GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמרי אינגבר: יש בשוליים לצערנו גם כאלה שנפטרים וגם כאלה שיורדים, למרות שהמספרים הם לא גדולים, עד כמה שאני מעלה בזכרוני עכשיו מדובר בבין ארבעה לשישה כאלה שירדו, שגם המושג ירד הוא מושג בעייתי, מכיוון שאם מישהו הוזמן לאונ' טורונטו ושהה שם שנתיים ואחר כך הוא חוזר אז זה יורד או לא יורד.
עמרי אינגבר: בהצהרה אנשים אומרים מצאנו איזו שהיא משרת אורח ואנחנו הולכים לנסות את עתידנו במקום אחר, אבל חלקם גם חוזרים.
עמרי אינגבר: זאת אומרת יש לי שלושה מקרים שיצאו ואחרי תקופה מסויימת חזרו.
עמרי אינגבר: אז אלה הסיבות ליציאה.
מיכאל נודלמן: אני עוד פעם שואל, יש מקרים שמתכנית "קמע" מדענים עוברים לסגל אוניברסיטה?
עמרי אינגבר: כאלה שעוברים למסלול הרגיל יש בודדים כאלה, הם עדיין נחשבים ב"קמע".
עמרי אינגבר: אנחנו בתכנית "קמע", כפי שגובשה, עם הות"ת, על דעת הות"ת, לא רצינו לחסום את האפשרות הזו לעבור למסלול הרגיל.
עמרי אינגבר: ולכן אמרנו שאנחנו מוכנים שמי שהאוניברסיטה תרצה להעביר אותו שהוא יעבור, ונמשיך לראות בו כ"קמע" ונמשיך לשלם אותו, לפחות אנחנו, חלקנו, משרד הקליטה, ות"ת לא משלם את זה כי משרות בסגל האקדמי ממומנות על ידי הות"ת.
עמרי אינגבר: אז יש כאן איזה שהוא כפל, שאנחנו מודעים לכפל הזה.
עמרי אינגבר: אנחנו מוכנים לשאת בו.
מיכאל נודלמן: המדען הזה לא יכול לעבוד בתפקיד מלא, בכסף מלא?
עמרי אינגבר: הוא עובד בכסף מלא, הוא נשאר בשביל לתת מוטיבציה לאוניברסיטאות להעביר אותו את התהליכים.
עמרי אינגבר: כי אחרת האוניברסיטאות היו אומרות זה פתרון טוב לכל החיים, אתה מסודר.
עמרי אינגבר: זה שאתה פוטנציאל מגיע לסגל האקדמי, בסדר.
עמרי אינגבר: אבל אתה מסודר אז תישאר ככה.
עמרי אינגבר: ואנחנו רצינו למנוע את זה.
מיכאל נודלמן: אבל זה בקבוק סגור.
מיכאל נודלמן: אנשים לא יוצאים וחדשים לא נכנסים.
עמרי אינגבר: בסך הכל עברו לסגל האקדמי למסלול הרגיל ארבעה או חמישה אנשים.
עמרי אינגבר: זה לא מה שסותם את החמש מאות איש.
עמרי אינגבר: יש היום תנועה של בסביבות עשרה, חמישה עשר יוצאים כל שנה ונכנסים כל שנה לתכנית דרך הצינור שאנחנו קוראים לו תכנית גלעדי, למרות שבפועל לא קיימת יותר תכנית גלעדי.
עמרי אינגבר: יש מסלול כניסה לקמע, שמתחיל בבחירה בתנאים של גלעדי, כאשר תוך שנתיים המועמד צריך להשלים את הקנדידציה האקדמי ולעבור ל"קמע".
עמרי אינגבר: זאת אומרת זה חלק מהמסלול, התהליך של הבחירה בתכנית "קמע" עובר דרך הצינור הזה שנקרא "גלעדי", תקציבית זה אותו סל, אין תקציב נפרד, זו אותה תכנית.
עמרי אינגבר: אנחנו את הבחירות של החדשים במסלול הזה של "קמע" עושים כל שנה לקראת סוף השנה, שאנחנו רואים מה היתרות התקציביות שלנו שנשארו בתכנית, לעומת הדרישות, והשנה בחרנו שלושה עשר מועמדים חדשים, מכלל המוסדות.
עמרי אינגבר: התכנית התנהלה פחות או יותר בהסכמה עם האוצר עד שנת 2001, כאשר מראש קיבלנו בבסיס התקציב את כל התקציב הנדרש.
עמרי אינגבר: במעבר בין 2001 ל-2002 היה איזה שהוא משבר בין האוצר לבין משרד הקליטה, כאשר האוצר דרש מהמשרד לעשות קיצוץ גדול מאוד, סגן השר הממונה על משרד הקליטה יולי אדלשטיין, שהיה סגן השר, החליט לא לשתף פעולה עם האוצר, הוא אומר שהקיצוץ הכללי שהוטל על משרד הקליטה היה גדול מידי, ומשרד הקליטה לא יכול לשאת בקיצוץ הזה.
עמרי אינגבר: ואז האוצר עשה פעולה חד צדדית, קיצץ במקום לקצץ מכל הסעיפים משהו לקח סעיף אחד של "קמע", קיצץ ממנו את כל הקיצוץ שהוטל על ידי האוצר על משרד הקליטה, ומאז אנחנו מתוקצבים בתכנית הזו במה שנקרא תיקצוב חסר.
עמרי אינגבר: בשנה הבאה ההערכה שלי, התקציב הנדרש הוא תשעים ושניים מליון במזומן, ותשעים ושניים בהרשאה, כאשר במזומן יש לנו בתכנית של האוצר משהו בסביבות שישים ושישה, שישים ושבעה מליון, ובהרשאה יש לנו שבעים מליון.
עמרי אינגבר: הנתונים כפי שכתב בלינסקי הם הנתונים, האוצר יכול להתווכח שלא צריך תשעים ושניים, צריך תשעים, מדובר כאן בממוצעים.
עמרי אינגבר: בהחלט אפשר להתווכח, אבל לא על פער כזה גדול של מעל עשרים מליון, שהוא למעשה, מאחר ואנחנו נותנים תכנית לשלוש שנים, אנחנו מול כל מוסד, על כל מדען, נותנים התחייבות לשלוש שנים.
עמרי אינגבר: המשמעות היא שאם התחייבנו לפני שנה או לפני שנתיים על מישהו, תקציב כבר מחוייב, תקציב שנה הבאה כבר מחוייב עליו.
עמרי אינגבר: ולמעשה במצב הזה שיש לי שישים ושישה מליון הם כבר כולם תפוסים, זאת אומרת אי אפשר לחדש, שנה הבאה אי אפשר יהיה לחדש בכלל עד שלא יהיה תקציב.
עמרי אינגבר: זה המצב.
משה בלינסקי: קודם כל שלחנו מכתב ושם יש כל הנתונים.
משה בלינסקי: רציתי להוסיף ולהגיד מה שצריך, צורך זה תשעים ושתיים מליון ויש שישים ושמונה, זה באמת חסר עשרים ושתיים מליון, והתוצאות, חשוב להוסיף שיש אותו דפיציט בהרשאה להתחייב.
משה בלינסקי: יש דפיציט בכסף מזומן, עשרים ושתיים מליון, יש דפיציט בהרשאות להתחייב, זאת אומרת אי אפשר לתת לאנשים עוד שלוש שנים, אנשים שעכשיו נמצאים בתקופה אחרי שלוש שנים.
משה בלינסקי: מה אנחנו מבקשים, אנחנו מבקשים מהוועדה ומכל חברי הכנסת לעשות כל מאמץ בשביל לתת כל כסף לתכנית "קמע" וחשוב מאוד להגיד לעשות מאמץ לתת כל כסף בבסיס התקציב.
משה בלינסקי: מההתחלה "קמע", היו בעיות, היו שאלות, אבל כל "קמע" היתה, כל הכסף ב"קמע" היה בבסיס התקציב, ועכשיו שם חסר עשרים וחמש, עשרים ושמונה אחוז מהתקציב.
משה בלינסקי: כדאי להוסיף גם שתכנית "קמע" זה אחת מהתכניות הבודדות, תכנית הצלחה בקליטה של אנשים מצויינים, ויש באמת תוצאות טובות מאוד מהאנשים האלה, הם באוניברסיטאות ויש מהם תוצאות במדע, תוצאות בפרוייקטים בינלאומיים.
משה בלינסקי: אנחנו באמת מאוד מבקשים לעשות מאמץ בשביל לתת כל כסף, צריך להגיד גם שקמע זה תוצאה, לא סתם משמים, זה תוצאה של מאבק ציבורי, זה תוצאה של המון אנשים שנמצאים פה, פרופ' מיכאל נודלמן, ואנשים אחרים, כל הזמן צריך תמיכה בשביל להמשיך תכנית שהיא מאוד טובה, גם למדע וגם לציונות.
זאב אלקין: אדוני היושב ראש, אני חושב שיש פה שלוש סוגיות לדיון שכדאי לדון בכל אחת מהן בנפרד.
זאב אלקין: יש סוגייה אחת של חוסר תקציבי, שהוא נמשך כבר כמה שנים, וכמו שכולנו עדים לכך כל שנה מגיע הפתרון ברגע האחרון במסגרת של משא ומתן כזה או אחר סביב התקציב.
זאב אלקין: ותקוותי היא שגם השנה, כך או אחרת, יימצא פתרון כפי שהוא נמצא בשנים הקודמות.
זאב אלקין: הבעיה בעיניי עמוקה יותר, וזה הנושא השני, זה חוסר תיקצוב בבסיס התקציב.
זאב אלקין: הרי יש כאן משחק מראש ידוע של משרד האוצר, שמתעקש על תת תיקצוב בסעיף הזה, ואז בסופו של דבר שומר את היתרה למשא ומתן סביב העברת תקציב.
זאב אלקין: אני חושב שזה מצב לא ראוי לתכנית מן הסוג הזה, זה פוגע במעמד של המדענים, הייתי מאוד שמח אגב לשמוע מנציגי האוניברסיטאות האם החוסר בהירות הזה משפיע על מעמד מדענים עולים בתכנית "קמע" בתוך האוניברסיטאות, ואני חושב שעלינו חובה לנסות ללחוץ כמה שיותר על משרד האוצר להפסיק את המשחק הזה, זאת אומרת להחזיר את התיקצוב בבסיס.
זאב אלקין: השנה, שנת 2007 השנה הכי נוחה לזה, כי מכל מיני סיבות שאני לא אכנס אליהן כרגע יש ירידה בתקציב, בוטלו כמה תכניות שהיו בבסיס התקציב של משרד הקליטה.
זאב אלקין: עומרי בטח מכיר את זה.
זאב אלקין: ולכן הגדלה של בסיס התקציב של קמע לא תביא לחריגה של כלל תקציב משרד הקליטה מאותם המגבלות של חוק הגבלת הוצאה ציבורית, וזאת השנה הכי נוחה להפעיל את הלחץ.
זאב אלקין: אני יכול להגיד שאני כבר הגשתי הסתייגות לתקציב בדיוק במטרה הזאת, של להחזיר את התקציב הבסיסי של "קמע" וגם הרשאה להתחייב לסכום המקורי.
זאב אלקין: אני אבקש מחבריי בוועדת הכספים לתמוך בהסתייגות, כי אם פעם אחת נפסיק את המשחק הזה של משרד האוצר אז אחר כך השאלה הזאת תעלם מסדר היום, או אולי יהיו קיצוצים פרופורציונליים אבל לא נצטרך כל שנה להיאבק את המאבק הזה.
זאב אלקין: השאלה השלישית שאני חושב שכדאי לדון כאן, האם המדענים ב"קמע" שמלכתחילה תוכנן שהמעמד שלהם יהיה כמעט כמו לחלוטין, חוץ מפרט אחד או שניים, כמו מרצים רגילים באוניברסיטאות אכן נהנים מהמעמד הזה, כן או לא.
זאב אלקין: זה גם חשוב לשמוע.
מרינה פבלובה: אבל אי אפשר שעניין כל כך חשוב תלוי במצבים פוליטיים.
מרינה פבלובה: דבר שני אני מרגישה שהגיע הזמן לשבת ביחד עם ראשי האוניברסיטאות, בגלל שאני לא אוהבת את מה שקרה במעמד של האנשים שעובדים בקמע.
מרינה פבלובה: אז אני קיבלתי כמה פניות מאוניברסיטאות שונות ורואים שבמקום פוגעים בתנאים ובסטטוס.
מרינה פבלובה: יש שלושה ארבעה כיוונים שיווקיים וכל הזמן נותנים למדענים ב"קמע" את הרושם ואת התחושה שהם כאילו לא ילדים של האוניברסיטה, הם ילדים חורגים אפילו.
מרינה פבלובה: ואני חושבת שאחד העניינים שאין מעבר, כמו שאתה הדגשת, אדוני יושב ראש הוועדה, אין מעבר חופשי מ"קמע" לדרגת הפרופסורים מן המניין של האוניברסיטאות במימון של האוניברסיטאות ולא במימון של קמע, וזה גם פגיעה בסטטוס.
מרינה פבלובה: אבל אני חושבת שעל זה אנחנו, אני אומרת, פרופסורים זה סמל הכי גבוה.
מרינה פבלובה: מחמש מאות איש שרק ארבעה חמישה, כמו שעומרי אמר, ואני סומכת על כל הנתונים שעומרי נותן, שיש לכם עכשיו בסגל של האוניברסיטאות, אם הוא אומר ששלושה ארבעה אנשים לא ירדו, הלכו לעבוד באוניברסיטאות, בשמונה שנים, וגם חוזרים, אז אני חושבת שאנחנו צריכים לדבר ברמה אחרת, גם בוועדה הזאת, אני רוצה להדגיש ש"קמע" נולדה כפרי של מאבק קשה, מפלגות עולים וגם מאבק של פרופסורים של כמה אוניברסיטאות, ובראש ובראשונה אוניברסיטת תל אביב.
מרינה פבלובה: אני רוצה לומר שאני מרגישה שבשטח, ובמיוחד באוניברסיטה העברית, יש החמרה במצב של אנשים שעובדים בקמע, ואני חושבת שזה סימן מדאיג ואנחנו צריכים לדבר גם עם ות"ת, גם עם רקטורים, מפני שאנחנו לא נסבול את זה, ואנחנו מבינים את כל המשמעויות מבחינת התנאים וגם הרגשה שנותנים שאתם זמניים, ואנחנו צריכים עוד פעם לתקן, וגם אם אפשר גם בנושא זה להיפגש עם אולי ראש הממשלה.
מיכאל לין: אני רוצה להגיב למצב, אני כחבר סגל האוניברסיטה הייתי מעורב בכל הנושא של קליטת מדענים עולים החל משנת 1990.
מיכאל לין: אני איש המחלקה למתמטיקה וחלק ניכר, אחוז ניכר מהמדענים העולים עסקו במקצועות של מתמטיקה, פיזיקה וכיוונים מסויימים של הנדסת מכונות.
מיכאל לין: באונ' בן גוריון יש שמונים ותשעה מדענים עולים במסגרת תכנית "קמע" כיום, מתוכם חמישה עשר בפיזיקה, שלושה עשר במתמטיקה, שנים עשר הם במחלקה להנדסת מכונות.
מיכאל לין: יש לנו כמעט חצי, ארבעים וחמישה אחוז יושבים בשלוש מחלקות.
מיכאל לין: בנוסף לזה יש שבעה חברי סגל מן המניין מתוך המדענים שעלו, וזה במחלקה בת עשרים ותשעה חברי סגל.
מיכאל לין: אז שבעה התחלפו, עולים, זאת אומרת באיזה שהוא מקום היה ברור שנבנתה תכנית "קמע" בגלל ההתמקדות של העולים במקצועות מסויימים הסגל האקדמי התקני לא יוכל לקלוט את כל המדענים.
מיכאל לין: המדענים היו ראויים, מדענים ברמה מתאימה להיות לסגל אקדמי, אבל מספר התקנים הקיים לא הספיק.
מיכאל לין: הבחירה של חברי סגל היא על בסיס תחרותי, גם אנשים גומרים דוקטורט בארץ ולא כולם מקבלים משרות כשהם רוצים לעסוק במחקר, ולכן בתכנית קמע מה שגם נקבע זה שלב של גיל.
מיכאל לין: זה אנשים שכבר בנו לעצמם קריירה, שכאן אי אפשר היה לצפות להסבה.
מיכאל לין: אנשים בגיל שלושים ושמונה, שלושים ותשע, ואני דיברתי עם עומרי לפני ארבע חמש שנים, היה לנו מועמד שלא עמד בקריטריון של הגיל, הוא היה כבר ותיק, היו לו מספר שנים אחרי הדוקטורט, לא עמד בקריטריון של הגיל.
מיכאל לין: ואז התשובה שמקובלת עלי לגמרי, עומרי ענה לי, בגיל שלושים ושמונה יש גם אנשים שגמרו דוקטורט ישראלי בגיל שלושים ושמונה, שיתחרה עם כולם, אם הוא יהיה יותר טוב הוא יקבל משרה תקנית, אם הוא יהיה פחות טוב אין סיבה שאנחנו נתמוך בו.
מיכאל לין: אבל כאן מדובר באנשים יותר מבוגרים.
מיכאל לין: אז היה ברור גם בגלל הנטייה ברוב המקומות לקלוט, גם כאשר מתפנה תקן, בדרך כלל הנטייה לקלוט אנשים צעירים, ולכן בעצם המעמד של תכנית "קמע" מבחינת ההסתכלות באוניברסיטאות ומבחינת הקונספציה זה שהאנשים האלה הם זמניים לנצח.
מיכאל לין: ישנה ההתחייבות שמופיעה פה במכתב, מזמן ששרת החינוך דהיום היתה שרת הקליטה, יולי תמיר, ואהוד ברק היה ראש הממשלה, ואז היתה התחייבות, אחרי המשבר, המשבר שהיה עם משרד האוצר ב-2001 היה בדיוק משבר כשהגיע השלב של חידוש הקבוצה הראשונה.
מיכאל לין: החוזים היו לשלוש שנים, ב-98' התחילו חוזים ראשונים, ב-2001 הגיע זמן החידוש ואז היה המשבר בעצם עם משרד האוצר.
מיכאל לין: ואז היתה התחייבות שבעצם, של מר אהוד ברק לפרופ' תמיר שהחוזים יחודשו, ושר האוצר היה שותף לזה.
מיכאל לין: וכאן לגבי עניין המעמד.
מיכאל לין: מבחינה פורמלית האנשים האלה אינם חברי סגל מן המניין.
מיכאל לין: אז יש כמובן זכויות שאינן מותלות, כגון חברות בסנאט וחברות בוועדות אוניברסיטאיות.
מיכאל לין: מבחינה מעשית האנשים האלה, מבחינת השכר השכר הוא קצת יותר נמוך מאשר השכר המקביל, משום שבהסכם השכר משנת 95' נקבעו על בסיס השכר של חברי הסגל ישנן תוספות מסויימות, מענקים מסויימים, שמסתכמים בתוספת של עשרים ושבעה אחוז.
מיכאל לין: זה מה שאנחנו מקבלים.
מיכאל לין: שלושה עשר וחצי אחוז, זה יוצא עשרים ושבעה אחוז בצורת שני מענקים.
מיכאל לין: מענק אחד נקרא מענק הקדשת זמן מלא למוסד, לאנשים שאינם עובדים מעבר לעבודה בהיקף מאוד נמוך, שאינם עובדים מחוץ למוסד, והמענק השני נקרא מענק קריטריונים, אני לא יודע מה השם הרשמי שלו, זה על ביצוע פעולות שמחוץ למסגרת התפקיד הרגיל של מחקר והוראה.
מיכאל לין: ולזה הם אינם זכאים.
מיכאל לין: המינויים של חברי "קמע" לפחות באוניברסיטת בן גוריון הם בדירוג המחקר, ודירוג המחקר לא כולל את התוספות האלה, ואם יש אנשים באונ' בן גוריון בדירוג המחקר במכונים למחקר שימושים שאינם בתכנית קמע גם הם אינם מקבלים.
מיכאל לין: במכון לחקר המדבר בשדה בוקר מי שנמצא בדירוג המחקר איננו מקבל את התוספות האלה.
מיכאל לין: אז עכשיו אני רוצה להסביר עוד פן אחד של התכנית.
מיכאל לין: במסגרת תכנית קמע יש השתתפות של שמונה עשר אלף, אולי זה עודכן באלף שקלים, זה לא משנה, סכום מסויים של השתתפות מתוך המוסד.
מיכאל לין: הסכום הזה יכול לבוא או מתקציב מחקר של החוקר הקולט או כפי שאני הגעתי להסדר בזמנו כשעסקתי בכל ענייני הקליטה במחלקה שלנו, כשלאנשים לא היו הרבה תקציבי מחקר, אמרתי היה לנו אז לחץ בהוראה, אמרתי במקום זה האיש ילמד קורס אחד וזה יכסה.
מיכאל לין: האוניברסיטה אולי הרוויחה חמשת אלפים שקלים מהעסק הזה, כי העלות של הקורס בערך עשרים ושלושה, עשרים וארבעה אלף.
מיכאל לין: באותן מחלקות שיש חוסר, וזה במחלקה למתמטיקה, כל מי שלימד מעבר לקורס הזה קיבל תוספת כמורה מן החוץ עבור ההוראה.
מיכאל לין: זאת אומרת שכשהיה לחץ גדול אנשים לימדו בנוסף, ואז כשהם לימדו כמו חבר סגל מן המניין שלושה קורסים בשנה התשלום עבור שני קורסים כמורה מן החוץ היה בעצם כמעט שקול לאותם עשרים ושבעה אחוז, ואז מעמדם הכספי היה זהה.
מיכאל לין: אבל כמובן ברגע שיש ירידה בדרישה להוראה לא מובטחת להם כמות ההוראה הזו.
מיכאל לין: ובמחלקות אחרות, במחלקה לפיזיקה שאין צרכי הוראה, אין להם האפשרות ללמד בנוסף ולקבל משכורת נוספת.
מיכאל לין: וזה הצד אני חושב הכי חשוב מבחינה כספית, זה ההפרש הגדול.
מיכאל לין: הפרש אחר שקיים זה שאין להם זכות שבתון.
מיכאל לין: מצד שני צריך לציין, יש זכויות פנסיה מלאות, הם באותה קרן פנסיה כמו חברי הסגל ויש להם קרן לקשרי מדע בינלאומיים, לצורך נסיעות לכנסים בדיוק כמו לחברי סגל בדרגה המתאימה.
מיכאל לין: תקציבי מחקר, באונ' בן גוריון אף אחד לא זכאי לתקציבי מחקר.
מיכאל לין: אתה רוצה תקציב מחקר, תגיש הצעות החוצה.
מיכאל לין: בהתאם לתנאי הקרן, אם הקרן מרשה למישהו במעמד הזה להגיש אז הם מגישים, הם יכולים להגיש באופן עצמאי הצעות מחקר, הם יכולים להגיש כחוקר ראשי ביחד עם חבר סגל, או לפעמים מה שאני עשיתי, פעם אחת הגשתי את הקולגה שלי בתור חוקר משני וזה כדי שאני אוכל, כחוקר ראשי אסור לו לקבל כסף מהמחקר מהקרן הלאומית למדע, אבל חוקר משני הצדקתי את זה שצריך לשלם לו תוספת, ואמרו לי איך לעשות כדי שאני אוכל.
מיכאל לין: כשהייתי צריך להגיש לקרן הדו לאומית שאלתי אותם איך אני עושה, כי שוב כתוב חוקר ראשי לא, אמרו תכתוב אותו כיועץ מחקר, תוכל לשלם לו בצורה כזו מתקציב המחקר.
מיכאל לין: זאת אומרת הקרנות יש להן את הכללים אבל הם הבינו את הבעיה והבינו את הצורך לגייס את תקציב המחקר כדי לשלם את ההשתתפות.
מיכאל נודלמן: אם הקרן יותר גבוהה משמונה עשרה אלף שקל הם מקבלים?
מיכאל לין: אם הם מגישים, נאמר כחוקר עצמאי, הם זכאים לקבל תוספת מחקר כמו שמקבל כל חוקר שזכה בתקציב מחקר.
מיכאל לין: ושם התוספות הן אחוזים מהמשכורת.
מיכאל נודלמן: למה באונ' ירושלים צריך הסדר אחר?
מיכאל לין: רק נקודה אחרונה על המעבר, היתה דוגמא אחת אצלנו באמת של מישהו שעבר מתכנית "קמע" לסגל מן המניין, לאחרונה, אבל בדרך כלל, כפי שאמרתי בגלל עניין הגיל אין לצפות שאנשים יעברו לסגל מן המניין.
מיכאל לין: אנשים הם בני חמישים, חמישים וחמש,
מיכאל נודלמן: בגלל גיל, או בגלל שפה או בגלל ידע שלהם, בגלל מה, אני לא מבין בגלל גיל, אני גם בגיל, מה זה קריטריון בגלל גיל.
מיכאל נודלמן: אם הוא מדען טוב, אם הוא מדבר עברית טוב, איזה בעיה?
מיכאל נודלמן: כל הזמן אתה אומר בגלל גיל.
מיכאל נודלמן: בגיל ארבעים וחמש צריכים לזרוק בנאדם?
מיכאל לין: חס וחלילה.
מיכאל לין: לא, אני מדבר בגלל הגיל המדעי.
מיכאל נודלמן: עד איזה גיל גיל מדעי, אני פרופסור, אני יודע מה זה גיל מדעי.
מיכאל נודלמן: עד איזה גיל, גיל ששים ושמונה, גיל שבעים, גיל שמונים, אני יודע מדענים בגיל שמונים שהם מדענים הכי טובים.
מיכאל לין: זה יכול בהחלט להיות, ואנחנו קלטנו בזמנו גם עולים בגיל חמישים וחמש,
מיכאל נודלמן: אדוני, אני לא צריך הסברים שאתם קלטתם.
מיכאל נודלמן: למה אתה אומר כל הזמן שההחלטה שלכם לפי גיל, לא לפי תוצאות, לא לפי פרסומים, לא לפי תוצאות עבודה שלו, לפי גיל.
מיכאל לין: אני לא התבטאתי נכון, אתה צודק.
מיכאל לין: במחלקה במתמטיקה בפרט תמיד הכלל היה לקחת את האדם הטוב ביותר, ולכן הבאנו אנשים בדרגת פרופסור מן המניין, פרופסור חבר.
מיכאל לין: בחלק מהמחלקות מחפשים אנשים צעירים כדי להחליף, כדי לא להגיע למצב שאחר כך בבת אחת כולם פורשים.
מיכאל לין: זה מה שקורה במחלקות אחרות.
מיכאל לין: אבל כל תיק עומד לתחרות, מי שנראה לנו מתאים לסגל הבכיר, בכיר הכוונה לסגל מן המניין עומד בתחרות עם המועמדים האחרים.
מיכאל נודלמן: גם לפי גיל?
מיכאל לין: תראה, התחרות היא כוללת, זה בודאי אני צריך לבדוק, אדם צעיר עם פוטנציאל לעומת אדם שהוא כבר פרופסור חבר או פרופסור מן המניין,
מיכאל נודלמן: יש לו בראש יותר ממה שיש לצעיר, והוא יכול לתת לצעירים יותר ממה שצעיר,
מיכאל לין: זה נכון, אבל יש אנשים שיש להם פוטנציאל להיות יותר טובים ממני לדוגמא.
מיכאל לין: אז אם בא מישהו שהוא כמוני.
מיכאל לין: אם נאמר לפני עשר שנים הייתי בא כמועמד לעומת צעיר מסויים שלפי ההמלצות יש לו פוטנציאל גבוה יכול להיות שלפני עשר שנים לא היו לוקחים אותי.
מיכאל לין: זה יכול מאוד להיות.
מיכאל לין: כשהגעתי לאוניברסיטה יכול להיות שאמרו יש לו פוטנציאל להרבה, ואולי לא מימשתי.
מיכאל נודלמן: באיזה מובן פוטנציאל, זה כמות פרסומים, זה אפשר לשקול, או זה רק יש לו פוטנציאל.
מיכאל לין: זה לא כלכלי, אין שיקול כלכלי.
מיכאל לין: אם היה שיקול כלכלי האוניברסיטה היתה אומרת אל תביאו אנשים בדרגה מעל דרגת מרצה כי המרצה הוא הכי זול.
מיכאל לין: אין שיקול כלכלי, השיקולים האקדמיים נעשים בדרך כלל על ידי המלצות של חברי סגל אחרים, הן על המדענים הבכירים, הן על המועמדים להיות פרופסור חבר או פרופסור מן המניין והן על הצעירים מועמדים בדרגת מרצה.
מיכאל לין: ישנה ועדה בכל מחלקה שהיא בודקת את כל התיקים והיא מחליטה פחות או יותר מי נראה לה,
מיכאל נודלמן: אתה אמרת שמתמטיקאים ופיזיקאים הגיעו מרוסיה הכי טובים.
מיכאל נודלמן: לא היה בעיה אם בנאדם עובד, אם הוא יודע, אם מפרסם, הוא מדען טוב.
מיכאל נודלמן: פה פתאום נכנס, אני מקבל שפה זה מקובל.
מיכאל נודלמן: אני רוצה להתקדם, עם אוניברסיטת ירושלים, בבקשה תסבירו לנו אם זה נכון או לא נכון שמדענים מ"קמע" לא מקבלים כסף אפילו אם הם משתתפים במחקרים וגרנטים.
מירי גור אריה: שמי מירי גור אריה, אני רוצה להבהיר כמה הבהרות לגבי מה שנאמר פה.
מירי גור אריה: באוניברסיטה, באוניברסיטאות אבל אני אדבר על האוניברסיטה העברית יש כמה מסלולים לקליטה.
מירי גור אריה: בגדול, מה שרלוונטי, יש מסלול הסגל האקדמי הרגיל ויש מסלול חוקרים.
מירי גור אריה: שמסלול חוקרים הם בדרגות מקבילות אבל הם במסלול חוקרים.
מירי גור אריה: אנשי "קמע" נקלטים כמסלול חוקרים לפי ההסכם, כלומר הם נקלטים במסלול חוקרים ובמסגרת הזו יש להם את כל הזכויות בלי שום הבדל בינם לבין החוקרים האחרים שאינם בתכנית "קמע".
מירי גור אריה: כלומר מה שנאמר פה על אונ' בן גוריון יש הבדל במסלולים בין אנשי סגל אקדמי לבין חוקרים.
מירי גור אריה: אבל זה לא קשור ב"קמע".
מירי גור אריה: כל ההבדלים האלה חלים גם על אנשי "קמע".
מירי גור אריה: ולכן אני חושבת שהיתה פה קצת אי הבנה בעניין המשכורת והכל, הם פשוט במסלול חוקר.
מירי גור אריה: במסגרת, מה שקרה, קודם כל אני רוצה רגע להדגיש שהפרוצדורה לקידום במסלול חוקרים שחלה על "קמע" היא פרוצדורה אקדמית שונה במהותה מהמסלול הרגיל.
מירי גור אריה: היא יותר מהירה, עם פחות קריטריונים.
מירי גור אריה: יש קריטריונים להתקדמות בדרגות שונות במסלול האקדמי הרגיל, בין מרצה בכיר, פרופסור חבר ופרופסור מהמניין, יש קריטריונים לקידום לחוקרים וב"קמע", והקריטריונים הם פחות נוקשים ב"קמע".
מירי גור אריה: עם זאת, בשנים האחרונות, אני די חדשה בתפקיד אבל זו ההנחיה שקיבלתי, בשנים האחרונות במסגרת הפרוצדורה שנעשית ל"קמע", אם מגיע תיק שחוות הדעת החיצוניות הבינלאומיות מראות שזה תיק מאוד מאוד חזק, שיכול גם לעמוד בקריטריונים היותר נוקשים של אנשי הסגל האקדמי הרגיל, אם מגיע תיק כזה ועדת המינויים ב"קמע" ממליצה להעביר אותו, ולא משנה באיזו דרגה, בין אם מרצה בכיר, פרופסור חבר, פרופסור מהמניין, למסלול הרגיל.
מירי גור אריה: כרגע יש לנו שלוש המלצות, מתוך כל חברי "קמע" שאצלנו להעביר אותם למסלול הרגיל, וזה נשקל, הבעיה היא של תקנים, אבל נשיא האוניברסיטה ייפה את כוחי להגיד שבמקרים שהתיקים באמת יהיו יוצאי דופן באיכותם יכול להיות שהוא אפילו יקצה תקן נוסף.
מירי גור אריה: הבעייה היא של תקנים במחלקה, שבמחלקה יש תקנים, אומרים להם הנה, יש לנו תיק שהיה עומד בפרוצדורה הרגילה, אנחנו ממליצים לכם לקלוט במחלקה, אבל אם המחלקה אין מספיק תקנים הם חוזרים לנשיא ואומרים מצויין אבל אין לנו תקן.
מירי גור אריה: הנשיא עכשיו שוקל להקצות תקנים נוספים אם באמת יקבלו מימון ממרכז הקליטה להמשך המימון של "קמע", לשלושת המועמדים הללו שיעברו למסלול הרגיל.
עמרי אינגבר: הוא יעבוד שם בתנאים רגילים לפי מה שהוא נבחר.
עמרי אינגבר: מאיתנו הם לא יקבלו, הדרגה העליונה היא פרופסור חבר.
עמרי אינגבר: הוא יכול להיבחר כפרופסור מן המניין.
עמרי אינגבר: הם יצטרכו את הדלתא לשלם.
עמרי אינגבר: הוא יקבל תוספות אקדמאיות, תוספות הוראה,
מיכאל לין: אם משרד הקליטה נותן מאה אלף שקלים לשנה בשביל פרופסור חבר זה מה שהם יקבלו, מאה אלף, לא יקבלו יותר אפילו אם הוא יקבל יותר כסף.
מרגריטה רוזנצווייג: יש לנו כבר אחת שבאה כמרצה בכירה מ"קמע" למסלול הרגיל ואנחנו מעבירים את החשבונות באמת אל החלק היחסי ששולם עד המעבר שלה.
מרגריטה רוזנצווייג: זה הכל.
מרגריטה רוזנצווייג: את הדלתא האוניברסיטה מתקצבת.
מירי גור אריה: ברגע שהיא עוברת למסלול הרגיל היא מקבלת את כל הזכויות של איש סגל במסלול הרגיל, כולל שבתונים, כולל תוספות אקדמיות, הכל הכל.
מירי גור אריה: מבחינת האוניברסיטה היא איש סגל לכל דבר ועניין.
מירי גור אריה: מבחינה תקציבית יש פה התחשבנות כי "קמע" ממשיך לשלם אותה תמיכה שהוא שילם לה קודם, והאוניברסיטה זה עולה לה קצת יותר כסף כמובן.
זאב אלקין: לא יצויין שמשרד הקליטה לא משלם איש כזה שעבר למסלול הרגיל,
מירי גור אריה: יש מחוייבות.
מירי גור אריה: כך שהרעיון הוא הניסיון להעביר אנשים המתאימים מ"קמע" למסלול הרגיל מתקיים.
מירי גור אריה: כך שלשאלה הקודמת שעלתה אנחנו פועלים בעניין הזה, אחת כבר עברה ושלושה בדרך.
מירי גור אריה: יש לנו כרגע חמישים ושניים אנשי "קמע".
מירי גור אריה: אין תקנים.
מירי גור אריה: מה שקרה, בגלל שה"קמעיסטים" הם במסלול חוקרים אז הם קיבלו את התנאים המיוחדים של מסלול חוקרים והמגבלות של מסלול חוקרים לא רק בגלל השכר אלא בכל הנוגע לתוספת מחקר והגשה לקרנות חיצוניים.
מירי גור אריה: מה שקרה, בגלל איזו שהיא בירוקרטיה, חלק מהם נתנו להם להגיש לקרנות חיצוניות והם קיבלו תוספת,לחלק לא נתנו, היה שם בלגן, ואז אלה שקיבלו פתאום אמרו רגע, מה פתאום הם מקבלים.
מירי גור אריה: לצערי, ואני באמת מצטערת ומתנצלת על כך, היתה פה תקלה בירוקרטית לגבי השאלה של התוספות הללו, ולגבי השאלה של הגשה לקרנות חיצוניים.
מירי גור אריה: אני רוצה להגיד לכם שאם יש לנו מחקר, אני לא יודעת למה קרתה התקלה, אני מצטערת, אנחנו מתנצלים גם בפני אנשי "קמע" אצלנו.
מירי גור אריה: לגבי קרנות חיצוניים אם תנאי הקרן מאפשרת את זה יאפשרו לאנשי "קמע" להגיש הצעות מחקר כחוקרים ראשיים, או חוקרים נפרדים לקרנות החיצוניות, לפי תנאי הקרן החיצונית.
מירי גור אריה: למרות שבמסלול חוקרים רגיל אנחנו לא מרשים.
מירי גור אריה: הבעיה קרתה מזה שהם במסלול חוקרים, ואז החליטו בחלק האדמניסטרטיבי באוניברסיטה להחיל עליהם את כל הכללים של מסלול חוקרים, ואז בסוף הסתבר שהתנאים האלה, נכון שזה היה מתאים לעשות בעניין המשכורות וכו' אבל בעניין הצעות מחקר זה לא היה מתאים.
מירי גור אריה: זה לעניין הקרנות החיצוניות, ואני מוסמכת להגיד פה שלא תהיה בעיה להגיש לגבי קרנות חיצוניות תחרותיות, אם הקרן מאפשרת זאת, כחוקרים ראשיים.
מירי גור אריה: לעניין תוספות מחקר הנושא הזה בבדיקה, כשהיא רק תוספת ב, אם הקרן החיצונית שמגישים היא עצמה נותנת לחוקר תוספת מחקר, אין בעיה.
מירי גור אריה: תוספת ב' פירושה שאם אדם לא קיבל מקרן חיצונית תוספת מחקר האם האוניברסיטה היא זו, כדי לדרבן להגיש לקרנות חיצוניות האם האוניברסיטה תיתן לו תוספת מהכספים של האוניברסיטה.
מירי גור אריה: כאן יש לנו בעיה של הסכמים, יש לנו בעיה משפטית שאנחנו מנסים לפתור אותה בימים אלה, כי לפי ההסכמים פורמלית הם במסלול חוקרים.
מירי גור אריה: במסלול חוקרים אין זכאות בשום אוניברסיטה לתוספת מחקר.
מירי גור אריה: מה שקורה כרגע, אנחנו בודקים את האפשרות לבוא ולהגיד של"קמעיסטים", לא לכל האנשים במסלול המחקר אלא אך ורק ל"קמעיסטים" אנחנו נעניק תוספת מחקר ב'.
מירי גור אריה: זה כרגע בדיון.
מירי גור אריה: עכשיו מה שקרה, וזה הדבר שמפריע לחברת הכנסת, מה שקרה שחלק קיבלו וחלק לא קיבלו למרות שלא היה בסיס משפטי.