GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכאל ידוביצקי: אסוציאציה אחת של אינסטלטור שמנסה לתקן איזושהי מערכת צינורות מאוד בעייתית, מיושנת, וברגע שהוא סותם חור אחד, נפתחים כמה חורים חדשים, והוא מסכן עצמו ומשקיע את כל מרצו ב-12 בלילה או ב-12 בצהרים וזה לא מצליח.
מיכאל ידוביצקי: והאסוציאציה השניה הייתה רובינזון קרוזו, כי הוא מישהו שנמצא על אי בודד ומנסה באמת במלוא כוחותיו לפתור בעיות ואין מסביבו אף אחד.
מיכאל ידוביצקי: גם כל התכניות ששמענו עליהן היום ובישיבה הקודמת, שע"ל, משעולים, כמעט כל מה שנאמר פה, זה משהו שהוא מופיע כתוספת, כעוד תכנית שהיא מנסה לשפר.
מיכאל ידוביצקי: כאשר מה שדרוש פה זה לא רק שיפור אלא שינוי מהותי של המערכות האלה שכוללים גישה הוליסטית, שלוקחת בחשבון את המשפחות ואת הרקע ואת מגוון המערכות.
זאב אלקין: כחבר בוועדת החינוך לאחר הרבה דברים שנאמרו שם, אני מודיע לכם במלוא האחריות, משרד החינוך כמוסד לא זוכר מה היה שם.
מיכאל ידוביצקי: אז נמליץ למשרד החינוך ולוועדה הזאת, באמת גם להתעניין במה שכתוב גם בדוח עצמו ובמיוחד בנספחים.
מיכאל ידוביצקי: כי מתוך מסמך עולים לדוח המרכזי, הוכנסו כשניים וחצי עמודים כי שם יש לדעתי פתרונות מערכתיים שהם בגדר שינוי ולא בגדר סתימות או שיפורים כאלה או אחרים.
מיכאל ידוביצקי: אנחנו לא בשלב שאנחנו צריכים להמציא פתרונות, אנחנו בשלב שצריכים ליישם אותם וחלק מזה זה אולי באמת חקיקה, אבל אני חושב שהרוב זה לאו דווקא חקיקה ולאו דווקא השקעה תקציבית נוספת, כי בעיניי הפתרונות האלה הם לא יקרים, הם בעיקר שינויים מבניים ופחות השקעות תקציביות.
מאיה שריר: זה עבר לוועדה בפעם הקודמת.
זאב אלקין: לסיכום של הסיכום ביניים של הדיון כי אנחנו עדיין לא התקדמנו לסיכום הסופי של כל הנושא.
זאב אלקין: אנחנו בשבוע הבא נסגור את הפינות שנשארו לנו מהחינוך היסודי ומחטיבות הביניים.
זאב אלקין: מאיה, זה עלייך, לקבל עד השבוע תשובות בכתב, חלק לשאלות שנשארו פתוחות מהשבוע שעבר וחלק לשאלות שנשאלו היום.
זאב אלקין: אני פונה אלייך בכל לשון של בקשה, שנקבל את התשובות האלה בכתב עד סוף השבוע, מבחינתנו זה יום חמישי בשעות סבירות, בוקר או צהרים.
זאב אלקין: עיקר הדיון בשבוע הבא יהיה על הנושא של התיכוניים ומאוד חשוב לי לשמוע בדיון הזה גם לגבי תיכון וגם לגבי יסודי, ואולי, זה תלוי בתשובה שתעבירו אלינו, גם חטיבות ביניים, מהו הפתרון המערכתי שמשרד החינוך מציע.
זאב אלקין: ושוב במסגרת שיש, האם מבחינתם המספרים האלה, האחוזים שאליהם מצליחים להגיע עם הילדים, באותה קטגוריה שאנחנו הגדרנו, ילדי עולים ותיקים וילדי עולים.
זאב אלקין: האם בקטגוריה הזאת, האחוזים שמצליחים להגיע אליהם בכל התכניות ביחד, האם זה בסדר ואז אולי לא צריך שום פתרון מערכתי נוסף, או האם זה לא בסדר ומהם הפתרונות המערכתיים שאתם רואים מול עיניכם שצריך לכך.
זאב אלקין: על איזה תכניות, על איזה היקפי תקציב שחסרים היום במערכת שאנחנו מדברים.
זאב אלקין: ומה ההיערכות של המשרד כדי להשיג אותם, אם הוא מתכוון לדרוש את זה ממשרד האוצר, אם הוא מתכוון לחפש את זה במשאבים הפנימיים שלו.
זאב אלקין: אבל אני מבקש תשובה מערכתית ולא תשובה של תכניות.
זאב אלקין: הגדרה לאיזה אחוז של ילדים כן צריך להגיע כדי שנקבל תוצאה יותר טובה.
מסרט וורקו: אנחנו לא עוסקים ביסודי.
זאב אלקין: אני מניח שכשנגיע לתיכון, שם נמצא אתכם כפרטנר הרבה יותר מסיבי ולכן זה יתקיים כדו-שיח מול שני משרדים.
אלי זרחין: אדוני היו"ר, יש מקום שהישיבה הזאת תהיה עם נציגי הרשויות מהמקומיות, כי אחת מהפאשלות שבערים שלרוב התיכוניים אין נציגויות.
זאב אלקין: אני בהחלט מקבל את ההמלצה.
זאב אלקין: אנחנו נוציא את זה לשלטון המקומי, למיכאל.
זאב אלקין: נזמין אולי גם את נציגי צה"ל ואולי גם נציגי הרשתות הגדולות של התיכוניים.
מיכאל נודלמן: הנושא היום: שליש מהתלמידים העולים מעדיפים לא להתגייס, זו יוזמה של חה"כ יואל חסון ולצערי הוא לא נמצא עכשיו ואני לא רוצה לחכות, יש פה מוזמנים ויש חברי-כנסת, אנחנו נתחיל את הישיבה.
ראובן ריבלין: אדוני היו"ר, אני מציע לשמוע את האורחים הנכבדים שהטרחנו להגיע לכאן.
יואל חסון: בוקר טוב.
מיכאל נודלמן: אני פתחתי את הישיבה.
יואל חסון: תודה לך אדוני, אני מודה לך על כינוס ישיבה זו שהעיתוי שלה במקרה גם מתאים לפרסום שאני בטוח שכולם ראו אתמול ב"ידיעות אחרונות", נתונים שגם משרד הקליטה מגבה אותם, לגבי המצב של הנוער העולה ומשפחות העולים.
יואל חסון: מדובר שם גם על הישגים בלימודים, בעיות במשפחות ושירותי הרווחה.
יואל חסון: זה התווסף לנושא שאני ביקשתי לדון עליו בהקשר לדוח של משרד הקליטה המפרט נתונים קשים על ילדים עולים: חמישית מהעבריינים הקטינים הם עולים וכשליש מהילדים העולים חיים מתחת לקו העוני.
יואל חסון: קשיי הקליטה של הנוער העולה, בנוסף לקשיים שממילא חווה כל נער מתבגר, דוחפים אותם לעישון ולשתיית אלכוהול.
יואל חסון: עפ"י הסקר, בין 20 ל-57 אחוזים מהתלמידים, תלוי באזור המגורים, דיווחו על שתיית אלכוהול פעם עד פעמיים בשבוע.
יואל חסון: אני לא אמשיך למנות את שאר הדברים הקשים בסקר, אבל התמונה שעולה מכאן היא באמת עגומה וקשה.
יואל חסון: והאמת, כשפוגשים עולים, דבר שהזדמן לי בשנים האחרונות כשעסקתי בנושא חינוך ונוער, רואים באמת שהדברים הללו הולכים ומתפתחים ומחמירים.
יואל חסון: אני חושב שנתונים שהיו קודם, החמירו.
יואל חסון: ואני אשמח לשמוע את הגורמים המקצועיים שוודאי הגיעו לוועדה כדי להתייחס לנתונים האלה ולראות איך אנחנו יכולים לשנות את המצב הזה.
יואל חסון: תודה רבה.
גיורא קפלן: במקרה נודע לי מאנה שהפרסום בעיתון מבוסס על סקר שאני ביצעתי.
גיורא קפלן: לכן הרגשתי צורך לבוא ולהבהיר כמה נקודות ולבחון בפרופורציה.
גיורא קפלן: בכל זאת עיתונאי זרק את ה-31 אחוז.
גיורא קפלן: קודם כל, אני רוצה להבהיר שסקר זה לא היה הנושא ולא עסק בזה, הסקר היה על נושא בריאות ובדק את בעיות הבריאות של בני הנוער.
גיורא קפלן: ובגלל שזה עוסק בבריאות ונוער, הגישה היא הרבה יותר הוליסטית ובדרך-כלל כשעוסקים בנושאים שקשורים לנוער, זה התנהגויות, בעיות בריאות, בעיות נפשיות, הכל צף ביחד, אז בסקר ניסינו להקיף כמה תחומי חיים.
גיורא קפלן: משהו שלא התפרסם שם ואני רוצה מאוד להבהיר, כשחותכים את זה לפי מגדר של בנים ובנות, אז בקרב הבנים אין כמעט הבדל בין העולים לוותיקים, כלומר, זה 23 אחוזים בקרב הבנים שאמרו "לא", לעומת 19 אחוז של הישראלים הוותיקים.
גיורא קפלן: והפער דווקא היה בקרב הבנות.
גיורא קפלן: בקרב הבנות היו 36 אחוזים שענו "לא" והיו מעדיפות "לא", לעומת 14 אחוז של הבנות הותיקות.
מיכאל נודלמן: באיזה מדגם היה, בית-הספר ?
גיורא קפלן: ההערה השניה שגם צריך לדייק, הסקר נעשה כפיילוט וזה נעשה בראשון-לציון.
גיורא קפלן: הוא בהחלט מייצג את ראשון לציון ומבוצע על ארבע חטיבות.
מיכאל נודלמן: אבל זה סקר לא רלוונטי כדי לדבר על כל העולים.
גיורא קפלן: הוא לא מייצג את הארץ.
יואל חסון: רגע, שאלתי למה בכלל בחרו בראשון-לציון?
גיורא קפלן: האמנו שכדאי לעשות את זה דרך רשויות מקומיות, כי לרשות מקומית יש יותר אפשרויות להתמודד.
ראובן ריבלין: ראשון היא מיקרו קוסמוס.
גיורא קפלן: ואז התחלנו בתל-אביב ובראשון-לציון.
יואל חסון: כמה נשאלים?
גיורא קפלן: 800 ומשהו, ובתי-הספר נבחרו באופן אקראי, ארבע חטיבות וארבעה תיכוניים.
גיורא קפלן: כלומר, את ראשון לציון זה מייצג בטוח.
גיורא קפלן: זה נכון, אני מקבל, זה לא מייצג את כל הארץ, היינו אמורים להמשיך, בינתיים המימון שהיה, הספיק רק לשלב הזה של המחקר.
אלי זרחין: מי זה עולים לצורך הסקר?
גיורא קפלן: עולים זה היה עד 10 שנים בארץ.
גיורא קפלן: הערה שניה להבהרה, אני רוצה גם לשים את זה בפרופורציה כי נבהלתי מעט כשראיתי את זה בעיתון.
גיורא קפלן: בסקרים מסוג כזה חשוב מאוד לעשות הבחנה בין עמדות לבין התנהגות בפועל.
גיורא קפלן: הדברים הולכים ביחד אבל הם לא אחד על אחד, בדיוק כמו שאתם כפוליטיקאים ודאי מכירים את זה, כשמישהו בסקר עונה שהוא מזדהה עם מפלגה מסוימת, זה לא אומר שבתוך הקלפי זה בדיוק מה שהוא עושה.
גיורא קפלן: כך גם יש להתייחס לשאלה הזאת, גם אלה שענו שהיו מעדיפים "לא", זה לא אומר שמחר הם לא מתגייסים לצה"ל.
גיורא קפלן: זה מבטא איזושהי אווירה שיש להתייחס אליה.
גיורא קפלן: זה מבטא איזושהי רמה של הזדהות משהו, אבל לא התנהגות בפועל.
גיורא קפלן: אם אפשר להוסיף שאני גם השתתפתי בסקר הזה.
גיורא קפלן: אני רציתי קודם כל להגיד תודה רבה לכל חברי הכנסת ולכל האנשים שהם מקבלי ההחלטות שנמצאים פה למען נושא באמת מאוד חשוב ורציני.
גיורא קפלן: אני אמרתי קודם לעוזרת של חה"כ חסון שחבל שהעיתון לקח מה שאומרים ברוסית, מטוגן, והכניס לעיתון.
גיורא קפלן: פרופ' נודלמן צודק במאה אחוז, נתונים אילו אינם מייצגים לכל העולים, לכל הארץ, זה ברור, את זה עשינו בתוך הפיילוט.
מיכאל נודלמן: אבל בעיתון כתוב, שליש מהעולים החדשים לא רוצים להתגייס.
מרגריטה פרימוביץ': מה שאנחנו מסרנו לעיתון זה היה תוצאות הסקר, מה שמונח לפניכם על השולחן, זה דבר אחד.
מרגריטה פרימוביץ': ודבר שני, הנושא הכי חשוב שהיה.
מיכאל נודלמן: לצבא יש מספרים מדויקים, אנחנו נשמע.
מרגריטה פריימוביץ': זאת אומרת שהנתונים האלה שהתפרסמו בעיתון, אלה ממצאים נוספים.
מרגריטה פריימוביץ': הכי חשוב מה שאנחנו ניסינו לברר שזה מצב ראשוני וציון ראשוני, זה מצב הבריאות פיזי ונפשי של בני-נוער עולה כגורם הסיכון להיכנס לגורמי סיכון.
מרגריטה פריימוביץ': אנחנו עדיין חושבים שבני-הנוער העולים עדיין נורמטיביים.
מרגריטה פריימוביץ': זאת היתה המטרה, גילוי מוקדם ומניעת כניסה לגורמי סיכון.
מרגריטה פריימוביץ': זאת מטרת הסקר בתוך הפיילוט הזה.
צבי הנדל: והתוצאה של הסקר, שהם נורמטיביים?
מרגריטה פריימוביץ': התוצאה שחלק רב מהילדים שייכים לקבוצות פחות או יותר נורמטיבית.
מרגריטה פריימוביץ': יש הרבה בעיות הן במצב הבריאותי הפיזי והן במצב הבריאותי נפשי, שזה אומר שהם יכולים להיכנס לקבוצות גורמי סיכון.
מרגריטה פריימוביץ': זו היתה המטרה הכי חשובה של הפיילוט הזה.
יעקב דנון: אם אפשר שאלת הבהרה לעורכי הסקר, האם נבדק המומנט של ותק בארץ ביחס להתייחסות לשאלות השונות שעולות?
יעקב דנון: כלומר, האם נער עולה שהוא צעיר בארץ מבחינת הוותק שלו בארץ, לעומת ותק של 10 שנים בארץ.
צבי הנדל: אני מציע שתעבירו לו את הסקר.
יעקב דנון: אני קיבלתי את הסקר, אבל זו הזדמנות להרחיב את הדיון ולהעמיק בו.
ראובן ריבלין: קודם כל, הכותרת לא נכונה, זה הדבר החשוב ביותר.
מיכאל נודלמן: חברים, אנחנו צריכים לעבוד לפי סדר היום, חה"כ צבי הנדל, בבקשה:
צבי הנדל: אני רוצה כמה הערות לפני שאני שומע את הנתונים מצה"ל.
צבי הנדל: כרגע אתם אמנם במוקד העניין, אבל ההערות הן לכולנו.
צבי הנדל: לפעמים השאלה שנשאלת קובעת כבר את הסטיגמה.
צבי הנדל: זאת אומרת, אם אתה שואל שאלה "כמה זונות יש מבין העולים החדשים?", זאת אומרת שיש שם בעיה, ומי מסתכל על התשובה בכלל?
גיורא קפלן: סליחה, הסקר היה לכלל האוכלוסייה.
צבי הנדל: עכשיו צריך לדעת שיש להאשים את העיתון, למרות שאני עדיין צעיר, למדתי שלחנך את
צבי הנדל: דבר נוסף, בקליטת עלייה יש שני צדדים: צד אחד זה העולה עצמו והבעיות האובייקטיביות שלו.
צבי הנדל: והצד השני זה הקולט.
צבי הנדל: ובכל שאלה שאנחנו מעלים, החידוד צריך להיות "איפה צריך להיעשות התיקון", בדרך-כלל הקולט הוא הבעיה כי הנקלט הוא בבעיה, הוא בא מחוץ-לארץ לחברה חדשה למזג אוויר חדש, שפה חדשה, עבודה חדשה, בית חדש, הכל חדש.
צבי הנדל: אז באופן טבעי קשה לו ובכל סקר כזה, אם נעשה את זה לפי הפרמטרים שאמרתי, הסיכוי שהעיתון יוכל להוציא מזה צהוב, הוא קטן.
צבי הנדל: אני אומר את זה ברמה של אוהד ולא כמטיף בשער, כי כולנו אחראים לקליטה טובה, אין כמעט דבר יותר ציוני מלהביא יהודים לישראל.
צבי הנדל: ואנחנו לפעמים יורים לעצמנו ברגל על שטויות.
צבי הנדל: אז אם מזה נרוויח – אין לי ספק שלמעלה ההצעה, חה"כ חסון, היו מניעים טהורים שכוונתם לתקן ולראות מה אפשר לעשות כדי שיהיה טוב יותר וכדי שהבחורים והבחורות הללו האלה ירגישו יותר טוב.
צבי הנדל: אבל על כולנו לדעת כל הזמן שכל מי שקשור באיזושהי צורה לנושא העלייה, חייב כל הזמן לחשוב מה עוד ניתן לעשות כדי לתקן ולא לחפש מה אפשר לקלקל, כי לזה יש אנשים שמוכנים בחינם והרבה.
ראובן ריבלין: אדוני היו"ר, כמו חה"כ חסון, אם אני הייתי רואה כותרת כזאת, הייתי מביע את פליאתי.
ראובן ריבלין: אני לא בטוח שהייתי מגיש הצעה לסדר, כי הנה באים מעצבי הדוח והחוקרים ומהללים את חה"כ אשר נותן את דעתו לבעיות קשות.
ראובן ריבלין: גם אתם במשרד הבריאות עשיתם סקר חשוב ביותר.
ראובן ריבלין: אני כבר שנה בוועדה הזאת, אנחנו עוסקים מדי שבוע בכל אותן בעיות שקשורות בקליטת עלייה וקליטת העלייה המיוחדת לגבי התקופה הזאת והמצב של מדינת ישראל והכוונות שהיו לעולים כאשר הם עלו לארץ.
ראובן ריבלין: לבוא ולומר דבר כזה, אפילו אם הוא יוצא מהקשרו וניתן להבלטה, זה דבר שכדאי גם לחוקרים לתת עליו את דעתם שמא לא ישתמשו עיתונים לאחר מכן באיזה שהן אמירות שהופכות לכותרות.
ראובן ריבלין: כדאי מאוד להיזהר בעניין זה.
ראובן ריבלין: כמובן שיש לנו בעיות לא קלות עם קליטת העלייה, כמו כל ארץ מוצא גם כאן יש בעיות.
ראובן ריבלין: פעם היו עולים לארץ אנשים שרצו להגיע לארץ משום שהדבר היחיד שעניין אותם הוא עלייה לארץ, זה היה בשבילם מטרת חיים ולא חשוב היה מה יהיה בארץ.
ראובן ריבלין: הכוונה לעלות לארץ היא היתה מטרה בפני עצמה, מטרה שקידשה את כל הדברים האחרים.
ראובן ריבלין: היום העלייה היא עלייה יותר דעתנית או עלייה שהשיקולים בה הם לא רק ציונות.
מרינה סולודקין: ל"יקים" זה לא היה ציונות.
ראובן ריבלין: ל"יקים" זה לא היה ציונות כי היו כאלה שהבינו יותר מהר שאם הם יישארו עם היטלר, הם בעצם לא יישארו.
ראובן ריבלין: היו גם ציונים מופלאים ונפלאים שבאו לארץ.
ראובן ריבלין: גאוותנו על העלייה הזאת וגאוותנו עוד יותר על הבחורים שעלו ואשר משרתים בצה"ל מתוך הזדהות שאין כדוגמתה.
ראובן ריבלין: תשאל חברים ביחידת עילית, "איפה אתה רוצה להיות הלילה במחנה או באנדים בצ'ילה?", הוא יאמר לך באנדים בצ'ילה, אבל האם הוא בכלל יעלה על דעתו לעזוב את היחידה שלו או להשתחרר לפני הזמן?
סופה לנדבר: רבותיי, כותרת אחרי כותרת זה פשוט יותר מדי.
מרינה סולודקין: זה קמפיין.
סופה לנדבר: זה מקומם, זה מכעיס ואני חושבת שזה קמפיין, כן, מרינה, אני לא הייתי זורקת את המילים אבל בעצם הכותרת של אתמול נורא הרגיזה אותי וטוב שאתה הגשת את זה להצעה לסדר היום.
סופה לנדבר: ואם כישראלי ותיק, כיליד הארץ, זה מקומם אותך, תאר לעצמך איך זה מכעיס אותנו.
ראובן ריבלין: וגם האתיופים.
סופה לנדבר: חה"כ ריבלין אמר נכון שהיו שותפים לנשק והיו שותפים למוות.
סופה לנדבר: אני יו"ר פדרציה ישראלית לדוברי רוסית ועשיתי עכשיו סבב טלפונים למשפחות של עולים, אלו שאני ביקרתי אותן ואני איתן בקשר, והיה לי כל-כך קשה לדבר איתן, מפני שאמרו, שלחו את הילדים שלנו למות.
סופה לנדבר: ופעם ראשונה בחיים שלי במדינת ישראל היה לי קשה להסתכל בלוויות לעיניים של ההורים וזה לא משנה באיזו שפה הם מדברים.
סופה לנדבר: זה ילדים שהיו שותפים לדבר שמדינת ישראל אחראית לו.
סופה לנדבר: ועכשיו זה לא המקום ולא הוועדה שאני צריכה להגיד מה שאני חושבת, ויכול להיות שאנחנו כולנו חושבים.
סופה לנדבר: אז אתם אמרתם שיש בסקר בעיות אובייקטיביות או בזה שכתבו את המאמר הזה.
סופה לנדבר: אני לא רוצה עכשיו להאשים, הדבר הזה מקומם אותי.
סופה לנדבר: מקומם אותי שמתחילת העלייה הזאת מה לא אמרו עליה.
סופה לנדבר: "זונות" אמרתם, בוועדה הזאת, כאשר היו יו"ר אחרים, אני הצעתי שנצא לכביש, ונעשה שם סקר, ונשמע באילו שפות הן מדברות.
סופה לנדבר: אמרו "אלכוהוליסטים", אמרתי להם את ההבדל בין ותיקים ועולים, שהיום הם שותים וודקה ומחר הם ישתו קוניאק, אז נכון שהיום הם שותים קוניאק וכל האלכוהוליסטים באותה רמה.
סופה לנדבר: אמרו "מאפיונרים", אני לא רוצה להגיד איזה חקירות יש היום במדינת ישראל, אז אני לא יודעת אם זה לא מאפיונרים שנולדו במדינת ישראל.
סופה לנדבר: רק אתמול דנתי עם נציגי קרן "עולה לעולה" על 20 מקרים, כולם חיילים בודדים וכאן האצבע המאשימה שלי כלפי צבא מדינת ישראל, איך יכול להיות חייל בודד שמשרת במודיעין או בגולני, והוא כאן לבד במדינת ישראל, שאין לו לאן לחזור, שאין לו כסף לדברים אלמנטריים?
סופה לנדבר: היום התפרסם מאמר ואתם ראיתם שבאגודה למען החייל אומרים שהיא מבזבזת כסף לפלאפונים, לבגדים והכל.
סופה לנדבר: ורצוי שתדעו, רבותיי, כאשר משפחה של עולים מגיעה למדינת ישראל ללא בית, ומתגלגלת משכירות לשכירות, אין מה לאכול, יש הרבה משפחות של חד-הוריות, לחייל אין אפשרות לעבוד ולהרוויח כמה גרושים והמשפחה נשארת באותו מצב קשה.
סופה לנדבר: יש פה משפחות של נכים, יש משפחות של חד-הוריות.
סופה לנדבר: החייל מבקש דברים אלמנטריים ויחד עם זאת, הוא חייל גאה, הוא הולך להגן על מדינת ישראל ואני חושבת שאנחנו צריכים ליצור סופר תנאים לעולים שהם בודדים במדינה, וזה לא משנה מאיזו מדינה הם הגיעו.
סופה לנדבר: הם משרתים במדינת ישראל והם חיילים בודדים.
סופה לנדבר: אנחנו צריכים לחשוב על כך שאנחנו צריכים לספק למשפחות צרכים אלמנטריים של רווחה ואנחנו צריכים להיות אוזן קשבת לאותם חיילים.
נסים ברדה: אני רק מבקש להתייחס לסיפא של הדברים של חה"כ סופה לנדבר, לפני שאת יוצאת.
נסים ברדה: אני
סופה לנדבר: בסדר, תן לי טלפונים ואני אעביר אליך.
נסים ברדה: בבקשה גברתי.
נסים ברדה: אין מושג כזה בצה"ל, אין חייל שאין לו לאן ללכת.
נסים ברדה: כל חייל, אם אין לו כסף, מקבל בכרטיס שלו כל חודש שהוא עובר, הוא מעביר אנונימי כרטיס כמו ישראכרט בסופרמרקט והוא מקבל מצרכי מזון, מקבל מהמג"ד תלושים מהכיס והמג"ד נותן לו.
נסים ברדה: משקיעים 120 מיליון ₪ בטיפול בתנאי שירות.
נסים ברדה: תכננו 80, הגענו ל-120, לא יהיה מצב שיהיה חייל בצה"ל שאין לו איפה לאכול או לישון.
נסים ברדה: אני אתן לך את הפרטים בבקשה ותעבירי לי את השמות.
סופה לנדבר: תן לי בבקשה את הפרטים, אני היום אשלח לך את השמות של החיילים.
מיכאל נודלמן: חבל שאתם לא נשארים.
סופה לנדבר: אנחנו חייבים לשמוע, אבל אתם צריכים להבין שאנחנו הולכים לוועדת הכספים.
אורח: אני חייב לספר לכם וגם לשלטונות צה"ל, אני לא יודע אם אתם מודעים למושג שנקרא "בית חם לחייל" ביהוד.
אורח: מי שמוביל את הנושא זה אפי מימון ובכל אירוע שיש שם, יש למעלה מ-60 אחוזים עולים, גם עולים ותיקים, אבל בעיקר מחבר העמים.
אורח: יש שם ארוחות, לינה בשישי שבת, טקסים מפעם לפעם, היה בט"ו בשבט או באירועי פורים או בחנוכה, ואני נמצא שם בכל פעם "בית חם לחייל", והלוואי והיו עוד מקומות בארץ.
מרגריטה פריימוביץ': אנחנו הגענו לכאן עם מר גיורא קפלן בתקווה מאוד גדולה שאתם תשמעו מה שאנחנו רוצים לספר.
מיכאל נודלמן: חברים, אני יו"ר הוועדה ואני קובע את סדר היום, אם אתם תרצו לדבר עוד פעם, בבקשה, אבל אני הזמנתי את נציגי צה"ל כדי לשמוע מספרים אמיתיים.
נסים ברדה: קודם כל, לגבי עולים.
נסים ברדה: ראשית, אנחנו מתייחסים לעולים.
נסים ברדה: אני אפרט מה זה עולה אצלנו כדי שנדע.
נסים ברדה: עולה ותיק זה בחור שארץ הלידה לא ישראל וגיל העלייה קטן מ-16, כלומר, עלה לפני גיל 16 ומגיל 16 ואילך, הוא בארץ.
נסים ברדה: עולה חדש שארץ הלידה זה לא ישראל בגיל 16 ומעלה.
נסים ברדה: כלומר, 16 ומעלה עלה לארץ.
נסים ברדה: יוצאי אתיופיה, זה מי שהחייל או האבא שלו נולדו באתיופיה.
נסים ברדה: יוצאי אתיופיה מבחינתנו, גם הוא נולד בארץ, הוא עדיין עולה חדש בגלל השוני הבין תרבותי, כך אנחנו מתייחסים לאוכלוסייה.
נסים ברדה: אגב, לא קבענו את זה סתם, זו תוצאה של מחקרים כיוון שכל אוכלוסייה צריכה את המענה שלה בהתאם והכל על מנת למצות אותם באופן הכי טוב, כי אנחנו מאמינים שהמיצוי היא הדרך הכי טובה להשתלב בחברה.
צבי הנדל: אני לא הבנתי, עולה שנמצא שלוש שנים בארץ, בגיל 18 הוא כבר לא עולה?
צבי הנדל: בגיל 15.
נסים ברדה: אין בעיה, אז הוא עולה ותיק, קטן מגיל 16, עולה ותיק; גדול מגיל 16, עולה חדש.
נסים ברדה: וכל אוכלוסייה מקבלת את המענה בהתאם.
נסים ברדה: אגב, כשאני פונה לעולה ותיק שהוא כבר שש שנים בארץ ואני קורא לו לקורס הכנת עולים ליחידות השדה, הוא נעלב ואני צריך לטפל בו כי הוא אומר לי, "אני לא עולה, אני כבר ותיק".
נסים ברדה: אני צריך לענות לכל אחד במענה שלו ואכן כאן אנחנו מטפלים באוכלוסייה ויש לנו תשובה לכל אחד ואחד.
צבי הנדל: אלה שפחות משנתיים בארץ?
נסים ברדה: כן.
נסים ברדה: לצערנו, חלק גדול מהאוכלוסייה הזו לא נשאר בארץ, הם באים לכאן לעשות עלייה, מנסים להיקלט, לצערנו לא מתאקלמים ועוזבים אותנו.
נסים ברדה: אז אנחנו הפסדנו משפחה והפסדנו חברים, אבל גם אי אפשר לבוא אליהם בטענות ולהגיד, העולים לא מתגייסים כי הם פשוט לא בארץ, הם באים לשנתיים, לשנה וחצי, לשלוש שנים ולעצרנו עוזבים אותנו.
צבי הנדל: עולה ותיק זה בין שלוש עד כמה שנים?
נסים ברדה: עולה ותיק, למעשה אם הוא עלה לארץ מתחת לגיל 16.
צבי הנדל: עד?
נסים ברדה: חמש שנים, שש שנים.
צבי הנדל: אני עליתי לארץ כשהייתי בן 10, אבל זה היה לפני 70 שנים.
נסים ברדה: אז פרטתי לגבי עולים ותיקים ועולים חדשים.
נסים ברדה: יוצאי אתיופיה בגדול מתגייסים הרבה יותר טוב.
נסים ברדה: שיעור גיוס בקרב העולים החדשים, כפי שאמרתי, נמוך לצערנו בגלל שהם לא מספיקים לשהות בארץ.
נסים ברדה: לגבי נשים, הצבריות שלנו מתגייסות סדר גודל של 58 אחוזים, בערך 60 אחוזים.
נסים ברדה: 40 אחוזים מהבנות הישראליות, הצבריות לא מתגייסות לצה"ל, לצערנו.
נסים ברדה: 32 אחוזים מהן מצהירות "דת".
נסים ברדה: אגב לא כולן דתיות, חד-משמעית.
יואל חסון: ברשותך, עדיין יש כאן נתון אחר כי אתה מתאר לי את ההפרש בעולות שלא מתגייסות, הן כנראה לא מצהירות ואז לא נכנסות לסטטיסטיקה.
נסים ברדה: למה לא מצהירות דת?
נסים ברדה: למה אתה מניח כך?
נסים ברדה: הן מצהירות דת.
נסים ברדה: גם אם הן לא דתיות, כמו הצבריות שלנו, לצערי, שלא כולן דתיות.
נסים ברדה: אגב, כדי לעשות צדק עם האוכלוסייה הדתית, האוכלוסייה הדתית החרדית לא מתגייסת ולא עושה שירות לאומי.
נסים ברדה: לגבי האוכלוסיות הציוניות/לאומיות, ראשית, יש עלייה בהיקף המתגייסות לצה"ל, יש על זה דיון ביום רביעי אצל חה"כ מלכיאור.
נסים ברדה: ויש היקף גדול של צבריות דתיות שמתגייסות ומי שלא מתגייסת – הולכת לשירות לאומי.
יואל חסון: אבל הצלחתם לראות מהן הסיבות למה העולות?
נסים ברדה: אותו דבר, הן מצהירות, הן למדו את הפטנט שלנו, לצערי.
מרינה סולודקין: בברית-המועצות נשים שירתו בצבא רק בזמן המלחמה.
מרינה סולודקין: והאתוס שכל עוד יש גברים
נסים ברדה: אם הן הולכות לשירות לאומי, אני הייתי מעדיף שתבואנה לצבא, אבל אני לא בטוח שהן שם והעניין הזה לא נתון לשיקול דעת.
נסים ברדה: יש חוק ועפ"י החוק, מי שרוצה להצהיר בחסות החוק, שתצהיר, זה לגיטימי, אין לי בעיה עם זה.
נסים ברדה: סה"כ העולים מהווים 24 אחוזים מהגברים בצה"ל.
נסים ברדה: רבע מהחיילים בצה"ל זה עולים חדשים, ו-20 אחוזים, חמישית מהנשים משרתות בצה"ל, זה עולות חדשות.
נסים ברדה: כלומר, זאת אוכלוסייה שמהווה נתח נכבד מאוד בתוך החברה הישראלית ויש לה ייצוג מלא והולם בתוך הצבא ואנחנו רק יכולים לברך על כך, כי אני לא רואה את צה"ל היום עם 24 אחוזים לוחמים פחות או טכנאים פחות או הנדסאים פחות או כל דבר אחר.
צבי הנדל: זה יפה.
צבי הנדל: אפשר לקבל בצבא רשיון נהיגה גם אם אתה לא עוסק בזה?
נסים ברדה: כן בסוף, אם אתם לוחם, היית מצטיין, נותנים אנחנו ואוצ'רים למג"דים והמג"ד נותן לחייל המצטיין רשיון נהיגה, לא לכל החיים, נותנים להיקף מסוים וזה נותן מענה יפה.
נסים ברדה: ואם מג"ד צריך עוד – הוא יודע לאן לפנות.
נסים ברדה: וזה חלק מהעניין שאנחנו מחזקים את המפקד.
נסים ברדה: ברגע שהוא הופך להיות המפקד, הוא הכתובת, הוא גם מאמן אותו, הוא גם חלילה שולח אותו למלחמה ועלול לשלוח להיהרג וגם נותן לו את הטיפול.
נסים ברדה: אם אנחנו מדברים על לוחמים, אז זו תמונת המצב.
נסים ברדה: אנחנו מסתכלים למטה, השמאלי ביותר, הירוק, זה הצברים – צברים 46,9 אחוז, כמעט 47 אחוזים לוחמים.
נסים ברדה: לעומת זאת, העולים הותיקים 35 אחוזים, העולים החדשים 39,5 אחוזים ויוצאי העדה האתיופית 40 אחוזים.
נסים ברדה: כלומר, אם הרופא דיבר רק רוסית, כנראה שאחרים אולי למדו רוסית.
צבי הנדל: אבל יכול להיות יחידה שיש באחוזים, היא לא בדיוק אותו דבר.
נסים ברדה: אין, היו יחידות כאלה בעבר, מיוצאי חבר העמים כולם ביקשו להגיע לגבעתי, בגבעתי
נסים ברדה: וברוך השם יש לנו נציגים הן מקרב הצברים והן מקרב העולים החדשים, נמצאים בלחימה והנתונים לפניכם.
נסים ברדה: מה שאותי יותר מדאיג זה הקטע של המנהלה.
נסים ברדה: מתוך העולים החדשים 35 אחוזים עדיין בתחומי המנהלה וזה חבל ואנחנו פה צריכים לעשות מעשה.
נסים ברדה: בין יוצאי העדה האתיופית, אנחנו שוב רואים, 40 אחוזים העולים החדשים ומעל העולים הותיקים, וזה מראה שהם השתלבו יפה מאוד בחברה הישראלית.
נסים ברדה: זאת דרך של קליטה והלוואי ונוכל להציג נתונים כאלה שאי אפשר יהיה לזהות את ארץ המוצא של כולם.
צבי הנדל: מה שאתם מראים לנו, זה לא רב-שנתי, זו שנה מסוימת?
נסים ברדה: זו שנה מסוימת, אבל זה מתנהג אותו דבר.
נסים ברדה: אני יכול להראות את זה ברב-שנתי, זה היה 30 שקפים אותו דבר, סטייה ימינה, סטייה שמאלה.
נסים ברדה: אמרתי, הם עזבו את מערכי הנהיגה.
צבי הנדל: אבל ההפרשים הם לא כל-כך גדולים ויכול מאוד להיות ששנה אחת זה קצת פחות.
נסים ברדה: זה שולי.
נסים ברדה: הם עזבו את מערכי הנהיגה והלכו לתפקידי הלחימה ואנחנו מברכים על כך.
נסים ברדה: חסרים לי נהגים בצה"ל אבל אני מעדיף שיהיו לי חסרים נהגים בצה"ל ושהעולים החדשים ישתלבו כמו שצריך בחברה הישראלית, מבחינתי כקצין זה יותר חשוב ובוודאי כאזרח.
אלי זרחין: המתגייסים הם פחות מ-12 אחוזים, בצה"ל הם 24.
נסים ברדה: נכון.
אלי זרחין: אנחנו מדברים שלא מתגייסים.
צבי הנדל: סליחה, משהו פה לא מסתדר.
צבי הנדל: אני מאוד רוצה שהנתונים יהיו חיוביים, הסברת שעולה חדש בהגדרה אצלך, זה מי שעלה בגיל 16, זאת אומרת, שהוא נמצא שנתיים, שלוש, ארבע מקסימום.
צבי הנדל: איך יכול להיות שאם זאת ההגדרה של עולה חדש, שהם מהווים 24 אחוזים?
נסים ברדה: אדוני, אלו ההגדרות.
נסים ברדה: עולה ותיק זה ארץ הלידה לא ישראל, גיל עלייה קטן מגיל 16.
נסים ברדה: כלומר, הוא עלה בגיל 12, בגיל 5, עלה שנות ה-90, היום הוא חייל והוא מבחינתנו ותיק.
צבי הנדל: כמה אחוז זה העולים החדשים וכמה הוותיקים?
נסים ברדה: אין לי את הנתון הזה.
צבי הנדל: הקראת אותו לפני דקה.
נסים ברדה: לא, אני הקראתי אותו בתור חלקם בלוחמים.
צבי הנדל: או-קיי.
נסים ברדה: תרצה את הפילוח הזה, אני יכול להעביר לכם.
צבי הנדל: אני רק רוצה להיות בטוח שזה נכון.
נסים ברדה: אני יכול להתחייב על הנתונים שלי, אתה מכיר את הנתונים שאני מציג לא פעם, הנתונים שלי מאה אחוזים.
נסים ברדה: אני לא מתכוון להסביר דרך הנתונים שלי את המחקר.
נסים ברדה: מי שעשה את המחקר – שיסביר, מי שעשה את הכתבה – שיסביר.
נסים ברדה: אני יודע להגיד לך שזה לא מחקר, זו תמונת מצב אמיתית, סטטיסטיקה מייצגת של הנתונים ואני מכיר אותם ואני מחובר אליהם ואני מאמין בהם.
צבי הנדל: זה לא סטטיסטיקה, זה הנתונים.
נסים ברדה: אלה הנתונים אבל מייצגים סטטיסטית כי זו התפלגות נורמלית של כל האוכלוסייה, זו תמונת המצב.