GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלכס כץ: אנחנו יוצאים כעת במסע אדיר ונקיים יום עיון עם השדולה כדי לראות איך אנחנו מגבירים את העלייה.
אלכס כץ: הבוקר קיבלתי SMS מבחורה שעלתה מאוקראינה, היא היתה מדריכה במועדון הנוער, יהודיה על-פי תיקון חוק השבות 4א, זאת אומרת אביה יהודי ולא האימא.
אלכס כץ: היא הגיעה לארץ, וכבר שבועיים היא מבקשת ממני לפעול שאימא שלה תגיע לארץ.
אלכס כץ: מדובר פה בדיני נפשות.
אלכס כץ: אני מבקש שברפורמה הזאת שמשרד הפנים הולך אליה, שהוא יזמן אותנו לדיון להמלצה כדי שנוכל להציג כמה מקרים שאולי יקלו עליכם בחשיפת התופעות איזו החלטה לקבל.
מיכאל נודלמן: בנושא של ויזות לאלה שיש להם זכות לעלות לא צריכות להיות בעיות.
מיכאל נודלמן: אדם בא, הוא צריך לקבל ויזה, ולא רק לפעם אחת אלא לחמש שנים.
מיכאל נודלמן: הוא יהודי והוא נשאר יהודי כל החיים.
מיכאל נודלמן: מדובר במרחקים גדולים, צריך לנסוע לילה שלם ויש תור.
מיכאל נודלמן: זה דבר מובן, ואני לא מבין איך יכול להיות אחרת.
מיכאל נודלמן: דבר שני, לסגור את העניין עם הניירות האלה.
מיכאל נודלמן: יש לי הצעה, אם אתם רוצים לדעת לאן מגיע האדם, הוא צריך להגיע לעורך-דין או לנוטריון שייתן לו אישור שהוא אזרח ישראל והוא מבקש שידידים שלו יבואו לארץ, ואת האישור לשלוח לקונסוליה או למקום אחר שתרצו.
מיכאל נודלמן: דבר אחרון, תפסיקו עם הערבות הזאת, אנחנו במדינה מתוקנת.
מיכאל נודלמן: איזו ערבות אזרח ישראלי צריך לתת כדי להביא לפה חבר שלו או קרוב שלו?
מיכאל נודלמן: זה בלתי אפשרי, זה בלתי מובן.
סופה לנדבר: אם אנחנו נוסעים לאמריקה אנחנו גם צריכים היום ערבות?
מיכאל נודלמן: שום דבר.
אלכס כץ: הלוואי והם יישארו בארץ.
מרינה סולודקין: בשבוע הבא יהיה דיון בוועדת הפנים, ביוזמתי, כי זאת מחלה מדבקת.
מרינה סולודקין: יהודים מארצות-הברית שחיים כאן ויש להם רשיון ב1 לעבוד, אם הם לא הופכים לאזרחים ישראלים מבקשים מהם לבטל את ב1.
מרינה סולודקין: נדבר בוועדת הפנים בשבוע הבא על השאלה מי החליט, למה החליט, ולמי יהודים מארצות-הברית מפריעים בארץ אם הם עובדים בהיי-טק.
מרינה סולודקין: יש דברים שאנחנו לא מבינים.
מרינה סולודקין: זה סוף הציונות.
מרינה סולודקין: פקידים בכירים במשרד בנאמנות של שר עושים מה שהם רוצים.
מיכאל נודלמן: מה שעושה משרד הפנים זה בלתי נסבל.
מיכאל נודלמן: אתם עושים אפליה.
מיכאל נודלמן: אתם לא עושים את זה ל-10 אנשים או ל-10,000 אנשים, אתם עושים את זה למיליון ו-200,000 אנשים.
מיכאל נודלמן: כל אזרח, אפילו אם הוא לא מרגיש את זה, הוא מבין כי אנחנו מדברים אחד עם השני, אנחנו מבינים מה קורה פה.
מיכאל נודלמן: אנחנו מבקשים שתהיו חכמים וגמישים ומה שביקשנו תעשו, כי אנחנו לא יכולים לסבול דברים כאלה.
מיכאל נודלמן: אני לא מדבר על יולי, זה בלתי אפשרי מה שעשו לו, אבל אם הוא מקבל מכות כאלה, מה אפשר להגיד על איש פשוט, שלא יודעים מי הוא?
מיכאל נודלמן: אחותה של הגברת, שעשר שנים גרה בארץ ושלושה בנים שלה משרתים בצבא והיא מזמינה מסן-פטרבורג את אחותה בגיל 58, ושם נשארים שני בנים ובת וארבעה נכדים, איך אתם חושבים שהיא נשארת פה?
מיכאל נודלמן: יש פה מכתב ממשרד החוץ, מהקונסוליה.
מיכאל נודלמן: יושבים אנשים שלא חושבים, שעובדים כמו רובוט.
מיכאל נודלמן: אי-אפשר כך, אנחנו מאבדים את המדינה.
מיכאל נודלמן: איזו תמונה יש לנו על המדינה בחוץ?
מיכאל נודלמן: הזמנתי לפה לשבוע האקדמיה הלאומית את יושב-ראש מרכז דרומי מאוקראינה.
מיכאל נודלמן: הזמנתי מכספי שני חדרים במלון הכי טוב באילת.
מיכאל נודלמן: הוא בא עם אשתו, הנשים שלנו הסתובבו שם.
מיכאל נודלמן: הוא היה בהלם ממה שהוא ראה.
מיכאל נודלמן: כל שבוע אני מקבל טלפון מהבעל ומהאישה שלו.
מיכאל נודלמן: עד היום הם מספרים לי כמה טוב היה בישראל.
מיכאל נודלמן: הם מספרים לכל האנשים שהם פוגשים באוקראינה, הם צילמו 100 תמונות כדי להראות לאנשים שישראל היא מדינה יפה, מדינה טובה, ואנשים חיים פה טוב.
מיכאל נודלמן: איזו הרגשה יש לאדם שלא נותנים לו בגיל 58 להיכנס לארץ?
מיכאל נודלמן: האם פוחדים שהיא תהיה זונה בת 58?
מיכאל נודלמן: האם היא תישאר פה כדי לעבוד?
מיכאל נודלמן: וזה לא מקרה יחיד.
מרינה סולודקין: בקונסוליה שואלים אם הם באים לעבוד בזנות.
ששי קציר: ראשית, מי שזכאי שבות מקבל אשרה רב-פעמית, ואין שום הגבלה שייכנס לישראל.
ששי קציר: אבל יש תנאי שצריך לבדוק שהוא זכאי שבות.
סופה לנדבר: כאשר הוא צריך להגיע כאורח?
ששי קציר: אני לא מכיר את המקרה, אני מוכן לבדוק.
ששי קציר: אם אנחנו יודעים שהוא זכאי שבות, הוא מקבל אשרה רב-פעמית.
חנן אחיטוב: הם נעזרים בנו.
חנן אחיטוב: הם שולחים אלינו אנשים ואנחנו בודקים את המסמכים ואומרים אם הוא זכאי בפני עצמו או לא.
ששי קציר: אם הוא זכאי, אין שום בעיה, הוא יכול להיכנס בכל עת.
ששי קציר: לא מגבילים אותו.
ששי קציר: אנחנו בהחלט נעזרים בלשכת הקשר בנושא הזה.
יוסי ביילין: הם יכולים להזמין אותו ללא ערבות?
ששי קציר: לא צריך.
ששי קציר: ברגע שקיבלתי אישור שהוא אכן זכאי שבות, הוא מקבל אשרה רב-פעמית והוא נכנס לישראל מתי שהוא רוצה.
מיכאל נודלמן: יש לו ויזה לכל החיים?
ששי קציר: נדמה לי לחמש שנים.
מרינה סולודקין: יש שם מיליון איש זכאי חוק השבות, ואין לכם כוח אדם.
מיכאל נודלמן: ביקרתי באוקראינה בשנה שעברה, עם היושב-ראש הקודם, ועלו שאלות רבות בנושא זה.
מיכאל נודלמן: יהודים חיים פה והבנים שם, והם מבקשים מאתנו לעשות משהו שכל פעם הם לא יצטרכו לנסוע לקייב כדי לקבל ויזה.
ששי קציר: אני עומד מאחורי דברי, וזה הסיכום שלנו עם הקונסוליות.
ששי קציר: מי שזכאי שבות מקבל אשרה רב-פעמית.
ששי קציר: אפשר לבדוק אותנו בעניין הזה.
חנן אחיטוב: אנחנו עושים את זה רק ברגע שפונים אלינו.
חנן אחיטוב: אנחנו לא יוזמים את הדברים האלה.
חנן אחיטוב: ברגע שהקונסול של משרד החוץ פונה אלינו, עם אותם המסמכים, אנחנו בודקים אותם.
יולי קושרובסקי: אבל לא תמיד פונים.
חנן אחיטוב: לא יכולים.
ששי קציר: מי שפונה אלינו ואומר שהוא זכאי שבות, אנחנו בודקים.
מיכאל נודלמן: אני, לדוגמה, לא זכאי לחיות באוסטרליה, אני לא זכאי לחיות בארצות-הברית, אבל יש לי ויזה לעשר שנים לאוסטרליה ויש לי ויזה לעשר שנים לארצות-הברית.
מיכאל נודלמן: למה שם נותנים ופה זה כל כך מסובך?
ששי קציר: הערבות היא בשום פנים ואופן לא סנקציה.
ששי קציר: כמדינה יש לנו הסכמי אשרות עם מדינות ברחבי העולם.
ששי קציר: מדי פעם אנחנו מקיימים דיונים עם משרד החוץ בשאלה עם אילו מדינות יכולים להרחיב את הסכמי האשרות.
ששי קציר: לאחרונה עסקנו בנושא מול ממשלת רומניה ולא השלמנו את המהלך.
ששי קציר: אבל אחד הפרמטרים שאנחנו בודקים, מעבר לקשרים המדיניים וכו', הוא האם לאותם אזרחים שמגיעים יש נטייה להשתקעות כאן.
ששי קציר: מתוך הנתונים שלנו, מדינות אפריקה ומדינות מזרח אירופה וברית-המועצות לשעבר, במיוחד אוקראינה, רוסיה ומולדובה, אלה מדינות שיש אלפי אנשים שבאים מהן ונשארים כאן בסופו של דבר, וזה מחייב אותנו לנקוט בצעד כלשהו.
ששי קציר: האלטרנטיבה היא, שכאשר יש בקשה אלינו אנחנו בודקים אם יש קרבת משפחה או חברים ואנחנו בודקים במערכת שלנו אם האנשים האלה היו בעבר בארץ.
ששי קציר: מי שהיה בארץ ולא היתה בעיה אתו, הוא יצא במועד, אין לו בעיה לקבל אשרה חזרה.
ששי קציר: אפשר לבדוק אותי בעניין הזה.
יוסי ביילין: ואז אין ערבות?
ששי קציר: אין ערבות.
ששי קציר: לישיבה הבאה אני אביא נתון מה היחס של בקשת הערבות, ואתם תראו שהיחס הוא קטן אל מול הבקשות שמגישים לנו.
ששי קציר: מי שלא היתה אתו בעיה והוא רוצה להיכנס בפעם השנייה, הוא מקבל אשרה ונכנס, ולא משנה מאיזו מדינה.
ששי קציר: מי ששהה שלא כחוק במדינת ישראל, יש אנשים ששהו תקופה לא ארוכה, אנחנו לא מאשרים להם להיכנס.
ששי קציר: הנושא הזה עלה בממשלה וניסינו להגיע לסידורים מול אוכלוסייה שבאה.
מיכאל נודלמן: אנשים צריכים לדעת איזה עונש הם יקבלו אם הם לא עוזבים את ישראל בזמן.
מיכאל נודלמן: אתם אחראים לזה, אתם אשמים.
ששי קציר: בעבר היה קנס של שירות יתר, והדבר הזה הוסר.
ששי קציר: אין קנס.
מיכאל נודלמן: לא נותנים להיכנס למדינה.
ששי קציר: כאשר מישהו בודק מסמכים, והוא רואה שיש חשש להשתקעות, האלטרנטיבה היא להגיד: אני לא מונע את הכניסה שלך, אבל אני מבקש שתשלם ערבות על-מנת להבטיח את יציאתו של האדם.
ששי קציר: זה לא אוטומטי, זה רק כאשר יש חשש להשתקעות.
סופה לנדבר: מה זה "יש חשש"?
ששי קציר: הדבר הזה נבנה מתוך הניסיון הנצבר שלנו.
ששי קציר: הייתי שמח מאוד שלא היתה פה תופעה של שוהים בלתי חוקיים ובכלל היו הסכמי אשרות עם המדינות האלה וכולם היו נכנסים.
ששי קציר: זה הדבר הכי קל לנו.
מיכאל נודלמן: אנחנו לא מדברים על כולם, אנחנו מדברים על קרובי משפחה, ידידים של אזרחי ישראל.
מיכאל נודלמן: "כולם" זה תיירות.
מרינה סולודקין: לערבב חוק השבות עם אפריקנים זה בסדר.
ששי קציר: לפני שנה וחצי היה דיון בממשלה, שביקשו מאתנו לבדוק דרכים איך לאפשר למבקרים מרוסיה להיכנס לכאן.
ששי קציר: אפילו היתה החלטת ממשלה, ואנחנו יצאנו לרוסיה, צוות מכמה משרדים.
ששי קציר: ההחלטה היתה שאנשי עסקים יוכלו לקבל ויזה רב-פעמית.
ששי קציר: אנשים שביקרו באירופה או בארצות-הברית וקיבלו אשרה יוכלו לקבל גם מאתנו אשרה לשתי כניסות למהלך של שלוש שנים, זאת אומרת בודקים אצלו בדרכון ואז נותנים אשרה שפעמיים אפשר להיכנס למדינה.
ששי קציר: היו סידורים נוספים שקשורים לקונסוליה, סידורים של הגשת הבקשות על-מנת להקל על האנשים.
ששי קציר: זאת היתה ההחלטה, ואנחנו עומדים בהחלטה הזאת.
ששי קציר: אם משרד החוץ ירצה לעדכן, הוא יעדכן.
ששי קציר: אבל גם בדיון שהיה בממשלה עלו כל הנושאים שעלו פה – הנושא של הבקשה לערבות ועל כך שאנחנו מבקשים מסמכים כדי לוודא שאין חשש להשתקעות – ובסופו של דבר התקבלה אותה החלטה.
סופה לנדבר: בשביל מה נסעתם לרוסיה?
סופה לנדבר: מה מצאתם שם?
ששי קציר: שם דובר גם על סידורים פיסיים לקבלה של האנשים שם וגם על סידורים טכנולוגיים, ויצאנו כדי לראות את הדברים האלה והגענו לכמה סיכומים.
מרינה סולודקין: אחרי הסיכומים האלה קושרובסקי לא קיבל אישור.
ששי קציר: יש לי סמכות להוריד גם מסכום הערבות.
ששי קציר: לפי מה שאמרת, זה הדבר שקרה פה.
ששי קציר: על כל העניין של ההתנהלות שציינת פה, זה בהחלט דבר שצריך לבדוק איך היתה ההתנהלות.
ראובן ריבלין: מה מגבלות הסמכות?
ולדימיר זברסקי: אין לי שום טענות להתנהלות של המקרה, הכול פעל לפי תקנות של משרד הפנים מ-1.8.2005, וכל מי שיודע לקרוא עברית, ואני ברוך השם יודע, יכול לקרוא את הכתוב: "יש לדרוש ערבות ממבקר ממי שמזמין בתנאי שהוא לא היה בארץ ולא עזב אותה בזמן ויש חשש להשתקעות".
ראובן ריבלין: זה מספיק שיש חשש, זה לא חשוב אם יש בסיס או אין בסיס.
ולדימיר זברסקי: אני רוצה לדעת מה הקריטריונים לחשש.
ולדימיר זברסקי: כל אדם עם היגיון פשוט יכול לשאול מה הקריטריונים לחשש.
ולדימיר זברסקי: הוא לא היה בארץ, כל המסמכים מוכיחים שהוא אדם נשוי, עם שני ילדים, עם מקום עבודה, שהביקור שלו בארץ הוא לחודש ימים.
ולדימיר זברסקי: עם המשכרת שלי, אם אני רוצה שהוא יישאר בארץ אני יכול לעשות ערבות של 30,000 שקלים.
ולדימיר זברסקי: מי שרוצה שהאדם יישאר פה, ישלם גם 40,000 שקלים לערבות.
ראובן ריבלין: הבעיה שהתעוררה בפעם הקודמת היא, שאם בתו של קושרובסקי היתה רוצה לעלות לארץ לפי חוק השבות, היא יכולה לבוא, אבל כתיירת היא לא יכולה לבוא.
ראובן ריבלין: לא האמנו למשמע אוזנינו.
ראובן ריבלין: שיקול הדעת המוחלט לא יכול להיות שיקול דעת מוחלט, צריך שיהיו בו גבולות.
ראובן ריבלין: האמריקנים מאוד מקפידים, אבל שיקול הדעת הולך לפי קריטריונים ברורים.
ראובן ריבלין: לא יכול להיות מצב שבו שיקול הדעת יהיה על-פי חשש של מאן דהוא, יהיה טוב ככל שיהיה.
ראובן ריבלין: לכן אמרנו אז, שאין לנו עניין להזמין את אותם אנשים אשר ממלאים אחר אותם הוראות, כי זה עניין של מדיניות שלכם.
ראובן ריבלין: הרי בסופו של דבר אדם יכול לעלות לארץ לפי חוק השבות ולא יכול לבקר בארץ כתייר.
יוסי ביילין: נניח שהוא לא יכול לעלות לפי חוק השבות והוא מביא את חמותו.
ראובן ריבלין: זה אבסורד מוחלט.
יולי קושרובסקי: יכול להיות שהיתה תקלה, כנראה הכללים שלך לא עובדים בכל מקרה ואני מכיר הרבה מאוד מקרים שהם לא פועלים.
יולי קושרובסקי: אבל פה בארץ נכנסתי למשרד הפנים, ברחוב שלומציון המלכה, והסברתי שאני אזרח ישראלי, אני רוצה להזמין את הבת שלי.
יולי קושרובסקי: אומרים לי: חכה חודש או חודשיים בתור, אחר כך תביא 13 מסמכים ותוכיח שהיא בתך.
ששי קציר: הבת שלך היא זכאית חוק השבות?
יולי קושרובסקי: כן.
יולי קושרובסקי: היא שלחה לי דרכון, אבל הבעיה היתה שהיא שלחה לי דרכון רוסי והם אמרו שצריך דרכון אחר, זה לא פועל.
יולי קושרובסקי: פה בארץ קיבלתי שוק, היתה לי בושה לדבר עם הבת שלי.
יולי קושרובסקי: אנחנו דיברנו כל הזמן על אהבת הארץ, ופעם ראשונה שאני רואה שהארץ במשרד שלכם עושה הכול כדי לעשות מידידים אויבים.
ששי קציר: אם היא זכאית אני ממש מתנצל על מה שקרה.
ששי קציר: לא שאנחנו חפים מתקלות, יש לנו בלשכות 450 עובדים.
ששי קציר: המקרה הזה הוא מקרה שאסור שיקרה.
מיכאל נודלמן: מה עם המקרה של ולדימיר?
ולדימיר זברסקי: אשתי אומרת: עזוב אותי, בוא לא נזמין אותם, ניסע לפראג לעשות חגיגה.
ולדימיר זברסקי: אני יכול להרשות לעצמי לנסוע גם לניו-יורק.
סופה לנדבר: מנכ"ל משרד הפנים, יש עוד תופעה אחת, ואתה כנראה מכיר אותה.
סופה לנדבר: יש המון ישראלים שעושים ביזנס במדינות חבר העמים, אבל ביטלו אצלם את הדרכון והם צריכים להישאר שנה רצוף במדינת ישראל כדי לקבל את הדרכון של מדינת ישראל.
סופה לנדבר: איזו תופעה זאת?
סופה לנדבר: איש עסקים לא יכול להיות שנה רצוף בישראל, זה יהרוס לו את כל הביזנס.
מיכאל נודלמן: איש עסקים צריך פעם אחת בשנה להגיע לקונסוליה כדי שיאריכו לו.
סופה לנדבר: מבטלים לו את הדרכון הישראלי אם במשך שנה הוא לא היה במדינת ישראל.
מיכאל נודלמן: אם הוא בא לקונסוליה במדינה שהוא נמצא בה, אין דברים כאלה.
סופה לנדבר: אני אומרת לך שיש.
יוסי ביילין: מאיזו עוד מדינות יש ערבות כזאת?
ששי קציר: זה חל על מדינות שאין לנו הסכמי אשרות אתם.
ששי קציר: למשל, חוף השנהב, רומניה.
מרק סופר: בעניין רומניה זה משהו אחר לחלוטין.
מרק סופר: עם רומניה יש לנו דין ודברים עם משרד הפנים.
מרק סופר: זה מצב מאוד מורכב עם רומניה, זה לא נגמר.
מרק סופר: מר קציר התייחס קודם לוועדה שהוקמה כדי להביא להקלות דווקא בנושא רוסיה, אם כי אין בעיה שזה יוחל גם על אוקראינה, ושהנושא הובא גם לישיבת הממשלה והיתה החלטת ממשלה.
מרק סופר: הייתי יושב-ראש הוועדה הזאת, ועדה בין-משרדית, והיו דיונים מאוד קשים.
מרק סופר: זו היתה בקשה של שר התיירות בזמנו, גדעון עזרא.
מרק סופר: בסוף מצאנו את הפשרה הנכונה, וכמו בכל פשרה יש מרוצים יותר ומרוצים פחות.
מרק סופר: הדבר הובא לממשלה והתקבלה החלטת ממשלה.
מרק סופר: אני חושב שזה מראה במידה רבה את הרצון שלנו במשרד החוץ באמת ובתמים להביא לכמה שיותר תיירים וכמה שיותר עלייה ואנשי עסקים מכל המדינות האלה.
מרק סופר: דבר שני, צריך להבין שמשרד החוץ הוא קבלן משנה של כל יתר הגופים שהם קובעים את המדיניות ואנחנו המיישמים ולא הקובעים.
מרק סופר: אם זה "נתיב" בענייני אשרות עלייה, אם זה משרד הפנים מבחינת החוקים שעומדים על הפרק או התקנון וכו', אנחנו מקבלים את ההנחיות מהם ומיישמים בפועל.
מיכאל נודלמן: אל תספר לי דברים כאלה.
מיכאל נודלמן: אתם משרד החוץ, אתם צריכים לדאוג למדינה שלנו, לשם שלה בחוץ, להרגשה של האזרחים פה.
מיכאל נודלמן: אתם לא רק מבצעים, אתם גם יכולים לבקש ממשרד הפנים שינויים.
מרק סופר: אנחנו מבקשים שינויים, ואמרתי שהצלחנו להביא לשינוי בנושא רוסיה.
מרק סופר: לא תמיד אנחנו מצליחים, יש לנו חילוקי דעות.
מרק סופר: זה טבעי, לכל אחד יש נקודת מבט שלו.
מרק סופר: אני עושה הקבלה מתחום המוסיקה, לצורך העניין.
מרק סופר: יש הקונצ'רטו לפסנתר של מוצרט, ויש פסנתרן.
מרק סופר: אם לא אוהבים את המוסיקה ואני שומע שיש בעיה או חוסר שביעות רצון מהמוסיקה, יש מקום לשנות את המוסיקה, ואני יכול להשפיע אבל לא יותר מדי.
מרק סופר: אבל אני הפסנתרן פה לצורך העניין.
מרק סופר: לצורך העניין הזה אפשר לשפר את הפסנתרן, אפשר אפילו להחליף את הפסנתרן, אבל הוא לא הלחין את המוסיקה.
מרק סופר: לכן אני אומר שאנחנו נעשה כל דבר אם יש בעיות בשטח, כפי ששמענו בפעם הקודמת מחברת הכנסת סולודקין.
מרק סופר: בדקנו את הדברים ומצאנו שחלק נכון וחלק לא נכון ויש חילוקי דעות.
מרק סופר: יש לנו מפכ"ל שנכנס לעובי הקורה אחרי שתי התלונות שהבאת לנו.
מרק סופר: יש אלפי בקשות ליום לוויזות, ותמיד יש תקלות.
מרק סופר: אנחנו נחליף אנשים אם צריך, נפטר אנשים אם צריך, נחליף שליחים אם צריך, נעשה כל דבר כדי שאנשים לא יושפלו.
מרק סופר: צריך להבין שיש לנו בעיה של תנאים פיסיים בשגרירות במוסקבה, קצת פחות בקייב, יש בעיות פיסיות של שטח, ואני מקווה שהבעיה הזאת תיפתר עכשיו כשאנחנו נכנסים לסוגיה של בינוי מאסיבי.
מרק סופר: אנחנו בעצם הורסים את השגרירות.
יוסי ביילין: באותו קומפלקס?
מרק סופר: כן.
מרק סופר: גם קר שם וזה מאוד מסובך.
מרק סופר: גם בניין השגרירות לא ראוי לשמו.
מרק סופר: בסופו של דבר התקציב הושג ויחד עם הרוסים אנחנו עכשיו עושים שינוי טוטאלי.
מרק סופר: לא פשוט להשיג את כל האישורים עם הרוסים סביב הנושא הזה, ואני מקווה שזה לפחות יקל אם לא יבוא על פתרונו.
מרק סופר: כשיצאה משלחת, הנושא של התנאים הפיסיים היה נושא מאוד חשוב, כי אנחנו לא רוצים שמישהו ירגיש מושפל חלילה.
מרק סופר: זה הדבר האחרון שאנחנו רוצים, בוודאי אם הוא כשר אבל גם אם הוא לא כשר.
מרק סופר: לא צריך להשפיל בני-אדם בשום צורה שהיא ובשום מקרה.
מרק סופר: אנחנו הפנים של מדינת ישראל בנכר.
מרק סופר: אגב, היה עוד סידור איך להקל על הרוסים, בגלל הגודל של רוסיה, וזאת סוגיית האינטרנט.
מרק סופר: יש לנו עניין להרחיב את השימוש בטכנולוגיות החדשות כדי שאנשים לא יצטרכו לנסוע מאודסה לקייב כדי לקבל ויזה ולחזור, ובוודאי לא מסיביר עד למוסקבה.
מיכאל נודלמן: מי עשה את זה עם הבת של יולי?
מרק סופר: עובדה היא שברגע שפנית לשגרירות הבעיה נפתרה.
יולי קושרובסקי: זה לא נכון.
יולי קושרובסקי: התקשרתי ל"נתיב" ושאלתי מה קורה, והם אמרו שהם מטפלים רק בעלייה ומשרד החוץ מטפל בתיירות.
יולי קושרובסקי: שאלתי אם אפשר לעשות משהו, והוא אמר:
יולי קושרובסקי: אנחנו לא יכולים להשפיע על משרד החוץ, אולי אנחנו יכולים לקצר לך את התהליך בארץ.
מרק סופר: אולי איש "נתיב" הטעה אותך.
יולי קושרובסקי: יש לי חבר שמכיר טוב את השגריר, והוא התקשר אליו וסיפר לו על המקרה.
מיכאל נודלמן: מי אחראי על ויזות לחמש שנים או לעשר שנים, משרד הפנים או אתם?
מרק סופר: אני לא יודע.
מיכאל נודלמן: אני יודע שעם אוקראינה היתה בעיה עם ויזה.
מיכאל נודלמן: דיברתי עם סגן שר החוץ והם עשו ויזה לחמש שנים.
מיכאל נודלמן: אני רוצה לדעת מי אחראי על זה.
מיכאל נודלמן: אף אחד לא יודע.
מרק סופר: זה לא נכון שאף אחד לא יודע, אני לא מופקד על הנושא הזה.
רם בלינקוב: משרד הפנים אחראי.
סופה לנדבר: האם אתם מבטלים את הערבות של 15,000 שקלים?
רם בלינקוב: ביקשתי לוח זמנים.
רם בלינקוב: לדעתי זה ייקח בין שלושה לארבעה שבועות.
סופה לנדבר: אנחנו רוצים את זה לפני התקציב.
רם בלינקוב: זה לא יהיה לפני התקציב.
סופה לנדבר: אז אנחנו לא נצביע בתקציב.
סופה לנדבר: אני לא אומרת שזאת סנקציה, אבל כמו שעושים סנקציות מול עלייה של מיליון וחצי אנשים, אני מתנגדת לדבר הזה.
סופה לנדבר: זה לא יכול להימשך.
סופה לנדבר: אנחנו עדינים, אנחנו תרבותיים, אנחנו אצילים.
סופה לנדבר: די, מספיק.
סופה לנדבר: אם יולי היה מסוגל, וולדימיר היה מסוגל במקום המילואים להגיע לכאן, אז בסדר, תודה רבה שהם הגיעו ושעשו למען אותם אנשים שמקבלים את ההשפלה הזאת.
סופה לנדבר: למה צריכים חודש כדי לבטל את האבסורד?
סופה לנדבר: זה לסובב אותנו על האצבע.
סופה לנדבר: אני לא חושבת שכדי לבטל את ההשפלה הזאת צריכים חודש.
מיכאל נודלמן: גם אני מרגיש מושפל, גם מרינה מרגישה מושפלת.
מרינה סולודקין: חשוב היה לנו לשבת ביחד.
מרינה סולודקין: מר בלינקוב ביקש שבועיים-שלושה, ואני מבקשת שכאשר אתם יושבים וחושבים מה לעשות, שתדעו מה אנחנו מבקשים מכם.
מרינה סולודקין: קודם כל, זכות לוויזה רב-פעמית לכל זכאי חוק השבות.
מרינה סולודקין: הם לא צריכים להתרוצץ במוסקבה ולשאול מי יכול לעשות את זה, אלא שתהיה כתובת, שאם אתה זכאי חוק השבות הוויזה היא רב-שנתית.
מרינה סולודקין: רק בזמן של מר סוויסה הקדשתי הרבה זמן למשרד הפנים, אחר כך לא היו שרים ולא הייתי צריכה לשבת עם מכתבים כמו בשנה האחרונה.
מרינה סולודקין: דבר שני, יש מושג של קרובי משפחה מדרגה ראשונה.
מרינה סולודקין: לו המושג הזה היה אצלכם, כל העניין של מר זברסקי היה פתור, בגלל שזאת חמותו ואח של אשתו.
מרינה סולודקין: אני מבקשת להתחשב בשאלה את מי מזמינים.
מרינה סולודקין: דבר שלישי, אפשר להילחם באנשים לא חוקיים בדרכים אחרות, ולא שפקידה במשרד הפנים תגיד לקושרובסקי שהוא צריך לשבת חודשיים בתור.
מרינה סולודקין: צריך גם לחשוב על ההכשרה של האנשים.
מרינה סולודקין: אנחנו יושבים פעם שנייה ואנחנו קודם כל רוצים את הרפורמה.
מרינה סולודקין: זה לא דבר גדול.
אלברט כרמי: אני היועץ המשפטי של "נתיב".
אלברט כרמי: חזרתי לפני חצי שנה משליחות במוסקבה מטעם "נתיב" אבל גם שיתפנו פעולה עם משרד החוץ בעניינים האלה.
אלברט כרמי: מי שהוא יהודי ומסוגל להוכיח במשרד החוץ כבר באותה הזדמנות שהוא יהודי, מקבל אשרה רב-פעמית, השאלה היא התקופה.
אלברט כרמי: למעשה האשרה שניתנת היום היא לשלוש שנים.
אלברט כרמי: זה לגבי היהודים.
אלברט כרמי: כשיש ספק, אגב, כן מתייעצים ב"נתיב", וכאן יש שיתוף פעולה, ואנחנו כגורם מקצועי נותנים את חוות דעתנו.
אלברט כרמי: אף אחד לא מפנה את זה בצורה מסודרת אלינו, אין כזאת חובה.
אלברט כרמי: זה לא קיים.
אלברט כרמי: אבל אם יש ספק, באים אלינו ושואלים קונסולים שלנו גם בזיהוי המסמכים, לרבות אלה שהם בספק, וכדומה.
אלברט כרמי: זה מבחינת שיתוף פעולה בין "נתיב" לבין משרד החוץ לקביעת זכאות.
אלברט כרמי: מה שצריך להביא זכאי הוא הזמנה, לא דרך משרד הפנים, באמצעות פקס.
אלברט כרמי: שם בדרך כלל יש צילום של תעודת הזהות של המזמין ומספר הזהות.
אלברט כרמי: זה מה שקיים לגבי יהודים.
אלברט כרמי: למה זה קרה עם הבת שלך, אני באמת לא יודע.
יולי קושרובסקי: זה קרה במשרד הפנים פה.
יולי קושרובסקי: הבאתי דרכון שלה, הבאתי מסמכים שלי, ישבתי עם מנהלת ששלחה אותי לפקידה, הפקידה אמרה שצריך להביא 13 מסמכים.
אלברט כרמי: ההליך של הבאת מסמכים והזמנות קיים לאנשים שהם אינם זכאים.
מיכאל נודלמן: לשלוש שנים שאתם נותנים, אתם מקבלים פקודה ממשרד הפנים?
אלברט כרמי: אנחנו לא נותנים.
אלברט כרמי: יש כאן שלושה גורמים.
אלברט כרמי: "נתיב" מטפל באשרות שהן מסוג אחד בלבד, אשרות עלייה.
יולי קושרובסקי: יש פה רשימה רשמית של משרד הפנים.
אלברט כרמי: לגבי מי שאינם זכאי חוק השבות, ולא חשוב באיזו דרגה, עכשיו זה לא קיים וזאת המלצה עניינית – חייבים להביא את כל המסמכים האלה ולקבל אישור.
אלברט כרמי: זאת אומרת, צריך להגיע פעמיים כדי שמשרד הפנים יעביר אישור, ואז יקבלו אשרה, וגם זה נכון.
אלברט כרמי: כל הגורמים שדיברו כאן, כל אחד תיאר נכון את המצב.
מיכאל נודלמן: אבל אנחנו לא מסכימים עם המצב הזה.
מיכאל נודלמן: המצב הוא גרוע.
מיכאל נודלמן: תודה שבאתם לפה.
מיכאל נודלמן: אנחנו מבקשים שינויים בתהליך קבלת אשראי.
רם בלינקוב: אנחנו נתייחס לכל מה שנאמר פה.
מיכאל נודלמן: אנחנו מבקשים להתייחס לעניין.
מיכאל נודלמן: אנחנו מושפלים, אנשים מושפלים.
מיכאל נודלמן: אזרחי המדינה מרגישים שהם מושפלים.
מיכאל נודלמן: שמעת את התגובה של יוסי ביליין, שנולד פה.
מיכאל נודלמן: הוא לא יכול להאמין שדברים כאלה מתרחשים פה.
מיכאל נודלמן: כאזרח עם כבוד הוא גם מושפל, לא נעים לו לשמוע דברים כאלה.
מיכאל נודלמן: אני רוצה שתבינו שזה לא קמפיין של יושב-ראש הוועדה, לא קמפיין של סופה או של מרינה או של ביילין, זה מצב בלתי אפשרי, ואנחנו מבקשים לתקן כל מה שאפשר תוך שלושה-ארבעה שבועות.
רם בלינקוב: זה יתוקן.
ולדימיר זברסקי: אני מצטער אם התבטאתי בצורה לא כל כך אינטליגנטית.
ולדימיר זברסקי: אם לא אקבל תשובה תוך שלושה-ארבעה ימים, אני לא צריך שום דבר, אני אבטל את הביקור שלו בארץ.
ולדימיר זברסקי: הגשתי בקשה ב-26 באוקטובר 2006, חודשיים לפני האירוע.
ולדימיר זברסקי: הדברים של גברת דגנית כלפי לא היו אינטליגנטיים, היא צעקה וזה לא היה ברמה של אנשים מתורבתים ומחונכים שמדברים ביניהם.
מיכאל נודלמן: תודה לכולם.
מיכאל נודלמן: בעוד שלושה שבועות נקיים ישיבה נוספת בנושא.
מיכאל נודלמן: אנחנו מקיימים ישיבה לציון יום הילד הבינלאומי בנושא נשירה גלויה וסמויה בקרב נוער עולה – ממצאי דוח הקואליציה למען נוער עולה בסיכון.
מיכאל נודלמן: אני חייב לומר שזאת לא הפעם הראשונה שאנחנו מדברים על התופעה.
מיכאל נודלמן: בגלל תופעה זו ותופעות אחרות הקימו ועדת משנה שתעסוק בנושא ובראש הוועדה עומד חבר הכנסת זאב אלקין.
מיכאל נודלמן: ביקשתם שהוועדה תקיים היום דיון בנושא ואכן אנחנו מקיימים אותו.
מיכאל נודלמן: בעיתון "הארץ" התפרסמה היום כתבה בנושא הזה ונאמר שיש שיפורים מסוימים בנושא בו אנחנו דנים וזה קורה אודות לפעולת הוועדה בראשותו של חבר הכנסת אלקין.
לובה ברנשטיין: אני מנכ"ל עמותת אחד פלוס אחד, התאחדות נוער וצעירים עולים.
לובה ברנשטיין: אני מייצגת כאן את הקואליציה למען העולה בסיכון ואני מתכבדת להציג בפניכם כמה מנתוני הדוח.
לובה ברנשטיין: לפני שאני מתחילה את ההצגה, היינו רוצים להודות ליושב-ראש הוועדה על אירוח הדיון הזה ועל נתינת המקום הזה להצגת הנתונים.
לובה ברנשטיין: צריך לציין שהיום יום הילד הבינלאומי והוועדה היחידה שמקיימת את היום הזה באיזשהו סוג של דיון שקשור לבעיות הקשורות לילדים זו הוועדה הזאת ואני מודה ליושב-ראש על שאפשר זאת.
מיכאל נודלמן: זו ישיבה שלישית היום בנושאים שונים הקשורים לילדים.
מיכאל נודלמן: הילדים נמצאים אצלי במקום הראשון.
לובה ברנשטיין: הדוח עסק גם בנשירה גלויה וגם בנשירה סמויה ונתן איזשהו קשר בין שני הדברים.
לובה ברנשטיין: אני אתן כמה נתונים.
לובה ברנשטיין: לגבי הנשירה הגלויה.
לובה ברנשטיין: למרות שהתלמידים העולים מהווים כ-17.5 אחוזים מכלל התלמידים בכיתות ז' עד י"ב, בקרב הנושרים הם מהווים 28 אחוזים, שזה נתון מדהים.
לובה ברנשטיין: 46 אחוזים מהתלמידים שהגיעו לארץ בחמש השנים האחרונות לא סיימו 12 שנות לימוד.
לובה ברנשטיין: אחוז הנשירה בקרב תלמידים עולים עומד על 25 אחוזים, כלומר, אחד מתוך ארבעה לעומת אחד מכל עשרה בקרב האוכלוסייה הוותיקה המקבילה.
לובה ברנשטיין: אנחנו מדברים על כך שבכיתות י"א-י"ב בין הנושרים כ-45 אחוזים הם עולים.
לובה ברנשטיין: אנחנו מדברים גם על כך שהוותק משפיע ברמה מאוד משמעותית על נושא הנשירה הגלויה.
לובה ברנשטיין: אנחנו מדברים על אלה שהגיעו לארץ בין 1990 ל-1995, כאשר אחוז הנושרים עומד על 15.4 אחוזים מבין התלמידים.
לובה ברנשטיין: בקרב אלו שעלו לאחר שנת 1996, מדובר כבר באחוז כפול מזה, והוא עומד על 30.1 אחוזים.
לובה ברנשטיין: ההפתעה הגדולה שהדוח הזה מציג אלה נתונים לגבי הנשירה הסמויה, שזאת תופעה שקשה יחסית לאיתור.
לובה ברנשטיין: נשירה גלויה זה דבר ברור, כי ברגע שהתלמיד לא מגיע לבית הספר במשך זמן מסוים, המערכת יודעת לאתר אותו ולומר שהוא נושר.
לובה ברנשטיין: ילד שנושר נשירה סמויה, אנחנו מדברים על ילדים שעדיין משולבים בבית הספר אבל אינם נהנים מהשהות שלהם בבית הספר ברמה מלאה.
לובה ברנשטיין: מדובר על היעדרויות סדירות ובלתי סדירות ברמה של שיעור פה או שיעור שם, חצי יום כאן וחצי יום שם.
לובה ברנשטיין: התופעה מאוד חמקמקה וקשה לאיתור.
לובה ברנשטיין: הדוח בדק את זה בצורה מאוד מעמיקה ונקודתית, כאשר בעצם איתרו גם ילדים שנשרו וגם ילדים שהיו מוכנים לדבר על הרגלי ההגעה שלהם לבית הספר.
לובה ברנשטיין: מדובר על כ-40 אחוזים מהתלמידים שדיווחו על היעדרויות ברמה כזאת של שיעור כאן ושיעור שם, חצי יום שם וחצי יום כאן שלא בשל מחלה, וזה בהחלט נתון מדהים.
לובה ברנשטיין: אל הנתון הזה מצטרף נתון אחר שאומר ששמונים אחוזים מהתלמידים הנושרים שמילאו את השאלונים, דיווחו על כך שזאת הייתה צורת ההגעה שלהם לבית הספר לפני שהם נשרו סופית ממערכת החינוך.
לובה ברנשטיין: אנחנו רואים קשר ברור בין נשירה סמויה לבין הגעה למצב של נשירה גלויה והיפלטות מתוך מערכת החינוך.
לובה ברנשטיין: בהמלצות הדוח בנושא הזה מודגשים מספר נושאים: 1.
לובה ברנשטיין: תוכנית שאמורה לטפל בזה, אמורה להיות ומאוד חשוב שתהיה, מותאמת לנושאים תרבותיים של האוכלוסייה שבה אנחנו באים לטפל.
לובה ברנשטיין: 2.
לובה ברנשטיין: ידוע ומתקיימות היום מספר רב של תוכניות, חלקן בוודאי מוצלחות.