GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רינה גרינברג: הם פתחו עסקים, לקחו הלוואות ואת הכסף לקחו לארגנטינה.
מאיר לב: זאת הייתה טעות.
מאיר לב: יש אחוז מאוד גדול שכן נקלטים.
מאיר לב: ממדינות עשירות כמו ונצואלה הגיעו צעירים שבאו על מנת להתגייס לצבא.
מאיר לב: היו אומרים להם שהם משוגעים, שיבואו לארץ ויתחילו ללמוד.
מאיר לב: אמרו להם שהצבא זה לא שאתה נרשם וכשלא מתאים לך אתה עוזב.
מאיר לב: יש כאלה שלא מוכנים ללכת לצבא, או מוכנים לתת שירות במשהו אחר.
מאיר לב: זה אישי.
מאיר לב: לא יכולים להגיד שכל הקהילה לא רוצה לשרת.
מאיר לב: יש בעיה מאוד רצינית שצריכים לטפל בה.
מאיר לב: לא יכול להיות שמביאים רופאים, עורכי דין שלא יכולים לעבוד.
מאיר לב: יש חברה שמוכנה לקחת צעירים עולים על מנת לעבוד.
מאיר לב: אני איש עצמאי בעל כמה עסקים בירושלים.
מאיר לב: בכמעט כולם יש עולים מדרום אמריקה.
מאיר לב: מישהו אחר לא רוצה להעסיק עולים.
מאיר לב: הוא רוצה בחור שהשתחרר מהצבא, שיודע את המנטליות, שיודע עברית, שיודע לעבוד.
מאיר לב: יש חברות שמוכנות לקחת עולים.
מאיר לב: עושים קשיים בדרך.
מאיר לב: לא כולם מקבלים.
מאיר לב: הפרוצדורה ארוכה.
מאיר לב: יש חברה בשם קופי עלית שעובדת בכל הארץ.
מאיר לב: אמרתי שהם יכולים להעסיק עולים בכל הארץ.
מאיר לב: הם אמרו שהם ניסו אבל כיוון שכל כך קשה לקבל עזרה הם מעדיפים לקבל אנשים שמבינים את המנטליות, שיודעים לדבר.
ציפי דולפין: זה בשביל משכורת מינימום.
מאיר לב: לרופאים זה אסון.
מיכאל נודלמן: 33% מכלל המועסקים במשרד הבריאות הם עולים.
מאיר לב: אומרים לרופא שמגיע וניגש למבחנים שהוא לא עבר כי הוא קיבל 59 נקודות במקום 60 נקודות שצריך כדי לעבור.
ציפי דולפין: אני לא מסכימה איתך.
ציפי דולפין: מה שצריך לעשות צריך לעשות.
ציפי דולפין: יש בעיות קשות שבארגנטינה מבחינת רפואה הם יכולים לסיים כל בית ספר לרפואה בלי לעבור מבחן אחד.
ציפי דולפין: על מבחן הרישוי אנחנו לא יכולים להתפשר.
ציפי דולפין: יכול להיות שאת מבחן הרישוי צריך לעשות שם, כשאם הם לא עוברים את המבחן שם אז אין להם מקום לעבוד ברפואה פה בארץ.
מאיר לב: אני אביא דוגמה של משפחה שהגיע מקובה לפני שנתיים.
מאיר לב: הבת שהיא רופאת שיניים ראתה שאין לה שום סיכוי פה אז היא נסעה לספרד וקיבלה עבודה.
מאיר לב: האמא, שהיא 20 שנה רופאת שיניים, השתתפה בכמה כנסים בינלאומיים, אבל היום היא בברצלונה מרוויחה 4500 יורו לחודש.
מיכאל נודלמן: יש בעיות לרופאים בספרד.
מאיר לב: עובדה שדרום אמריקאים מקבלים שם עבודה.
מאיר לב: כאן הרופאים הם כל כך טובים שדרום אמריקאים לא יכולים להתקבל.
מאיר לב: אנחנו מגייסים עולים ותיקים שהם אנשי עסקים על מנת שיעזרו לעולים חדשים בעצה לאיך אפשר לעזור לפתוח עסק ולא להיכשל.
מאיר לב: אחת הבעיות זה ששוכחים את התאחדות העולים.
מאיר לב: כשעושים תוכנית לבית שאן ואין סניף של ההתאחדות אז אין אנשים בשטח.
מאיר לב: ברעננה הכל טוב ויפה, יש סניף של ההתאחדות, יש כתובת לאיפה עולה יכול להגיע.
מאיר לב: יש מקומות ששולחים עולים אליהם כאשר יש רק 2 משפחות דרום אמריקאיות.
מאיר לב: אין מי שידאג.
מאיר לב: צריכים לקחת בחשבון שהעלייה הגיעה באינתיפאדה.
מאיר לב: ההתאחדות נשארה בלי כסף ברעננה, בלי כסף בצפון כי לא היה עניין לשלם.
מאיר לב: הסוכנות היהודית צריכה להבין שבלי התאחדויות עולים יש בעיה בשטח.
מאיר לב: אם לא יהיה כתובת, אם לא יהיה ארגון של מתנדבים שיטפל בעולים תהיה בעיה רצינית.
מאיר לב: זאת אחת הסיבות שגורמת לירידה.
מאיר לב: אנחנו נשמע את המספרים .
מאיר לב: אני בטוח שזה לא שונה ממה שהיה בשנים קודמות.
מיכאל גינקר: הוזכרה פה העובדה שחלק מהעולים לוקחים את הכסף ועוזבים.
מיכאל גינקר: אולי צריך לשקול את ההצעה לחזור לאותו מנגנון שהיה פעם, שהיו מגבלות.
מיכאל גינקר: אני זוכר שב1998 כשהגעתי בנק איגוד הוציא לי את הנשמה, אבל זה היה מוצדק.
גלדיס ברזובסקי: כשמדברים על העולים אז גם ברזיל כלולה.
גלדיס ברזובסקי: הסוכנות הרגישה שהייתה ירידה של עולים.
גלדיס ברזובסקי: העולים שחוזרים לא עושים לנו טובה, כי הם מפרסמים שקרים על כך שלא טיפלו בהם.
גלדיס ברזובסקי: מדובר באנשים, בילדים, לא במכוניות או במשאיות.
גלדיס ברזובסקי: הסוכנות היהודית נמצאת בכל דרום אמריקה.
גלדיס ברזובסקי: אתמול הייתי עם 20 צעירים שהגיעו לאולפן בירושלים.
גלדיס ברזובסקי: 20 ברזילאים.
גלדיס ברזובסקי: יש כ50 צעירים מאמריקה הלטינית באולפן לציון.
גלדיס ברזובסקי: שאלו אותי אם השליח מרוויח כסף על זה שהם באים.
גלדיס ברזובסקי: בחור מספר שכשהוא נכנס לסוכנות אמרו לו כמה כסף הוא אמור לקבל כשהוא יגיע.
גלדיס ברזובסקי: הוא אמר לי שהוא בסך הכל בחור ציוני שרוצה לעלות.
גלדיס ברזובסקי: הוא לא רצה לדעת כמה כסף.
גלדיס ברזובסקי: הסוכנות מנסה "לקנות" את העולה.
גלדיס ברזובסקי: לא מבקשים מהם תעודת יושר או לראות אם יש להם תיק פלילי, אלא לחתום על טופס אם הם נקיים מכל רבב.
רינה גרינברג: מי מבקש?
גלדיס ברזובסקי: הסוכנות היהודית בברזיל מבקשת שהם יחתמו על תעודת התחייבות.
גלדיס ברזובסקי: גילינו על אישה עולה שהיה לה תיק פלילי בברזיל וכאן היא ניסתה להרוג את בעלה.
גלדיס ברזובסקי: לא מבקשים תעודת בריאות.
גלדיס ברזובסקי: אנחנו מקבלים לפה אנשים חולים.
גלדיס ברזובסקי: הסוכנות לא מבקשת מכתב מהמשטרה, היא מבקשת התחייבות או הצהרה.
גלדיס ברזובסקי: העולה חותם ואחר כך אנחנו מגלים כל מיני דברים.
גלדיס ברזובסקי: יש היום עלייה שמגיעה לפרוייקט אילת כדי לעבוד בבתי מלון.
גלדיס ברזובסקי: הסוכנות כתבה שלפרוייקט הזה מגיעות משפחות של רווקים ומשפחות בלי ילדים.
גלדיס ברזובסקי: הסוכנות מברזיל שלחה לפני כשבוע שתי משפחות עם ילדים.
גלדיס ברזובסקי: יום לאחר שהם הגיעו המלון אמר להם שאין להם מקום לילדים.
גלדיס ברזובסקי: המלון צודק.
גלדיס ברזובסקי: הסוכנות לא צודקת בזה שהיא אישרה את הבאת שתי המשפחות האלו.
גלדיס ברזובסקי: המשפחות הן בלי בסיס יהודי.
גלדיס ברזובסקי: לא מכירים בילד כאזרח.
גלדיס ברזובסקי: יש ילדים באילת שהגיעו בגיל 15 ובגלל שהם דור רביעי לא רוצים לגייס אותם לצבא כי לא עברו 5 שנים מאז שהם עלו לארץ.
גלדיס ברזובסקי: הם מרגישים כמו עובדים זרים.
גלדיס ברזובסקי: הם לא יוצאים מהבית מרוב בושה.
גלדיס ברזובסקי: זה מביא לבעיות.
גלדיס ברזובסקי: מריו דיבר על רופאים.
גלדיס ברזובסקי: אני מדברת על פסיכולוגים.
גלדיס ברזובסקי: פסיכולוגיה בדרום אמריקה לומדים 5 שנים.
גלדיס ברזובסקי: בגלל שלא כתוב שהם למדו תואר שני דורשים מהם עוד ועוד ועוד.
גלדיס ברזובסקי: שם הוא גומר 5 שנים, פותח את הקליניקה הפרטית שלו ומתחיל לעבוד.
יוסי ביילין: איזה תואר יש להם?
גלדיס ברזובסקי: מוסמך בפסיכולוגיה.
יוסי ביילין: זה כן תואר שני.
גלדיס ברזובסקי: משרד החינוך לא מכיר בזה.
גלדיס ברזובסקי: אומרים לו שהוא עשה תואר של 5 שנים.
גלדיס ברזובסקי: הסוכנות לא מסבירה את זה כשהם נמצאים שם.
גלדיס ברזובסקי: היא לא מסבירה שיש אוניברסיטאות בארגנטינה, בברזיל ובעוד מקומות שלא מוכרות בארץ.
גלדיס ברזובסקי: אני אישית הייתי במשרד החינוך .
גלדיס ברזובסקי: יש ספר עם כל האוניברסיטאות.
גלדיס ברזובסקי: את הפרק של דרום אמריקה צריך לצלם ולשלוח לכל המשרדים בסוכנות היהודית.
גלדיס ברזובסקי: כשהאבא שומע שהילד פה מטאטא רחובות והוא לא יוכל להיות עורך דין, אז הוא אומר לו לחזור חזרה.
גלדיס ברזובסקי: זה הופך את היהודים שם לאנטישמיים, כי הם מתחילים לדבר לא טוב עלינו.
גלדיס ברזובסקי: יש הבדל תרבותי וקהילתי בין יהדות ברית המועצות ויהדות דרום אמריקה.
גלדיס ברזובסקי: בדרום אמריקה יש חיים יהודים.
גלדיס ברזובסקי: הם יכולים להיחשף לעברית, הם נחשפים לחיים יהודיים.
מיכאל נודלמן: למה הם באים לפה בלי עברית?
גלדיס ברזובסקי: יש ויש.
מאיר לב: בזמן האחרון הגיעו קבוצות של יהודים ממרכז אמריקה הלטינית.
גלדיס ברזובסקי: בגבול ונצואלה קולומביה יש רב שהתחיל לגייר אנשים במאסה.
גלדיס ברזובסקי: יש משפחות מוונצואלה ומקולומביה.
גלדיס ברזובסקי: אני לא מדברת על המשפחות האלו.
גלדיס ברזובסקי: אני מדברת על בחורים צעירים שעלו לארץ ומגלים שהאוניברסיטאות שלהם לא מוכרות.
גלדיס ברזובסקי: הם עומדים במצב שהם ציונים, שהם רוצים לשרת בצבא, שהם רוצים לתת למדינה, אבל אומרים להם שלמרות שהם למדו 5 שנים פסיכולוגיה או עריכת דין האוניברסיטה שלהם לא מוכרת.
גלדיס ברזובסקי: הסוכנות היהודית חייבת ליידע את האנשים האלה על כך שהתארים שלהם לא מוכרים בישראל.
גלדיס ברזובסקי: יש כמה פסיכולוגים שצריכים לעבור ויאה דלרוזה בנושא של רישוי ותואר ממשרד החינוך.
גלדיס ברזובסקי: משרד החינוך עושה קושי.
גלדיס ברזובסקי: משרד הבריאות זו לא בעיה, אבל משרד החינוך ממש מקשה.
חנוך צמיר: צריך לראות את הנתונים בראייה ארצית על מנת שנבין במה מדובר בהיקף הארצי של קליטת יהודי ארגנטינה.
חנוך צמיר: כל משפחה שעוזבת זה כאב.
חנוך צמיר: בראש וראשונה זה כאב למשפחה עצמה.
חנוך צמיר: הסיפור לא פשוט.
חנוך צמיר: בטח ובטח כמערכות קליטה זה מפריע.
חנוך צמיר: אנחנו צריכים לאמץ כל מחשבה כדי לראות איך אנחנו מצמצמים את התופעה.
חנוך צמיר: לבטל אותה לגמרי אי אפשר, בטח לא בעולם פתוח כמו ב2007.
חנוך צמיר: אנחנו צריכים לראות את הפרופורציות.
חנוך צמיר: הנתונים שלי מתייחסים החל מינואר 2000.
חנוך צמיר: החל משנת 2000 יש שינוי בדפוס העלייה ובפרופיל העולים מארגנטינה.
חנוך צמיר: סך הכל מהתקופה הזאת הגיעו למדינת ישראל 11,196 עולים.
חנוך צמיר: אני סופר יורד כאחד שעזב את הארץ ולא חזר במשך שנתיים.
חנוך צמיר: הממוצע של אי החזרה כעבור שנתיים זה 14.5%.
חנוך צמיר: בואו נפרק את המכלול על פני שנים.
חנוך צמיר: בשנת 2000 עלו 1083 אנשים, כשמתוכם אחוז היורדים הוא כמעט 16%.
חנוך צמיר: ב2001 עלו 1394.
חנוך צמיר: אחוז היורדים מתוכם הוא 14.4%.
חנוך צמיר: ב2002 הגיעו למעלה מ6000 נפש מארגנטינה, כשאחוז הירידה מתוכם הוא 17%.
חנוך צמיר: ב2003 יש ירידה ועלייה.
חנוך צמיר: יש 1439 אנשים שעלו, כשמתוכם אחוז הירידה הצטמצם ל12.6%.
חנוך צמיר: סך כל העלייה ב2004 היה של 484 נפש מארגנטינה.
חנוך צמיר: מתוכם 7.6% ירדו.
חנוך צמיר: אני לא יודע לספור את היורדים בעלייה של 2005 ו2006, אבל אני יודע להגיד לכם כמה הגיעו סך הכל.
חנוך צמיר: ב2005 הגיעו 424 נפש.
חנוך צמיר: ב2006 הגיעו סך הכל 274 אנשים.
חנוך צמיר: זאת נקודת שפל שלא הייתה כדוגמתה בכל תולדות העלייה מארגנטינה.
חנוך צמיר: כדאי שהוועדה תדע איפה האנשים נמצאים היום.
חנוך צמיר: אני לא הולך להגיד את כל רשימת היישובים, אבל בבאר שבע יש לנו למעלה מ1000.
חנוך צמיר: אני מדבר על התקופה של ינואר 2000.
חנוך צמיר: בכפר סבא יש לנו כ860, באשדוד 740, בקרית ביאליק כ700, ברעננה 683 אנשים, בירושלים 645, באילת 504, בנהריה יש כמעט 500, בתל אביב 450, בחיפה כ230.
חנוך צמיר: אנחנו יודעים איפה הם, כמה עלו וכמה ירדו.
חנוך צמיר: קשיי קליטה נכונים לכולם.
חנוך צמיר: אין ספק.
חנוך צמיר: ללמוד עברית קשה לעולה מצרפת, לעולה מארצות הברית.
חנוך צמיר: יש את הרובד הראשון של קשיי קליטה אובייקטיביים שנכונים לגבי כל אדם שעושה הגירה לארץ חדשה ויש לו זמן להתנעה מחדש, לאיך הוא מתחבר לתהליך הכללי והופך להיות אחד מהחברה שאינו בולט דווקא בקשיים שלו.
חנוך צמיר: אני לא אוהב את המילה מנטליות.
חנוך צמיר: הייתי אומר שיש הבדלי תרבות.
חנוך צמיר: אנחנו נמצאים בתרבות אחרת, בחברה אחרת.
חנוך צמיר: יוצא שיש חיכוך עם המקום החדש.
חנוך צמיר: אני לא חושב שאנחנו צריכים "לחנך" אותם בכוח להשתנות.
חנוך צמיר: זה תהליך.
חנוך צמיר: צריך לכבד את השוני התרבותי הזה.
חנוך צמיר: כמערכת קליטה אנחנו צריכים להתאים את דפוסי העבודה שלנו דווקא אל מול המצב, לא לנסות לכפות להשתנות בגלל שאנחנו עובדים כך או אחרת.
חנוך צמיר: אני חושב הפוך מחלק מהדברים שנאמרו כאן.
חנוך צמיר: מה קרה בתחילת שנת 2000?
חנוך צמיר: על רקע המצוקה הכלכלית והבעיות החברתיות הקשות בארגנטינה - כולנו קראנו את אותם עיתונים ומאמרים על המשבר הנוראי שהיה בארגנטינה - נוצרה שכבה של עניים חדשים.
חנוך צמיר: מי אלה העניים החדשים?
חנוך צמיר: הם אנשים שלא גדלו בתנועות הנוער הציוניות שהיו מפותחות בארגנטינה.
חנוך צמיר: הם לא באו עם המוטיבציות האידיאולוגיות.
חנוך צמיר: פרצוף הקהילה היהודית בארגנטינה דומה לפרצוף הפוליטי ציבורי של מדינת ישראל.
חנוך צמיר: אתם תמצאו שם את המקביל לשומר הצעיר.
חנוך צמיר: סוג אחר של עולה הגיע בשנת 2000.
חנוך צמיר: הוא הגיע בלי הרקע האידיאולוגי, בלי הרקע הציוני.
חנוך צמיר: הוא הגיע על רקע מצוקה כלכלית.
חנוך צמיר: הייתי אומר שהוא הגיע על רקע משבר נפשי בעקבות הקריסה.
חנוך צמיר: אל מול הקריסה אנחנו כמערכות קליטה זיהינו חלון הזדמנות.
חנוך צמיר: אמרנו שיש מצד אחד קריסה, אבל בואו נראה איך אנחנו נכנסים כדי להגביר את העלייה משם.
חנוך צמיר: על רקע החשיבה הזאת נולד אותו מענק מיוחד שהוזכר כאן ולא קיים יותר.
יוסי ביילין: מה היה היקף המענק?
חנוך צמיר: כ20 אלף דולר למשפחה.
חנוך צמיר: הוא היה הרבה יותר גבוה מהסיוע הממשלתי.
חנוך צמיר: היו לנו השגות כממשלה לגבי דרכי הנתינה שלו, ההקצאה שלו.
חנוך צמיר: אנחנו חשבנו שצריך לעשות את זה בשליטה ובצורה חכמה ומדורגת.
חנוך צמיר: מסיבות כאלו ואחרות לא קיבלו את עמדתנו, לכן הסכום כולו עבר לחשבון הבנק של האדם.
חנוך צמיר: הוא היה רשאי לעשות כרצונו באותו מענק שהוא קיבל באמצעות גיוס של מגבית חירום מיוחדת שהופעלה על ידי המגבית היהודית.
חנוך צמיר: אם תזכרו את האחוזים של הירידה שנקבנו בהם, אז חלק מסוים מהיורדים השתמש באותם כספים לקנות כרטיסים יקרים או לבסס איזו שהיא התחלה חדשה בארגנטינה.
חנוך צמיר: על זה לא הייתה לנו שליטה.
חנוך צמיר: אני גם לא בטוח שהייתה צריכה להיות לנו שליטה.
חנוך צמיר: זה עבר, זה כבר לא קיים.
חנוך צמיר: לגבי הכספים הממשלתיים - סל הקליטה של המשרד - היה ניסיון להחזיר את הגלגל בצורה לא מכובדת, בצורה לא יאה שאסור להסכים לה.
חנוך צמיר: העולה קיבל סל קליטה.
חנוך צמיר: אחרי שנה הוא חזר ולא היה לו ממה להחזיר.
חנוך צמיר: הוא אכל את סל הקליטה הזה.
חנוך צמיר: בכוח להשאיר אותו כאן כי הוא צריך להחזיר את החובות למדינה זה דבר לא נכון, לא יאה ולא מוסרי.
חנוך צמיר: אני גאה שהצלחנו להוביל את כל הדברים.
חנוך צמיר: נראה לי שצריכה להיות הבנה אנושית לגבי המקום שממנו בא האדם, לגבי מה שמייחד אותו.
חנוך צמיר: אסור לעשות השוואה ולהגיד שאם העולה מחבר העמים מנקה רחובות אז גם העולה מארגנטינה צריך לנקות רחובות.
חנוך צמיר: אני לא חושב שנכון לעשות את זה.
חנוך צמיר: צרך להבין את הדברים.
חנוך צמיר: על בסיס הדבר הזה בנינו פרוייקט שהיה מוצלח מול ארגנטינה.
חנוך צמיר: זה פרוייקט העלייה הקבוצתית שאנחנו מפעילים אל מול כל מיני ארצות בכל מיני יישובים.
חנוך צמיר: הייחוד שלו הוא שלכל קבוצה של מספר משפחות אנחנו מצמידים מן פרוייקטור.
חנוך צמיר: מדובר באדם שהוא אקס עולה.
חנוך צמיר: הוא יכול לראות את המכלול של המשפחה.
חנוך צמיר: הוא יטפל ברישום הילד בבית הספר.
חנוך צמיר: אם יש לילד בעיה מול צוות המורים הוא זה שיטפל.
חנוך צמיר: הוא יטפל גם בהורים.
חנוך צמיר: הראייה היא ראייה של יחידה משפחתית.
חנוך צמיר: הוא מנסה לעשות גישור על הדברים שחסרים.
חנוך צמיר: יש מעטפת טיפולית יותר משמעותית באמצעות הפרוייקט הזה.
חנוך צמיר: יש 4 פרוייקטים: באר שבע, כרמיאל, קצרין, בקריית ביאליק.
חנוך צמיר: הוזכרה פה התנועה הקונסרבטיבית.
חנוך צמיר: הרב בלטר, שהוא המוביל של הפרוייקט הזה, התגייס יחד עם מערכות הקליטה .
חנוך צמיר: לקריית ביאליק הגיעו 700 נפש באמצעות אותו פרוייקט.
חנוך צמיר: הייחוד שלו זה היחס האישי.
חנוך צמיר: היה חיבור אמיתי של מערכות הקליטה, הייתה מן מעטפת תרבותית אנושית שהביאה להצלחה.
חנוך צמיר: זה היה פרוייקט הדגל.
חנוך צמיר: בעקבותיו הלכו למקומות נוספים.
חנוך צמיר: הפרוייקט של העלייה הקהילתית הוא הרבה יותר יקר מקליטה גרידא.
חנוך צמיר: יש סיועים נוספים.
חנוך צמיר: זה פונקציה של תקציב.
חנוך צמיר: אני מקווה שנוכל להפנות עוד הקצאות אל מול ארגנטינה ואז רוב העלייה מארגנטינה תוכל להגיע באמצעות הנתיב הזה.
חנוך צמיר: אולי אז נפתור חלק מהבעיות שעלו כאן.
חנוך צמיר: סיפור הרישוי - רישוי של רופאים, פסיכולוגים, אחיות - הוא לא ייחודי לארגנטינה.
חנוך צמיר: יש לנו בעיה כמערכת קליטה אל מול המערכות המקצועיות שעוסקות ברישוי עצמו.
חנוך צמיר: אני לא רוצה להגיד שיש ניגודי אינטרסים.
חנוך צמיר: הייתי אומר שיש תפישות שונות.
חנוך צמיר: כל התפישות לגיטימיות.
חנוך צמיר: צריך להגיע לאיזון נכון בין ראייתנו כקולטי עלייה שרוצים להקל על תהליכי הקליטה כמה שאפשר וכמה שיותר, אל מול תפישת העולם של אותם גופים מקצועיים - מועצת עורכי הדין, רואי החשבון, הרופאים, משרד הבריאות.
חנוך צמיר: שלא יובן מדברי שאני מקבל את התפישות של המשרדים השונים, אבל אני יכול להבין את נקודת המוצא.
מיכאל נודלמן: הם רוצים לשמור על ייחודיות.
חנוך צמיר: יש פה תפישת עולם לגבי מי יהיה רופא במדינת ישראל.
חנוך צמיר: אי אפשר למחוק את זה.
חנוך צמיר: זה נכון גם למחלקה להכרת תארים במשרד החינוך.
חנוך צמיר: שם תפקוד המחלקה הוא לא ברמה סבירה.
חנוך צמיר: השתתפנו פה בדיונים.
חנוך צמיר: שם צריך לעשות טיפול שורש ברמה של רשימות וברמה של ניהול העניין.
חנוך צמיר: הוועדה יודעת למה אני מתכוון.
ציפי דולפין: אין להם אפשרות לעשות התמחות אחרי שיש להם את הרישוי.
חנוך צמיר: אין תקנים.
חנוך צמיר: מתמחה זה תקן.
ציפי דולפין: הם חוזרים לשם אחרי שהם סיימו את הצבא וחתמו קבע.
ציפי דולפין: מדובר ברופאים צעירים בני שלושים ומשהו.
חנוך צמיר: צריך לעשות כל מאמץ כדי שהדוגמאות שנתת יישארו בעלם הרפואה הישראלי.
חנוך צמיר: אנחנו חיים במציאות מסוימת.
ציפי דולפין: אתה מוציא הרבה כסף כדי להביא אותם.
ציפי דולפין: הם קיבלו כסף כשהם עשו את האולפן.
ציפי דולפין: השקיעו המון ברופא הצעיר.
ציפי דולפין: כאשר הוא רוצה לעשות התמחות הוא נוסע לספרד כי בספרד יותר קל לו.
מיכאל נודלמן: את יודעת כמה עולים מאתיופיה סיימו לימודי משפטים ונהיו עורכי דין אבל הם לא עובדים בזה?
מיכאל נודלמן: יש בעיות במדינה.
חנוך צמיר: אני לא מתווכח איתך.
חנוך צמיר: כל מתמחה זה תקן.
חנוך צמיר: אני בעד כמה שיותר תקנים.
חנוך צמיר: אנחנו יודעים איפה אנחנו חיים ומה קורה במערך כוח האדם בממשלה, בבתי חולים וכן הלאה.
חנוך צמיר: זה סיפור כבד לבצע את מה שאמרת.
ציפי דולפין: יש לי דוגמה של בחור שסיים עכשיו 4 שנים בקבע.
ציפי דולפין: הוא מבקש תקן נדרש כמו שיש לערבי בשביל לעשות התמחות.
חנוך צמיר: סיפור הגיוס לצבא לא מוכר לי, אבל אני מוכן להתייחס כי יש לנו קשר טוב עם לשכות הגיוס.
חנוך צמיר: אני בטוח שנוכל לפתור את הבעיה כי מינהל הגיוס מאוד קשוב לבקשות, לגמישויות כאלו ואחרות.
יוסי ביילין: כולל שירות לאומי לגברים?
חנוך צמיר: את הנקודה של שירות לאומי צריך לבדוק.
רעיה בלניק: זה היה לגבי הבנות.
חנוך צמיר: אני מבקש לדעת אם יש בעיות בגיוס, בדחיית גיוס.
חנוך צמיר: לגבי השאלה הערכית של שירות לאומי אני לא רוצה להביע את עמדתי.
חנוך צמיר: הוזכרה פה נקודה חשובה שמתייחסת לתעסוקה.
חנוך צמיר: אנחנו מפעילים טכניקות של קידום העסקה.
חנוך צמיר: יכול להיות שהן טיפה בירוקרטיות, אבל מה לעשות שזה כסף ציבורי שאי אפשר לחלק אותו מעכשיו לעכשיו.
חנוך צמיר: אם נעשה את זה אז אתה תקום או מישהו אחר ותגידו למה אנחנו עושים את זה כך, מדובר בבזבוז, בחוסר שיקול דעת.
חנוך צמיר: אנחנו משתדלים לקצר בבירוקרטיה, אבל יחד עם זה לעשות איזה שהוא שיקול דעת.
חנוך צמיר: קידום תעסוקה הוא כלי של המשרד מול המעסיקים שמתקשים בקטע הראשון של העסקת העולה החדש להשתתף איתם במשכורות.
חנוך צמיר: אנחנו יודעים לעשות את זה.
חנוך צמיר: נכון שזה לא משכורות גבוהות, נכון שזה 50% משכר המינימום, אבל גם זה משהו.
חנוך צמיר: אנחנו לא יכולים לפטור את המעסיק מחלקו.
חנוך צמיר: אנחנו הולכים באיזה שהוא איזון של קידום תעסוקה.
חנוך צמיר: גם פה יש מגבלה תקציבית, אבל היא כרגע לא אקטואלית.
חנוך צמיר: אני מעריך שנדע לתת השתתפות תקציבית אם יהיו מעסיקים שירצו לקלוט את עולי ארגנטינה.
חנוך צמיר: אני מתחייב שנשתדל לעשות את זה כמה שיותר מהר.
חנוך צמיר: לגבי איך אנחנו רואים קדימה את המצב.
חנוך צמיר: אני אנסה שהמדיניות של המשרד תהיה שיותר ויותר קבוצות של עלייה קהילתית מול ארגנטינה תפתחנה.
חנוך צמיר: השאלה היותר גדולה היא מה עושים עם אלה שבארץ ועם אלה שעלו לפני שנה או שנתיים.
חנוך צמיר: צריך לטפל בהם.
חנוך צמיר: אנחנו נפתח במבצע טיפולים מיוחד של קשר אישי מולם.
חנוך צמיר: נגיע למשפחות מחדש, נשב איתם , נבדוק מה כרגע על הפרק.
חנוך צמיר: נשתדל לבנות כל מיני כלי טיפול כדי לפתור להם את הדברים כמה שיותר מהר.
חנוך צמיר: סדר גודל של 86% מקרב העולים מארגנטינה נקלטו.
חנוך צמיר: בואו לא נעשה עוול לעולים מארגנטינה ונגיד שכולם יורדים.
יוסי ביילין: בסך הכל מדובר כאן בגל עלייה של 6000 עולים שבאו בעקבות המשבר הגדול שהיה שם.
יוסי ביילין: הבעיה האמיתית היא שמדובר שם בקהילה של מעמד בינוני ומעלה.
יוסי ביילין: אנחנו התייחסנו אליהם כאל קהילה במצוקה כלכלית.
יוסי ביילין: המצוקה הייתה נכונה, אבל היא הייתה זמנית.
יוסי ביילין: בסך הכל הקהילה מתנהגת כמו קהילה יהודית בצרפת, באנגליה או במקומות אחרים.
יוסי ביילין: יש קושי להביא אותם לפה.
יוסי ביילין: יש ירידה במוטיבציה הציונית, כי חלק מהם עלו מתוך סיבות כלכליות.
יוסי ביילין: השאלה אם אפשר להיות מספיק אטרקטיביים בשבילם כאשר הם מגיעים לכאן.
יוסי ביילין: ניסיתי להבין מה הייחוד של הבעיה, האם יש בעיות מיוחדות מעבר לבעיות שהוצגו על חינוך ועל ילדים שמתדרדרים לסמים ועל שפה.
יוסי ביילין: כל הנתונים הם די דומים לגבי כל אוכלוסיית הגירה ודור מדבר שבדרך כלל מוכן להיות דור מדבר, כלומר לוותר לעצמו למען הילדים.
יוסי ביילין: השאלה היא אם אנחנו יכולים לנסות להגיע ליותר יודעי עברית לפני שהם עולים, כי השפה זה הדבר הכי חשוב.
יוסי ביילין: אם מדובר בגל עלייה כתוצאה ממשבר כלכלי אתה לא יכול לעשות את זה, אבל אם מדובר בעלייה מתוכנת אז הנושא של העברית הוא מאוד חשוב.
יוסי ביילין: אני רואה את ההבדל העצום בין עולי דרום אמריקה שהגיעו עם עברית לבין אלה שהגיעו בלי עברית.
יוסי ביילין: זה הבדל של יום ולילה.
יוסי ביילין: ניסינו לאמץ משפחה שהגיעה לנתניה.
יוסי ביילין: שני בני הזוג פסיכיאטריים, הגיעו ב2002.
יוסי ביילין: הם לא התקבלו לעבודה.
יוסי ביילין: ממש בדמעות אחרי שנתיים הם חזרו.
יוסי ביילין: שם הם חזרו לעבוד כפסיכיאטריים.
יוסי ביילין: מי אני שאגיד להם שחבל שהם עזבו, למרות שזה מה שאני מרגיש.
יוסי ביילין: אם הם היו יודעים עברית זה היה משנה באופן דרמטי את העניין, אבל הם הגיעו לפה בגיל די מבוגר.
יוסי ביילין: הם היו פסיכיאטריים מאוד מפורסמים ומאוד מקובלים שם, אבל כאן הם שום דבר.
יוסי ביילין: דבר ראשון זה שפה.
יוסי ביילין: נניח שיש רופאים שאולי בגלל גיל או סיבות אחרות לא יכולים להתקבל לעבודה כרופאים בישראל.
יוסי ביילין: החלופה בשבילם לפעמים היא להיות מלצרים.
יוסי ביילין: השאלה היא אם אנחנו יכולים לחשוב באופן מסודר על כך שהם יעסקו בהוראה בבתי ספר, שיעסקו במקצועת פרה- רפואיים.
חנוך צמיר: אנחנו ניתבנו חלק מהם לעולם הרחב של הרפואה.
יוסי ביילין: חלק מבתי הספר בארגנטינה הם יוצאים מהכלל.
יוסי ביילין: החבר'ה שמגיעים לכאן הם ברמה מאוד גבוהה, אבל לא כולם.
יוסי ביילין: יכול להיות שלמי שלא עובר את הבחינות אפשר לעשות מאמץ יותר מסודר.
חנוך צמיר: לאורך השנים זה נעשה, אבל בשנה האחרונה זה לא קיים.
יוסי ביילין: אני מדבר על הסבה קרובה כדי שהם לא ירגישו מושפלים מזה ששם הם היו דוקטורים וכאן הם שום דבר.
יוסי ביילין: אפשר לנצל את זה, להרחיב.
יוסי ביילין: אפשר להעסיק רופא בבית ספר במקום האחות שאיננה.
יוסי ביילין: אני לא יודע מה הוא יכול לעשות, אבל לאבחן וירוס, שפעת הוא בוודאי יכול.
יוסי ביילין: הוא יכול לעבור הסבה למקצועות פרה- רפואיים, כולל אח או אחות.
גלדיס ברזובסקי: אם תדאג שהוא יקבל את התואר.
חנוך צמיר: יש לי דוגמאות שהגיבו קשה מאוד להצעות האלו.
יוסי ביילין: אני יכול להבין.
יוסי ביילין: אני חושב שיהיו רופאים שישמחו לעסוק בתחום הרפואה, לא להתעסק בדברים שונים.
ציפי דולפין: בשביל להיות טכנאי רנטגן צריך תואר שני, בשביל עובד מעבדה צריך תואר שני.
ציפי דולפין: גם אחיות הן אקדמאיות.
ציפי דולפין: בשביל לעשות הסבה השפה צריכה להיות ברמה מאוד גבוהה.
ציפי דולפין: החתך של הרופאים שלא עוברים את מבחן הרישוי הוא מעל גיל 45, 50.
ציפי דולפין: קשה מאוד לעשות את ההסבה הזאת לדברים אחרים, כי בשביל הלימודים בבית ספר לאחיות צריך שפה.
ציפי דולפין: הם נכנסים לדברים שהם בחיים לא שמעו עליהם.
ציפי דולפין: ההסבה בתוך מקצוע הרפואה מאוד קשה.
ציפי דולפין: אין היום כבר אחיות מעשיות.
ציפי דולפין: זה קושי גדול.
ציפי דולפין: תתנו את הדעת לאנשים שקיבלו את התואר, שזה חתך צעיר של חבר'ה שהגיעו בתוכנית של הצבא בשביל להיות רופאים צבאיים.
ציפי דולפין: הצבא קיבל אותם בצורה יוצאת מן הכלל.
ציפי דולפין: הטיפול של הצבא הוא 100%.
ציפי דולפין: זה חבר'ה שיש להם את כל הפוטנציאל.
ציפי דולפין: יש ביניהם חבר'ה שעוד לא הקימו משפחות.
חנוך צמיר: אני אצור איתכם קשר לגבי הקבוצה הזאת.
אברהם מיכאלי: אני שמח שמתקיים דיון ספציפי על הקבוצה של עולי ארגנטינה.
אברהם מיכאלי: אין ספק שהקליטה בארץ נעשית הרבה פעמים בצורה של פתרון כללי לכולם.
אברהם מיכאלי: אין פתרון כללי לכולם.
אברהם מיכאלי: יש בעיות ייחודיות לכל קבוצה שמגיעה.
אברהם מיכאלי: עברנו את זה כעולים.
אברהם מיכאלי: הרבה פעמים נשארה קבוצה מסוימת מחוץ למעגל, כי הפתרון הסטנדרטי לא התאים לקבוצה.
אברהם מיכאלי: רוב הדברים שקראנו ושמענו אלו בעיות של כלל עולים.
אברהם מיכאלי: כולנו שומעים על הבעיות האלו, כולנו נתקלו בהן.
אברהם מיכאלי: הפתרונות שהמדינה מציעה הם לא תמיד פתרונות מספקים.
אברהם מיכאלי: עד עכשיו לא פתרנו את החלקים השונים של הבעיות.
אברהם מיכאלי: בסיפור ששמענו התחדד לי העניין של ההתייחסות הספציפית אליהם על ידי האנשים שדוברים את השפה שלהם.
אברהם מיכאלי: אני חושב שבמשרד הקליטה במשך שנים לא נעשה מספיק.
אברהם מיכאלי: זה נעשה במרכזים ובמחוזות, אבל לא מספיק.
אברהם מיכאלי: צריך להתייחס לאוכלוסיות הספציפיות האלו.
אברהם מיכאלי: נכון שמארגנטינה לא באו הרבה, אבל אני מכיר עולים מארגנטינה שנקלטו מאוד יפה בכל מיני מקצועות.
אברהם מיכאלי: צריך לקחת את האוכלוסייה הותיקה ולהשתמש בה ככוח קולט.
אברהם מיכאלי: אולי אז חלק מהדברים ייפתרו דרך הקשר הישיר.
אברהם מיכאלי: כל מיני עובדים יכולים לטפל בתחומים השונים.
אברהם מיכאלי: יכול להיות שזה יקל עליהם הרבה יותר, כי העניין של השפה זאת בעיה.
אברהם מיכאלי: אי אפשר לפתור אותה בשנה או בשנתיים.
אברהם מיכאלי: המבוגרים יישארו עולים להרבה מאוד שנים.
אברהם מיכאלי: עולי ארגנטינה הוותיקים מאוד מוצלחים במקצועות שונים.
אברהם מיכאלי: יכול להיות שהחדשים יהיו באותו מצב בעתיד.
אברהם מיכאלי: אנחנו מדברים פה על סטטיסטיקה של 5,6 שנים אחרונות.
אברהם מיכאלי: צריך לחשוב על הפוטנציאל שיש בארגנטינה.
אברהם מיכאלי: אלה שחוזרים לשם יכולים להרעיל את השטח בצורה כזאת שלא נוכל לעלות עוד אנשים.
אברהם מיכאלי: על זה אנחנו צריכים לחשוב.
אברהם מיכאלי: לא יכול להיות שהם יחזרו כשליחים רעים של המדינה.
אברהם מיכאלי: צריך לחשוב איך להתייחס לקבוצה הזאת ולעוד אוכלוסיות שיש בדרום אמריקה.
אברהם מיכאלי: גם לאוכלוסייה שמגיעה מאגליה, מארצות הברית ומצרפת יש בעיות ייחודיות.
אברהם מיכאלי: יכול להיות שחלק מהם יותר ציונים,
אברהם מיכאלי: חלק פחות.
אברהם מיכאלי: במדינה שלנו לא הכל ורוד ולפעמים יש קשיים.
אברהם מיכאלי: אם לא נכין את העלייה שצפויה לעלות לארץ אנחנו נשלם על זה ביוקר בהמשך.
מיכאל נודלמן: קושי יש בכל עלייה.
מיכאל נודלמן: דיברנו על שפה.
מיכאל נודלמן: אנחנו לחצנו על משרד החינוך, על משרד הקליטה.
מיכאל נודלמן: עכשיו יש ועדה.
מיכאל נודלמן: הם צריכים להגיע לשיטה חדשה ללימוד עברית.
מיכאל נודלמן: כסף נותן משרד הקליטה.
מיכאל נודלמן: במשרד החינוך יש מורים.
מיכאל נודלמן: כשיש מורה טוב זורקים אותו מתי שיש קיצוצים ונשארים המורים הלא כל כך טובים.
מיכאל נודלמן: גם השיטה לא טובה.
מיכאל נודלמן: היה סקר באוניברסיטה בירושלים.
מיכאל נודלמן: הגיעו להחלטה שהשיטה הנוכחית לא טובה.
מיכאל נודלמן: אדם בלי שפה לא יכול לעשות כלום.
מיכאל נודלמן: הוא מסכן.
מיכאל נודלמן: הוא מרגיש לא בסדר.
מיכאל נודלמן: אם הוא לא מבין, אם הוא לא יכול להגיב הוא לא יכול לקבל עבודה.
מיכאל נודלמן: זה לא אזרח.
מיכאל נודלמן: בגלל זה בקדנציה הזאת ועדת הקליטה עומדת על זה שצריך להיות שינוי בשיטה של לימודי השפה העברית.
מיכאל נודלמן: יש דוגמאות שבחצי זמן מלמדים יותר טוב.
מיכאל נודלמן: אני לא מומחה בדברים כאלה, אבל אני יודע שיש התקדמות בנושא הזה.