדינה הקודמת עזרו לי לרכוש את העברית.
ראובן ריבלין: זה מתוך רצון אישי שלך ללמוד.
סוניה מיכאלי: אין ספק.
סוניה מיכאלי: אני טוענת שצריך להתייחס להגדרות האקדמיה כי המשפחה מדברת בשפה אחת ובבית-הספר מדברים בשפה אחרת.
סוניה מיכאלי: אני שוב חוזרת ומציינת את עבודת הקודש שעושה האגף אבל אין להם מספיק משאבים ואין להם מספיק כוח אדם.
סוניה מיכאלי: אולי כאן, ביום ההולדת של בית המחוקקים, יש מקום להתייחס לגף הזה שלדעתי עדיין לא מתייחסים אליו במספיק כבוד.
סוניה מיכאלי: המלצתי לתמוך בהגדלת כוח האדם.
אילנה ליטבק: מדברים על ילדים בכיתות ז', ח', ט' כאשר כל אחד מגיע עם הרמה שלו ואמרתם שזה בטווח 0 עד 70.
אילנה ליטבק: האם יש חלוקה לרמות לפי התוכנית עצמה?
אילנה ליטבק: זאת אומרת, ילד שקיבל 50 וילד שקיבל 70 יושבים באותה כיתה?
עמיהוד בהט: באותה קבוצה.
עמיהוד בהט: אחד הדברים שעלו מאותה הערכה עליה דיבר חבר הכנסת אלקין היא שהמורים אומרים שאין להם חומרי לימוד דיפרנציאלים, לפי רמות, והשאלה אם ניתן לזה מענה.
עמיהוד בהט: את אמרת קודם שהם מקבלים חוברת הנחיה והשאלה אם יש התייחסות דיפרנציאלית.
אביגיל שמואלי: בהתחלה היו 15 תלמידים בכיתה שקיבלו 4 שנים.
אביגיל שמואלי: בגלל הניסיון לקיים כיתות יותר דיפרנציאליות החלטנו שעדיף לתת שעתיים ל-7 תלמידים וזה לאחר התייעצות עם אנשי האקדמיה.
אילנה ליטבק: אם יש 20 תלמידים בבית-הספר, לפי מה מחלקים אותם?
אביגיל שמואלי: ברור שאם יש שלוש קבוצות, יש אפשרות לקיים יותר דיפרנציאליות אבל אם יש רק קבוצה אחת, זה בעייתי.
אלי זרחין: אדוני היושב-ראש, חבל שהדיון סטה לכיוון בעיניי הוא משני לנושא הדיון היום, וזאת עמדתי האישית.
אלי זרחין: בישראל יש מסגרות שלא מלמדים בכלל.
אלי זרחין: שרת החינוך מקיימת מחר דיון עם נציגי העולים בנושא הזה ואני רוצה להעלות את הנושאים שנעלה בדיון הזה.
אלי זרחין: צריך להבין שמה שעמיהוד בהט עשה, הוא עשה את זה עם הצוות שלו, וזה דבר שלפני שנתיים-שלוש לא חלמנו עליו.
אלי זרחין: כשמדברים כאן על "שעל" זו תוכנית חדשה שצריך ללמוד אותה להפיק לקחים כי קודם לא היה כלום.
זאב אלקין: אם הקשבת לדבריו של חבר הכנסת ריבלין, בכל משפט שלו הוא אמר שהם עושים משהו שאף אחד לא עושה.
אלי זרחין: בבית-הספר בו אני עובד, בוגר תוכנית "שעל" בשנה שעברה, שלומד עתה בכיתה י', קיבל לפני שבוע תעודה כתלמיד מצטיין של השכבה ומדובר בילד שנמצא שנתיים וחצי בארץ שהגיע לממוצע 92.
זאב אלקין: ילד שנמצא שנתיים וחצי בארץ, לפי ההגדרה של עמיהוד, לא היה צריך להיות בתוכנית.
אלי זרחין: הביאו אותו לתוכנית כי הוא היה טוב באולפן.
אלי זרחין: שתי בעיות עיקריות, ואני מצפה מהוועדה הנכבדה שתעלה אותן, ושוב, זה לא עמיהוד בהט כי הוא לא קובע את התקצוב.
אלי זרחין: לא יכול להיות מצב שילד שנמצא בארץ 5 שנים ולומד בתיכון או ביסודי לא מקבל כלום.
אלי זרחין: בבית-הספר הדמוקרטי בחולון יש קבוצה של תלמידים בבית-הספר היסודי, ילידי הארץ שלא יודעים לדבר עברית והם לא מקבלים אפילו שעה אחת.
אלי זרחין: בחטיבת הביניים הם זוכים לתוכנית "שעל", אבל כאן הם לא מקבלים כלום.
אלי זרחין: צריך לדעת שהכול תלוי במנהל בית-הספר.
אלי זרחין: באף בית-ספר ברחובות אין אולפן עברית ותוכנית "שעל" מתקיימת רק בבית-ספר אחד.
אלי זרחין: אם מנהל בית-הספר לא רוצה את זה, לא יחייבו אותו.
אלי זרחין: מדובר בשעות אפקטיביות לא בשעות תקן.
עמיהוד בהט: לא, אלה שעות תקן.
אלי זרחין: אני יכול לתת לכם רשימת בתי-ספר שם מורים מקבלים שעות אפקטיביות.
אלי זרחין: אני א\
אלי זרחין: ומר שצריך לפתוח מקום לתלמידים שלומדים בבית-הספר היסודי והתיכוני, וצריך להפסיק את בחירת הרשויות בבתי-הספר.
אלי זרחין: משרד החינוך החליט שכל ילד שמתאים ל"שעל", זכאי וזאת לא בחירה ולא יכולה להיות בחירה ללמד "שעל".
אלי זרחין: אם בבית-הספר יש שמונה עולים, שבית-הספר הזה יפתח כיתה.
וורקו מסרט: אני מאוד מאוכזבת ממך.
וורקו מסרט: בתי-הספר הם חלק מהמדינה וחלק מהמערכת.
וורקו מסרט: הבעיות שיש לתלמידים יוצאי אתיופיה הן זהות לבעיות שיש לתלמידים עולים ממדינות אחרות.
אלי זרחין: הבעיות שונות.
אלי זרחין: לא קיבלנו תשובה ממשרד החינוך למה 80 אחוזים מהתקציב הולך ליוצאי אתיופיה.
אלי זרחין: שאלנו שאלה ולא קיבלנו תשובה.
אלי זרחין: לא יכול להיות שמיעוט מקבל הרבה כסף.
זאב אלקין: כשנחזור לענייני תקציבים, נשמע על כך.
זאב אלקין: בנושא הזה אנחנו נמשיך לטפל כי לא כיסינו אותו.
זאב אלקין: יש עוד תוכניות רבות אחרות שלא נגענו בהן וניגע בהן בישיבה הבאה.
זאב אלקין: במפגש בין משרד הקליטה, הג'וינט ומשרד החינוך נדון ביתר הרחבה כי "שעל" היא תוכנית רק של משרד החינוך.
זאב אלקין: לקראת הדיון הבא אני מבקש ממשרד החינוך מספר דברים: לבדוק את השאלה העובדתית שעלתה כאן והיא איזה אחוז מכלל הילדים שמגיעה להם תוכנית "שעל" ולומדים בחטיבות הביניים בכלל ניגשים למבחן ואחר כך מי שצריך לקבל, מקבל.
זאב אלקין: האם אנחנו מדברים כאן בכיסוי של 90-95 אחוזים מכלל התלמידים או ב-50 אחוזים, כי בדוגמה של עיר אחת רואים ש"שעל" במיעוט.
זאב אלקין: חשוב לנו כאן לשמוע נתון מספרי, ואם הוא לא בסדר גודל של 90-95 אחוזים, כמובן עולה השאלה מה הכלים שדרושים לך כדי שבסופו של דבר כאשר המדינה מעניקה כלי שהוא לא מוגבל תקציבית הוא יעבוד.
זאב אלקין: תן לנו המלצה לפתרון, לאיזה פתרון אנחנו צריכים ללחוץ כדי שבסופו של דבר זה יעבוד.
זאב אלקין: זו שאלה אחת שקשורה להיקפי התוכנית.
זאב אלקין: הזכרתם כאן בדרך אגב שנתוני רמה על תשס"ו הם הרבה יותר טובים מהנתונים על תשס"ה, ומאחר הנתונים של תשס"ו לא מופיעים באינטרנט לא יכולתי לגשת אליהם באופן חופשי, אני מבקש לקבל מכם לקראת הישיבה הבאה, אבל לא בישיבה עצמה אלא קודם לה, ואם אפשר עוד השבוע.
זאב אלקין: אני מניח שיש לכם נתונים כי הזכרתם אותם כאן ועשיתם זאת על סמך משהו.
זאב אלקין: אני רוצה לקבל את הנתונים האלה, כי יכול להיות שיהיו לי שאלות נוספות.
זאב אלקין: קשה לי להתייחס להיבט החיובי של הנתונים מבלי לראות את כולם יחד, ואני חייב להתייחס להיבט החיובי כי בינתיים הנתונים מעלים שאלות רבות.
זאב אלקין: אני מאוד אשמח אם המצב משתפר בתשס"ו אבל לשם כך אני צריך לקבל את הנתונים.
זאב אלקין: אני מבקש לקבל את הנתונים עוד השבוע.
זאב אלקין: עברנו מהר על בית-הספר היסודי ועוד לא הגענו לבית-הספר התיכון, אבל אני יכול לנחש מה תהיה התשובה.
זאב אלקין: אני מבקש לשמוע מכם - כמו ששמענו בנושא של האולפנים כאשר בסופו של דבר יש קצה פתרון - מה כיוון הפתרון שיכול להיות לבית-הספר היסודי והתיכוני, במידה שאני צודק בתחזית שלי.
זאב אלקין: השאלה שלי היא האם יש כיוון של פתרון שיכול לאפשר לילדים בבית-הספר היסודי והתיכוני את הכלי הזה כי כלל הילדים בחטיבת הביניים מהווה שליש מהלקוחות במערכת.
זאב אלקין: השאלה הזו תהיה מאוד רלוונטית לדיון הבא.
זאב אלקין: יש שאלה שלא הספקתם להתייחס אליה.
זאב אלקין: אני, בשונה מאלי זרחין, כן חושב שפרופיל המורה בהיבט הדידקטי הוא חשוב, כי אם זה לא תחום המורה, בסופו של דבר בתקציבים התוצאה לא תהיה בהתאם להשקעה.
זאב אלקין: לכן כן אשמח להבין את ההיגיון בהגדרת המורה, שהוא גם לא מורה למקצועו והוא גם לא מורה לעברית כשפה שנייה.
זאב אלקין: עוד יותר מה שמטריד אותי זה השארת כל העניין הזה להחלטת המנהל כי כולנו חיים במדינה הזאת ויודעים שלמנהל יש הרבה פעמים אילוצים טכניים והרבה פעמים השיקול הזה הוא השיקול שמופעל בנושא הוראת עברית לתלמידים עולים.
זאב אלקין: זה מאוד מטריד אותי.
זאב אלקין: זה מטריד אותי בדיוק באותה מידה גם כאשר מדובר בהוראת עברית לתלמידים שלומדים שנה ראשונה וגם ב"שעל".
זאב אלקין: אם תסבירו לנו שאין דרך אחרת, אולי נשתכנע, אבל עליכם אני סומך יותר מאשר על המנהל והשאלה האם לא ניתן לדבר על מורים שהם מומחים לעניין הזה במקום מורה בבית-הספר שבסופו של דבר הוא מוגבל במגבלות של המערכת האישית שלו והמערכת הבית-ספרית.
זאב אלקין: אם כן, אני אשמח אם תתייחסו בישיבה לפרופיל של המורה.
מיכאל נודלמן: היום אנחנו מציינים 58 שנים להקמת בית המחוקקים, כנסת ישראל.
מיכאל נודלמן: תאריך זה הוא תאריך חשוב ואנחנו כאן לא רק כדי להזכיר את ההיסטוריה של הקמת הכנסת, אלא לדבר על מעמד הכנסת בעם ומה אפשר לעשות כדי להעלות את מעמדה של הכנסת בציבור.
מיכאל נודלמן: כאמור, היום הוא יום מיוחד.
מיכאל נודלמן: האסיפה המכוננת שחבריה נבחרו למוסד המחוקק העליון התכנסה ב-ט"ו בשבט, ב-14 בפברואר 1949.
מיכאל נודלמן: הוחלט כי האסיפה המכוננת תיקרא הכנסת הראשונה ובית המחוקקים נקרא הכנסת.
מיכאל נודלמן: בכנסת הראשונה פעלו 9 ועדות ואילו בכנסת שלנו פועלות 17 ועדות.
מיכאל נודלמן: ועדת העלייה והקליטה הוקמה בכנסת התשיעית, ב-27 ביוני 1977.
מיכאל נודלמן: בשנת 1999 הוועדה קיבלה שם חדש ומאז היא נקראת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.
מיכאל נודלמן: אני לא אומר איזה מטרות היו והנן בפני הוועדה, אולם עד הקמת ועדת העלייה והקליטה כל הבעיות שהתעוררו עקב העלייה והקליטה נדונו בוועדות שונות.
מיכאל נודלמן: בין יושבי-הראש הקודמים של ועדת העלייה והקליטה היו גאולה כהן האגדית שתרמה רבות לפוליטיקה הישראלית, ורוני מילוא.
מיכאל נודלמן: עת פעלה הוועדה היא חוקקה כמה חוקים כמו חוק התגמולים לאסירי ציון ובני משפחותיהם בשנת 1992, חוק סל קליטה שנחקק בשנת 1994, כמו חוק מעמד ותיקי מלחמת העולם השנייה שנחקק בשנת 2000, ויושבים כאן אנשים שהיו שותפים לחוק זה, חוק לנפגעי אסון צ'רנוביל שנחקק בשנת 2001, כאשר בשנת 2007 הכניסה הוועדה תיקונים משמעותיים לחוק זה, חוק הטבות לניצולי שואה נזקקים שנחקק בשנת 2007, ואני וחבריי גאים על שפעלנו למען התיקון בחוק נפגעי אסון צ'רנוביל וכי העברנו את חוק הטבות לניצולי שואה נזקקים.
מיכאל נודלמן: אני רוצה להזכיר חוקים שהתקבלו בכנסת עוד בטרם ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.
מיכאל נודלמן: בשנת 1950 התקבל חוק השבות שהוא החוק החשוב ביותר שקיים במדינת ישראל.
מיכאל נודלמן: עד היום יש גורמים שרוצים לערוך תיקונים בחוק כל כך חשוב, אבל הם לא מצליחים בכך.
מרינה סולודקין: הוועדה לא נותנת יד לכך.
מיכאל נודלמן: בשנת 1949 היה חוק מס קליטה כאשר אזרחי ישראל שילמו מס קליטה כדי לקלוט את העולים החדשים.
מיכאל נודלמן: חוקים אחרים שנחקקו היו חוק לעשיית דין בנאצים ובעוזריהם שנחקק בשנת 1950.
מיכאל נודלמן: חוק זיכרון השואה והגבורה, חוק יד ושם, שנחקק בשנת 1953.
מיכאל נודלמן: חוק נכי המלחמה בנאצים שנחקק בשנת 1954.
מיכאל נודלמן: חוק נכי רדיפות הנאצים שנחקק בשנת 1957.
מיכאל נודלמן: חוק מלווה קליטה שנחקק בשנת 1961.
מיכאל נודלמן: חוק אכסון עולים בדירות שכורות שנחקק בשנת 1974.
מיכאל נודלמן: חוק תגמולים לחסידי אומות עולם שנחקק בשנת 1995.
מיכאל נודלמן: אנחנו רואים שחוקקו חוקים שנדונו בוועדה הזו ואלה חוקים חשובים.
מיכאל נודלמן: אנחנו ממשיכים את שעשו קודמינו אולם מה לחבריי ולי כואב שמעמד הכנסת הוא לא כל כך גבוה יחסית למעמדו של הצבא, יחסית למעמדו של בית-המשפט, יחסית למוסדות אחרים.
מיכאל נודלמן: אני צריך לומר שבכל המדינות קיים התהליך הזה ומומחים צריכים לחקור ולבדוק למה זה קורה.
מיכאל נודלמן: אולי זה קורה משום שהכנסת פתוחה לכולם, אולי מאחר שחברי הכנסת לא יוצרים דימוי רציני כמו שאנחנו רוצים שיראו אותנו בעם.
מיכאל נודלמן: יש דבר אחד שקשה לי להשלים אתו והוא שבישראל אין הפרדת השלטון וחברי הכנסת מכהנים כשרים וכסגני שרים, כך שפחות חברי כנסת לוקחים חלק בעבודת ועדות הכנסת.
מיכאל נודלמן: 30-35 חברי כנסת מכהנים כשרים או כסגני שרים, חברי הכנסת הנותרים צריכים לקחת חלק בוועדות השונות וזה לא מאפשר לעשות עבודה איכותית.
מיכאל נודלמן: אם אדם צריך להיות באותו זמן בכמה ועדות, זה פוגע בעבודת הוועדה.
מיכאל נודלמן: גם היום אתם רואים שבוועדה נמצאים רק שלושה חברי כנסת כי אחרים נמצאים בוועדות אחרות.
מיכאל נודלמן: נכון שהיום נמצאים רק שלושה חברי כנסת, אבל אני רוצה לציין כי בישיבה האחרונה השתתפו כל חברי הוועדה.
קריאה: תלוי מה הנושא הנדון.
מיכאל נודלמן: אני קורא לכולם להשתתף בדיון, במיוחד איך לגרום לעבודת הכנסת ומעמדה להיות יותר חזק ושיהיה יותר כבוד כלפיה.
יוסף שגל: אדוני היושב-ראש, אנחנו מקיימים דיון מאוד חשוב.
יוסף שגל: אכן, חסרים לנו אנשים בוועדות.
יוסף שגל: בוועדות יש עבודה רבה אבל כל חבר כנסת חייב להיות ב-4-5 ועדות באותו זמן וזה מפריע לעבודה טובה.
יוסף שגל: אני ממש מצטער על כי אעזוב עתה את הישיבה.
יוסף שגל: אני חייב להשתתף בישיבת ועדת החינוך והתרבות מאחר ונוצרה בעיה עם בית-ספר בו 80 אחוזים מהתלמידים הם עולים חדשים ורוצים לסגור אותו.
אברהם שרנופולסקי: אני מייצג כאן את ארגון המדענים ומהנדסים עולים.
אברהם שרנופולסקי: אינני יכול להעריך את הפעילות של הכנסת כולה, אבל כמשתתף בישיבות רבות של ועדת העלייה והקליטה, אני מוכרח לציין את חשיבותה לעולים, את הפעילות של הוועדה ואת יעילות ההחלטות שהיא מקבלת.
אברהם שרנופולסקי: ההחלטות שהיא מקבלת משפיעות גם על פעילות משרדים ממשלתיים וגורמים שונים, וגם משפיעות על אלפי עולים.
אברהם שרנופולסקי: יושב-ראש ועדת הקליטה, פרופסור נודלמן, הוא בעל יוזמה והוא יודע היטב את המציאות ואת הבעיות העיקריות בקרב העולים.
אברהם שרנופולסקי: פרופספור נודלמן בוחר לדיון את הנושאים החשובים ביותר והאקטואליים ביותר כגון סוגיית פנסיה לעולים, כולל עולים מחבר העמים, או סוגיית תוכנית קמע שקשורה לגורלם של מאות מדענים שעובדים באוניברסיטאות, או תוכנית בשן, או נושא הוראת העברית, או נושא הירידה מהארץ ועוד ועוד כהנה נושאים.
אברהם שרנופולסקי: יש להדגיש שיושב-ראש ועדת הקליטה, פרופסור נודלמן, משתף פעולה עם הארגונים הציבוריים ומקשיב להצעותיהם והמלצותיהם.
אברהם שרנופולסקי: הוא נותן להם אפשרות להשתתף בדיון, מה עוד שהוא עצמו משתתף בדיונים המתקיימים על-ידי הארגונים הציבוריים, דבר שהוא חשוב מאוד.
אברהם שרנופולסקי: אני מברך את פעילות ועדת הקליטה ואני מאחל פעילות מוצלחת לשנים רבות.
מיכאל נודלמן: מרינה סולודקין ואני נבחרנו על-ידי העולים החדשים ואנחנו עושים הכול למען העלייה.
מיכאל נודלמן: אנחנו פועלים רבות לא רק לגבי העלייה מרוסיה אלא גם לגבי העלייה מאתיופיה.
מיכאל נודלמן: לא כל מה שאנחנו רוצים לעשות מצליח, כי הכנסת אמנם רוצה לפעול, אבל לא תמיד הממשלה נענית לרצונותיה של הכנסת.
מיכאל נודלמן: אתם יודעים שיש צורך בתקציבים גדולים מאוד.
מיכאל נודלמן: לא כל בעיה אפשר לפתור מיד אלא אפשר לפתור אותה בהדרגה, אבל חבל שיש בעיות שאפילו בהדרגה אי-אפשר לפתור אותן.
מיכאל נודלמן: סיפרה מרינה סולודקין על תוכנית ויסקונסין, ואנחנו חושבים שבתוכנית ויסקונסין לא צריכים להשתתף תושבים חדשים כי יש בעיה עם השפה, עם המסורת וכולי.
מיכאל נודלמן: יש גם בעיה בהבנת מספר דברים.
מיכאל נודלמן: כבר שנה וחצי אנחנו מנהלים מלחמה בנושא הזה, אבל אנחנו לא מתקדמים.
מיכאל נודלמן: התקדמנו בנושא קשה מאוד – אולי הוא לא קשור לעלייה מאתיופיה אלא יותר קשור לעולים מברית-המועצות – כאשר העולים רצו להזמין קרובים וחברים לבקר בישראל.
מיכאל נודלמן: אנשים כאלה נתקלו בבעיה והיו צריכים לשלם ערבות 15 אלף שקלים כדי להזמין חבר לבקר בישראל, וזה כאשר לעולים אין את הסכום הזה ברשותם.
מיכאל נודלמן: את הבעיה הזו פתרנו.
מיכאל נודלמן: ניהלנו מלחמה על 8 אחוזים מס שגבו מאנשים שמקבלים רנטות מגרמניה כאשר בחוק הגרמני כתוב שמרנטות לא גובים מס.
מיכאל נודלמן: נאמר שזה לא מס אלא אלה דמי שירות, אבל איזה דמי שירות גובים מבלי לתת שירות?
מיכאל נודלמן: בסופו של דבר זה בוטל.
מיכאל נודלמן: יש מספר דברים בהם התקדמנו אבל עדיין יש מה לעשות.
מיכאל נודלמן: יש לנו בעיה עם הקייסים בעדה האתיופית כי בישראל אין קייסים והרבנות מוכנה להסמיך מספר אנשים לרבנות, אבל העדה לא רוצה זאת אלא היא רוצה קייסים.
מיכאל נודלמן: אנחנו עומדים על כך שצריכה להינתן עזרה סוציאלית ופסיכולוגית לאנשים.
מיכאל נודלמן: יש דברים שהם במחלוקת כמו האם צריכים להיות בישראל קייסים או לא צריכים להיות, האם העדה האתיופית צריכה להתקדם בקליטתה בישראל ולחיות יותר בהתאם למסורת ישראלית או צריכה לחיות באוטונומיה.
מיכאל נודלמן: אני חושב שהקהילה צריכה להיות כמו כולם, אבל זו החלטת הקהילה והמדינה.
מיכאל נודלמן: ביקרנו במכון רופין ושמחתי לראות צעירים מאתיופיה שלומדים במקום, צעירים שיודעים מה הם רוצים, שיודעים מהי המדינה שלנו.