GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה סמיונוב: גם קצת בעובדים זרים אבל המוקד שמעניין מן הסתם הפך להיות החברה הישראלית בעיקר בבעיות של קליטת עולים בהיבטים שונים.
משה סמיונוב: ההיבטים יכולים להיות רפואיים, חברתיים תעסוקתיים או כלכלית, ואז נעסוק ביזמות חברתית כלכלית, רואים את כל מגוון השאלות.
זאב אלקין: גם בהיבטים חינוכיים בקליטה של נוער?
משה סמיונוב: גם בהיבטים חינוכיים.
משה סמיונוב: אחד המחקרים היא שאלת הקליטה החינוכית במערכות החינוך.
משה סמיונוב: אתה רואה איך צפות שאלות מהותיות לאופייה של החברה הישראלית באמצעות החוקרים האלה.
משה סמיונוב: יש ששה מחקרים שרצים, המחקר הנוסף שהוא השוואתי במקורו הוא קליטה, ואנחנו מקווים שנקבל עליו מימון כי פנינו למקורות חיצוניים מחוץ למדינת ישראל כי לא הצלחנו לקבל את המימון עליו בארץ, הסיכויים מאד נמוכים אבל אולי ההיבט ההשוואתי יאפשר לנו לקבל מימון.
שוש ארד: אני רוצה להוסיף על המחקר, הודענו שכל המעורבות החברתית, שהיום אנחנו יכולים לתת עליה נקודות זכות אקדמית, ברופין כולם בנושא של הגירה וקליטה, ומשה מוביל קבוצות שעושות עבודה מדהימה בנושא הזה.
שוש ארד: בקשר למחקר, לנהל מחקר אפשר בשתי צורות, או שאתה נותן כסף ומייעד אותו ואומר אני רוצה לעשות כסף על העדה הזו ועל הנושא הזה ואתה מכוון אותו.
שוש ארד: בשלב הראשון עשינו מעין קול קורא, רצינו לחבר את האנשים, אני מנסה לכנס אותם כי אני חושבת שיהיה לנו טוב אם היו מסה של חוקרים שעובדים על הנושא.
שוש ארד: למשל יש חוקרת שעובדת בהיבטים ניהוליים של בתי חולים, ואני מציעה לה לעבור בבתי החולים ולראות איך זה משפיע על תפקוד בתי החולים.
זאב אלקין: את רואה את הנושא כנושא ציר?
שוש ארד: בהחלט כן.
שוש ארד: יש לנו גם בית ספר ים וזו נקודה אסטרטגית נוספת.
שוש ארד: אם יבוא גורם ויגיד שהוא רוצה לעסוק בזה נשמח לתעל אנשים לנושא הספציפי.
שוש ארד: דבר אחר הם החוקרים שיש להם רצונות ומגישים הצעות מחקר וזה פורש את זה.
שוש ארד: לגבי הנושא של תעסוקה, הוא כבר עולה, הוא נושא חשוב בקליטת העולים, יש בדרך כלל בניהול מחקר את שתי הדרכים האלה, האחד זה לתת כסף ולכוון לנושא כמו שמשרד הקליטה אמר שהוא מעוניין בנושאים מסוימים, והדרך השנייה היא לפתוח לאנשים ולסייע להם להתקדם בנושאים שהם ממילא עובדים עליהם.
משה שריר: המדען הראשי של משרד החינוך אמור לבוא החודש ולראות איך הוא יוצר שיתופי פעולה על הפלטפורמה הזו.
משה סמיונוב: מה שהנשיאה עשתה בצורה הברוכה ביותר היא נתנה מלגות מחקר לחוקרים.
משה סמיונוב: המחקרים האלה עלו מהקרקע למעלה, מתוך העניין והדחף האינטלקטואלי של החוקרים - - -
זאב אלקין: חוקרים מכל הארץ או רק מהמכללה?
שוש ארד: לעת עתה רק מהמכללה.
משה סמיונוב: חוקר מן החוץ יכול לחבור לחוקר מהגוף כדי לעבוד יחד.
משה סמיונוב: הפרויקטים שעלו הציגו את כל מגוון הנושאים החשובים בחברה הישראלית מבחינת קליטה כולל שאלות של בריאות חינוך תעסוקה ונוער.
משה סמיונוב: עלו שאלות מאד מעניינות ואני חושב שזה ייתן את הבסיס הראשוני למחקר.
משה סמיונוב: הכוונה היא לצאת החוצה מהמחקרים אבל זה מהמקורות הפנימיים של רופין.
יצחק זיו: כעולה חדש בכנסת החלטתי לאמץ את ועדת העלייה והקליטה.
יצחק זיו: הנקודה שהסתכלתי עליה במיוחד זו העדה האתיופית ששבתה את לבי, האם אתם משתפים ולו במעט את המשפחות של אותם סטודנטים לראות איך הבית מסתכל על הסטודנט שלומד, הרי בשבילם זה עולם אחר.
יצחק זיו: האם לא כדאי לשלב או לעשות סיור בביתם או להזמין חלק מהמשפחות?
שוש ארד: יש כאן פרויקטים חברתיים שמערבים את הקהילה האתיופית ונמצאים בקשרים עם המשפחות.
שוש ארד: חני מנהלת מכינה ויש לה הרבה ניסיון בקבלת אנשים לתוך ההשכלה הגבוהה.
חני קונפורטס: גם בכיתת המגשרים הזו יש לנו רכז מהעדה האתיופית, רכז שיושב במכינה עצמה שנמצאים אתו בקשר כל הזמן, גם לגבי המשפחות שלהם וגם לגבי מה שקורה אתם ברופין.
חני קונפורטס: ההורים שלהם נמצאים אתנו בקשר ומתקשרים אלינו, האחים שלהם מגיעים הנה, ומפה לפה הם הביאו חברים ואחים לרופין כדי להיות אתנו.
שוש ארד: לאורך כל הדרך יש גם חוקר שעוסק בפסיכולוגיה של ההגירה והוא בעיקר עובד עם אתיופים ואני מניחה שהוא עובד גם עם המשפחות שלהם.
שוש ארד: יש גם קורס על הפסיכולוגיה של ההגירה.
יצחק זיו: אם אפשר ליידע אותי מידי פעם, אני אשמח לבוא ולשמוע.
רונית דולב: מתוך העבודה שמעשית בסמינר היזמות החברתית, יחד עם עמותות של עולים מאתיופיה עמותת "טבקה" שנותנת סעד משפטי לבני העדה בחרה לעשות כאן ברופין את הכנס השנתי שלהם ב- 8 בנובמבר כשהוא מוקדש לשני נושאים, אלימות במשפחה האתיופית, דבר שמטריד מאד את מנהיגי העדה, והשני, בעקבות המלחמה, עולה הנושא של שילוב העולים האתיופים בצבא.
רונית דולב: גם העמותות, בזכות העבודה הנפלאה של ד"ר משה שריר מאד מעורבות ורואות כאן את הבית שלהם בפעילות שהיא מעבר לפעילות האקדמית.
יצחק זיו: בנושא האלימות מותר להכות על חטא.
יצחק זיו: אנחנו קצת אשמים במה שקורה משום שאם היינו מכינים אותם, אפילו במעט, למה שהם מגיעים אליו בארץ היינו אולי מונעים אחוז קטן מהתופעה.
מיכאל נודלמן: אחר כך אני רוצה לשמוע מה היחס מצד משרד הקליטה.
סוניה מיכאלי: אני מטעם משרד הקליטה, אולי אני מיותרת.
מיכאל נודלמן: בלי להיעלב.
סוניה מיכאלי: למה, אולי אנשים שנמצאים פחות זמן בארץ מגיע להם גם לומר מילה טובה ולא להגיד שקודם תגדלו ואחר כך נדבר עליכם.
סוניה מיכאלי: צריך לדבר אל בן אדם בזמן שהוא נמצא.
משה סמיונוב: מבחינת המחקר אנחנו מאד מודים למשרד הקליטה על התמיכה, והנשיאה אמרה את זה בתחילת דבריה.
משה סמיונוב: הבחנו מאז שהתחלנו בתכנון תכנית המסטר בהגירה שקיימת לקונה באקדמיה הישראלית ונושא ההגירה, מאחר והוא כל כך מרכזי בקליטה ובחברה הישראלית, לא נלמד תחום כזה עד היום, וחשבנו שנתקוף אותו מהכיוון של אנשי המקצוע, גם במגזר הציבורי גם בארגונים ללא רווח, יש פעילות אדירה של אנשים שמטפלים בעולים ושלא עברו הכשרה נוספת בנושא.
משה סמיונוב: יכול להיות שיש סוציולוג, כלכלן, מתכנן ערים, עובד סוציאלי או פסיכולוג שמטפלים בתופעות נקודתיות ואין להם ראיה כוללת של המורכבות של התופעה.
משה סמיונוב: התכנית נועדה להכשיר אנשים שכבר עובדים או מתעתדים לעבוד עם עולים, שיהיה להם את מגוון הכלים להתמודד עם התופעה לכל ההיבטים השונים שלה.
סוניה מיכאלי: אני רוצה להוסיף משהו חיובי לגבי משרד הקליטה.
סוניה מיכאלי: אני לא זוכרת את התאריך בו שרת הקליטה פנתה אלי כדי שאבדוק את הנושא, אחרי שהייתה פנייה ממכללת רופין, וזה נכון, כמעט שנתיים אני מלווה את התכנית.
סוניה מיכאלי: כשהתחלתי לבדוק מה חושבים לעשות, אני ברשימת החברים במועצה הציבורית והתלהבתי מאד מהרעיונות.
סוניה מיכאלי: אחת מנקודות ההתייחסות היו על סמך הבניה והקמת המכון למחקר שיהיה בסיס למודל הקמת המקצוע.
סוניה מיכאלי: אני דואגת איך להגיד את זה נכון ושזה ייקלט, אבל אני לא חושבת שזה נכון במאה אחוז נקלט.
סוניה מיכאלי: בהמשך למה שאמר משה סמיונוב, נושא הקליטה בעיני לא צריך להיות תת נושא בפסיכולוגיה או בעבודה סוציאלית, זה צריך להיות מקצוע בפני עצמו.
סוניה מיכאלי: במשרד הקליטה מתייחסים להקמת המכון למחקר בנושא ההגירה כבסיס לבניה של מקצוע קליטת העלייה.
סוניה מיכאלי: יש תקווה גדולה והסכמה.
סוניה מיכאלי: גם בקשר לעובדים של הג'וינט שעובדים בנושא של פיתוח תכנית המגשרים היו לנו פגישות וראינו שהתכנית יכולה להיות נקודה נוספת לבסיס בניית המקצוע.
סוניה מיכאלי: אני מקווה שבצעד הבא כשנשב כאן כבר נדבר על זה שהמכון למחקר הוא בסיס להעצמת המקצוע קליטת העלייה ואז משרד הקליטה הופך להיות משרד מקצועי, ויש כאן מכלול של כל ההיבטים הפסיכולוגיים והסוציולוגיים והאנתרופולוגים עם התייחסות למשרד הקליטה ועובדיו.
סוניה מיכאלי: זה יהיה הפידבק גם בהתייחסות לעולים חדשים.
סוניה מיכאלי: כשמדברים על משרד החינוך יש שם אנשי מקצוע, כשמדברים על משרד הרווחה יש את העובדים הסוציאליים, כשמדברים על משרד הקליטה זה לא מקצוע, לא מקצועי זה נחמד זה חשוב אבל היחס בעיני צריך להיות יותר מקצועי ורציני.
מיכאל נודלמן: הקלת עלי.
זאב אלקין: אם תרצו לפתוח תכנית מסטר שתהיה מעשית ותכשיר אנשים שאחר כך אולי משרד הקליטה או הג'וינט או גופים אחרים יעדיפו להעסיק אותם מן הסתם תצטרכו הוראה של קורסים וחוקרים שמתמקדים באותם קהלי עולים שכרגע רלוונטיים למדינת ישראל וזה בעיקר מחבר עמים ואתיופיה.
זאב אלקין: השאלה איך תוכלו להרים תכנית לימודים כזו שמן הסתם תצטרכו להביא הרבה מרצים מבחוץ, כי יש מעט מאד אנשים בארץ היום המתמחים בזה ובכנסים שעוסקים בנושא, יצא לי לבקר לא מעט הם ובדרך כלל החוקרים שמופיעים שם הם לא מרופין
משה שריר: ישנו חוקר מרופין גם בנושא האתיופי.
זאב אלקין: כמעט בכל תחום יש בן אדם אחד בארץ.
שוש ארד: בלי בושה פנינו לחוקרים מומחים, שרובם אינני יודעת מאיפה באו, אבל בתוך התכנית תוכל לראות מרצים מבחוץ.
שוש ארד: השאיפה היא לבנות מסה בתוך רופין, אבל להיעזר באנשים מבחוץ, זה ברור לנו.
שוש ארד: הגשנו את התכנית למועצה להשכלה גבוהה.
זאב אלקין: אפשר לקבל אותה?
שוש ארד: בוודאי.
משה סמיונוב: התכנית מצוינת.
משה סמיונוב: מה שמעניין הוא שכל האנשים שחברים בוועדה האקדמית, ממוסדות אחרים בישראל, כולם "התנדבו" ללמד בתכנית.
משה סמיונוב: חשיבות התכנית כל כך ברורה לכל אותם חוקרים שהם עצמם מחויבים ללמד בתכנית כולל אותי, כולל פרופסור הברפלד, רייכמן ועוד.
משה סמיונוב: בחרנו את טובי האנשים בארץ שיהיו בוועדה האקדמית והם כבר מחויבים ללמד בתכנית הזו, כמובן שבמהלך השנים אני משוכנע שמתוך העניין שצומח בקרב המדענים הצעירים שמעוניינים לבוא ומעדיפים ללמד ברופין בגלל תחום העניין - - -
סוניה מיכאלי: גם מרצים שהם עולים חדשים?
משה סמיונוב: כן.
משה סמיונוב: למשל פרופסור הרניק מבר אילן.
סוניה מיכאלי: אני מדברת על צעירים שלמדו בארץ ויכולים גם ללמד בארץ.
משה סמיונוב: לפני מספר ימים ירדתי ממשרדי בתל-אביב לכיוון המכונית, וניגשו אלי שתי דוקטורנטיות מתקדמות ממדעי המדינה ושאלו על רופין והאם אפשר לשלוח קורות חיים.
משה סמיונוב: השמועה עושה לה כנפיים, יש שם טוב לרופין, שתיהן אגב עולות מברית המועצות.
סוניה מיכאלי: אני מקבלת המון פניות כאלה, גם בנושאי מחקר וגם ללימוד.
שוש ארד: אל תבנו על זה שכולם יקבלו עבודה קבועה מטעמי תקציב.
שוש ארד: אני אשמח אם ישיגו לנו תקציבים ונקבל את כולם.
רוברט אילטוב: רציתי לשאול אם אתם מתכוונים לעסוק במנהיגות של עולים.
שוש ארד: יש לי רעיון, תשיגו לנו כסף ונעסוק גם בזה.
שוש ארד: ...
שוש ארד: מפגש עם הסטודנטים בתכנית לתואר ראשון לבני העדה האתיופית
מיכאל נודלמן: בישיבות הוועדה בכנסת לא יצא לנו להיפגש עם צעירים ואנחנו רוצים לשאול כמה שאלות אליכם.
מיכאל נודלמן: איך אתם מרגישים פה?
מיכאל נודלמן: מה אתם לומדים?
יצחק זיו: מה המסר שאתם מעבירים הביתה?
אגינו סלומון: עליתי בשנת 93 לארץ, שירתי בצה"ל ואחרי השירות חיפשתי עבודה.
אגינו סלומון: אני חייב לציין שעליתי ארצה לבד והייתי חייל בודד.
אגינו סלומון: עבדתי בעבודות מזדמנות והיה לי קשה לשלב את זה יחד עם לימודים, לא הייתה לי תמיכה.
מיכאל נודלמן: אין תמיכה מהצבא?
אגינו סלומון: יש אבל זה לא מספיק, גם אם מממנים לך את הלימודים צריך דמי מחיה.
אגינו סלומון: שמעתי על התכנית ברופין שזו תכנית של ארבע שנים שצריך ללמוד בה שנה גישור שמכוון לעזרה לעדה, וצריך ללמוד גם מכינה ובשנה הבאה מתחילים תואר ראשון במנהל עסקים.
אגינו סלומון: כששמעתי על התכנית הרגשתי שזו הגשמת חלום כי לא הייתה לי את התמיכה ולמרות שתמיד רציתי ללמוד לא הייתה לי האפשרות וכך הגעתי לתכנית וכמוני עוד עשרות שהגיעו.
אגינו סלומון: בינתיים זו תכנית מאד מעניינת ואנחנו מקבלים את כל התמיכה שצריך מסביב, דרך דניאל הרכז שלנו ועמותת פידל שתומכת בנו לאורך כל הדרך.
אגינו סלומון: הייתי רוצה לשאול אתכם, בתור נציגים שלנו, חברי ועדת הקליטה בכנסת, כמה שאלות שמאד מעסיקות אותי וזו הסיבה שרציתי גם לעבור את הגישור.
אגינו סלומון: יש המון בעיות בקליטה, אתם בטח יודעים יותר טוב ממני כי אתם מקבלים את כל הדיווחים, יש את בעיית הקליטה מבחינת המנטאליות והשפה, אנחנו באנו ממנטאליות אחרת ממסורת יותר הדוקה, שהינו בכפרים מהסיבה שלא רצינו להתבולל מבחינה דתית אבל זה קצת פגע בנו כי לא השכלנו.
אגינו סלומון: הייתי רוצה לשאול מה אתם עושים בשביל לשפר את ההשכלה של העדה כולה.
אגינו סלומון: אני לא מדבר רק על הדור הצעיר אלא גם על הדור המבוגר יותר.
אגינו סלומון: מה אתם עושים למען שיפור ההשכלה כדי שיקלטו בחברה וכדי שיבינו את המנטאליות פה כי זו הבעיה הנפוצה שיוצרת את הבעיות בבית כשהנוער והדור המבוגר יותר לא מבינים אחד את השני, יש נתק בניהם.
אגינו סלומון: מה אתם עושים למען שיפור המצב בעדה.
אגינו סלומון: מיכאל נודלמן: אני גם עולה חדש, רק 15 שנה בארץ ואני מאמין שכל אחד צריך לעשות מאמצים כדי להיקלט במדינה הזו.
אגינו סלומון: אני חושב שהעדה שלכם מקבלת מספיק, אתם מקבלים מה שאף אחד לא מקבל אם זה בדירות או בדברים אחרים.
אגינו סלומון: אני מבין שקשה, אתה חושב שהיה לי קל בקליטה?
אגינו סלומון: לא היה לי קל אבל כל אחד צריך לעבור את זה.
אגינו סלומון: אתם יכולים ללמוד בבתי הספר איפה שהישראלים לומדים.
אגינו סלומון: אנחנו יודעים שקשה, גם לעולים שבאים מברית המועצות קשה, נמצא אתנו חבר כנסת אלקין, יו"ר תת ועדה לקליטת תלמידים עולים בבתי ספר, לכולם קשה.
אגינו סלומון: אני חושב שרק צריכה להיות מטרה.
אגינו סלומון: אני שמח לראות כאן הרבה צעירים שרוצים ללמוד ולקבל מקצוע, זה טוב.
אגינו סלומון: אם יש צעירים שיושבים בקהילה וחושבים שייפול עליהם משמים, ואנחנו צריכים לעשות משהו למענם.
אגינו סלומון: ..
אגינו סלומון: אנחנו עושים מה שצריך לעשות, הצד שלהם צריך לעבוד יותר קשה.
אגינו סלומון: אני יודע שזה קשה לעשות עליה ולעבור ממסורת אחת לשנייה, אבל הכול תלוי בכם.
אגינו סלומון: מי שרוצה ויש לו כוח להגיע למטרה, יצליח.
אגינו סלומון: מי שמחכה שייקחו אותו בידיים אולי הוא יגיע למטרה ואולי ייפול בדרך.
אגינו סלומון: אתם צריכים להיות חזקים המדינה נותנת הכול כדי שהקהילה שלכם תתקדם.
אגינו סלומון: יש בעיות, באים הנציגים ולא אומרים את הבעיות הם מדברים על הבעיות של הקייסים.
אגינו סלומון: כמות העדה היא כ-100,000 איש, בארץ יש 57 רבנים וקייסים, לפי תקנון הקיים בישראל שעל כל 15,000 צריך להיות רב אחד.
אגינו סלומון: אז כמה צריכים להיות בעדה, משהו כמו 6,7, ויש 57 קייסים.
אגינו סלומון: באים המנהיגים ומבקשים עוד 12 קייסים.
אגינו סלומון: אתם לומדים ותקבלו תעודה.
אגינו סלומון: אני אומר שאם רוצים לעשות קליטה אנחנו צריכים לפנות למה שיש בארץ.
אגינו סלומון: בארץ יש עובדים סוציאליים, יש רווחה, ויש דברים שחלק מהם זה הקייסים.
אגינו סלומון: אני חושב שכולם צריכים להבין שהם באו לארץ וצריכים לחיות לפי חוקים ומסורת שישנה פה.
אגינו סלומון: אתם צעירים ואני מקווה שתעשו משהו.
אברהם מיכאלי: אין ספק שלכל דבר יש את חבלי הלידה שלו.
אברהם מיכאלי: אנחנו לא אומרים שממחר יהיו עוד 12 קייסים משום שזה תהליך.
אברהם מיכאלי: אין ספק שזה עניין של זמן, תהליך, כמו שאתם תבינו גם העדה עצמה תבין.
אברהם מיכאלי: אנחנו נעשה את כל מה שאנחנו יכולים כדי לעזור לכם ולהם להעביר את כל המידע הזה.
אברהם מיכאלי: המלחמות הפנימיות ייפסקו גם בתוך העדה ואנחנו ניתן יד כדי שזה יעבור כמה שיותר בקלות.
שוש ארד: אני רוצה להגיד משהו לסטודנטים, קודם כל זה כיף גדול לראות אתכם כאן ואני מקווה שאתם נקלטים בתוך הקהילה שנקראת רופין, אני מקווה שהשתתפתם גם בהפנינג פתיחת השנה.
שוש ארד: אנחנו רואים בכם את המנהיגים העתידיים של כל העדה האתיופית.
שוש ארד: גם תקבלו תואר אקדמי שיסייע לכם אבל אנחנו רואים בכם את דור העתיד שמוביל אחר כך את כל המערכת הזו.
שוש ארד: אנחנו כאן עם אוזניים לשמוע את הצרכים שלכם אבל גם תסתכלו על עצמכם כאל מנהיגים עתידיים כי זה יעזור לכולנו.
רוברט אילטוב: למרות שאנחנו יושבים למעלה ומקבלים את הפידבקים ואת כל המידע, תמיד חסר לנו מידע ולכן אם יש לכם בקשות או מטרות שניתן לקדם אותם בקשר להורים שלכם שלא יכולים להסתדר, אתם יכולים להעלות אותם אלינו, אנחנו נדון בהם ומה שיהיה ניתן לקדם אנחנו נקדם אותו.
שוש ארד: אתם יכולים לעשות את זה דרך משה שריר.
מיה תבונה: שמי מיה תבונה, השתחררתי מצה"ל לפני חצי שנה.
משה שריר: השתחררה כקצינה.
מיה תבונה: אני רוצה להגיד שני דברים שבוערים בי, במיוחד כששני חבריי מוצאים עצמם בקבר.
מיה תבונה: אפשר להגיד שבעיות הקהילה הם לא שחסר כסף או חסרות תרומות, הבעיה שהכסף נשאר במשכורות של האנשים.
אברהם מיכאלי: אתם צריכים לשנות את זה, ללכת לאותם עמותות ולהחליף את האנשים.
מיה תבונה: אני לא מפנה אצבע מאשימה אני רק מציינת עובדה שזה קיים.
מיה תבונה: אני אישית הלכתי לעבוד אחרי הצבא במרכז קליטה שנמצא במצב מאד קשה שאפילו קשה לתאר.
מיה תבונה: אני לא חושבת שאפשר להשוות בין עולים חדשים מאתיופיה ומשאר הארצות, בין עולים חדשים שמגיעים מברית המועצות והם פרופסורים ורופאים ושאר מלומדים, לקהילה שלנו, שכל 2000 שנות גלותה התמודדה עם בעיית ההתבוללות כדי להישאר יהודים.
מיה תבונה: נכון שיש עניין שכל הזמן רוצים לשנות את הקהילה לתרבות הקיימת, או הכובשת, ואני לא חושבת שזה נכון, זה רק יגרום לאיבוד הנוער ואחד הבעיות של הנוער היום היא שפשוט לא מוצאים גזע להיתפס בו.
מיה תבונה: אחד הדברים שבוערים בי בהקשר הזה זה העניין של החיילים והצעירים שמוצאים את האובדן ולא את החיים ולא את ההצלחה.
מיה תבונה: אם בקהילה שלנו ישנה בעיה מסוימת, אז תסלחו לי, אבל כל מי שיושב בכנסת ובחר לעצמו לנכון להיות שם, זה התפקיד שלו לנסות ולשנות מה שהוא יכול.
מיה תבונה: מי שלא רוצה לשנות זה חבל מאד.
מיה תבונה: התכנית הזו היא תכנית של מכללת רופין ושל עמותה, היא לא של הממשלה וזה כמו הרבה תכניות אחרות.
מיה תבונה: זו תכנית נפלאה אבל חסרות הרבה תכניות כאלה ממשלתיות וכשיש אותם זה מתפספס במשכורות של העובדים במשרדי הקליטה.
מיה תבונה: אני יכולה להגיד את זה אחרי שראיתי את זה במו עיני.
אברהם מיכאלי: אנחנו לא מתואמים אחד עם השני לגבי מה שאנחנו אומרים.
אברהם מיכאלי: אני רוצה לומר לכם שהקליטה של יהודי אתיופיה עדיין לא ברמה גבוהה ואני אומר את זה במלוא האחריות.
אברהם מיכאלי: אני חי באור יהודה עם הקהילה שלכם ואני יודע שהרבה מאד דברים בקהילה שם, שהיא לא קהילה ותיקה, הם עברו הרבה מאד חבלי קליטה שעולי אתיופיה חווים את זה בכל הארץ.
אברהם מיכאלי: אני יודע על בעיות החינוך ואת הבעיות של ההורים המבוגרים והבעיות של הנוער.
אברהם מיכאלי: אני יודע גם על הבעיה של הקייסים כי אין להם מנהיג.
אברהם מיכאלי: אני יודע שבאתם ממסורת, המסורת שלכם שמרה עליכם באתיופיה ובארץ זה מתחיל להתפרק.
אברהם מיכאלי: בגלל זה אנחנו פתאום רואים את ההעברה מצד אחד להיקלט בארץ, ואין בארץ פתרונות כאלה להיקלטות.
אברהם מיכאלי: כל מי שנקלט בארץ, אף אחד לא רשם לא מרשם איך לעשות את זה.
אברהם מיכאלי: כל אחד זה לפי הרקע שלו, ואיך הוא הצליח להתמודד עם זה בארץ.
אברהם מיכאלי: חבריי מוועדת הקליטה שומעים הרבה פעמים נושאים שמעלים על יהודי אתיופיה ותדעו לכם שאתם קודמים אפילו לעולים מברית המועצות.
אברהם מיכאלי: כשאנחנו דנים בנושאים מסוימים, אתם תמיד קודמים.
אברהם מיכאלי: יש לנו ועדת משנה שחבר הכנסת אלקין עומד בראשה, שם דנו בנוער עולה ודנו בבעיות של ילדי אתיופיה אפילו מעבר לבעיות של ילדים שעלו ממדינות שונות.
אברהם מיכאלי: אין פתרונות פלא ויש הרבה בעיות.
אברהם מיכאלי: מצד שני, אני חושב שאתם כצעירים צריכים להיות יותר מעורבים.
אברהם מיכאלי: אני רואה את האכפתיות שלכם, אתם מתגייסים ליחידות הכי קרביות בצה"ל, לפני חודש קברנו בחור מאור יהודה שנהרג במלחמת לבנון השנייה.
אברהם מיכאלי: אני מכיר את האכפתיות שלכם אבל לפעמים אני מרגיש שהאכפתיות שלכם לא מנוצלת לטובה.
אברהם מיכאלי: אם מצאתם מסגרת ברופין, אם זה דרך עמותות או דרך ממשלה זה נושא שצריך לפתור אותו אבל קודם כל כשיש מסגרת צריך לטפח אותה ולעודד אתכם שתהיו אתם האנשים שקובעים בשטח.
אברהם מיכאלי: אני יודע מה הבעייתיות עם דור ההורים, הם משועממים, רוצים לעשות משהו ואף אחד לא דואג להם ומכוון אותם.
אברהם מיכאלי: יש להם בעיות תעסוקה בעיות של משבר מנהיגות, אתם כילדים שגדלתם בארץ מרגישים חזקים ההורים שלכם מרגישים שהם לא באתיופיה ולא בישראל, הם באוויר.
אברהם מיכאלי: צריך לעודד גם את ההורים האלה באמצעותכם, כדי שתגיעו למצב של לחזק את ההורים האלה ושהם גם יקלטו.
אברהם מיכאלי: גם אני עולה, וכשהגענו לארץ ההורים שלנו גם עברו את אותו משבר ונכון שכל אחד שונה, אין מה להשוות בין מה שעובר על יהודי אתיופיה לעולים אחרים, יש בעיות ייחודיות וצריך לטפל בהם ואת זה אני מצפה שנעשה יחד אתכם.
אברהם מיכאלי: לכל מנהיג שאני פוגש מיהודי אתיופיה, אני אומר לא לדבר באוויר אלא בואו נדבר על תכניות שמתאימות לכם, לעדה שלכם, ואת זה אנחנו כחברי כנסת, מנסים כמה שאנחנו יכולים.
אברהם מיכאלי: אל תחשבו שבכנסת עושים קסמים, לא כל דבר פותרים אבל אנחנו מנסים להתמודד עם זה כמה שאפשר.
אברהם מיכאלי: הציע חבר הכנסת אילטוב, תהיו אתם בקשר, תהיו אתם הכתובת, דרך המכללה או דרך כל מקום, אנחנו מוכנים לפגוש אתכם ולשבת אתכם מתי שתרצו.
רוברט אילטוב: לפני שאשאל שאלה אני אספר שהגעתי ארצה לפני 16 שנה מברית המועצות לשעבר, בלי השכלה עם אישה וילד.
רוברט אילטוב: הציעו לי לעבוד אבל בחרתי ללכת ללמוד.
רוברט אילטוב: אני חושב שזו הייתה בין ההחלטות הכי חשובות בחיים שלי שעשיתי.
רוברט אילטוב: מה שאתם עושים כאן היום זה אולי הדבר הכי חשוב גם לעצמכם וגם לקידום העדה כולה, בלי השכלה זה לא יתקדם.
רוברט אילטוב: דבר ראשון אני אומר לנשיאה ולכל אנשי הצוות שזו אולי התמיכה הכי גדולה והדבר הכי חשוב שניתן היום לעשות כדי לקדם את העדה אתיופית, אבל חלק גדול מאד אחר כך יהיה תלוי בכם, כמה תשקיעו בתהליך הזה ומה תעשו אחרי זה.
רוברט אילטוב: כמו שזה נכון לגבי עולים מכל מיני קבוצות בסופו של דבר הרבה אנשים שמגיעים מקרב אותה עלייה ומבינים את כל הבעיות והמנטאליות יכולים להעלות את הנושאים ולטפל בהם בצורה מאד אינטנסיבית.
רוברט אילטוב: לכן השאלה שלי אליכם, במה אתם מתכוונים לעסוק אחרי שתסיימו את התכנית הזו.
דנקו: בתהליך הזה שאנחנו נמצאים בו, הדבר הראשון שהכי חשוב לי הוא קודם כל להיות גשר בין החברה הישראלית הקיימת הותיקה לבין העדה שלנו, זו השאיפה הראשונה.
דנקו: כמובן שיש את החלום האישי שלי להתקדם באופן עצמאי הלאה, מעבר לעובדה שאני רוצה להיות שותף ותומך בעדה עצמה.
דנקו: בגדול השאיפה שלי היא להיות כמו כל אחד שמסיים פה תואר ראשון במנהל עסקים, לעשות אולי תואר שני להתקדם ולהגיע למקומות שכל צבר מגיע אליהם, למקומות הגבוהים ביותר כמו מנהלים או מנכ"לים, להיות שם בסופו של דבר.
דנקו: אני מאמין שזו גם השאיפה של חברי לכיתה.
רוברט אילטוב: תרצה לעבוד במנהל העסקים או במגזר הציבורי?
דנקו: אני אשמח לעבוד או במגזר הציבורי או בעסקי, השאלה מה ימשוך אותי, עוד מוקדם להגיד.
משה שריר: לפני שבועיים פנו אלי שני חבר'ה ואמרו שלא ייתכן שהם ישבו כאן שנה שלימה ייהנו מכל טוב ולא יתרמו לקהילה.
משה שריר: אז מיום שני הקרוב, במסגרת ההכשרה שלהם, הצוות הזה מתפזר בששה מרכזים בחדרה ובפרדס חנה שעובדים עם ילדים אתיופים.
משה שריר: אחת לשבוע, במסגרת הכשרה עם מעקב ועם משוב, הם הולכים לקחת אחריות ולשמש דמויות לחיקוי.
משה שריר: החל משבוע הבא הם מתייצבים בשטח לעבודה עם מרכזי למידה של ילדים.
משה שריר: דניאל הוא מרכז הקבוצה שהשנה מסיים תואר מנהל עסקים ברופין, קיבל את אות המתנדב מעיריית נתניה על עבודה חברתית שעשה בקהילה.
דניאל מרנס: קודם כל כסטודנט שלומד ברופין, מכיר את רופין, פעיל שחי את השטח מפעיל תכנית של בני נוער ומכיר את המצוקות של הנוער, הייתי רוצה לשאול האם אתם באמת עומדים על המשמר בקטע של שילוב סטודנטים שמסיימים ללמוד, בתעסוקה, והאם אתם עושים את המרב כדי שתהיה השתלבות כזו.
דניאל מרנס: אני מכיר סטודנטים מצוינים להנדסה שנאלצים לעזוב את הארץ בשביל עבודה.
שוש ארד: לא בוגרי רופין.
שוש ארד: ברופין לקחנו מישהי מיוחדת שעוסקת בהשמת בוגרים.
שוש ארד: כל תלמידי ההנדסה שסיימו בשנה שעברה עובדים כולם.
דניאל מרנס: האם כחברי כנסת שמתעסקים בקליטה האם אתם עושים את המרב כדי שהסטודנטים שמסיימים ללמוד יועסקו במקצועות שבהם הם למדו.
רוברט אילטוב: זו שאלה שפחות מתאימה לוועדת עלייה וקליטה זו שאלה שמתאימה יותר לוועדת חינוך.
רוברט אילטוב: אני יכול לשתף אתכם שאתמול הייתה לנו פגישה נרחבת עם שר האוצר על הנושאים השונים של התקציב וחוק ההסדרים הקרוב.
רוברט אילטוב: נפגשנו אתו, קבוצה של כל הסיעה שלנו ואחד הנושאים החשובים שנדון שם בהרחבה היה בדיוק השאלה הזו איך אנחנו בונים מערכת במדינה שיכולה לשדרג גם את ההשכלה הגבוהה שיש וגם לדאוג לשילוב האנשים, כי הנושא שמטריד היום את כל מנהיגי המשק שלנו זה בריחת מוחות.
רוברט אילטוב: אנשים שמסיימים ללמוד ולא מוצאים עצמם בשוק המקומי יוצאים החוצה.
רוברט אילטוב: זו אחת המטרות ששר האוצר מציב לעצמו, לשמור דווקא את האוכלוסייה המשכילה כאן במדינה.
אברהם מיכאלי: הוא מאיר את הבעיה בזווית אחרת ואנחנו צריכים לקחת את זה לתשומת ליבנו.
אברהם מיכאלי: אני יודע מה הבעיה עם בוגרי אוניברסיטאות, אני עורך דין במקצוע שלי ואני יודע על כמה פעמים שהגיעו למשרדים שונים חברה שסיימו משפטים אבל המדינה שלנו, מה לעשות , לא נוהגים כפי שמדינה יהודית צריכה לנהוג לגבי כל מיני אנשים, ואני אומר את זה במלוא האחריות.
אברהם מיכאלי: אנחנו כחברה ישראלית לא מבינים שעולי אתיופיה הם אחים שלנו, לצערנו אנחנו עדיין חברה גזענית שבוחרים לפי צבע.
אברהם מיכאלי: נושא בריחת המוחות זה נכון לגבי כלל האקדמאים בארץ אבל לגבי האתיופים אני חושב שצריך לקחת לתשומת ליבנו שיש בעיה ואסור לטמון את הראש באדמה , ואת העולים מאתיופיה לא קולטים אחרי הלימודים ואני מכיר כמה מקרים כאלה וצריך לטפל בזה.
שוש ארד: אנחנו ברופין מטפלים בנושא של התעסוקה בכלל ואנחנו חושבים שתפקידנו כמכללה לסייע לבוגרים למצוא תעסוקה.
שוש ארד: אנחנו מעסיקים בעצמנו, מה"אין כספים" שלנו, אישה שזה תפקידה, השמת אנשים בתעסוקה.
שוש ארד: אני מבקשת ממך, דניאל, לגרום שתהיה פגישה בינך כנציג, אתי ועם האחראית להשמת עובדים.
שוש ארד: תפנה למשרד שלי ותתאמו את זה, אולי זה מוקדם מידי בשבילכם אבל יכול להיות שצריך לדאוג לזה ברמה יותר גדולה.
שוש ארד: אני אשמח אם נוכל לטפל בנקודה הזו לגבי הבוגרים שלנו.
אברהם מיכאלי: אנחנו כחברה ישראלית צריכים להתמודד עם זה.
רויטל פולג: אם תוכלו לעזור לנו שלפחות בשנה הבאה נוכל להמשיך את התכנית לגבי הסטודנטים שמקבלים מלגות מהוט"ט כי למעשה מה שקורה היום, ואנחנו עושים את זה בשמחה רבה, שסטודנטים של רופין הם לא סטודנטים של מדינת ישראל הם סטודנטים של רופין ומאד חשוב לנו שזה לא יהיה חד פעמי כדי שנוכל להמשיך את התכנית הזו לאורך שנים, ובשביל זה אנחנו חייבים לקבל תקצוב.
מיכאל נודלמן: אני מבקש שתשלחו לנו את התכנית הזו עם הבקשה ואנחנו נשתדל לטפל בזה.
שוש ארד: השבוע היה פה יושב ראש המועצה להשכלה גבוהה, אחד מחמישה נושאים שסיכמתי איתו היה הנושא הזה, אנחנו נמשיך ונדון אתו על זה אבל אם תוכלו לעזור לנו זו תהיה עזרה מאד גדולה.
שוש ארד: יו"ר הוועדה חבר הכנסת נודלמן כבר פנה ליו"ר המועצה להשכלה גבוהה בנושא הזה וזה כבר נמצא בדיונים.
מיכאל נודלמן: זה לא פשוט אבל צריך להילחם ולהיות חזקים.
רונית דולב: אני רוצה להוסיף למען הסדר הטוב, בעקבות הדברים שאמרה מיה, כדאי שתכירו תודה גם לאגודה לקידום החינוך וגם במשרד החינוך ומשרד הקליטה שמממנים את כל מה שנמצא כאן.
רונית דולב: היה לי חושב להגיד את הדברים.
מיכאל נודלמן: שיהיה בהצלחה.
מיכאל נודלמן: ביקור בתכנית ההכשרה של רכזי "בבית ביחד" של הסוכנות היהודית.
משה שריר: סוניה דברה על הנושא של בניית הפרופסיה, אנחנו כבר בעיצומה של ההשתלמות הזו, היום הם עוסקים בהיבטים תיאורטיים וחברתיים פסיכולוגיים של קליטת העלייה, ציפי פינקוס, שהיא מנהלת האגף והאחראית על התכנית תוכל להאיר על ההשתלמות הזו.
משה שריר: כאן זה כבר על תקן נעשה ונשמע ולא נדבר על ונראה.
ציפי פינקוס: קודם כל אני שמחה שאנחנו נפגשים, אתם רואים פה סיירת של הסוכנות היהודית במסגרת התכנית "בבית ביחד" של הסוכנות היהודית, שעוסקת בעידוד עלייה וקליטה ראשונית של העולים שמגיעים לארץ.
ציפי פינקוס: הרעיון שלנו בנוי על זה שבצד הקליטה הממסדית של משרד הקליטה הרשויות המקומיות והסוכנות היהודית, הקמנו רשת של מתנדבים ממשפחות ישראליות ותיקות שאנחנו מחברים אותם לעולים, כשהרעיון הוא משפחה מלווה משפחה.