GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רוברט רוזט: חשוב לציין שאנחנו מדברים על היסטוריה ולא על מדע ותמיד יהיו שטחים שהם קצת אפורים.
רוברט רוזט: אי-אפשר לקבוע גבול מאוד חד ולכן קיימת הוועדה כדי לדבר על בעיות, כי יכול להיות שיעלו בעיות.
רוברט רוזט: רשימת השטחים היא ארוכה, אבל הכול קשור לציר של זמן.
רוברט רוזט: גרמניה, אוסטריה, איטליה, פינלנד, הונגריה, רומניה, סלובקיה, בולגריה, רפובליקה הצ'כית של היום, צרפת, בלגיה, דנמרק, הולנד, נורבגיה, לוכסמבורג, תעלת לה-מנש, פולין, אזורי רוסיה שנכבשו, אוקראינה, מולדביה, בלרוס, אסטוניה, לטביה, ליטואניה, קרואטיה, סרביה, בוסניה, הרצגובינה, מקדוניה, מונטנגרו, סלובניה, יוון, אלבניה, אלג'יריה, לוב, מרוקו ותוניסיה.
רוברט רוזט: לפי ההגדרות שלנו, לפי הזמן, הארצות האלה נופלות בתוך ההגדרות האלה.
רוברט רוזט: זו הגדרה מאוד רחבה ותמיד יהיו שאלות כמו מה עושים עם מי שברח מפולין בשנת 1937 או 1938 ורואה את עצמו כניצול.
רוברט רוזט: זה מאוד אישי מי מרגיש את עצמו כניצול שואה ולכן יש כאן קושי רב להגיע להגדרה.
רוברט רוזט: היה ניסיון לעשות משהו בהגדרה הכללית.
גליה מאיר: יש כאן בעיות ערכיות שעולות ולאור הסקירה שקיבלנו כאן אני חושבת שאם נתמקד בהגדרה שניצול שואה נרדף שהוא נזקק, בכך נשרת את התכלית הכלכלית של החוק הזה ולא נצטרך לקבל החלטות שהן מעבר לסמכות הוועדה הזאת.
זאב אלקין: איך את יכולה להגדיר ניצול שואה נרדף?
רפי פינטו: יש לך את התנאים אחריהם הוא צריך למלא.
גליה מאיר: תנאים מצטברים.
רפי פינטו: מי שהיה בגטו, הוא היה בגטו.
זאב אלקין: מפני שבניסוח הקודם של החוק ההגדרה המצומצמת הזאת הוגדרה כניצול שואה.
זאב אלקין: זה מאוד מסוכן כי על-ידי זה ממשלת ישראל אומרת שניצול שואה הוא רק הדבר המצומצם הזה.
קריאה: אתה לא אומר מה זה ניצול שואה.
זאב אלקין: תסתכלו על הניסוח הקודם של החוק, ותראו שכך זה נוסח.
משה בר-סימנטוב: אתה יכול לצאת מזה כי אתה אומר שאתה לא מגדיר מה זה ניצול שואה אלא אתה מגדיר מה זה ניצול שואה נרדף נזקק.
גליה מאיר: לא תהיה הגדרה של מה זה ניצול שואה.
גליה מאיר: אני אתן לך דוגמה מנושא אחר, מבחני תמיכה כשפותחים מוסדות ציבור שנותנים סיוע לניצולי שואה.
גליה מאיר: אחד ממבחני התמיכה הוא אוכלוסייה נזקקת ושם לא מוגדר מה זה ניצולי שואה אלא הסיוע ניתן לנזקקים מקרב נרדפים שעברו כך וכך.
גליה מאיר: זה פחות או יותר מזכיר את המבחנים שיש כאן ואף אחד לא מתייחס לשאלה מי ניצול שואה ומי לא.
מיכאל נודלמן: אם אנחנו מתקנים וכותבים כפי שאתם מציעים עכשיו, הכול יהיה בסדר?
שמואל הלפרט: במשך שנים קיים ויכוח על מה זה נרדף ומה זה לא נרדף, על מה זה נזקק ומה זה לא נזקק.
שמואל הלפרט: אז יתחיל ויכוח שיימשך זמן רב לגבי ההגדרה של נזקק.
משה בר-סימנטוב: פתחתי את דבריי ואמרתי שהחלטת הממשלה כפי שאנחנו מפרשים אותה היא שהממשלה מתנגדת להצעת החוק.
משה בר-סימנטוב: אמרתי שאולי לא רצוי שאני אכנס לדקויות ולניואנסים של החוק כדי לא ליצור מצג שתחת תיקוני נוסח כאלה ואחרים כן נסכים.
מיכאל נודלמן: כיושב-ראש הוועדה אני רוצה לדעת כי אני רוצה להיפגש עם הממשלה שמתנגדת.
מיכאל נודלמן: מי זאת הממשלה שמתנגדת?
מיכאל נודלמן: זה ראש הממשלה וכל הממשלה?
משה בר-סימנטוב: יש ועדת שרים לענייני חקיקה.
מיכאל נודלמן: בוועדת שרים אושר דין רציפות.
משה בר-סימנטוב: אני הופעתי בפני ועדת שרים לחקיקה וביקשתי מועדת השרים לתמוך, לאור הסיכום שהתקיים לקואליציה עם סיעת ישראל ביתנו, בעניין עלות הצעת החוק שהיא שבעה מיליון שקלים.
משה בר-סימנטוב: יכול להיות, אני לא יודע, צריך לבדוק את זה עם הייעוץ המשפטי, שצריך להעלות את זה שוב בוועדת שרים לחקיקה.
מיכאל נודלמן: אני קיבלתי את החלטת הממשלה שם לא נכתב שבעה מיליון שקלים.
משה בר-סימנטוב: זה לפי הסיכום הקואליציוני עם סיעת ישראל ביתנו.
משה בר-סימנטוב: זה נאמר בצורה מפורשת והקפדתי על זה מאוד.
משה בר-סימנטוב: מדובר בשבעה מיליון שקלים חדשים, זה המטבע המקובל במדינת ישראל ואת ההערכות התקציביות שלנו אנחנו קובעים לפיו.
מיכאל נודלמן: אנחנו מדברים כאן על הגדרות אבל הממשלה נגד החוק.
מיכאל נודלמן: זה אומר שאנחנו צריכים להפסיק לדבר בינינו אלא אנחנו חברי הכנסת צריכים לדבר עם הממשלה ולראות איך זה קרה שהיא אישרה החלת דין רציפות ואחר כך היא מתנגדת.
מיכאל נודלמן: לא הייתי יכול להמשיך בחקיקה אם לא הייתי מקבל מהממשלה אישור שחל דין רציפות.
מיכאל נודלמן: אני לא מבין איך קיבלנו אישור לכך, אבל אחרי עבודה רבה כל כך של כל כך הרבה אנשים, הממשלה מתנגדת.
משה בר-סימנטוב: מלכתחילה אמרנו את הדברים וחזרנו ואמרנו במהלך כל הישיבות.
מיכאל נודלמן: אני לא שמעתי את הדברים.
משה בר-סימנטוב: דיברנו עם סיעת המציע והבהרנו להם.
מיכאל נודלמן: לא דיברתם עם יושב-ראש הוועדה.
משה בר-סימנטוב: הייתה שיחה בין הממונה על התקציבים לבין יושבת-ראש סיעת ישראל ביתנו והדברים היו ברורים לסיעה לאורך כל הדרך.
מיכאל נודלמן: זאת סיעה, אבל אתם הייתם צריכים לדבר עם יושב-ראש הוועדה.
משה בר-סימנטוב: העברנו מסרים ברורים לוועדה ואמרנו שהפרשנות של משרד האוצר היא שהממשלה מתנגדת להצעת החוק.
משה בר-סימנטוב: אני מניח שיש כאן בחדר אנשים שיכולים להעיד שהיה ברור שאנחנו מתנגדים להצעת החוק.
מיכאל נודלמן: אני לא יודע על התנגדותכם.
גליה מאיר: זו לא הישיבה הראשונה שאנחנו נוכחים בה.
זאב אלקין: אפשר לבדוק בפרוטוקולים.
מיכאל נודלמן: אני מוכן לבדוק את כל הפרוטוקולים על-מנת לראות אם נאמרה התנגדות האוצר.
הלית מגידו: למען ההגינות אני רוצה לומר מהזיכרון שלי שאמנם בשני הדיונים האחרונים נציגי האוצר לא היו, אבל בדיון קודם בו נכח אחד מנציגי האוצר כבר נדון הסיפור הזה של תמיכה או אי תמיכה בדין הרציפות.
הלית מגידו: יחד עם זאת ההערות הספציפיות לגבי הנוסח לא נאמרו אז, אבל מטבע הדברים כי אז לא היה הנוסח הזה.
מיכאל נודלמן: אני נועל את הישיבה.
מיכאל נודלמן: אנחנו ניפגש עם הממשלה בנושא הזה.
זאב אלקין: אני פותח את ישיבת הוועדה.
זאב אלקין: בהמשך יצטרפו אלינו חברים נוספים.
זאב אלקין: אני מברך את חבר הכנסת אלכס מילר שהצטרף אלינו לדיון שמתקיים היום.
זאב אלקין: אנחנו דנים היום בתוכנית נעל"ה, בחינת יישום הישגיה במערכת החינוך.
זאב אלקין: לפני שנעבור לנציגי האגודה לקידום החינוך ולנציגי נעל"ה, אני רוצה לומר שאנחנו מבקשים למקד את הדיון כאשר עיקרו הוא לא פרויקט נעל"ה, או היתרונות, או החסרונות של תכנית כמו נעל"ה, אלא בעיקר השאלה האם ישנם מודלים מסוימים שפותחו בנעל"ה ושניתן ליישם אותם לכלל המערכת של קליטת תלמידים עולים.
זאב אלקין: המטרה שלנו הייתה ליצור מפגש - שאני מניח שהוא מתקיים גם בלעדינו במשרד החינוך - כאשר שתי תוכניות פועלות תחת חסותו של משרד החינוך כאשר מצד אחד זו מינהלת נעל"ה והאגודה לקידום החינוך שהיא פועלת בתוכה, ומצד שני גף לקליטת תלמידים עולים.
זאב אלקין: עדיין נראה לי שהיה חשוב לקיים בנושא דיון ציבורי.
זאב אלקין: כמובן שטרם שניכנס לדיון עצמו אנחנו צריכים לקבל את הרקע על תוכנית נעל"ה.
זאב אלקין: כמובן שאנחנו צריכים לדעת קצת על תוכנית נעל"ה וזאת עוד לפני שדנים ביתרונות או בהישגים של נעל"ה שניתן ליישם אותם על כלל המערכת, ואולי מה הן הבעיות אותן כדאי ללמוד.
זאב אלקין: אני מבקש שתנסו להתייחס לנקודות שהן רלוונטיות דווקא בפן של היישום הרחב שלהן, כי כמובן זוהי תוכנית מאוד ייחודית ולא את הכול ניתן ליישם.
יאיר סמוכה: תוכנית נעלה נמצאה כתוכנית יעילה מאוד מכל בחינה שהיא, גם כתוכנית עלייה וגם כתוכנית לימודים.
יאיר סמוכה: כתוכנית עלייה היא משיגה את התוצאות הטובות ביותר מבחינת אחוז עולים, אחוז נקלטים, מידת הקליטה וכן הלאה, והבוגרים שיושבים כאן יכולים להעיד על כך.
יאיר סמוכה: מבחינה לימודים ההישגים הם הישגים מדהימים מבחינת זכאות לתעודת בגרות ומבחינת המשך לימודים אקדמאים.
יאיר סמוכה: ישעיהו יציג את המנגנון לפיו פועלת התוכנית, אבל אני אקדים ואומר שהמיוחד בתוכנית הזו שהיא תוכנית מתקנת.
יאיר סמוכה: זאת בניגוד לאירועים אחרים שקורים במשרד, כאשר נכשלת תוכנית אחת ואז מביאים תוכנית מקבילה ואז מוותרים על כל המשאבים הקיימים.
יאיר סמוכה: תוכנית נעל"ה ממנפת את המשאבים הקיימים והמשאבים הם רבים.
יאיר סמוכה: המדינה משקיעה גם בכפר עצמו, כל מה שקשור לכלכלה, העשרה חברתית וחינוך חברתי, וגם כמובן בצד הלימודי.
יאיר סמוכה: המדינה משקיעה המון.
יאיר סמוכה: המיוחד בתוכנית נעל"ה שהיא ממנפת את המשאבים האלה וגורמת להם להיות יעילים.
יאיר סמוכה: השימוש בהם הוא יעיל מאוד והתוצאות הן מצוינות.
יאיר סמוכה: במצגת אתם תראו שבדלתא קטנה - זאת גולת הכותרת, 0.2.30 – קיים כל ההבדל, בין 30 אחוזים נשירה, לבין 5 אחוזים נשירה, לבין 28 אחוזי זכאות לבגרות לעומת ללמעלה מ-90 אחוזים.
יאיר סמוכה: כל זה אמור באותה דלתא.
יאיר סמוכה: ישעיהו יציג את התוכנית ולאחר מכן נוכל להרחיב.
ישעיהו יחיאלי: אני חייב להתחיל את דבריי בהערה אישית.
ישעיהו יחיאלי: אנחנו מוקפים כאן בבוגרי נעל"ה שנושאים בתפקידים שונים והגיעו לישיבה הזאת בתוקף תפקידם, ולא מפני שהוזמנו כבוגרי נעל"ה.
ישעיהו יחיאלי: אני חייב להעיר הערה לטובת יושב-ראש הוועדה.
ישעיהו יחיאלי: בפעם הראשונה ביקרתי בברית-המועצות בדצמבר 1989 והאדם השני שנפגשתי אתו היה בחור צעיר בן 18 שקראו לו ולדימיר אלקין, זאב אלקין, ואז התחלנו איזשהו רומן משותף.
ישעיהו יחיאלי: אם מישהו היה אומר אז – ואני מדבר על שנת 1989 – שיעברו איקס שנים ואנחנו ניפגש בכנסת כאשר הוא חבר כנסת ואני מופיע אצלו כמרצה אורח, הייתי אומר שזה כמעט מדע בדיוני, אבל עובדה שזה קרה.
ישעיהו יחיאלי: פעם נוספת, בהזדמנות הזאת ולפרוטוקול, אני רוצה לברך את זאב שהוא היה המזכיר הראשון של בני עקיבא בברית-המועצות אני אתחיל באני מאמין של מינהלת נעל"ה שהוא היסוד שמהווה את הדיון שלנו כאן.
ישעיהו יחיאלי: כמובן כפי שאמר היושב-ראש בפתיחה, לא נציג כאן את תוכנית נעל"ה שודאי מוכרת לרוב היושבים, אלא מה ניתן לקחת ממנה גם למערכת בכללה.
ישעיהו יחיאלי: תוכנית נעל"ה בהגדרה היא בית ספר תיכון לבני נוער יהודים מכל העולם הרוצים ומתאימים להגיע ארצה כדי לסיים כאן את לימודיהם לקראת המשך דרכם כאזרחים מועילים למדינה.
ישעיהו יחיאלי: כל חלק של המשפט הזה ניתן לפירוק והרכבה ואפשר להסביר אותו למרות שאני חושב שלקהל היושב כאן אין צורך בכך.
ישעיהו יחיאלי: כדי שנוער יבוא לנעל"ה אנחנו צריכים להבטיח לו משהו שהוא יותר טוב ממה שיש לו בבית ובימינו זה לא דבר פשוט, רמת לימודים ואיכות חינוך העדיפה על מה שיש בחוץ לארץ - ואנחנו מדברים על העולם היהודי כולו – השגת שתעודת בגרות ישראלית אופטימאלית, תנאי רווחה מתאימים, ומסגרת מקצועית כתחליף הורים.
ישעיהו יחיאלי: הרעיון של תחליף הורים נובע מעצם העובדה שהילדים באים לארץ לבדם, אבל כפי שאני אציג יותר מאוחר, גם הורים שעולים עם ילדיהם והילדים בגיל ההתבגרות, היכולת של ההורים לשמש פונקציה הורית מול מערכת החינוך איננה מובנת מאליה.
ישעיהו יחיאלי: אגב, זה לא משנה מאיזה מקום בעולם הם באים.
ישעיהו יחיאלי: עיקרי תוכנית נעל"ה.
ישעיהו יחיאלי: נכון להיום, 1,350 מארבעים מדינות בעולם מתחנכים ב-32 בתי-ספר, בשבעים כיתות נעל"ה, כאשר אנחנו מדברים על יעד של תעודת בגרות ישראלית מלאה אופטימאלית לתלמיד, ותיכף אסביר למה הכוונה.
ישעיהו יחיאלי: כאשר תלמידי נעל"ה באים הם מתחנכים בכיתה משלהם, בדרך כלל בכיתה י' שמתחילה באולפן אינטנסיבי לעברית יחד עם הוראה בשפת אם היכן שניתן.
ישעיהו יחיאלי: המורים הם דו-לשוניים, עוברים להוראה בעברית, הם מתפקדים ככיתת אם עד סוף כיתה י"ב, כאשר במקצועות שאינם תלויי שפה כגון אנגלית, מדעים, מתמטיקה וכיוצא בזה הם לומדים בכיתות ישראליות רגילות.
ישעיהו יחיאלי: בצוות החינוכי של כיתת נעל"ה תמיד יש אדם אחד שהוא דובר את שפת הילדים ואין זה משנה מאיפה באו הילדים.
ישעיהו יחיאלי: כל הדברים האלה הם חלק ממעגלי התמיכה שזה הנושא שלי כאן.
ישעיהו יחיאלי: התלמידים לא משנים סטטוס אלא אם כן ההורים עלו.
ישעיהו יחיאלי: לקראת סוף התוכנית התלמיד מחליט האם הוא רוצה להישאר בארץ או לא, ובחדר הזה יושבים שלושה שהחליטו שהם כן רוצים להישאר, והם מהווים את הרוב.
ישעיהו יחיאלי: עד היום הגיעו במסגרת נעל"ה ארצה כ-11 אלף תלמידים.
ישעיהו יחיאלי: בשנת 2000 התחילה קליטת נעל"ה מאמריקה הלטינית ולאחריה ממדינות נוספות במערב.
ישעיהו יחיאלי: נכון להיום העולם היהודי כולו, כולל אוסטרליה, נמצא בתוכנית נעל"ה, כאשר הקבוצות הגדולות שיש לנו היום, אחרי חבר המדינות – אמל"ט ירדה אבל צרפת נכנסה במקומה - ובשנתיים-שלוש האחרונות קבוצות מעניינות מאוד מצפון אמריקה.
ישעיהו יחיאלי: אחוז הנשירה הרב-שנתי בנעל"ה נע בין חמישה לשמונה אחוזים, כאשר שמונה אחוזים זה האחוז הגבוה ביותר, כאשר התחילו לבוא הילדים מהמערב.
ישעיהו יחיאלי: היום חזרנו לחמישה אחוזים וזה נתון מאוד מעניין.
זאב אלקין: זאת אומרת שכמה נמצאים היום מתוך 11 אלף שהגיעו?
ישעיהו יחיאלי: זו שאלה אחרת.
ישעיהו יחיאלי: אני אומר כמה הגיעו לכיתה י"ב.
ישעיהו יחיאלי: אני אתייחס לשאלה שלך בהמשך הדברים.
ישעיהו יחיאלי: 1.
ישעיהו יחיאלי: אחוז הזכאות הרב-שנתית לבגרות נע בין תשעים לשמונים, כאשר אנחנו במגמה מתשעים לשמונים ולא הפוך, ואסביר ממה זה נובע.
ישעיהו יחיאלי: 2.
ישעיהו יחיאלי: הורדת רף הכניסה לתוכנית.
ישעיהו יחיאלי: התוכנית היום יכולה לקבל יותר מאשר קיבלה בשנים הראשונות שלה, מבחינת היכולת להכיל ילדים קצת יותר מורכבים.
ישעיהו יחיאלי: 3.
ישעיהו יחיאלי: קיצוצים מסיביים בשעות הוראה בחינוך העל-יסודי.
ישעיהו יחיאלי: היום יותר ויותר בתי ספר יוצאים מתוכנית נעל"ה מפני שהם לא יכולים, בשעות העומדות לרשותם, לפרנס את מה שצריכה התוכנית הזאת.
ישעיהו יחיאלי: 4.
ישעיהו יחיאלי: ההתאמות לתלמידים עולים.
ישעיהו יחיאלי: בעניין הזה נעשה שינוי כמו ביטול שאלונים בשפות.
ישעיהו יחיאלי: מבין המתאזרחים 83 אחוזים פנו למסלולי שירות.
ישעיהו יחיאלי: בצה"ל היום כ-1,300 חיילים, מהם כמאתיים קצינים ויש לנו שלושה בוגרים שהגיעו לדרגת רב-סרן והם בקריירה צבאית מרשימה.
ישעיהו יחיאלי: מנתוני צה"ל עולה כי הבנים בוגרי נעל"ה מוצו ללחימה וקצונה, פי שניים מכלל צה"ל, כ-15 אחוזים מהדגם האיכותי.
ישעיהו יחיאלי: זאת אומרת, אותם חיילים שהם בקב"ה שתלמידי נעל"ה קרובים אליהם.
ישעיהו יחיאלי: המיצוי למערך הלחימה עלה משנת 1999 ל-2003 כמעט ב-12 אחוזים כאשר באותו זמן בכלל צה"ל המצב הוא יציב.
ישעיהו יחיאלי: אנחנו רואים את זה כתוצאה ישירה של פעילות הבוגרים שלנו.
ישעיהו יחיאלי: בוגרת נעל"ה ראשונה סיימה תואר שלישי במכון ויצמן.
ישעיהו יחיאלי: אחוז עליית הורים רב-שנתי נע בין חצי לשני-שליש פחות או יותר והוא במגמת ירידה.
ישעיהו יחיאלי: היום פחות הורים עולים בעקבות ילדיהם.
ישעיהו יחיאלי: קשה לענות כמה בסופו של דבר נשארו בארץ כי אנחנו לא עוקבים אחריהם.
ישעיהו יחיאלי: אנחנו עוקבים אחריהם סיום השירות הצבאי ואחר כך המעקב הוא וולנטרי.
ישעיהו יחיאלי: מעגלי התמיכה.
ישעיהו יחיאלי: הדבר הראשון שחניך נעל"ה מאבד כאשר הוא מגיע ארצה זאת השליטה.
ישעיהו יחיאלי: הוא נכנס לסביבה לא מוכרת, שפה לא מוכרת, יורדת יכולתו להסתדר ויורדת הכרתו עם תוכנית הלימודים.
ישעיהו יחיאלי: כל הפרמטרים האלה יורדים.
ישעיהו יחיאלי: הוא מאבד את מקורות התמיכה המיידיים שלו שזו המשפחה הגרעינית, המשפחה המורחבת, סבתא שבתרבות הרוסית היא דבר מאוד מהותי, והוא מאבד חברים.
ישעיהו יחיאלי: החברים שאתו בקבוצת נעל"ה הם בדרך כלל אלה שהוא פגש אותם במטוס.
ישעיהו יחיאלי: הוא מאבד פרטיות, אין לו חדר משלו, הוא חלק מקבוצה, אין לו זמן שהוא לבד.
ישעיהו יחיאלי: הוא מאבד עוגנים רגשיים מהסוג של תרבות, נופים, מוסיקה, ספרים.
ישעיהו יחיאלי: את כל אלה, מהרגע שהוא הגיע, הוא מאבד.
ישעיהו יחיאלי: אם אנחנו משווים אותו לחניך ישראלי שלומד בכיתה מקבילה, נער ישראלי בכל דבר ועניין פונה להורים שלו, לחברים שלו ולצוות החינוכי אתו הוא עובד.
ישעיהו יחיאלי: למי פונה נער במסגרת נעל"ה?
ישעיהו יחיאלי: ההורים - כמעט לא רלוונטי, החברים שלו נמצאים כמעט במצב דומה והם לא יכולים לעזור לו, והצוות לפעמים לא מכיר את המנטאליות, עמוס ומוצף, ופה אני כבר מעלה את השאלה למי מהשניים דומה תלמיד שעלה עם הוריו והוא בן 15.
ישעיהו יחיאלי: להערכתי הוא יותר דומה לנער של נעל"ה מאשר לנער הישראלי המצוי.
ישעיהו יחיאלי: זאת אומרת, אותם אובדנים שדיברנו עליהם בשקף הקודם, במידה רבה משקפים נער עולה כאשר הוריו לידו, ואז נשאלת השאלה מה מידת הפונקציונאליות שלהם כמקור תמיכה לנער עולה.
ישעיהו יחיאלי: מעגלי התמיכה שיש לילד במסגרת נעל"ה מתחילים מהכיתה שלו, והזכרתי קודם איך היא לומדת, ומי הצוות שעובד אתו.
ישעיהו יחיאלי: זאת אומרת, עצם העובדה שהוא נמצא בכיתה שבה לכולם יש את אותו גורל – כל מחקר יודע להראות שקבוצת תושבים, כאשר המכנה המשותף הוא רחב ככל הניתן, הוא יכול להוות יותר מקור תמיכה.
ישעיהו יחיאלי: כאשר הוא ילד בודד בתוך כיתה שרוב הילדים אינם כאלה, ספק אם הכיתה יכולה לתמוך בו, במקרה שלא עוינים אותו או לא מגלים אמפתיה כלפיו.
ישעיהו יחיאלי: ילד של נעל"ה, כמו כל ילד, נכנס לתוך קהילה.
ישעיהו יחיאלי: במקרה של נעל"ה הקהילה הקולטת אותו היא הפנימייה או הקיבוץ אליו הגיע, שם יש ילדים ומבוגרים שמחלקים ביניהם איזה שהם יחסי גומלין, גבולות וכיוצא בזה.
ישעיהו יחיאלי: יש הורים ומשפחות מארחות.
ישעיהו יחיאלי: במקרה של נעל"ה ההורים רחוקים, אם כי בעידן הדואר האלקטרוני ההורים מאוד קרובים גם כשהם רחוקים, וישנם הממסדים, שזו השלישייה שמהווה את משרד החינוך, הסוכנות היהודית ומנהלת נעל"ה שהיא בעצם קבלן ביצוע של שני הגופים האלה לביצוע התוכנית.
ישעיהו יחיאלי: סוגי בעיות של חניכי נעלה.
ישעיהו יחיאלי: חלק של הבעיות קשורות לעצם העובדה שמדובר בילדים בגיל ההתבגרות.
ישעיהו יחיאלי: קשרי בנים-בנות, נושא של גבולות, התמכרויות, קבלת סמכות, לימודים וקשר עם ההורים.
ישעיהו יחיאלי: יש בעיות שנובעות מעצם קיום המציאות החדשה, מעצם העובדה שהוא בא ארצה לבד ואנחנו מניחים, זה ברור מאליו, שיש תופעה של געגועים, אנחנו רואים ילד שלא מתגעגע כילד לא בריא, קושי לחיות בקבוצה, בעיקר ילדים שבאים מתרבות שבה התרבות היא מאוד אינדיבידואליסטית ופחות קבוצתית, חוסר הסתגלות למציאות חדשה, ובדידות.
ישעיהו יחיאלי: מקום ותפקוד אפשרי של הורים במשפחת עולים.
ישעיהו יחיאלי: אנחנו יודעים את זה גם מתוך המחקר, שילדים בגיל התבגרות הרבה פעמים מתחלף התפקיד של הילד וההורה.
ישעיהו יחיאלי: הילדים, בעצם העובדה שהם יותר מהר קולטים את השפה, יותר מהר מסתדרים, יש במשפחה היפוך תפקידים.
ישעיהו יחיאלי: כתוצאה מזה, במקום שההורים יהוו מעגל תמיכה, הרבה פעמים הם אלה שזקוקים לתמיכה.
ישעיהו יחיאלי: הדבר הזה מאוד בולט אצל ילדי נעל"ה שהוריהם עולים אחריהם.
ישעיהו יחיאלי: אז ילד בן 17 הופך לסוכן של ההורים שלו.
ישעיהו יחיאלי: הוא שוכר דירה עבורם והוא כמו כלב נחייה.
ישעיהו יחיאלי: מה אנחנו מציעים לתוכנית נעל"ה.
ישעיהו יחיאלי: צוות כפי שתיארתי אותו, שהוא בנוי נכון, שהוא תמיד יהיה עם מרכיב ישראלי ומרכיב דובר שפה, קבוצה מגובשת ותומכת, קרובים למי שיש, משפחות מארחות, ליווי מקצועי של מנהלת נעל"ה וקשר עם ההורים בחוץ לארץ.
ישעיהו יחיאלי: כמובן שלגבי ילד ישראלי, חלק מהדברים האלה איננו רלוונטי.
ישעיהו יחיאלי: מה שמנהלת נעל"ה מציעה – ומפאת קוצר הזמן לא אתאר את כל המנהלת - אלה דברים רלוונטיים לאוכלוסייה הכללית.
ישעיהו יחיאלי: הנושא הראשון הוא המעקב הלימודי.
ישעיהו יחיאלי: הנחת יסוד מספר אחת היא שהיעד שלנו הוא מאה אחוז זכאי בגרות.
קריאה: למה אתה מדלג על המנהלת?
ישעיהו יחיאלי: אין לי בעיה לחזור, אבל הגבילו אותי בזמן.
ישעיהו יחיאלי: היעד שלנו הוא מאה אחוז זכאות בגרות אופטימאלית לתלמיד, דהיינו, השאיפה היא להביא כל תלמיד לאן שהוא יכול להגיע ולא ל-22 יחידות כדי לקבל זכאות.
ישעיהו יחיאלי: מצד שני, בנעל"ה יש נטייה של ילדים ללכת להרבה יחידות כי יש להם מבט כמותי וצריך ללמד אותם שהרבה יותר יעיל להגיע לכמה מקצועות טובים בחמש יחידות ולא לפריסה גדולה מדיי.
ישעיהו יחיאלי: הנחת יסוד שנייה היא שמהגר, עולה בוודאי, הוא אדם שרוצה להצליח ולהשתלב.
ישעיהו יחיאלי: זה הרצון הבסיסי שלו.
ישעיהו יחיאלי: הוא לא בא להתחמק מלימודים אלא הוא רוצה ללמוד.
ישעיהו יחיאלי: תלמיד נעל"ה כמהגר צעיר נתון ללחצי ההורים להגיע להישגים שיצדיקו את החלטתם לשגרו לבד.
ישעיהו יחיאלי: במידה רבה הקריטריון הזה נכון גם למשפחת עולים שאומרת שלה יהיה קשה, יהיה לה קשה להשתלב במקצוע, אבל הילד יצטרך להגיע למקסימום.
ישעיהו יחיאלי: קיימים הבדלי תרבות, למידה ומדידת הישגים.
ישעיהו יחיאלי: למשל, ילדים באמריקה הלטינית, זה בכלל לא משנה מהי תעודת הבגרות שלהם, כי הם זכאים להיכנס ללימודים באוניברסיטה מעצם העובדה שיש להם תעודת בגרות, והמיון נעשה אחרי שנה ראשונה, כמו אצלנו בחוג לכלכלה למשל.
ישעיהו יחיאלי: ילדים באים מדרום אפריקה, שם מתמטיקה איננו מקצוע חובה ולך תסביר להם שכאן הם חייבים במתמטיקה.
ישעיהו יחיאלי: רכישת שפה ולעתים שתיים, מפני שהרבה מאוד ילדים שאנחנו מקבלים מחבר המדינות, אין להם ידע כלשהו באנגלית והם צריכים תוך שלוש שנים להגיע למצב של יכולת להיבחן בבחינת בגרות בעברית ובאנגלית, ואנחנו יודעים שאם היום אין להם ארבע יחידות באנגלית, האוניברסיטה בעצם סגורה בפניהם והם יוכלו ללמוד רק במכללה.
אלכס מילר: לי יש תואר ממכללה ועכשיו אני לומד תואר שני באוניברסיטת תל-אביב.
ישעיהו יחיאלי: מי שירצה להיות רופא למשל – ואני מכיר הרבה אמהות שהיו רוצות שילדיהם ילמדו רפואה – צריך להגיע לאוניברסיטה.
ישעיהו יחיאלי: אנחנו רוצים להביא כל ילד לארבע יחידות באנגלית.
ישעיהו יחיאלי: עניין המיצוי בצה"ל, אותו הזכרתי קודם, הוא פונקציה של שליטה בשפה.
ישעיהו יחיאלי: מרגע שהרמה היא נמוכה, הקב"ה יורדת ויורדת היכולת להגיע לפיקוד ולתפקידים שונים.
ישעיהו יחיאלי: כל תלמיד נעל"ה, ברגע שהוא מסיים את השנה הראשונה, חותם על חוזה כזה מול המחנך שלו ומול המנהלת, ומול ההורים לצורך העניין.
ישעיהו יחיאלי: בחוזה הזה הוא כותב לעצמו תוכנית – מה הם מקצועות החובה, בכמה יחידות הוא ייבחן בכל מקצוע, באיזה שנה הוא יעשה את זה, האם בכיתה י', י"א או י"ב, וכאשר הוא נבחן הוא כותב מה היה הציון ואם יש הערות מסוימות.
ישעיהו יחיאלי: למשל, אם הוא נכשל בלשון, הוא צריך לגשת שוב לבחינה, ואז הוא מסכם עם המחנכים שלו האם הוא יעשה את הבחינה במועד חורף או בקיץ הבא, האם הוא זקוק לשיעורי עזר, מה הם המקצועות המוגברים שלו, האם הוא כותב עבודת גמר, מה הם המקצועות הנוספים, ובשורה התחתונה הוא כותב כמה יחידות לימוד תהיינה לו.
ישעיהו יחיאלי: זה החוזה הלימודי בין התלמיד, בית-הספר, מנהלת נעל"ה וההורים.
ישעיהו יחיאלי: במנהלת נעל"ה יושב אדם – שלצערי מסיבות רפואיות לא יכולתי להביא אותו אתי היום – והוא זה שעוקב אחרי הדבר הזה אחד לאחד.
ישעיהו יחיאלי: כאשר הצגנו את זה בפני מפקחי המנהל לחינוך התיישבותי למשל, שהם עושים פיקוח על בתי ספר, היה ברור לגמרי שהפיקוח לא נכנס לרזולוציות כאלה.
ישעיהו יחיאלי: הפיקוח עוסק בכיתות, עוסק בתהליכים לימודיים, הוא עוסק בתהליכים פדגוגיים והוא לא נכנס למעקב אישי אחרי כל ילד כדי להביא אותו ליעדו.
ישעיהו יחיאלי: הפיקוח לא בנוי לזה והוא לא מתוקצב לשם כך.
ישעיהו יחיאלי: תלמיד נעל"ה חותם על טופס כזה פעמיים – פעם אחת בסוף כיתה י' ופעם שנייה בסוף כיתה י"ב.
ישעיהו יחיאלי: זאת אומרת, הוא יודע שיש מעקב אחריו שעניינו להביא אותו אל היעד.
ישעיהו יחיאלי: החינוך הלא פורמאלי והליווי החינוכי.
ישעיהו יחיאלי: אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שתלמיד שלא היה כאן 15 שנה, יש לו פערים לעומת התלמיד הישראלי שנולד כאן או בא בגיל הרבה יותר צעיר, ואלה הם פערים בסיסיים ביותר כמו הכרת לוח, הכרת מועדים, יום הזיכרון לחיילי צה"ל, וכל מיני דברים שכאילו מובנים מאליהם אבל הם לא מובנים.
ישעיהו יחיאלי: אנחנו מדברים על חופשות ארוכות בהם בתי הספר לא עובדים והילדים נמצאים בארץ, אז אנחנו עושים להם תוכנית שהיא תוכנית רב-שנתית שבעצם מראה מהי ההשלמה שצריך תלמיד כזה לעבור מעבר לתוכנית הלימודים.
ישעיהו יחיאלי: אנחנו עוסקים בגיבוש זהות אישית וקבוצתית, והיום – אפרופו גאוות היחידה – כל ההדרכה הזאת מתבצעת על-ידי בוגרי נעל"ה שהוכשרו לכך.
ישעיהו יחיאלי: בעניין הזה אנחנו מביאים לחניכים הצעירים דוגמה אישית של אדם שלפני ארבע-חמש שנים היה במצבם ומראים להם לאן הוא הגיע.
ישעיהו יחיאלי: הם רואים אותו עומד מולם כמדריך והוא יכול להדריך אותם בטיול בנגב, בגליל או בסמינר כזה או אחר.
ישעיהו יחיאלי: כמובן שההדרכה הזאת נעשית במידת הצורך בשפת האם, וזה הופך להרבה יותר ידידותי.
ישעיהו יחיאלי: יחד עם זאת, החינוך הלא פורמאלי נותן במה לתלמידים מוכשרים.
ישעיהו יחיאלי: המלווה החינוכי הוא האדם שבא פעם בשבועיים לבקר בכל קבוצת נעל"ה, איש הדובר את השפה, והוא מהווה כתובת לחניך הזה, אם הוא רוצה למשל להתלונן על המחנך שלו, על המדריך שלו וכולי.
ישעיהו יחיאלי: כל דבר שתלמיד כזה צריך, כאשר הוא פונה לגוף חוץ-ממסדי שיכול לעזור לו, להבדיל מהורה שנניח הוא שולח לו מייל לאיזשהו מקום ואומר שהוא לא נהנה מזה או זה, ואז ההורה לא יכול לעשות הרבה בהקשר הזה.
ישעיהו יחיאלי: יחידת הבוגרים.
ישעיהו יחיאלי: מ-1998 יש החלטת מנכ"לים לתוכנית נעל"ה שאומרת שמנהלת נעל"ה תמשיך את המעקב אחרי בוגרי נעל"ה גם אחרי צאתם מתוך מערכת החינוך זה נקבע כך מעצם העובדה שהם לבד בארץ, וגם אם הוריהם עלו, היכולת של הורה לחבר ילד למשל ללשכת גיוס, להסביר לו מה יש שם, היא מוגבלת.
ישעיהו יחיאלי: כתוצאה מכך הקמנו יחידה לבוגרי נעל"ה שיש לה כמה וכמה עקרונות: היא פועלת עבור בוגרי נעל"ה כמו שהורה ישראלי פועל במצב נתון, דהיינו, הוא יכול לתת עצות, הוא יכול לחבר אותו, יכול לנצל קשרים, אם ילד רוצה דבר מסוים בצה"ל, הוא יכול לנסות לעזור לו להגיע לדבר הזה וכולי.
ישעיהו יחיאלי: ראיתם מתוך הנתון הצה"לי שטיפול נכון משפיע על הבוגר ועל המעגלים שמסביבו.
ישעיהו יחיאלי: חייל מרוצה, זה הורים מרוצה.
ישעיהו יחיאלי: חייל מרוצה, הורים דואגים פחות.
ישעיהו יחיאלי: אנחנו משמשים כתובת לשיתוף פעולה עבור גופים וארגונים שעובדים בממשק עם הבוגרים – משרד הקליטה, משרד הפנים, מנהל הסטודנטים וכל אותם גופים שתלמיד שמסיים נעל"ה נחשף אליהם.
ישעיהו יחיאלי: העבודה מתחילה בכיתה י"ב, אז הצוות הזה שמונה שני אנשים מגיע לכל כיתות י"ב בנעל"ה ונותן להם את מרב ומיטב המידע בכל מה ששייך לתהליכים שהם אמורים לעבור.
ישעיהו יחיאלי: היעד הוא שב-30 ביוני כל בוגר נעל"ה יודע מה התחנה הבאה שלו.
ישעיהו יחיאלי: אם זה צבא, איפה הוא בצבא, מה תאריך הגיוס שלו, אם הוא הולך ללמוד – לאן הוא הולך ללמוד.
ישעיהו יחיאלי: כל זאת על-מנת למנוע נפילה שכאשר יוצאים מהפנימייה, כאילו אין כתובת.
ישעיהו יחיאלי: המסיימים עושים איזשהו תיאום ציפיות עם מקום ההשמה ועם המנהלת לקראת יציאתם.
ישעיהו יחיאלי: אנחנו מניחים שהשירות הצבאי או הלאומי הוא מסלול מוביליות אל החברה הישראלית ולכן חשוב מאוד שהוא ימצה את עצמו בשלב השירות.
ישעיהו יחיאלי: כאשר התלמיד סיים את לימודיו, אנחנו עובדים עם הבוגרים.
ישעיהו יחיאלי: כל בוגר נעל"ה יודע שיש לו כתובת, כל פנייה נענית במהירות וביעילות לפי יכולתנו וזאת כאשר אין לנו כל יכולות כספיות וזה ידוע מראש.
ישעיהו יחיאלי: על-פי הגדרת משרד החינוך ליווי הבוגרים ניתן בזמן שירותם בלבד.
ישעיהו יחיאלי: זה החוזה.
ישעיהו יחיאלי: כל מה שמעבר לזה, הוא וולנטרי.
זאב אלקין: שלוש שנים.
ישעיהו יחיאלי: החוזה הוא לשנתיים אבל אנחנו מרחיבים אותו לשלוש שנים.
ישעיהו יחיאלי: מה עושה יחידת הבוגרים.
ישעיהו יחיאלי: דברים שהיא יוזמת ודברים שהיא נענית לפניות שמקוצר הזמן לא אוכל לפרט כאן.
ישעיהו יחיאלי: העלות.
ישעיהו יחיאלי: בזמנו שאלת אותנו כמה זה עולה ואמרתי לך שמדובר בשעה שבועית.
ישעיהו יחיאלי: שעה שבועית זה כל המנהלת, כולל המיון בחוץ לארץ, כולל הליווי הפסיכולוגי שלא כלול שם.
זאב אלקין: כולל כוח אדם של המנהלת עצמה.
ישעיהו יחיאלי: נכון.
ישעיהו יחיאלי: כאן אני אומר מה עלות הדברים שתיארתי, שלפי דעתי הם רלוונטיים למערכת כולה.
עמיהוד בהט: שעה שבועית זה 5,000 שקלים.
ישעיהו יחיאלי: אני אציג את זה.
ישעיהו יחיאלי: הליווי הלימודי, זה בערך העלות שלו עבור 1,350 ילדי נעל"ה.
ישעיהו יחיאלי: הליווי החינוכי, אלה הם אותם מלווים חינוכיים שנעים במקומות השונים, וזה מה שזה עולה לשנה.
ישעיהו יחיאלי: בנוסף לכך יש את היחידה לבוגרים.
ישעיהו יחיאלי: סך כל הליווי הזה הוא 1,275 שקלים לילד.
ישעיהו יחיאלי: אם רוצים לצרף לזה את תוכנית החינוך הלא פורמאלי בחופשות, לפי שישה ימים של פעילות לכלל תלמידי נעל"ה – זוהי העלות.
זאב אלקין: בשורה התחתונה, פר תלמיד מעבר למה שמדינת ישראל מספקת במעטפת הרגילה שלה, מה העלות, כולל הצוות של המנהלת שעוסק בהיבטים האלה?
ישעיהו יחיאלי: זה מה שתיארתי.