GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרינה סולודקין: כמעסיק, אנחנו לא יכולנו להתערב.
מרינה סולודקין: בגלל זה יש יועצת משפטיות במשרד שיכולות להתערב.
מרינה סולודקין: מה שחסר, זה רצון ונאמנות לנושאים.
דן אורן: גם חסר הכלי המשפטי של חקיקה מיוחדת לגבי הנושא הזה.
מרינה סולודקין: אם רוצים, הכל אפשרי.
דן אורן: אבל יש הרבה גורמים שלא רוצים, וצריך להיכנס לפרץ הזה.
אבי מספין: עו"ד תמר פלדמן ציינה בכלליות את הבעיות שבהם נתקלים העולים.
אבי מספין: אנחנו מטפלים בתלונות פרטניות שמגיעות מעובדים עולים חדשים בעיקר, לגבי חברות כוח אדם פרטיות שמפירות את הזכויות שלהם.
אבי מספין: מסתמן שיש עליונות של חברות כוח האדם על העולים החדשים.
אבי מספין: הם רואים שיש להם בעיות שפה, והם לא מבינים עדיין.
אבי מספין: זה דבר ידוע, והם מנצלים את זה.
אבי מספין: רוב התלונות הם על כך שהם מלינים את השכר שלהם.
אבי מספין: יש חברת כוח אדם בירושלים, חברת פוינט, שמתעסקת בנושא של ניקיון ואחזקה.
אבי מספין: עבד אצלם עולה חדש מאתיופיה, ולא שילמו לו שכר במשך חודשיים.
אבי מספין: הוא איים לעזוב וביקש שישלמו את השכר.
אבי מספין: הם דחו אותו מכל מיני סיבות.
אבי מספין: בשלב מסוים הוא פנה אלינו, אנחנו פנינו אליהם, והם הפנו אותו למקום אחר שבו הוא יקבל את המשכורת.
אבי מספין: הוא הגיע למקום שבו אין שום אדם.
אבי מספין: נאלצנו לטפל בזה דרך תלונה משפטית.
אבי מספין: ברגע שהם ראו שיש מישהו מאחורי זה ואנחנו לא נניח לזה עד שזה לא יטופל, הם שילמו לו את השכר.
אבי מספין: זה מאוד מקובל אצל חברות כוח האדם הפרטיות.
אבי מספין: העליונות שלהם כלפי העולים החדשים והניצול שלהם בגלל שהם לא מבינים את השפה, היא נוראה.
מרינה סולודקין: אנחנו מבינים כל מילה, וחותמים על כל מילה שאתה אומר.
מרינה סולודקין: אני רוצה לסכם את הישיבה.
מרינה סולודקין: אני רוצה להודות לארגון זכויות האדם.
מרינה סולודקין: מאוד חשוב היה להוציא את הדוח הזה.
מרינה סולודקין: כמעט בפעם הראשונה מתייחסים לכל העניין של עולים חדשים ברצינות.
מרינה סולודקין: הרבה פעמים ביקרתם את הארגונים של כוח האדם, ואתם ראיתם הפרת זכויות של ערבים.
מרינה סולודקין: זה יותר נורמאלי להגיד שיש שכבות חלשות בחברה: ערבים, נשים, עולים חדשים ועובדים זרים.
מרינה סולודקין: מהדוח שלכם, אנחנו מבינים שיש כשל מערכתי.
מרינה סולודקין: זה לא רק איש אחד או כוח אדם, או שר התמ"ת, אלא כולם.
מרינה סולודקין: יש מדינה שמעונינת שיהיו עובדים בשכר נמוך מאוד, ומנצלת לרעה אנשים שלא מבינים זכויות ולא מכירים את כל הכתובות הנכונות כדי להתלונן ולבקש עזרה.
מרינה סולודקין: זה מערכתי.
מרינה סולודקין: מדובר גם בהסתדרות, שלא רואה את הקבוצות של העובדים.
מרינה סולודקין: היום שמענו את הסיפור של המנופאים, שזה כוח אדם מקצועי, משכיל, נאמן.
מרינה סולודקין: בלי כוח האדם הזה, אין מה לעשות בענף הבנייה.
מרינה סולודקין: העצה הכי נכונה שנתנו פה, זה שאתם יכולים לעצור את כל ענף הבנייה.
מרינה סולודקין: יש פה עצה גם לפוליטיקאים.
מרינה סולודקין: אנחנו צריכים לייעץ לכם, אם לא יהיו שינויים משמעותיים, לעצור את ענף הבנייה בגלל תנאים בלתי אנושיים של העובדים.
מרינה סולודקין: מדובר גם על תנאי העבודה, גם על השפלה ואפליה.
מרינה סולודקין: בזה כולנו אשמים.
מרינה סולודקין: יש לנו חומר למחשבה.
מרינה סולודקין: על האכיפה אחראי משרד המשפטים ומשרד התמ"ת.
מרינה סולודקין: מצב כזה הוא מצב שאולי צריך בגלל לצאת לרחובות.
מרינה סולודקין: זה שיטתי, זה הרבה אנשים, זה אותם אנשים.
מרינה סולודקין: עולים חדשים אחרי 15 שנה, הם ישראלי ותיקים.
מרינה סולודקין: לגבי המקרים הפרטניים, אני מבקשת ממשרד התמ"ת ומשרד המשפטים לעזור לאנשים הנוכחים כאן וסיפרו את הסיפור שלהם.
מרינה סולודקין: אנחנו נעבוד הלאה כדי לשפר את המצב במדינה שלנו.
מרינה סולודקין: חבל ועצוב שאנחנו בהרבה תחומים במצב על הפנים.
מרינה סולודקין: תודה רבה, הישיבה נעולה.
רשמה: אישור מסקנות בדיונים מהירים בנושאים:
רשמה: של חבר-הכנסת אורי אריאל
מיכאל נודלמן: יש כמה נושאים, נושא ראשון זה אישור מסקנות בדיונים מהירים בנושאים: החלטת משרד הפנים שלא להעלות את בני הפלשמורה מאתיופיה, של חבר-הכנסת אורי אריאל ומכסת עולי אתיופיה של חבר-הכנסת מלכיאור.
מיכאל נודלמן: היה פה דיון, יש מסקנות ואנחנו מאשרים את המסקנות.
מיכאל נודלמן: "הוועדה קראה לממשלה ולשר הפנים לשמש כיו"ר ועדת השרים לעליית שארית יהודי אתיופיה, לגבש מדיניות ולשמור את קצב העלייה של יהודי אתיופיה ל-300 בחודש ובמידה האפשרית אף להעלות ל-600 עולים בחודש".
מיכאל נודלמן: זה בעקרון ההחלטה, המסקנות אושרו.
מיכאל נודלמן: אנחנו דנים היום בשילוב עולים חדשים בשירות המדינה.
מיכאל נודלמן: כאשר אני הייתי במשרד המדע והטכנולוגיה, אמרו לי שאם לא היו מגיעים העולים, לא היה היי-טק ולא הייתה התפתחות כזו כי זה בנוי על מהנדסים שהגיעו כעולים חדשים מחבר המדינות.
מיכאל נודלמן: אנחנו רואים ששילוב העולים במשרדים הוא לא כל כך גדול ואכן דוח המרכז למחקר של הכנסת לשנת 2004 מאמת זאת.
מיכאל נודלמן: בדוח מופיעים נתונים שחברי הכנסת צריכים לדעת אותם.
מיכאל נודלמן: גילאים 25 עד 64 הם כ-2 מיליון ו-865 אלף איש, ילידי ישראל מהווים 61.6 אחוזים, 18 אחוזים הם יוצאי חבר המדינות.
מיכאל נודלמן: בשירות המדינה מועסקים 53,830 אנשים, מהם 51 אחוזים ילידי ישראל, ו-18.8 אחוזים הם עולים חדשים.
מיכאל נודלמן: פועלים בשירות המדינה - 37 אלף איש, מהם 56,4 אחוזים ילידי ישראל וכמעט 12 אחוזים יוצאי חבר העמים.
מיכאל נודלמן: אני לא מדבר עכשיו על יוצאי אתיופיה.
מיכאל נודלמן: ברשויות המקומיות מועסקים כמיליון עובדים.
מיכאל נודלמן: במחוז הצפון מועסקים 9.3 אחוזים יוצאי ברית-המועצות.
מיכאל נודלמן: רצינו לדעת האם קיימת התקדמות כי המספרים מדברים בעד עצמם ואנחנו רואים שאין פרופורציה ולא הייתה התקדמות.
מיכאל נודלמן: רוב האנשים מועסקים בחברות פרטיות, ואנחנו יודעים שקיימת ירידה ואנשים חוזרים לרוסיה, לאוקראינה או עוברים לקנדה, לארצות-הברית, לגרמניה ולמדינות שונות אחרות.
מיכאל נודלמן: אני מבקש לשמוע מנציב שירות המדינה האם יש איזושהי התקדמות והאם יש מדיניות לגבי עולים חדשים, ואם יש מדיניות, איזו מדיניות.
מיכאל נודלמן: שמעתי שערכתם איזשהו סקר ונשמח לשמוע פרטים.
מיכאל נודלמן: יש לי מכתב מארגון שמטפל בעולי אתיופיה והם כותבים שהמצב מאוד לא טוב.
מיכאל נודלמן: העולים מאתיופיה עובדים בשמירה ואני יודע שחברות כוח האדם הן לא מעניינכם, אבל גם כאן נרצה לשמוע אם קיימת מדיניות.
מיכאל נודלמן: חשוב מאוד לשלב את האנשים האלה במוסדות המדינה.
שמואל הולנדר: אדוני היושב-ראש, ברשותך אני אומר שני משפטים אישיים.
שמואל הולנדר: יש לי באופן אישי רגישות רבה לנושא הזה כי אני עצמי כילד הייתי עולה חדש, גדלתי במשפחה של עולים חדשים ועברתי את כל התלאות והמצוקות של עולים חדשים, כולל בבית-ספר, ויש לי זיכרונות שאדם לא שוכח אותם.
מיכאל נודלמן: אני לא שוכח.
שמואל הולנדר: גם אני לא.
שמואל הולנדר: יש דברים שלא שוכחים.
שמואל הולנדר: אני גם הייתי בשלב יותר מאוחר של חיי שליח עלייה של ההסתדרות הציונית העולמית ועסקתי הרבה בתחום הזה.
שמואל הולנדר: באופן טבעי הנושא קרוב ללבי.
שמואל הולנדר: חשוב להדגיש שנציבות שירות המדינה מטפלת באחוז מאוד קטן של השירות הציבורי, בערך כ-10 אחוזים, כי אנחנו מטפלים רק במשרדי הממשלה המובהקים.
שמואל הולנדר: אנחנו לא מטפלים לא בצבא, לא במשטרה, לא בתאגידים הסטטוטוריים, לא בביטוח הלאומי, לא בחברות הממשלתיות, ולא ברשויות מקומיות, כך שהבעיה צריכה להיות מטופלת בראייה מערכתית כוללת כי אנחנו מטפלים בכשישים אלף עובדים מתוך כ-600 אלף עובדים בשירות הציבורי במובן הרחב של המילה.
שמואל הולנדר: הבעיה לדעתי יכול להיות שהיא יותר חמורה בגופים ציבוריים אחרים.
שמואל הולנדר: צריך להבדיל בין עולי מדינות חבר העמים, ברית-המועצות לשעבר, לבין עולי אתיופיה כי קיימת חובת ייצוג הולם, דבר שמחייב אותנו לפעול באופן פוזיטיבי כדי שנגביר את הייצוג שלהם בשירות המדינה.
שמואל הולנדר: כפי שאמרתי, אנחנו משתדלים לעשות כמיטב יכולתנו ואני הייתי מציע שיעקב ברגר, שהוא המשנה שלי, וגברת הניה מרקוביץ, שאחד מתפקידיה העיקריים הוא לעסוק בתחום הייצוג ההולם שנדרש מאתנו על-פי החוק – ייצוג הולם גם של עולים – יתייחסו לנושא וייתנו נתונים.
מיכאל נודלמן: בכל-זאת אתם מסכימים לכך שהפרופורציות הן לא כפי שצריכות להיות.
שמואל הולנדר: כמו שאמרתי, אם מדובר לגבי עולי אתיופיה, יש אפשרויות מסוימות ואנחנו באמת עובדים על זה.
שמואל הולנדר: לגבי העולים ממדינות אחרות, אין לנו אפשרות חוקית להגדיל את המכסה.
שמואל הולנדר: אנחנו לא יכולים להכתיב למשרד מסוים שיקבלו אדם מסוים לעבודה.
ראובן ריבלין: בחברות הממשלתיות יש הנחיה מפורטת שלא למנות דירקטורים אלא אם כן זה במכסת האפליה המתקנת.
שמואל הולנדר: בשירות המדינה יש חקיקה לגבי נשים, לגבי בני מיעוטים, ערבים, דרוזים, צ'רקסים, אנשים עם מוגבלויות ויוצאי אתיופיה.
שמואל הולנדר: לגביהם יש חקיקה ושם אנחנו יכולים לכפות.
שמואל הולנדר: לגבי עולים אחרים, אין לנו כלים משפטיים.
מיכאל נודלמן: אתה חושב שהמכרזים שקופים?
שמואל הולנדר: יש די הרבה עובדים שהם עולים מעליות קודמות, כולל כאלה שמשרתים בתפקידים בכירים.
שמואל הולנדר: אני אישית מכיר רבים כאלה ומדובר בתפקידים רציניים.
שמואל הולנדר: אני האחרון שאומר שכל המכרזים בשירות המדינה, לעולם אין בהם פגם.
שמואל הולנדר: בשירות המדינה מתנהלים כל שנה אלפי מכרזים, ואני מניח שחלק מהם יש אתם בעיות, אבל בסך הכול אני לא חושב שיש בעיה.
שמואל הולנדר: אם עולה מחבר העמים ניגש למכרז ויש לו את הכישורים המתאימים, אני לא חושב שיש לו בעיה.
הניה מרקוביץ: אני אתייחס לעולים מאתיופיה.
הניה מרקוביץ: חוק שירות המדינה, שינוי בחוק שירות המדינה, התקבל בכנסת ביולי 2005.
הניה מרקוביץ: החוק קבע העדפה מתקנת, בלי קשר לעולים או לא עולים אלא לכל אחד שהוא עולה מאתיופיה, או הוריו עלו מאתיופיה, ועקב כך היינו צריכים לשנות את כל מערך הנתונים בנציבות שירות המדינה כי לא היה לנו מערך נתונים של ארץ לידת ההורים.
הניה מרקוביץ: היום זו אופציה כאשר בכניסה לשירות המדינה עובד רשאי למלא את ארץ הלידה של ההורים והנתון נקלט במחשב נציבות שירות המדינה.
הניה מרקוביץ: טרם קבלת החוק היו לנו בשירות המדינה 485 עובדים שענו על דרישות החוק והיום אנחנו עומדים על 606 עובדים.
הניה מרקוביץ: לא אתכחש ואומר שבתוך משרד הבריאות עובדים כשני-שליש מהעולים והיתר מפוזרים בכל משרדי הממשלה.
הניה מרקוביץ: מתוך הנתונים שיש לי ושיועברו לוועדה, יש לנו פיזור במשרדי הממשלה השונים.
ראובן ריבלין: במה הם מועסקים במשרד הבריאות?
הניה מרקוביץ: בכל מערכת הבריאות.
הניה מרקוביץ: אחיות למשל.
קריאה: יש אחיות מוסמכות?
הניה מרקוביץ: כן.
הניה מרקוביץ: מתוך ה-620, 120 הן אחיות מוסמכות.
הניה מרקוביץ: בערך שני-שליש מהעובדים הם עובדים בדירוג המינהלי וכל היתר בדירוגים המקצועיים של שירות המדינה, בכל מגוון הדירוגים.
הניה מרקוביץ: לא הרבה, אבל יש.
הניה מרקוביץ: יש לנו מדעי החברה והרוח, טכנאים, פרקליטים, עובדים סוציאליים וכן הלאה.
הניה מרקוביץ: ידנו כמובן נטויה כי הנושא הזה רק צובר תאוצה.
דנה גורדון: כמה עובדים בדירוג המינהלי?
הניה מרקוביץ: 386.
הניה מרקוביץ: יש הקלות בבחינות שאנחנו רוצים ללכת אליהן בקרוב.
הניה מרקוביץ: אחד מהדברים ששמענו בפגישות שקיימנו עם ארגוני העולים ועם הנציגים היה התייחסות לבחינת כניסה לשירות המדינה.
הניה מרקוביץ: היום יש התאמות בבחינות ליוצאי אתיופיה, גם באוניברסיטה וגם בצבא.
קריאה: כמה התקבלו מ-2005?
הניה מרקוביץ: מאה.
קריאה: מתוך כמה שהתקבלו?
שמואל הולנדר: מתוך 5,000.
הניה מרקוביץ: מאה, זה תוספת נטו.
הניה מרקוביץ: יכול להיות שגם בתוך ה-5,000 שהיו קיימים, היו חילופים.
הניה מרקוביץ: אני לא יודעת.
קולט אביטל: זה פחות מחצי אחוז.
יוסי ביילין: יש אחוז יעד?
הניה מרקוביץ: בייצוג ההולם, אחוז היעד שאנחנו תמיד קובעים אותו לעצמנו כמדרגה ראשונה, זה לפחות השיעור באוכלוסייה.
הניה מרקוביץ: שיעור האתיופים באוכלוסייה הוא 1.5 אחוז.
יעקב ברגר: נשאלנו מה היעד שלנו לעניין הזה, וענינו ששיעור האוכלוסין בקרב האוכלוסייה הכוללת, זה פחות או יותר היעד.
יעקב ברגר: אם שיעור האוכלוסייה כרגע עומדת על אחוז וחצי, לכאורה היינו רוצים לראות לפחות אחוז וחצי מקרב סך כל העולים.
יעקב ברגר: אנחנו עובדים היום בסדר גודל של אחוז מסך כל עובדי המדינה.
הניה מרקוביץ: יותר מאחוז.
יעקב ברגר: אני רוצה להיות זהיר.
שמואל הולנדר: חשוב לזכור שזה לא רק האחוז אלא גם איכות התפקיד.
שמואל הולנדר: כלומר, לא מספיק לנו שניקח את האתיופים שיהיו סניטרים בבתי-החולים אלא אנחנו רוצים אתיופים משכילים שיהיו בתפקידים, שיהיו בפרקליטות ובכל מיני תפקידים מקצועיים.
שמואל הולנדר: אגב, זה נכון גם לגבי עולי חבר העמים.
שמואל הולנדר: לכן אנחנו עכשיו במגעים עם שר הקליטה כדי לקבוע משרות מיועדות שמראש יוגדרו כמשרות אקדמאיות.
ראובן ריבלין: החוק לא קבע את המכסה אבל אתה צריך לתת פירוש לחוק.
ראובן ריבלין: מה ההנחיות שקיימות לגבי תיקון עיוות?
ראובן ריבלין: אתם יכולים לומר שיש איזושהי הנחיה בחוק?
הניה מרקוביץ: החוק הוא מה-19 ביולי 2005.
ראובן ריבלין: זה בא בעקבות חוקים אחרים שחוקקנו כמו פטריות אחרי הגשם.
ראובן ריבלין: אני לא מבין איך מתבצע החוק הזה.
שמואל הולנדר: מאוד קל לחוקק חוק.
שמואל הולנדר: אנחנו לא מדינה טוטליטארית.
שמואל הולנדר: בצבא אתה יכול לקבל החלטות שכאן אתה מציב וכולי, אבל שירות המדינה הוא מאוד מפוזר וכל משרד מנהל את עצמו.
שמואל הולנדר: זה לא שאני יכול לבוא ולתת החלטה ולכפות על המשרד לקבל אדם מסוים לעבודה.
שמואל הולנדר: אנחנו יכולים לעשות כל מיני פעולות שיגדילו את הייצוג ההולם, וזה מה שאנחנו עושים.
שמואל הולנדר: אין בעיה לקבוע יעד ולומר שאנחנו רוצים שבשנה מסוימת היעד יהיה כזה וכזה, אבל צריך להיות מציאותיים.
קולט אביטל: האם יש מצב שבו אתה כנציג או מישהו מטעמך הוציא מכתב שבו הוא אמר שבעקבות החוק הזה אתם מבקשים שיקלטו כמה שיותר עולים, וכי אתם רוצים תוך שנה לקבל דין וחשבון מה מספר העובדים שנקלטו.
שמואל הולנדר: אנחנו מוציאים מכתבים לגבי כל המגזרים שאנחנו נדרשים לחובת ייצוג הולם.
שמואל הולנדר: אנחנו מוציאים גם מכתבים, גם מוציאים חוזרים, וגם מנהלים שיחות.
קולט אביטל: בסוף שנה יש איזשהו כוח לבוא או אליך או למזכירות הממשלה או לוועדת שרים כדי לדווח איך יושם החוק הזה?
שמואל הולנדר: יש ועדות שרים שם מדווחים מה קורה מבחינת האכיפה.
שמואל הולנדר: אני אתן דוגמה של ייצוג הולם לבני מיעוטים.
שמואל הולנדר: יש החלטת ממשלה עם שורה ארוכה של פעולות שצריך לעשות, ואז אנחנו באים למשרד מסוים ואומרים לו שהוא חייב לבצע, ושוב, מדובר בהחלטת ממשלה, אבל אותו משרד לא מבצע את הדברים.
שמואל הולנדר: השאלה מה אנחנו עושים במקרה כזה.
שמואל הולנדר: אנחנו יכולים לעשות הרבה פעולות אבל אין לנו יכולת אכיפה.
שמואל הולנדר: אולי באמת חשוב שהוועדה הזאת תסרוק את המשרדים ותבדוק איפה יש בעיה, ואז נזמן את השר או את המנכ"ל ונדון אתו.
שמואל הולנדר: בעודה משותפת אפשר לקדם את העניין.
קולט אביטל: מה שמעסיק אותנו, ואני מניחה שגם אתכם, זו העובדה שיותר מ-3,000 בני העדה האתיופית סיימו אוניברסיטאות ובסופו של דבר הם מוצאים עבודה כמאבטחים.
קולט אביטל: אני חושבת שצריכה להיות כאן מדיניות מכוונת של הממשלה ולראות מה אנחנו עושים.
קולט אביטל: הבעיה היא שאם אלה שסיימו את האוניברסיטה לא מצאו עבודה, לאף אחד אין מוטיבציה ללכת וללמוד.
שמואל הולנדר: אני מסכים עם דעתך.
יעקב ברגר: הנציב הדגיש בפניכם את העובדה שאנחנו באמת מהווים 10 אחוזים מכלל השירות הציבורי.
יעקב ברגר: נשאלת השאלה האם הכנסת איננה יכולה במסגרת החקיקה שלה להפעיל את החוק הזה לא רק על שירות המדינה.
יעקב ברגר: צריך לזכור שאנחנו נמצאים בתקופה שבה מצד אחד ממשלת ישראל החליטה גם לצמצם את היקף העובדים ומאוד קשה להגיע לאותו יעד שקבענו לעצמנו, כך שמאוד קשה להגיע לאוכלוסייה האתיופית לפי שיעורם באוכלוסייה.
יעקב ברגר: אנחנו צריכים לעשות מאמץ עילאי כדי להשיג את המטרה הזאת.
יעקב ברגר: במקביל אנחנו נדרשים להוריד את היקף העובדים בשירות המדינה.
ראובן ריבלין: 100 מתוך 5,000 זה סביר לגמרי.
יעקב ברגר: אני אומר שזה מאמץ מאוד לא פשוט.
יעקב ברגר: אנחנו כמובן נמשיך לעסוק בו.
דני אדמסו: השאלה שאני שואל היא הממשלה לא יכולה לתת הנחיות מסודרות ולומר איך עושים את זה כדי שזה יצא אל הפועל.
ראובן ריבלין: כרגע, לפי המספרים שקיבלנו, כשאנחנו מדברים על החומר הגולמי, על המספרים, זה נשמע בסדר.
ראובן ריבלין: אני רוצה שתסביר לנו מה הבעיות האמיתיות.
ראובן ריבלין: למה לא מתקבלים בתל-אביב אלא מתקבלים רק במקומות בהם גרים האנשים.
ראובן ריבלין: אתה תגיד לנו מה לא טוב בכל מה שכן טוב.
דני אדמסו: אקדמאים לא מועסקים בשירות המדינה וזה קורה בגלל כמה סיבות: אי-אפשר להתעלם מהנקודה הסטריאוטיפית.
דני אדמסו: בנוסף לכך אין קשרים כאשר בסופו של דבר לאנשים יש קשרים, זה שירת עם זה בצבא, זה למד עם זה באוניברסיטה וכולי.
דני אדמסו: האנשים האלה, האקדמאים, הרבה פעמים נושאים על גבם את כל המשפחה ולמרות זאת הצליחו והגיעו לאיזה מקום.
דני אדמסו: הם תמיד צריכים לחזור הביתה ולתת את העזרה.
דני אדמסו: המספרים שנאמרו כאן שבשנת 2005 היו 504 עובדים ואחר-כך המספר גדל ל-600, המספרים האלה שאנחנו מדברים האלה, אני רוצה לראות בבית שלי, במדינת ישראל, את יוצאי אתיופיה שנותנים שירותים לכלל האוכלוסייה בכלל כאשר מה שקורה הוא שהיום רובם נותנים שירותים ליוצאי אתיופיה באופן ספציפי.
דני אדמסו: זה כאילו רמת המסוגלות שלהם היא שהם יכולים לעבוד רק עם הקהילה והם יכולים לעבוד רק עם הקהילה שלהם.
דני אדמסו: אני אומר שביום שחברי הכנסת שיושבים כאן, השרים במדינת ישראל, ייקחו אתיופים גם למשרות אמון, המטרה היא לא הפרנסה אלא חיכוך חברתי שיש לאדם בחיי היום יום שיש לו, החברים שהוא יוצר, המעגל החברתי שלו, שם טמונה הבעיה.
דני אדמסו: השאלה מה הממשלה וחברי הכנסת עושים כדי שיהווה דוגמה למגזר הפרטי.
דני אדמסו: ברגע שזה יהיה, הדברים יקרו מעצמם, וגם לאנשים תהיה תקווה והם יוכלו להסתכל למעלה.
דני אדמסו: כיום הצעירים רוכשים השכלה.
דני אדמסו: אני עליתי ב-1984, ודיברנו על כך שבאנו מהכפרים ולא הייתה לנו השכלה, בסדר, אבל רכשנו השכלה, יש לנו את הכול, אבל לאן אני הולך עכשיו?
דני אדמסו: הבעיה היא לא אני שאין לי עבודה, אלא הבעיה היא אחי שרואה אותי שאני לומד, רוכש השכלה, אבל אין לי לאן ללכת ואני לא שונה ממנו בכלום.
דני אדמסו: אני חושב שבמצב הנתון יש איזושהי צומת דרכים שמדינת ישראל צריכה להחליט.
דני אדמסו: אני אומר שגם אם צריך להכניס חבר'ה, וכשחבר כנסת או שר יאמר לי שהוא רוצה כמה אנשים לשלב במקום כזה, אנחנו נאתר את האנשים האלה שאנחנו מכירים אותם, רובם חברים שלנו שלמדו אתנו באותה אקדמיה.
דני אדמסו: אין לי בעיה עם ארגונים חברתיים אבל רובנו הולכים להקים עמותות חברתיות כי מזה אולי נצליח להתפרנס.
דני אדמסו: הכול זמני.
ראובן ריבלין: הכנסת לא מעסיקה אתיופים?
דני אדמסו: יש מישהו שיושב בוועדת הקליטה, יש את הבחור שמעביר טפסים מכאן לכאן.
ראובן ריבלין: יש שני סדרנים מתוך 26.
דני אדמסו: שווה להסתכל על זה מעט יותר לעומק.
דוד יאסו: אני חושב שמה שאמרה גברת הניה הוא מאוד נכון.
דוד יאסו: גם אנחנו כמשרד קליטה, כאשר ניסינו לקלוט עובדים, לחנו 120 בוגרי אוניברסיטאות למבחנים, אבל הסתבר שאחת הבעיות הייתה במבחנים.
דוד יאסו: הנציבות הציבה רף מסוים, רף כללי, ואני חושב שהיום הכיוון שהולכת בו הנציגות כיום הוא נכון כאשר הם משנים את הרף הזה.
דוד יאסו: אני מקווה שיהיו בני עדה שיבואו למבחנים, לאו דווקא לעבודה במשרד הקליטה אלא גם למשרדים אחרים.
ראובן ריבלין: אנחנו ביקשנו לשנות מערכת.
דני אדמסו: לגבי יוצאי אתיופיה, אנחנו מדברים על שליש שלא נולדו כאן.
דוד יאסו: היו לנו מספר ישיבות עם הניה כי בצבא למשל הדבר הזה מאוד הצליח.
ראובן ריבלין: איפה שירתת?
דוד יאסו: ב-890, איפה שאתה היית.
דוד יאסו: אני סרן במילואים.
דוד יאסו: אם הצבא ידע לשלב את בני העדה, זה יקרה גם בשירות המדינה.
דוד יאסו: ישבנו בשבוע שעבר יחד עם אגף המבחנים כדי לשנות את הדבר הזה ואני חושב שזה יכול להוביל קדימה.
ראובן ריבלין: איפה נולדת?
דוד יאסו: באתיופיה.
דוד יאסו: עליתי כשהייתי בן 16, ב-1981.
דוד יאסו: ב-1987 כבר הייתי קצין.
דוד יאסו: הייתי שבע שנים בצבא.
ראובן ריבלין: כשבאת לארץ ידעת עברית?
דוד יאסו: לא.
דוד יאסו: יש מעל 3,000 אקדמאים בכל הרמות, אבל הבעיה בקליטת עובדים מבני העדה היא לאו דווקא בעובדי מדינה אלא בכלל הציבור.
דוד יאסו: הזכרתם כאן שאולי תהיה חקיקה, והיא צריכה להיות גם לגבי החברות הלא ממשלתיות.
דוד יאסו: משרד הקליטה בשנה שעברה עשה קמפיין וזה היה כדי לחשוף את החברה הישראלית לעדה.
דוד יאסו: למה אני צריך היום לחשוף את העדה הישראלית?
דוד יאסו: נחשפנו כבר והיום אני רוצה לעבוד.
דוד יאסו: כמו שאני טוב בצבא, אני גם טוב בעבודה.
דוד יאסו: אם לא תהיה תעסוקה, אנחנו נמצאים בבעיה קשה.
דוד יאסו: בהשכלה ובצבא, בני העדה משולבים, אבל בעולם התעסוקה יש בעיה והבעיה היא של החברה.
דוד יאסו: אנחנו עומדים לערוך מבצע גדול יחד עם בית-המשפט כאשר משרד הקליטה ייתן את הפשרה לפני ההכשרה של בית-המשפט.
דוד יאסו: בעולם העבודה, אותו משפטן, אותו כלכלן, לא כולם נקלטים כעובדי מדינה, וכשאותו בחור הולך לחפש עבודה בתל-אביב, גם נסגרות הדלתות.
דוד יאסו: את הדלתות האלה, מי שיכול לפעול טוב ולפתוח אותן, זה אתם בחקיקות שלכם.
מיכאל נודלמן: אני רוצה שבישיבה נתייחס לא רק לעדה האתיופית אלא גם לעולים שהגיעו מארצות אחרות.
דוד יאסו: לעבוד בתוך הקהילה, זו לא בושה.
דוד יאסו: אם אנחנו אומרים שצריך לקלוט עובדים שייתנו להם מענה במשרדי הממשלה, זה אומר שאני קולט אותו לעבוד עם בני העדה.
דוד יאסו: אני שמח שנקלטתי בחברה הישראלית ואני יכול לעבוד בקרב בני העדה שלי.
דוד יאסו: אל תראו את זה כישלון, כי זה לא כישלון.
דוד יאסו: אתה צריך לרכז את המאמץ, שלך, אתה צריך לראות איפה אתה משתלב, אבל זה לא בושה לעבוד עם הקהילה.
דני אדמסו: בשנת 1997 הממשלה החליטה על משרות ייעודיות והיא יישמה אותן.
דני אדמסו: אני חושב שצריך לחזור לזה, והיום לא עושים זאת.
דני אדמסו: זה יכול לפתור או יכול להפעיל תהליך כדי לצמצם את הבעיה.
דני אדמסו: חשוב שנדע שרוב יוצאי אתיופיה שנמצאים במשרות כאלה ואחרות משתכרים מתחת לשכר הממוצע וחשוב לומר את הדברים.
דני אדמסו: אני מדבר על 74 אחוזים שמשתכרים מתחת לשכר הממוצע.
ראובן ריבלין: בשירות המדינה?
דני אדמסו: בכל המשרות.
דני אדמסו: צריך לדעת שרובם עובדים במשרות זמניות.
דני אדמסו: לא צריך לומר הללויה ושהכול בסדר, כל רובם עובדים במשרות זמניות.
דני אדמסו: אני לא רוצה שנשלה את עצמנו כי רובם הם במסגרת פרויקטים שמפעילים ארגונים חברתיים.
ראובן ריבלין: אתם קודם כל צריכים להאמין בעצמכם.
ראובן ריבלין: אתם הכי טובים.
אורנה פינדלינג: אני רוצה לשאול על תקציב ששייך למשרד הקליטה.
אורנה פינדלינג: באמצעות התקציב הזה משרדי ממשלה, ואולי מקומות נוספים, יכולים לקבל עובדים עולים חדשים, ואנחנו בשירות התעסוקה בהחלט השתמשנו ומשתמשים בתקציב הזה.
אורנה פינדלינג: באמצעות התקציב הזה משרד הקליטה מממן שכר של שנה אחת לפחות לעולים חדשים באותו משרד שבו הם אמורים להשתלב.
אורנה פינדלינג: אנחנו הצלחנו פעמים רבות למשוך ולגרום למשרד הקליטה לממן שנה נוספת ואת רוב העולים שקיבלנו בסופו של דבר קלטנו כעובדים שלנו מן המניין.
קריאה: המסלול קיים.
אורנה פינדלינג: אולי אפשר להגביר את המסלול הזה כי בהחלט זה מסלול מצוין.
מיכאל נודלמן: יש לי דוח משנת 2004 והמספרים לא טובים.
מיכאל נודלמן: אני שואל מה קרה במשך שנתיים, אחרי הדוח הזה.
הניה מרקוביץ: אתה מדבר על העולים באופן כללי.
מיכאל נודלמן: אני מבין שיש בעיות, אבל אני שואל אם יש מחקרים ואני רוצה לדעת אם יש התקדמות.
מיכאל נודלמן: הניה מרקוביץ: אתה מדבר אתי על יוצאי אתיופיה?
מיכאל נודלמן: אני מדבר על כלל העולים.
הניה מרקוביץ: ברשותך, הערה קטנה לגבי עולי אתיופיה.
הניה מרקוביץ: יש שני פרויקטים ייעודיים שאנחנו כן עושים עכשיו לקליטת עולי אתיופיה בשירות המדינה כאשר האחד הוא בשיתוף עם משרד הקליטה כאשר נכשיר קבוצה של קלדניות שופטים שיש הבטחה לקלוט אותן.
הניה מרקוביץ: משרד הקליטה מכשיר אותן, מלמד אותן, מכין אותן לבחינות ואנחנו נקלוט את הבוגרות בתפקידים קבועים בשירות המדינה כקלדניות שופטים.
הניה מרקוביץ: מקצוע אחר, כדי לשבור את המעגל הזה של חבר מביא חבר – וההערה כאן היא נכונה – משמר בתי המשפט יתחיל לקלוט בוגרי יחידות קרביות למשמר בתי המשפט, וזה גם כדי לשבור את החבר מביא חבר, כי מדובר במקום עבודה אטרקטיבי, שכר טוב, וחברה של סטודנטים.
הניה מרקוביץ: לגבי עולים באופן כללי.
הניה מרקוביץ: בזמנו מרכז המחקר בכנסת ביקש מאתנו נתונים לגבי עולים מחבר העמים.
הניה מרקוביץ: הם ביקשו את זה בחיתוך לשתי תקופות עלייה – עולים שעלו מ-1989 ומ-1970.
הניה מרקוביץ: העולים שעלו משנת 1970, כמובן שהקליטה היא יותר טובה בשירות המדינה והאנשים נמצאים בתפקידים בכירים יותר, אבל מהדוח האחרון שהיה לשנת 2003 ועד עכשיו אנחנו עלינו בכ-350 עולים בקליטה בשירות המדינה שעלו משנת 1989, שזה בערך שמונה אחוזים נוספים מקרב העולים שעלו מ-1989 ונקלטו בשירות המדינה.
הניה מרקוביץ: לא הייתה לי בקשה מוגדרת על-ידי הוועדה איזה חיתוך נתונים רוצים, ולכן הבאתי רק נתונים כלליים.
מיכאל נודלמן: קודם זה היה 12 אחוזים.
מיכאל נודלמן: אם יש עוד שמונה אחוזים, הרי שאנחנו מדברים על עשרים אחוזים.
הניה מרקוביץ: לא.
הניה מרקוביץ: זה לא עוד שמונה אחוז.
הניה מרקוביץ: אלא אם קודם היו 4,500 עולים, הרי שעכשיו יש לי 4,800 עולים, שזה עוד שמונה אחוזים לגבי מספר העולים.
הניה מרקוביץ: שירות המדינה בסך הכול לא גדל בגדול אלא הוא נשאר אותו מספר פחות או יותר.
הניה מרקוביץ: יש לנו עלייה של כחצי אחוז.
מיכאל נודלמן: בשירות המדינה מועסקים בסביבות 53 אלף עובדים?
מיכאל נודלמן: את אומרת ש-4,800 עולים מברית-המועצות מועסקים בשירות המדינה.
הניה מרקוביץ: אלה שעלו אחרי 1 בינואר 1989.
הניה מרקוביץ: אלה הנתונים שיש לי כרגע, אבל אם תבקשו נתון אחר, אני אשמח לתת לכם אותו, אבל אין לי אותו כאן כרגע.
מיכאל נודלמן: את חושבת שזה יחס נכון בהתייחס לייצוג העולים באוכלוסייה?
הניה מרקוביץ: מכלל שירות המדינה, אנחנו מדברים עשרה אחוזים.
הניה מרקוביץ: אני צריכה להזכיר לך שאנחנו מדברים רק על העולים מחבר העמים, אבל יש לנו עדיין עולים נוספים.
מיכאל נודלמן: העולים מחבר העמים מהווים עשרים אחוזים באוכלוסייה הישראלית.
הניה מרקוביץ: מ-1 בינואר 1989?
מיכאל נודלמן: זה האחוז היום.
הניה מרקוביץ: אם כן, זה סך כל העלייה, אבל משנת 1990 עלו פחות.
יוסף שגל: עלו כ-800 אלף.
הניה מרקוביץ: זה בערך 10 אחוזים מכלל האוכלוסייה.
הניה מרקוביץ: אם אנחנו בודקים את עצמנו מספרית, אנחנו כמעט במספרים.
מיכאל נודלמן: כאשר אני רואה את מספר העובדים במשרד הבריאות, אז אני חושב שזה בסדר, אבל כאשר אני רואה את מספר המועסקים במשטרה, אני לא חושב שזה בסדר.
הניה מרקוביץ: אנחנו לא מטפלים במשטרה.
מיכאל נודלמן: כאשר אני רואה את מספר המועסקים בביטוח לאומי, זה לא בסדר.
הניה מרקוביץ: זה גם לא אנחנו.
מיכאל נודלמן: למה ביטוח לאומי לא בסמכותכם?
שמואל הולנדר: זה תאגיד סטטוטורי.
שמואל הולנדר: אנחנו מטפלים שם רק בתחום המשמעת.
מיכאל נודלמן: המשרד לביטחון פנים.
שמואל הולנדר: המשרד לביטחון פנים הוא משרד מאוד קטן.
ראובן ריבלין: אתה מדבר על המשטרה.
ראובן ריבלין: המשטרה זה כמו צה"ל.
ראובן ריבלין: יש בעיה שהציג אותה נציב שירות המדינה קודם לכן.
ראובן ריבלין: לגבי עולי ברית-המועצות, אין העדפה על-פי חוק.
ראובן ריבלין: ברגע שאין העדפה על-פי חוק, ואתה מדבר עם נציב שירות המדינה, הוא דורש שכל מכרז יהיה מכרז ראוי ובמכרז ראוי אתה לא יכול לומר שאתה באת מארץ זו או אחרת כי אתה בא בעצמך ועומד מול המכרז.
ראובן ריבלין: יכול להיות צריך לתקן את העניין לגבי עולים שהם עד חמש שנים בארץ, כאשר לגביהם תהיה העדפה מתקנת כהנחיה לנציבות שירות המדינה.
ראובן ריבלין: בידינו להגיש את הצעת החוק.
ראובן ריבלין: אומר לך נציב שירות המדינה שאם אתה דורש תיקון, ואין לך העדפה בחוק, אנחנו לא נותנים להם אמצעים והם חייבים ללכת בשוויוניות מוחלטת.
ראובן ריבלין: כל אדם נמדד לגופו ולא למוצאו.
ראובן ריבלין: זו בעיה.
יוסי ביילין: אין היום חוק ואני לא מציע שיהיה חוק.
יוסי ביילין: מה שכן צריך להיות זה מאמץ עליון שאני בוחר להניח שזה נעשה בנציבות שירות המדינה וזה לגבי הנגישות שלהם למכרזים האלה.