GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרק בסין: כלומר: הם נמצאים, הם מחפשים את תרבות הפנאי – חלק גדול מהם פעילים, הם מעוניינים לממש את עצמם – אם זה בתערוכות, אם זה בלימודים, השתתפות בבתי הספר , אם זה בטיולים, נסיעות, הרצאות - כל זה עולה כסף בלי לקבל החזר.
מרק בסין: זה נושא אחד.
מרק בסין: נושא שני קשור במידה מסוימת לאוכלוסיה של גמלאים עולים.
מרק בסין: על פי החלטות ממשלה 2833 ו- 764, מדינת ישראל, כמו בשאר העולם, ציינה בשנה שעברה שישים שנה לניצחון על גרמניה הנאצית, ובהתאם, החליטה לתקצב אירועים, בין היתר את הרשויות המקומיות בסכום של 3.75 מיליון שקל, כאשר התקציב חולק לשתי שנות תקציב: ב-2005 מיליון, וב-2006 היו צריכים להעביר 2.75 באמצעות משרד הקליטה, על פי נוסחה גלויה, חשופה, שקופה.
מרק בסין: המיליון הראשון של 2005 הועבר לרשויות, הרשויות עשו פעילויות, התחייבו, וחלק מפעילויות נעצרו, מכיוון שהתקציב של 2.75, שהיה צריך להיות מועבר בשנת 2006 לא הועבר.
מרק בסין: אנחנו לקראת סיום שנת 2006, אני פונה אליכם לבדיקת הנושא.
מרק בסין: הרשויות התחייבו, הוציאו, וודאי ישאלו למה הרשויות בגירעון – כמובן שזו לא הסיבה היחידה, אבל אלה הן הסיבות למה חלק מהרשויות בגירעון.
רוברט אילטוב: בנוגע לסוגיה שמר דיבר עליה, אני גם פניתי ליושב ראש הוועדה והבנתי שיצא מכתב לשר הקליטה, אבל תשובה לא קיבלנו.
רוברט אילטוב: אני מקווה שעוד חודשיים אולי נקבל תשובה.
מיכאל נודלמן: אני נפגשתי עם ההנהלה של ותיקי המלחמה.
מיכאל נודלמן: הם גם ביקשו, בנושא זה.
רוברט אילטוב: הנושא הזה, אני חושב שהוא חשוב ללוחמי המלחמה, ובכלל, אם קצת נזכור את ההיסטוריה, הם עשו לא מעט בשביל המדינה, למרות שהם לחמו בצבא האדום.
רוברט אילטוב: כולם ידעו מה ההשלכות של זה.
רוברט אילטוב: אני רוצה לגעת בסוגיה שרוב הקשישים העניים הם עולים חדשים.
רוברט אילטוב: היום הדיון הוא עקרוני, אבל אני חושב שאנחנו, כוועדה, צריכים להיכנס לעובי הקורה ולדון, ואולי אפילו לחוקק איזשהם חוקים בנוגע לזה, כדי שהאיזון יישמר והעולים לא ירגישו יותר עניים מכל אחד אחר.
רוברט אילטוב: הנושא של העוני בקרב העולים הוא עובדה, וכנראה שהוא נובע מזה שיש להם דרישות וצריכים נוספים על האוכלוסייה הרגילה, אבל מעבר לכך אני רוצה לגעת באוכלוסייה יותר צעירה ושכל יום מצטרפת למעגל הקשישים, ואלה אנשים לפני גיל הפנסיה, שהגיעו לפני עשר שנים, הם נמצאים היום בגיל 45-50, מפטרים אותם ראשונים מהעבודה, הם לא יכולים למצוא מקור פרנסה אחר, בעוד חמש ועשר שנים הם מגיעים למצב בלי פנסיה, ומצטרפים לאותו מעגל העוני.
רוברט אילטוב: גם בנושא הזה אני חושב שיש צורך בתיקון חקיקה.
רוברט אילטוב: צריך להגן על הזכויות של העובדים שמוצאים את עצמם מחוץ למעגל העבודה וללא פנסיה בסופו של דבר.
רוברט אילטוב: וכמובן, הם מצטרפים ומרחיבים את מעגל העוני.
רוברט אילטוב: ואני חושב שאנחנו, כוועדה, צריכים לטפל בנושא הזה בצורה רצינית.
רוברט אילטוב: אלה שני הדברים שרציתי לגעת בהם, ואני כמובן מצטרף לכל הדברים של חבריי שאמרו שיש צורך לעזור לעולים הקשישים.
שאול צור: אני פקח ארצי במשרד הרווחה, בשירות לטיפול בזקן, ורציתי ברשותכם קצת לספר בקצרה בנושא של תוכניות תעסוקה לזקנים, שנגעו בהם מר ביילין ואחרים, וגם את הבעיות העקרוניות, שמאד חשוב שתיחשפו אליהם כחברי כנסת, שאתן אנחנו מתמודדים בנושא הזה.
שאול צור: אנחנו מעורבים בכחמישים תוכניות כאלה בארץ בנושאים שונים.
שאול צור: אם אלה מועדונים תעסוקתיים לעבודה בעבודות תעשייתיות מאד פשוטות – יש לנו כאלה באשדוד, למשל.
שאול צור: יש מפעל גדול של 120 איש.
שאול צור: באור עקיבא, בעוד כמה מקומות.
שאול צור: יש תוכנית מאד יפה היום של עמותת "כוח לתת", שאנחנו שותפים לה יחד עם גופי נוספים, כמו אשל, אם אתם מכירים, שזו אגודה לפיתוח שירותים לזקנים, אגודה של הג'וינט וממשלת ישראל, ששם הם למעשה לוקחים זקנים בעלי מקצוע בתחומים שונים שעוסקים בתיקון כל מיני כלים – אם זה ציוד חשמלי, ריהוט וכולי וכולי, וזקנים וחסרי אמצעים אחרים שהם לאו דווקא זקנים, יכולים לבוא ולקנות את הציוד הזה בפרוטות, כאשר הם מקבלים ציוד תקין שבהחלט עונה לסטנדרטים ולדרישות, ונותן שירות טוב.
שאול צור: יש לנו תוכנית יפהפיה – אתמול הייתי בחיפה – של קבוצת עולים מחבר העמים, ברית המועצות לשעבר, של מישהו שלקח על עצמו בעצם למצוא תעסוקה לאנשים בנושאים בהם הם עסקו כל החיים שלהם.
שאול צור: והם עוסקים שם בשיפוצים, בסיוד, בגננות, בעבודות חשמל וכולי וכולי, וזו תוכנית שאני חושב שאנחנו ננסה באמת למנף אותה במקומות רבים נוספים ברחבי הארץ, כי היא נותנת מענה והזדמנות לאנשים להמשיך ולעסוק בתחומים שהם עסקו בם כל החיים שלהם, שהם מבינים בהם טוב, שהם אוהבים לעסוק בהם, והם יכולים כמובן גם לעסוק בזה ולזכות בתוספת הכנסה למה שהם מקבלים בביטוח הלאומי.
שאול צור: התחלנו בתוכנית-פיילוט של הכשרה של זקנים בנושא של תכשיטנות, יחד עם אורט ואשל בנתניה, ואנחנו מקווים שזה ילך, ויש עוד תוכנית אחת מיוחדת, שאזכיר אותה – פתחנו יחד עם אשל וגופים נוספים, גם בנצרת-עילית וגם בכרמיאל, קניוני תעסוקה לזקנים.
שאול צור: שם יש ריכוז של בעלי מקצוע- אם זה חייטים, סנדלרים, אמני זכוכית, יש אנשים שעוסקים בתחום של תיקון אלקטרוניקה, טלוויזיות וכולי.
שאול צור: אבל, אלה באמת התחלות וזה רחוק מלתת מענה לכל הצורך.
שאול צור: יש, כמובן, את הבעיות התקציביות.
שאול צור: זו עלות מאד יקרה להפעיל תוכנית כזאת.
שאול צור: צריך לממן מרכז, צריך לפעמים לשכור מבנה, צריך לפעמים לרכוש ציוד לאנשים האלה כדי שהם יוכלו לעבוד אתו, אבל יש פה כמה בעיות עקרוניות, ברשותכם, חברי הכנסת, שבהן אתם כן יכולים לסייע.
שאול צור: הנושא הראשון הן בעיות משפטיות עקרוניות שאנחנו מתמודדים אתן בנושא הזה, ומציבות לפנינו לפעמים מכשולים לא פשוטים.
שאול צור: דוגמה אחת, אלה יחסי עובד-מעביד.
שאול צור: איך מתייחס החוק לגוף, לעמותה – עמותה פשוטה שמפעילה קבוצת זקנים כזאת.
שאול צור: אתמול היה, למשל, דיון בבית המשפט בחיפה, שזקן בא ותובע עמותה כזאת, ואומר: הייתם צריכים לשלם לי שכר מינימום, לא שילמתם, מגיע לי חופש, מגיעה לי הבראה – מה עושים במקרים כאלה?
שאול צור: העניין היום נדון בבית משפט, וזו בעיה שהיום כל הגופים שמפעילים תוכניות כאלה שואלים את עצמם האם הם לא מכניסים את הראש לבעיה משפטית מאד קשה.
מיכאל נודלמן: בית המשפט הולך לפשרה.
מיכאל נודלמן: איזה פשרה לגבי משכורת יכולה להיות?
מיכאל נודלמן: אנחנו מכירים דברים כאלה.
שאול צור: אוקיי.
שאול צור: עכשיו, בעיה נוספת, זה בעצם גובה הסכום שאתה נותן לזקן כזה.
שאול צור: עד כמה אתה יכול לסייע לו כספית, כשהוא כבר יכול להרוויח, מבלי לפגוע בו אחר כך בהשלמת הכנסה וגמלת הזקנה שהוא מקבל מהמוסד לביטוח לאומי, כי הוא יכול להרוויח רק עד גובה מסוים.
שאול צור: לכן, בחלק מהמקומות אנחנו שואלים את עצמנו האם לעצור את אותו זקן ולא לאפשר לו להרוויח יותר, אם הוא היה יכול, כי זה עלול אז לפגוע לו בהשלמת הכנסה שהוא מקבל מביטוח לאומי.
שאול צור: בעצם, הוא הולך לעבוד ובמקום אחר מורידים לו.
שאול צור: יש את הבעיה – שאני לא מצפה שתפתרו אותה, היא מאד מסובכת, אבל במדינות אחרות כן התמודדו אתה, לפחות בארצות הברית - של גיל פרישה.
שאול צור: בארץ אתה חייב היום לפרוש – חובה – בגיל 67.
שאול צור: בארצות הברית אין דבר כזה.
שאול צור: בעצם, פרישה על רקע של גיל זאת אפליה, אפליה שקיימת נגד אוכלוסיות זקנים.
שאול צור: בארצות הברית אדם יכול להמשיך לעבוד כל זמן שמבחינה תפקודית-פיסית ותפקודית-מנטלית, הוא יכול למלא את דרישות התפקיד שהוא עובד בו.
שאול צור: בארץ אין דבר כזה.
שאול צור: אתה מגיע לגיל 67, אתה יכול להיות האדם הכי חזק, הכי כשיר, הכי מתאים למלא את התפקיד ואתה חייב לפרוש, וזה כמובן פוגע בזקנים, ולא מאפשר להם לחיות ברמת החיים שהם היו רגילים אליה.
שאול צור: אלה חלק מהבעיות העיקריות שאנחנו צריכים להתמודד אתן, יחד עם בעיות של תקציב.
שאול צור: אם יהיו לנו יותר תקציבים לעניין הזה, נוכל, כמובן, למנף יותר תוכניות ולאפשר ליותר ויותר זקנים להיקלט במקומות עבודה, ולהמשיך לתת משמעות לחיים שלהם ולזמן הפנוי שלהם, וכמובן, לאפשר להם יותר הכנסה שתאפשר להם חיים יותר בכבוד.
534: כמה מילים.
534: קודם כל, אני רוצה להגיד שאנחנו צריכים, כמדינה, לעזור לחלשים, אבל לתת לחזקים להגיע לפנסיה בכבוד.
534: אז אני פונה ליושב ראש הוועדה לעשות ישיבה מיוחדת בנושא פנסיה לעולים, כחלק מהבעיה לפנסיונרים במדינה שלנו.
534: זה הכל.
534: תודה.
גילה כזום: אני נציגה של משרד הבריאות.
גילה כזום: דובר כאן רבות על הנושאים החברתיים, על תעסוקה ותקציבים שכנראה לא יהיו.
גילה כזום: מה שרציתי להציע זה את המערך של קופות החולים, שהוא מערך שקיים כבר בפועל.
גילה כזום: אולי ליצור שם מנגנונים שייתנו תמיכה לעולים ויסייעו להם בקהילה.
גילה כזום: מתוך הנתונים והמחקרים שנעשו אנחנו יודעים שרמת התחלואה אצל עולים מהגרים היא בין הגבוהות ביותר ביחס לאוכלוסייה אחרת, ולמרות שהתחלואה גבוהה, השימוש שלהם בשירותי בריאות הוא יותר נמוך מכלל האוכלוסייה.
גילה כזום: אז במקום לחשוב על גיוס של תקציבים שאין, בעצם, ואולי לא יהיו, צריך לחשוב על מערך שכבר קיים, ואיך משפרים ומייעלים אותו ומפתחים שם מנגנונים כדי להגיע אל הקשיש העולה ולתת לו את המענה.
מיכאל נודלמן: אני חושב שאנחנו צריכים לסיים את הדיון.
מיכאל נודלמן: אני לא רוצה לדבר הרבה.
מיכאל נודלמן: יש לי כמה רעיונות, ואני רוצה לבקש מחברי הוועדה ולשמוע מה אנחנו צריכים לעשות.
מיכאל נודלמן: אנחנו יודעים שהעולים החדשים הקשישים, לא כולם קונים תרופות כי אין להם כסף.
מיכאל נודלמן: אני מציע חוק שתהיה הנחה של -70%-80% במחיר התרופות לקשישים שמקבלים מביטוח לאומי קצבת זקנה והשלמת הכנסה.
מיכאל נודלמן: דבר שני, אני חושב שאני אפגש עם יושב ראש ועדת העבודה והרווחה לגבי עדכון קצבה.
מיכאל נודלמן: זה נושא מאד חשוב.
מיכאל נודלמן: אולי חמש שנים לא היה עדכון.
שרה כהן: יש מנגנון עדכון.
שרה כהן: שינו את המנגנון וזה גרם לכך שיש שחיקה בשיעור של הגמלה מהשכר הממוצע במשק.
מיכאל נודלמן: הבנתי.
שרה כהן: אני חושבת שזה משהו שנכנס בתוך כל שינויי החקיקה.
יוסי ביילין: זה ירד מ-16% למה?
שרה כהן: זה פחות מ-16
יוסי ביילין: גם אני אמרתי - זה מחושב.
קריאה: בכוונת מכוון.
שרה כהן: כן, אבל בפועל מה שקרה זה שיש כסף פנוי נמוך יותר בקרב האוכלוסייה, ובעיקר בקרב האוכלוסייה העולה שאין לה מקורות אחרים, אז אנחנו רואים את הבעייתיות באופן יותר בולט.
מיכאל נודלמן: זאת בעיה שאנחנו צריכים לטפל בה.
שרה כהן: לפרופסור דורון יש ממש טבלאות מסודרות, שהוא יכול להראות את זה לאורך שנים, איך יש את השחיקה וכמה, בכל שנה ושנה, הייתה ירידה.
מיכאל נודלמן: ודבר חשוב מאד זה פנסיה לעולים חדשים מגיל 45 ומעלה.
מיכאל נודלמן: אני אבקש ישיבת ועדה יחד עם ראש הממשלה ושר האוצר, כדי לפתור בעיות פנסיוניות.
מיכאל נודלמן: אלה הבעיות הכי קשות, וסתם אי אפשר לפטור אותן.
מיכאל נודלמן: בגלל זה אני מציע שאני אעבוד עם ראש הממשלה – היו ישיבות כאלה.
מיכאל נודלמן: עם שרון בקדנציה הקודמת עשינו ישיבות כאלה, וזה קצת עזר.
מיכאל נודלמן: אני חושב שהדיון היום היה פרודוקטיבי, הרבה דברים יצאו לאור.
מיכאל נודלמן: אנחנו ידענו, אבל ועדה בכנסת – היום אתה פה, מחר אתה בוועדת כספים, מחרתיים אתה באיכות הסביבה, אבל יש דברים שאנחנו צריכים לעבוד אתם, ובבעיה של הקשישים העולים אנחנו צריכים להגיע למצב שאנשים ירגישו שהם חיים במדינת ישראל בכבוד.
מיכאל נודלמן: אולי זה החלום שלי, אבל לפעמים חלום הופך למציאות.
מיכאל נודלמן: זו עבודה קשה, אבל אנחנו צריכים לעשות אותה.
מיכאל נודלמן: אני לא חושב שזה רק לחברי כנסת מהוועדה שלנו.
מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים לעבוד גם עם ועדות אחרות, כמו ועדת העבודה והרווחה ואפשר להגיע לאיזה הישגים.
ורה שלום: אפשר משפט?
מיכאל נודלמן: למה לא דיברת קודם?
ורה שלום: כי חשבתי שאני מתחברת לכמה דברים פה ורציתי להעלות רק נקודה אחת.
ורה שלום: אני מנהלת אגף ייעוץ לקשיש בביטוח לאומי.
ורה שלום: אני שומעת את מרבית הדברים שעולים כאן ומתייחסים לנושא הכלכלי.
מיכאל נודלמן: את חושבת שיש בעיות או אין בעיות?
ורה שלום: בוודאי שישנן בעיות, אין ספק שישנן בעיות.
ורה שלום: אני רק יכולה לומר שאני רואה כמעט את אותן בעיות אצל האוכלוסייה בכלל.
ורה שלום: קרוב ל-40% מאוכלוסיית הקשישים במדינת ישראל אנחנו פוגשים, אנחנו מאתרים אותם בדרכים שונות כדי לסייע להם, אנחנו מוצאים אותם הולכים אבודים בפרוזדורים השונים.
ורה שלום: גם אם ישנן לעתים תנאים שהם אולי יכולים להסתייע בהם ולקדם את העניינים שלהם, הם לא מכירים את הדרך.
ורה שלום: והם לא חייבים להיות רק עולים חדשים.
ורה שלום: האגף שלנו, אגף הייעוץ לקשיש, מנוהל בצוות מאד קטן של עובדים סוציאליים, מופיע בכל סניפי הביטוח הלאומי, והוא מפעיל כ-4500 מתנדבים, גמלאים, בכל הארץ.
ורה שלום: המטרה שלנו היא בעצם לעזור לאנשים במיצוי הזכויות גם בביטוח הלאומי וגם בשירותים השונים, ולתת תמיכה רגשית-חברתית לקשישים, וכמובן מה שציינתי קודם – איתור של אוכלוסייה שנמצאת במצבי סיכון ומצוקה.
ורה שלום: בשירות שלנו יש לנו נדבך משמעותי של תמיכה לעולים חדשים.
ורה שלום: הרגשתי קצת לא נוח עם הדברים שלך, מר קניז'ניק.
ורה שלום: חשבתי: בעצם מתי אדם מפסיק להיות עולה חדש?
ורה שלום: הוא הגיע בגיל 45 ארצה.
ולדימיר קניז'ניק: אני הפסקתי לפני 15 שנה.
ורה שלום: גם אני הייתי פעם עולה חדשה – לא מרוסיה.
ורה שלום: אבל, אני חושבת שיש איזשהו שלב שבהיבט החברתי הוא צריך להפסיק להיות עולה חדש.
ורה שלום: המדינה הזאת כולה, רובה, הם אנשים שעלו ארצה.
ורה שלום: והתפקיד שלנו, שאנחנו אולי שוכחים אותו כי אנחנו מאד עסוקים בעניין הקיומי הכלכלי, הוא שבהיבט החברתי יש כאן מקום להרחיב את העשייה ולקלוט באופן אמיתי את העולים בין השורות.
ורה שלום: לא להשאיר אותם כשונים כל חייהם.
ורה שלום: הם מגיעים שונים והם נשארים שונים עד סוף החיים שלהם.
534: גם ילדים, גם נכדים.
534: זה קורה היום.
ורה שלום: ילדים ונכדים - יש יותר ציפיות מאדם צעיר להתמודד, להתאקלם ולהשתלב.
ורה שלום: אדם זקן קשה לו יותר להיות חלק.
ורה שלום: ואני חושבת שאחת הבעיות שהמדינה כל כך עסוקה בהן, זה באמת לתת לאדם גם את הכבוד, מעצם היותו מעורב, לשלב אותו מספיק בחיים החברתיים, שיהיה חלק מהקהילה, ולאו דווקא בקבוצות של עולים עד סוף ימיו.
ורה שלום: לא שיגיע כעולה ויישאר עולה גם אם הוא חי עשרים שנה אחרי זה.
מיכאל נודלמן: מה שאת אומרת נכון, אבל יש משהו בחברה שיצר מציאות, שעולים זה עולים וותיקים זה ותיקים.
מיכאל נודלמן: זה דבר שלא שייך לביטוח לאומי.
מיכאל נודלמן: זו בעיה פילוסופית יותר גדולה, למה עולים זה עולים ולמה ותיקים זה ותיקים.
מיכאל נודלמן: וכשהוא דיבר - הוא לא עולה חדש, הוא לא מרגיש כמו עולה חדש.
מיכאל נודלמן: אבל, כשהוא יוצא לפנסיה, יש שוני גדול בין ותיק בגיל שלו ובינו.
מיכאל נודלמן: זאת בעיה שצריכים לפתור.
מיכאל נודלמן: תודה רבה על ההשתתפות.
מיכאל נודלמן: אני חושב שאנחנו צריכים עוד להיפגש, לא פעם אחת.
מיכאל נודלמן: בוקר טוב לכולם, אני חבר הכנסת מיכאל נודלמן יו"ר ועדת העלייה הקליטה והתפוצות של הכנסת.
מיכאל נודלמן: הייתה צריכה להיות פגישה משותפת עם משרד הקליטה, מכיוון שלא יכולתי להגיע הייתי רוצה לשמוע למה הגעתם בסיכום הפגישה עם שר הקליטה.
מיכאל נודלמן: אנחנו כאן חמישה חברי כנסת שזה מצב מאד לא סביר לסיורים של ועדות הכנסת, אני ותיק בכנסת ויודע שבדרך כלל מגיעים רק שניים או שלושה חברי כנסת צעירים.
מיכאל נודלמן: זה מראה על חשיבות הנושאים שעליהם אתם עובדים והיינו רוצים לראות ולשמוע על מה שדיווחתם תיאורטית בוועדה, היום אנחנו רוצים לראות איך זה עובד.
מיכאל נודלמן: הנושא שעליו אתם עובדים חוקרים וגם מלמדים את הסטודנטים זה נושא חשוב.
מיכאל נודלמן: אתמול דברנו בישיבה על הגירה והיו כלי התקשורת ולא ידעתי שהנושא יתפוס מקום כל כך גדול בכלי התקשורת.
מיכאל נודלמן: אני לא יודע מדוע כלי התקשורת מעוניינים יותר בנושאים של הגירה ופחות מעוניינים בנושאים של עלייה וקליטה, אולי יש פה בעיה משום שאני מבין שהעלייה והקליטה זה הנושא הכי חשוב למדינה, גם הגירה חשובה אבל חשובה בסימן שלילי וממה שראיתי אתמול הייתה לי הרגשה שאנחנו צריכים להגיע לכאן ולדבר על הדברים, יחד עם השאלה למה בכלי התקשורת ולא רק אצלם, יש התעניינות יותר בהגירה ופחות בעלייה וקליטה.
מיכאל נודלמן: אני רוצה לומר תודה להנהלת מכון רופין על ההזמנה ונשמח לראות את הדברים ולעזור לכם.
מיכאל נודלמן: יחד אתי נמצאים חברי כנסת זאב אלקין מסיעת קדימה, חבר כנסת אילטוב, חבר כנסת מיכאלי וחבר כנסת זיו.
שוש ארד: אני מציעה שנתחיל עם סבב היכרות.
חני קונפורטס: מנהלת המכינות הקדם אקדמיות ברופין.
משה שריר: מנהל עמית של המכון להגירה ושילוב חברתי, עלייה וקליטה.
סיביל הייברון: ראש המחלקה למנהל עסקים.
שוש ארד: שוש ארד, נשיאת המרכז האקדמי רופין, אני באה מאוניברסיטת בן גוריון, ביולוגית במקצועי, הייתי קודם בוט"ט ובמל"ג.
משה סמיונוב: יו"ר הוועדה האקדמית של המכון, במקור מאוניברסיטת תל-אביב, בלב אני ברופין, סוציולוג, יו"ר המכון לדיפלומטיה ושיתוף פעולה אזורי.
טלי אלבז: משרד החינוך, אגף קליטת עלייה, אני מתעסקת בעיקר בנושא של תלמידים יוצאי אתיופיה במערכת.
שוש ארד: אני אפתח בלברך אתכם על בואכם.
שוש ארד: קבענו שתבואו אבל עד הרגע האחרון לא האמנתי שתבואו בגלל האירועים האחרונים לכן אני שמחה במיוחד שבאתם וזה שיש חמישה חברי כנסת זה מאד מכובד.
שוש ארד: אותנו לא צריך לשכנע שהנושא של קליטה והגירה הוא נושא מאד חשוב.
שוש ארד: אני תמיד אומרת לאנשים שכשהם חושבים על ארץ ישראל שיעצמו עיניים ויראו את רופין.
שוש ארד: כשנעשה לכם סיבוב אני בטוחה שתתחברו לגמרי למה שאני אומרת.
שוש ארד: לכן היה מאד חשוב שהמרכז האקדמי רופין יתחבר לאמירה חברתית מאד חזקה וועדת ההגירה והקליטה נבחרה לכך, תכף אני אומר משהו על הגירה ועלייה.
שוש ארד: אני מאד רוצה לשכנע אתכם שלקחנו את זה ברצינות ומה שאנחנו עושים, אנחנו עושים מכל הלב.
שוש ארד: לאכזבתי, כישראלית צברית, אני רואה מעט מאד תמיכה של השלטונות, לכן התמיכה שלכם, אפילו אם היא רק מוסרית, היא מאד חשובה וגם המעשים שלכם בהמשך מאד חשובים לפיתוח של זה.
שוש ארד: זה חשוב לרופין, רונית דולב מכינה לנו את התכנית האסטרטגית והיא יודעת היטב, הנושא הוא אחד משני הנושאים, בפיתוח האסטרטגי של רופין.
שוש ארד: זה לא שאנחנו מלמדים במס שפתיים, כבר בשנה שעברה הגשנו לתכנית הלימודים והתחלנו באשכול לימודים שהחל לפעול ולמדו בו 300 סטודנטים בקורסים שונים שקשורים בהגירה וקליטה.
שוש ארד: התחלנו במחקר, כשהכסף למחקר הזה הוקצב על ידי המרכז האקדמי רופין, תאמינו לי, מכספים מאד קטנים, ואתם בטח רואים את המאבק שעושים במכללות.
שוש ארד: מ"אין כסף" הקצבנו כסף לנושא של המחקר, כתוצאה ממנו קמו שש קבוצות, ולפי דעתי הנושא ילך ויעלה.
שוש ארד: אני מאד מקצרת כי את הסיור העיקרי יעשו לכם אחר כך, אני רוצה להגיד יותר דברים על העתיד.
שוש ארד: פתחנו השנה כיתה של מגשרים אתיופים שלא רק שיתחילו כמגשרים אלא נאפשר להם לקבל תואר אקדמי ומעבר לרונית ומשה שעשו עבודה רבה, ד"ר סיביל הייבורן ראש המחלקה למנהל עסקים פשוט מחבקת אותה על חיקה וזו משימה לא פשוטה, ויסבירו לכם בהמשך למה.
שוש ארד: התחלנו באשכול לימודים, הגשנו תכנית למסטר בהגירה וקליטה, התכנית מסתובבת במסדרונות המועצה להשכלה גבוהה כמו כל התכניות.
שוש ארד: שלשום היה פה ראש המועצה להשכלה גבוהה, הוא יודע מזה, הוא בעד זה ואני ביקשתי אותו להועיד כסף במיוחד לנושא הזה, הם כתבו שהם לא יכולים לעשות את זה ואני לא מבינה למה.
שוש ארד: הם מפחדים ממבקר המדינה, ואני לא מבינה למה בנושא כזה צריך לפחד ממבקר המדינה, הם חוששים שיגידו למה הם ולא מישהו אחר.
שוש ארד: את זה צריך לעזור להם לפתור כי יש חשיבות רבה לייעד את הכסף לזה ואני מוכנה לפרט ולהסביר בהמשך למה.
שוש ארד: מבחינתנו זה דבר מאד חשוב ולא רק שכתבתי לו, הנושא הוזכר גם בסיכום הפגישה בינינו.
שוש ארד: אני מעריכה ומקווה ואני אעשה את כל הלחצים האפשריים שבאוקטובר הבא נפתח את התכנית למסטר.
שוש ארד: הלכנו במיוחד לתכנית למסטר כי אנחנו רואים בתכנית הזו תכנית רב תחומית שיבואו אליה אנשים שחלקם כבר עוסקים בנושא, סוציולוגים, עובדים סוציאליים, בוגרי מדעי ההתנהגות ועוד, הם יבואו אלינו ללמוד ואני מקווה שנסדר גם לאנשים עובדים אפשרות להשלים את לימודי המסטר.
שוש ארד: זה יהפוך לפרופסיה חשובה.
שוש ארד: דברתי על המחקר ושכחתי לציין שמשרד הקליטה ייתן כ- 200,000 ₪, הסכום המדויק יימסר לכם, עדין לא קבלנו אותו אבל הוא בדרך.
שוש ארד: אני מאד שמחה ומקווה שזו התחלה עם המשך כי זה לא מספיק לעשות מחקר בשנה.
שוש ארד: אני חושבת שיחד אתכם, יחד עם משרד הקליטה ויחד עם משרד החינוך נמצא את הנישות היותר מיוחדות וחשובות.
שוש ארד: אני רוצה לומר מה עוד לא עשינו ואנחנו מאד רוצים לעשות.
שוש ארד: יחד עם משרד הקליטה הזכרנו אפשרות לעשות לשנות ה- 60 של מדינת ישראל כנס לאומי גדול בנושא של הגירה וקליטה.
שוש ארד: הגירה הפך לנושא בינלאומי בעל חשיבות רבה, דווקא הסוכנות ביקרה אותנו על כך שלא קראנו לזה רק עלייה.
שוש ארד: אני חושבת שזה נכון לקרוא לזה הגירה.
שוש ארד: אני מקווה שיחד אתך ד"ר נודלמן, נוכל לארגן את הכנס הזה ולהפוך אותו לכנס לאומי ובינלאומי, להביא מספר שרי הגירה, ולהפוך את זה לאחד מהנושאים החשובים לשנות ה- 60 של מדינת ישראל, זה רק יכול להביא לנו כבוד.
שוש ארד: מאד רצינו לפתוח מכינה באור עקיבא, הייתי שנים במועצה להשכלה גבוהה ובוט"ט, הדבר שמביא הכי הרבה אנשים להשכלה גבוהה וסגירת הפער זו מכינה אקדמית.
שוש ארד: לא כל כך הצלחנו בשיווק של זה, לא הרמנו ידיים עדיין.
שוש ארד: הדבר הנוסף שאנחנו מאד רוצים לעשות, ואני אומרת כל הזמן לחבריי שאם כל הנושא יהיה רק אקדמי אז זה טוב אבל לא מספיק טוב.
שוש ארד: הנושא של עלייה וקליטה צריך להילמד גם מהרגש ומהבטן ואנחנו מאד רוצים להקים מרכז שיספר את סיפור העלייה הגדול של מדינת ישראל.
שוש ארד: כמו שהקימו מרכז לסיפור של השואה החלק השני והשלמת הסיפור של השואה הוא סיפורי עליה.
שוש ארד: אנחנו מאד רוצים להקים מרכז כזה ובדמיוני אני רואה איפה הוא יעמוד.
שוש ארד: שכל אחד במדינת ישראל יוכל ללחוץ על כפתור ולראות אתה סיפור שלו, ונוכל להביא אליו ילדים.
שוש ארד: יש לזה ערך חינוכי ממדרגה ראשונה.
שוש ארד: דבר נוסף שעשינו, אנחנו לא רק אומרים, הבאנו מספר אנשים שאנחנו משלמים את משכורתם, שיעסקו בנושא הזה.
שוש ארד: פרופסור משה שוקד אנטרופולוג שהגיע מאוניברסיטת תל-אביב שעסק ועוסק בנושא ועכשיו נכנס לעבודה מלאה אצלנו.
שוש ארד: חוקרת ישראלית חוזרת ד"ר אביבה זלצר המחקר שלה עוסק בהגירה של יהודים מרוסיה לארצות הברית והיא תעסוק אצלנו גם בהוראה וגם במחקר.
שוש ארד: אנחנו רוצים לעשות כנסים, במאי יהיה כנס שנשתף אתכם.
שוש ארד: אז שוב, ברוך בואכם, התכניות שלנו גדולות, המעשים בזכות החברים, אני רק מהדוברים, הם הכי מפתיע אותי הוא פרופסור סמיונוב שבדרך כלל מתוך האקדמיה לא מפרגנים למכללות והוא גם מפרגן וגם עושה, יחד עם עוד חברים מהאקדמיה, וזה עוזר לנו להרים את הנשוא לרמות גבוהות, כי חשוב לנו שהטיפול האקדמי יהיה ברמה גבוהה ובצידו יהיה היבט רגשי שכל האנשים שעוסקים בזה והיו עולים בעצמם יוכלו להתחבר אליו.
שוש ארד: לפני סיום, אני מקווה שנעשה סיור בגן הפסלים של העולים, בטח שמעתם מה העולים אמרו על זה שנתנו להם להציג כאן את הפסלים, זה אומר המון, זה גשר בין תרבותי מאד חזק.
שוש ארד: תודה באתם ואני מקווה שהקשרים בנינו ילכו ויתחזקו.
רונית דולב: אני מציעה שלפני שנצא לסיור משה יאמר כמה מילים על המחקר, הוא בא במיוחד להיות אתנו לפחות לחלק מהיום.
משה סמיונוב: לפני כשנה וחצי, כשפנו אלי לשבת בראש הוועדה אני ממש התלהבתי מהיוזמה הברוכה הזו.
משה סמיונוב: עד היום אף אוניברסיטה בישראל לא לקחה את נושא הגירה בצורה רצינית שיטתית ומסודרת.
משה סמיונוב: תמיד היו חוקרים שעסקו בהגירה, אחרי הכול עליה זו אחת ממרכזי ההוויה של החברה הישראלית ואף אוניברסיטה לא הרימה את הכפפה.
מיכאל נודלמן: אתם מדברים על מקרים של הגירה?
משה סמיונוב: אני אדבר בקצרה על ההבדל בין עלייה והגירה.
משה סמיונוב: עלייה זה מקרה ספציפי של הגירה, הגירה זה בקונטקסט הגלובלי, עלייה זה ספציפי לישראל.
מיכאל נודלמן: אתם רוצים לדעת מה משפיע יותר ומה סדר העדיפות לאדם במחקר?
משה סמיונוב: גם מה הסיבות ומה התוצאות של זה.
משה סמיונוב: הגירה או עליה זו תופעה שצריך לחקור אותה מראיה רב תחומית לא רק לסוציולוג או כלכלן או למדעי המדינה.
משה סמיונוב: זו ראייה רב תחומית ואת הגישה הזו אמצו פה.
משה סמיונוב: עד היום כל אחד שפניתי אליו לעסוק בתחום הרים את הכפפה בהתלהבות, כי יש פה עשייה חדשנית וזה היתרון של רופין, ההתלהבות האדירה שיש בצוות.
משה סמיונוב: אני רוצה לומר שאני רואה התעניינות אדירה מצד הקהילה האקדמית, כולל דוקטורנטים צעירים שכבר פונים ומתעניינים איך אפשר יהיה לתרום בתחום.
משה שריר: בסמינר המחקרי יש רשימת המתנה.
משה סמיונוב: אחרי הכול הקמנו מערכת מאד מעוגנת של מחקר.
משה סמיונוב: ששה מחקרים כבר פועלים, אנחנו חוזרים מכנס בפורטוגל, לדעתי יש לנו סיכוי להיות אחד משלוש העבודות שיקבלו תמיכה לחקור בראייה בין לאומית השוואתית בקליטת עובדים מיומנים בשוק העבודה בישראל בהשוואה לארצות הברית, קנדה וגרמניה.
משה סמיונוב: אני מקווה שנקבל את התמיכה עושה רושם לפחות שנבחרנו לשלב השני ואנחנו מחכים לשמוע על כך בימים הקרובים.
משה סמיונוב: אנחנו עובדים גם עם קרן גרמניה ישראל GIF לקיים כנס גדול ברופין וזה כבר בשלבים מאד מתקדמים.
משה סמיונוב: אני יודע שאנחנו מקבלים תמיכה גם מהצד הגרמני וגם מהצד הישראלי.
משה סמיונוב: פיתחנו את תכנית הלימודים וכל זה בשנה אחת ואנחנו מקיימים גם סדרה של מחקרים וגם סמינר מחקרי שמקיימים פעם בחודש בו מציגים את הממצאים ודנים בהם.
משה סמיונוב: יש עשייה ברוכה ואנחנו רק בכיוון של התקדמות ופיתוח.
מיכאל נודלמן: אתמול בישיבה היה יוסי זיסיץ , אני הייתי יכול לתת לך מספר טלפון שלו הוא יכול לתת ידע ומספרים על אלה שחזרו לאוקראינה ואיך הם מרגישים שם.
רונית דולב: פרופסור צ'לנוב?
מיכאל נודלמן: חבר שלו, חוץ מתפקידו הציבורי הוא מומחה בדמוגרפיה.
משה סמיונוב: הכוונה שאת כל הידע שמצטבר אנחנו מוציאים בצורה של דוחות ושנתונים בסמוך לסמינר השנתי.
מיכאל נודלמן: האם תיאמם בפגישה עם שר הקליטה את ענייני הכספים?
שוש ארד: זה הובטח לנו על ידי מירלה גל שהייתה המנכ"לית הקודמת.
שוש ארד: לוקח הרבה זמן לאישורים של זה המנכ"ל אמר שיעקוב אחרי זה והבטיח לסייע בעניין.
מיכאל נודלמן: מה עם המדען הראשי במשרד הקליטה.
רונית דולב: אנחנו מדברים עם משרד הקליטה על שלושה דברים, דבר ראשון נושא המחקר שאנחנו מקווים שיתקדם.
רונית דולב: הנושא השני שתראו בסיור, ואנחנו מתקדמים אתו אבל עדיין לא הצלחנו להתקדם עם משרד הקליטה זה הכשרה של עובדי שטח שאנחנו חושבים שהיא מאד חשובה.
רונית דולב: הנושא השלישי הוא הנושא של מרכז ידע שאנחנו רוצים להקים, התחלנו לשוחח על זה עם משרד הקליטה ובסיכום נדבר על זה בפירוט משום שזה נושא גדול וחשוב ויש לו חשיבות גדולה.
רונית דולב: אני רוצה להציג בינתיים את רני אידן מנכ"ל המכללה שהצטרף אלינו.
זאב אלקין: אני קודם כל מברך על היוזמה ואני חוזר על דבריו של פרופסור סמיונוב שכל הזמן הפליא אותי בתור אחד שצמח במערכת האקדמית, עד כמה לא ניתן להזיז את המערכת האקדמית הישראלית לטפל בנושא הזה של קליטה ועלייה וגם בהקשר ההשוואתי שלו, כפי שקראתם לו כאן, הגירה ושילוב חברתי.
שוש ארד: ואין תקציבים.
זאב אלקין: ואין תקציבים ולכן זה יהיה לא פשוט, צריך גם למשוך אנשים כי אנשים לא רוצים לבוא ויהיה לכם לא קל.
שוש ארד: הכוונה שכל סטודנט ברופין ולא משנה מה הוא לומד, ייקח קורס שקשור בהגירה וקליטה באחד מהשנים שהוא לומד.
זאב אלקין: האם אתם מתכוונים להתמקד בעיקר בהיבט הישראלי או יותר במחקרים השוואתיים.
זאב אלקין: שאלה שנייה, האם אתם הולכים על כל הפלח של סוגיות הגירה וקליטה או עליה וקליטה או שאתם רוצים להתמקד בנושאים מסוימים כמו למשל תעסוקה, נוער, השילוב התרבותי, השילוב החברתי יש הרבה בעיות והשאלה אם בחרתם תחומי מיקוד או שהולכים על כל הקופה.
זאב אלקין: שאלה שלישית, לאותה תכנית מסטר שאתם רוצים לפתוח, מה יהיה הרציונאל של חיפוש מועמדים ולאיזה מטרות.
משה סמיונוב: אני אענה קודם על השאלה השנייה, מן הסתם הצעות המחקר שהתגבשו בתקופה האחרונה הם בעלי אופי של התמקדות בחברה הישראלית באופן טבעי.
משה סמיונוב: רוב המחקרים יתמקדו בחברה הישראלית עם גורם השוואתי לחברות אחרות.
משה סמיונוב: עד היום רואים שתי בעיות מרכזיות בקליטה של עולים ומהגרים בחברה הישראלית והשוואה למה שמתרחש בעולם.
זאב אלקין: תתמקדו גם בעובדים זרים?