GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה ויגדור: עד היום כ-700 מזגנים הותקנו במקלטים בצפון, ללא הבחנה, מקלטים ציבוריים, על-פי תיאום עם פיקוד העורף, שם אנו נמצאים במסגרת יחד עם איחוד הקהילות וקרן היסוד, שתרמו לכך כספים, בהתראה מיידית, יש לנו תוכנית שבתוך עשרה ימים נשלים את כל המקלטים הציבוריים שנמצאים, שהם קרוב ל-1,500.
משה ויגדור: זה מאמץ אדיר למצוא כל-כך הרבה מזגנים, להתאים, לעשות, להתקין, וכבר היום יש מצב סביבתי לגמרי שונה באותם מקלטים.
משה ויגדור: במקביל התחלנו עם המיגור, להיכנס לבתים משותפים ששם נמצאים אנשים ולא טיפלו במקלטים במשך שנים, החלטנו להשקיע גם שם במאווררים, במזגנים, בתאורת חירום כדי לתת תשובה לאותם מקומות שנמצאים תושבים.
משה ויגדור: לקחנו קודם כל את אותם בתים שעמיגור בעבר ניהלה והעבירה אותם לידיים פרטיות, לקחנו את זה חזרה לאחריותנו במסגרת "רוב רוכשים", ובמקביל באותם בתים שראינו אנשים במצוקה, בתיאום עם הג'וינט, הוצאנו אנשים מבוגרים, רובם עולים חדשים, לרענון במרכז לשבוע, לשבועיים, למספר ימים, כל דבר לפי הצורך.
משה ויגדור: עשרות משפחות של עולים שגרים במתקנים של עמיגור כבר יצאו למרכז.
משה ויגדור: אלה הדברים המרכזיים.
משה ויגדור: מעבר לזה במרכזי הקליטה, כפי שציין השר, אחרי ביקורים מאוד אינטנסיביים גם של משרד הקליטה, גם של אנשים שלנו, הוחלט באופן יזום לקחת חלק מהאנשים, אלה שלא יכולים היו ללכת לקרובים, כי אלה שרצו ללכת לקרובים, אפשרנו להם הסעה, ועד היום אנו שומרים אתם על קשר כדי לראות שגם במסגרת שהייתם אצל הקרובים אין מצוקה, אין מחסור במזון, אין בעיות מהסוג הזה.
משה ויגדור: לקחנו קבוצה גדולה של אנשים מהמרכז בצפת והצענו להם מקומות אחרים, חלופיים כדי ליצור מצב שתהיה פחות צפיפות.
משה ויגדור: מדובר במרכזי קליטה שחלקם מפגיעות ישירות, עולים חדשים מכל הארצות בעולם שנמצאים במקלטים כבר קרוב לשלושה שבועות במרווחים שונים.
משה ויגדור: זה הביא למצב שאנו היום משנעים לכ-2,200 עולים שנשארו במרכזי הקליטה בצפון ארוחות שלוש פעמים ביום, ארוחות חמות מהמרכז, כך שלא יצטרכו לבשל.
משה ויגדור: מעבר לזה, יש גם הרבה מאוד מתנדבים, סלי מרידור, יושב-ראש הסוכנות הקודם, לקח על עצמו להתנדב, ובסוף השבוע שעבר ישב בצפת- -
ראובן ריבלין: נאמר שהגעתי לפני חודש, ואני בקליטה ישירה, האם אתה מגיע אליי – לא במרכזי קליטה?
זאב בוים: אנו מגיעים.
ראובן ריבלין: כמה יש במרכזי קליטה?
משה ויגדור: מרכזי קליטה בצפון - התחלנו עם 3,500 אנשים.
משה ויגדור: מעבר לזה יש לסוכנות מרכז גלובלי שמדבר בשש שפות, 24 שעות, 7 ימים בשבוע, מקבל פניות, רושם אותן.
משה ויגדור: הרבה מאוד מהעולים החדשים פונים לשם, יודעים את הטלפון, את הכתובת.
משה ויגדור: אנו בתיאום מלא עם משרד הקליטה, כלומר יש מקום שאליו כל אחד יכול לפנות, כמו שיכול עולה לפנות ולומר שיש לו ילד שרוצה ללכת למחנה.
משה ויגדור: בהמשך למה שאמר השר לקליטת העלייה, אנו צופים גם בשבוע הקרוב וגם בעוד שבועיים להרבה מאוד עולים חדשים שמגיעים, חלקם הולכים לצפון.
משה ויגדור: אמור להגיע ב-9 בחודש עוד מטוס בפרויקט המשותף של הסוכנות עם "נפש בנפש", כ-250 עולים מארצות הברית, באמצע אוגוסט בפרויקט המשותף שלנו עם "נפש בנפש" מגיעים שלושה מטוסים באותו יום, אחד מלונדון, אחד מטורונטו, אחד מניו-יורק, כ-700 עולים, איש מהם לא ביטל.
משה ויגדור: רק אתמול בערב דיברתי עם משפחה של עולים, עם גיא ורובין הלפרין, שהגיעו משיקגו לפני שלושה שבועות.
משה ויגדור: הם לא מתחרטים, מרגישים טוב, ובהמשך למה שאמרה מנכ"לית משרד הקליטה, חלק גדול מהעולים במרכזי הקליטה רוצים להתנדב לצבא, וכל הזמן אומרים שהם רוצים להתנדב, והם גם אומרים שהם מוכנים לשבת במקלטים ולתת כל מה שצריך כדי שצה"ל ישלים את עבודתו.
משה ויגדור: תודה.
אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, הדיון הזה היום, חשוב שמתקיים, אבל מצטייר הרושם, כמו שנאמר פה, שהבעיות שאנו שומעים מהשטח כחברי כנסת, הן לאו דווקא בשטח של משרד הקליטה, אבל ועדת הקליטה והעלייה שמקיימת את הדיון הזה, אתה, אדוני השר, הכתובת בשבילנו, כפי שחברי, רובי ריבלין, אמר, שאתה תעביר את מסרי הוועדה כלפי כל משרדי הממשלה.
אברהם מיכאלי: אנו מקבלים פה פניות בנושא של חוסר כתובת אחת להפנות בעיות שונות שנוצרו לעולים.
אברהם מיכאלי: כולנו הגדרנו את העולים כאוכלוסייה מיוחדת, ובאמת אחוזים גדולים מהם נשארו בצפון, לא היו יכולים לעזוב מסיבות שונות, ויש עולים שיושבים במקלטים כבר 20 יום, והבעיה שהוזכרה של המזגנים, קיבלנו פניות למזגנים ממקלטים שהם בבתים משותפים.
אברהם מיכאלי: על-פי החוק הם לא ציבוריים, אז הרשות שקיבלה תרומה מהסוכנות, אמרו: אתה לא יכול לקבל, אתה בית פרטי, ומי יושב שם?
אברהם מיכאלי: רובם עולים, אנשים שעלו לפני 15 שנה, אך הם בגדר עולים, אין להם אמצעים, ונאלצנו לחטט בין כל מיני עמותות, שייתנו לנו כסף כדי שנתקין שם מזגנים, וזה לא קל.
אברהם מיכאלי: השאלה היא גם אם המדינה היתה מקימה כתובת אחת שאליה יוכלו לפנות העולים, ואותם תורמים שתרמו כספים, שיעבירו לאותה כתובת.
אברהם מיכאלי: אני גם יודע שהסוכנות תרמה מזגנים בנהרייה, הרשות לקחה על עצמה לטפל בזה, והם לא הותקנו במקלטים מסיבות טכניות, שאין מתקינים, שמוכנים להגיע לנהרייה כדי להתקין.
אברהם מיכאלי: אני מדבר על מקלטים ציבוריים, לא על אלה בבתים המשותפים.
אברהם מיכאלי: העולים מרגישים בקטע הזה חוסר בכתובת, למי להפנות את הפניות האלה.
אברהם מיכאלי: על פינויים אני כבר לא מדבר, העולים עזבו את הבתים, חלקם מסיבות רפואיות, מסיבות שלא יכולים היו לעמוד בהפצצות שהיו שם, והיום שואלים אותנו: נאלצנו לקחת בית מלון, למרות שלא היה לנו כסף, מישהו יחזיר לנו כסף?
אברהם מיכאלי: יש נכים שנאלצו לעזוב, הם שכרו דירות כי לא מצאו פתרון פינוי.
אברהם מיכאלי: הקבוצה הזאת - מצד אחד הרבה פעמים חיזקו אותנו כשבאנו לבקר אותם, ואמרו: אנו לא עוזבים פה, באנו למדינת ישראל, נשב פה, אבל לפעמים יש אילוצים, שהם צריכים להתפנות משם.
אברהם מיכאלי: זאת קבוצת אוכלוסייה בעייתית, ואם ניצור לפחות כוועדה הזאת לחץ מסוים כלפי הממשלה באמצעות כבוד השר, שקבוצת עולים שנגדיר, שיוכלו לפנות לכתובת מסוימת, אולי אפילו באמצעות משרד הקליטה, והבעיות ירוכזו שם, ודרכם ננווט.
אורלי ביטון: בתחילת העימות הזה, לא מלחמה, בתחילת המערכה הזאת בצפון, חברנו ביוזמת המשרד באמצעות אידה לכל הנושא של התרגום, קיבלנו מצדם שיתוף פעולה מצוין, כי לנו קצת יותר קשה לתרגם את השפות, אז בכל המדיה – בכל מדיה ששמים בעברית, שמנו גם ביתר השפות, לא רק ברוסית - עיתונות, רדיו, טלוויזיה ואינטרנט, כל ההנחיות.
אורלי ביטון: אנו מפרידים בין המסרים של ההנחיות, שמבחינתנו, הן מצילות חיים, ואלה הועברו בכל השפות בכל האמצעים, לבין מסרי התמיכה, שהיום, לדעתנו, הם חשובים יותר.
אורלי ביטון: את ההנחיות אחרי שלושה שבועות התושבים מכירים.
מרינה סולודקין: צודקת.
אורלי ביטון: החלק של התמיכה, הייתי מצפה שיבוא מהחדר הזה כמנהיגי אותו ציבור, לחזק אותם.
אורלי ביטון: שמחתי לשמוע את מה שאמרה המנכ"לית, שהאנשים שם חזקים, וכל הכבוד על העוצמה שהם מוכיחים בכך שהם נשארים שם ובתרומה שלהם לאותו מאמץ מלחמתי.
אורלי ביטון: אדבר על מה שפיקוד העורף עשה בשפות; יש לנו מערך שתומך תמיכה הסברתית בתושבים בצפון.
אורלי ביטון: הראשון מביניהם הוא מרכז המידע של פיקוד העורף, והחל ביום השלישי הוא מאויש במענה בחמש שפות, מעבר לעברית.
אברהם מיכאלי: זה לא מספיק.
אברהם מיכאלי: יש עוד שפות, ואתם לא מטפלים בזה.
אורלי ביטון: כרגע אנו נותנים מענה בעברית, ערבית, אנגלית, רוסית, אמהרית וספרדית.
אורלי ביטון: אני חושבת שזה מכסה את הרוב, אשמח לשמוע אם יש עוד שפות חיוניות.
אברהם מיכאלי: זה לא הכל.
אברהם מיכאלי: קיבלתי תלונה קשה מאוד, שבמקלטים יושבים עולים מגרוזיה, הם לא מבינים עברית, והם ביקשו דרך רשות השידור לקבל כמה דקות, ולא קיבלנו.
אברהם מיכאלי: פניתי לרשות השידור לקבל כמה דקות, לא הסכימו.
אורלי ביטון: השפות מתואמות עם משרד הקליטה, גם צרפתית, אנו מבינים שזה הצורך.
אורלי ביטון: קיבלנו מהשטח פניות בשפות האלה, ולהן נעתרנו במרכז המידע.
אורלי ביטון: אתר האינטרנט שלנו תומך בעברית, אנגלית וערבית.
אורלי ביטון: הוא גם מחובר בקישור לאתר משרד הקליטה, ששם מופיעות יתר השפות עם כל ההנחיות המעודכנות און-ליין.
אורלי ביטון: בערוץ 33 הקלטנו מספר פעמים את כל ההנחיות בכל השפות, הכנו קליפ קצר שנותן הדגמה של ההנחיות בכל השפות.
אורלי ביטון: בדגש על השפה הרוסית, גם ברדיו "קול רקע" וגם ב"ישראל פלוס" יש לנו נציג קבוע, הוא מעביר כל הזמן הנחיות, עונה לפניות.
אורלי ביטון: בתקשורת בהסברה כתובה הראתה חברת הכנסת- -
מרינה סולודקין: חשוב שאנשים במדים שאומרים שהכל יהיה בסדר, שיש כוח, שיש מבצעים, שיש תוכניות.
מרינה סולודקין: זה חשוב.
אורלי ביטון: האיגרת שיוצאת היום לתושבים יצאה במקביל גם בשפה הרוסית בעיתונות והיא יוצאת בשפות נוספות.
אורלי ביטון: לקח לנו בין יומיים לשלושה עד שהוצאנו את כל ההנחיות בכל השפות, מאז ועד עכשיו אני חושבת שזה הולך בצורה טובה מאוד.
זאב אלקין: לי יש הצעה מסיימת, יש לי תחושה שהדיון הזה הולך לכמה כיוונים בו-זמנית; אחד הוא הפקת לקחים מהמלחמה שהיתה, ומה צריך להיות בעתיד.
זאב אלקין: זה דיון מאוד חשוב, אני לא בטוח שזה הזמן שלו, כי אנו עדיין תוך כדי פעילות לוחמה, אני לא בטוח שנאמרה המילה האחרונה מבחינת הקשיים, ולא במקרה חלק גדול מאוד מסגני ראשי ערים משם לא הגיעו לפה, כי הם עדיין תוך כדי הפעילות, ולכן אני לא בטוח שזה הזמן הנכון להפיק את הלקחים בכל החזיתות.
זאב אלקין: יש לי המון מה לומר לגבי הבעיות שהיו, ואני סמוך ובטוח שהיושב-ראש יקיים על זה דיון מיוחד ברגע הנכון.
זאב אלקין: מצד שני, יש דברים שניתן לתקן אותם אולי תוך כדי התנועה, ואני חושב שיש להתרכז בנושאים האלה ולא בדיון הכללי - כן נערכנו או לא.
זאב אלקין: המדינה לא נערכה בכלל, לא היה לנו חוק, מה לעשות עם העובדים, אז מה לדבר על מצב העלייה והקליטה?
זאב אלקין: אני מציע למקד את יתרת זמן הדיון בשלוש בעיות שראיתי שאולי ניתן לתקן אותן; בעיה אחת היא החיבורים, יש הרבה מאוד מערכות שעוזרות, אבל אין חיבור לעולים.
זאב אלקין: למשל, יש מענה לנושא קשישים, רענון, לקח לי זמן לגלות את המענה הזה, אך גילינו אותו באמצעות משרד ראש הממשלה, גם להם זה לקח קצת זמן, אך יש מענה של הג'וינט.
ראובן ריבלין: בלי רשויות מקומיות מתאמות, זה לא יעזור.
זאב אלקין: התברר שיש מענה לנושא הקשישים, אך הוא פועל דרך מחלקה לשירותים חברתיים.
זאב אלקין: הקשישים העולים הם אולי הקבוצה הכי פגיעה במצב שיש היום בצפון.
זאב אלקין: הם לא יודעים שפה, סוציו-אקונומית מכל הכיוונים, הם לא מחוברים, לא כולם מחוברים למחלקה לשירותים חברתיים.
מרינה סולודקין: זה לא ג'וינט, זה משרד הבריאות יחד עם משרד הרווחה.
זאב אלקין: משרד הרווחה עושה את זה יחד עם הג'וינט, יש להם תוכנית משותפת, דיברתי גם עם מנכ"ל משרד הרווחה, אבל זה לא מגיע.
ראובן ריבלין: הגורם היחיד שיכול לתאם הוא הרשות המקומית.
זאב אלקין: לא, וכאן אני פונה למירלה, ודיברנו על זה.
זאב אלקין: יש רשויות שבהן זה פועל מצוין, ועדיין הייתי צריך להרים טלפון לרינה, לספר לה שאצלה ברשות יש דבר כזה, ולחבר את הקצוות.
זאב אלקין: זאת רשות שפועלת מצוין, יחסית.
זאב אלקין: יש הרבה רשויות שאין להן חיבור טוב לנושא העולים.
מרק בסין: יש לרשויות חיבור, יש עדיין בעיה שאנשים יושבים ואין לאן לפנות אותם.
זאב אלקין: בנושא הזה יכול להיכנס משרד הקליטה, שמכיר היטב את המסגרות השונות שעובדות מול העולים.
זאב אלקין: צריכים לפעול בגישור הזה הרבה יותר חזק.
מרינה סולודקין: משרד הקליטה לא יכול להיות הכתובת היחידה.
מרינה סולודקין: לגשר הוא יכול.
זאב אלקין: הנקודה השנייה היא ילדים.
זאב אלקין: יושב כאן מנכ"ל הסוכנות, הם מפעילים מערך ארצי בנושא הילדים, אך הוא פועל מול הרשויות, ולציבור העולים שהם בקליטה ישירה זה לא מגיע.
זאב אלקין: אני יכול לתת דוגמאות, היכן זה לא יוצא לפועל.
מיכאל נודלמן: נעבור לחדר ועדת הקליטה והעלייה.
זאב אלקין: דיברתי על החיבורים ועל הילדים.
זאב אלקין: בנושא הילדים, בהרבה מאוד מקומות בצפון חזיתי בתמונה המדהימה, יושבים ראשי העירייה שמופקדים על תיק הרווחה או על תיק החינוך, ואומרים: קיבלנו פניות מהסוכנות לפנות ילדים עם לינה, ואנו לא מעוניינים בכך, כי הציבור לא רוצה.
זאב אלקין: מגיע סגן ראש עיר או חבר מועצה, שמייצג את מגזר העולים, ואומר: מה פתאום?
זאב אלקין: יש פה הבדלים מנטליים ברורים, וזה בסדר, אך זאת הדוגמה, שהסוכנות מוכנה לתת ויש ציבור גדול שרוצה לקבל, אך באמצע חסר חיבור.
זאב אלקין: גם כאן, אם הסוכנות לא יודעת להתחבר לנקודות האלה, כאן יכול להיות התפקיד של משרד הקליטה לעזור בחיבור.
זאב אלקין: הנקודה השלישית היא הנקודה של הקשישים העולים, הפנסיונרים העולים.
זאב אלקין: בעיניי, זאת הקבוצה הפגיעה ביותר במצב שנוצר כרגע בצפון גם בגלל השפה, גם בגלל המצב הסוציו-אקונומי, גם בגלל דרך החיבור לרשויות שמעניקות עזרה.
זאב אלקין: במצב כזה, עם זה שאין פינוי כללי וכו', כמו שבנושא הילדים נכנסו המדינה והסוכנות, גם מול האוכלוסייה זאת היתה נכנסת המדינה, דיברנו על זה עם מירלה, ומציעה פתרון מערכתי – פינוי או רענון, כי כרגע כל הפתרונות שיש לא נותנים מענה.
זאב אלקין: לכאורה, זה מאוחר.
זאב אלקין: לצערי, אני לא בטוח שזה מאוחר.
זאב אלקין: דווקא אתם כמשרד הקליטה יכולים ללחוץ, גם משרד ראש הממשלה הבין את הצורך, היו על זה לא מעט שיחות גם עם רענן ועם אנשים בלשכת ראש הממשלה, הם מוכנים לעזור.
זאב אלקין: זה נושא שאם תלחצו חזק, להערכתי, הקצוות ייסגרו, וניתן לבנות מענה מערכתי שמופנה לקבוצת האוכלוסייה הזאת.
זאב אלקין: הם כמו ילדים מהבחינה הזאת.
זאב אלקין: יש לתת להם מענה ייחודי.
אברהם מיכאלי: היו כבר מקרים שהם התפנו לבד, הגיעו למקום מסוים, וזרקו אותם אחרי יומיים, ולא היה להם איפה להיות.
אברהם מיכאלי: התקשרו אליי ביום ששי בערב, ושאלו לאן ללכת.
רן מלמד: ראשית, אני רוצה להעלות על נס עבודה של עוד חלק במשולש שעוזר במערכה, וזה ארגוני המתנדבים.
רן מלמד: דיברו על הממשלה ועל הרשויות, ושכחו את ארגוני המתנדבים.
רן מלמד: אני עדיין חושב שלארגוני המתנדבים במאבק כזה יש תפקיד מאוד חשוב, וחבל לי שפיקוד העורף לא נמצאים פה בהמשך הדיון.
רן מלמד: אני חושב שהם היו צריכים לשמוע חלק מהדברים שנאמרים פה.
רן מלמד: אני מדבר על בעיות אוכל ברמה של מי שחזק, לוקח, ומי שלא חזק, לא מקבל.
רן מלמד: לא מחלקים אוכל על-פי צרכים, אלא מי שדוחף ראשון, לוקח.
רן מלמד: אני מדבר היום מתוך ידיעה על פעילות של עמותת ידיד בשלושה מרכזים גדולים בצפון, בשניים מהם יש הבעיה הזאת – חצור הגלילית וצפת.
רן מלמד: אנו רואים את הבעיה הזאת גם ברמה של ישראלים ותיקים מול עולים.
רן מלמד: זאת הנקודה השנייה שאני רוצה להעלות, שאינה נוגעת רק לצפון הארץ, אלא גם לריכוזים שבהם עברו עולים להתגורר, כמו בפרויקט המפורסם בניצן.
רן מלמד: בפרויקט של גאידמק יש היום 6,000 איש, בסביבות 50% מהם עולים.
רן מלמד: המריבות, בלשון המעטה, בין האוכלוסייה הוותיקה לזאת של העולים, אם הן לא יטופלו עכשיו, הם ישפיעו על מערכת היחסים של החלקים של החברה הישראלית בצורה מאוד קשה, ואני חושב שיש לתת על כך את הדעת.
רן מלמד: בעניין נושא המידע, אנו היום בעמותת ידיד מסתכלים לא על מה שקורה היום, אלא על היום שאחרי.
רן מלמד: הבעיה הגדולה שלנו היא מה יקרה אם ביום שאחרי יפסיקו לשבת 24 שעות במוקדי הסיוע, ופתאום לא יהיה מי שייתן תשובות, כי אנו לא במצב חירום.
רן מלמד: אם זה נעשה טוב, העליתי את זה גם בפני השר בוים כשהוא יצא, אני חושב שזאת נקודה שיש לחשוב עליה.
רן מלמד: אנו בתור מי שנתמכים על-ידי משרד הקליטה בהפעלת מרכזי זכויות משוועים למידע, אין לנו כל המידע שאנו צריכים.
רן מלמד: סיימנו לכתוב אתמול תדריך שמיועד לאלף המתנדבים שלנו ולאנשים שלנו בשטח, שכולל את כל הזכויות ואת כל המידע ואת כל המוקדים שקיימים היום במערכת, והוא הרבה יותר מקיף ממה שמופיע היום באתר של משרד הקליטה.
רן מלמד: אשמח לתת למשרד הקליטה את החומר, הוא מוכן, הוא נכתב בצורת שאלות ותשובות, אך אני חושב שיש לחשוב, איך מעבירים את המידע לעולים קדימה.
רן מלמד: לגבי העולים הקשישים; אחת הבעיות שאנו רואים היא לא העולים שנמצאים במרכזי קליטה או שיודעים היכן הם נמצאים ומטופלים.
רן מלמד: הבעיה היא של העולים שלא מגיעים אלינו, ואני רוצה שוב להעלות פה את הבעיה של חצור וצפת.
רן מלמד: הרשויות האלה לא היו מוכנות להתמודדות עם המלחמה, הם לא יודעים איפה העולים נמצאים.
רן מלמד: אם לא ייעשה איתור, שיאמר:
רן מלמד: אנו ניגשים ומאתרים את האנשים בבתיהם – חלקם אפילו לא יורדים למקלטים – ובודקים מה הצרכים, נבכה על זה, ופה פיקוד העורף צריך להיות, כי הוא יכול להוציא חוליות של חיילים שיעברו מבית לבית- -
מיכאל נודלמן: בכרמיאל עשו כך.
רן מלמד: בכרמיאל יושב עדי אלדר, יושב-ראש השלטון המקומי, יש לו קשרים, והוא מפעיל.
רן מלמד: בצפת זה לא עובד.
רן מלמד: אני חושב שזה צריך להיות באחריות ישירה של פיקוד העורף.
מרינה זמסקי: אנו ביום ה-20 של המלחמה, וכל הבעיות של היעדר מידע של פיקוד העורף בימים הראשונים נפתרו.
מרינה זמסקי: אנו היום בצרכים אחרים, אנו חייבים להגדיר מהם הצרכים האחרים היום.
מרינה זמסקי: אחד הצרכים הגדולים במיוחד, אנשים שיכולים היו להתפנות בכוחות עצמם, סיימו את כל הכסף שהיה להם בתוכניות חיסכון וחזרו, ואז זה יוצר בעיה נוספת.
מרינה זמסקי: בנוסף, אנשים עברו מספר ימי טראומה, ויש צורך ענק בתמיכה פסיכולוגית, צריך להגביר אותה, ובמיוחד בשפות של עולים.
מרינה זמסקי: אנשים היום יושבים במקלט, 20 יום אחריהם, וזה קשה מאוד.
מרינה זמסקי: בנוסף, אנשים התחילו לשאול שאלות של אחרי המלחמה, כלומר יש אנשים שנפצעו ונפגעו ורכושם נפגע, והיום לשאלות האלה אין מענה.
רן מלמד: למשל, נפגעה בחיפה עולה בשם גלינה.
רן מלמד: אני לא יודע מה משרד הקליטה עשה.
רן מלמד: היא עדיין לא דיברה אתנו, ויש בעיית קומת המגורים.
מירלה גל: הובטח לה שיימצא פתרון.
רן מלמד: השאלה היא מתי, ואיך אפשר יהיה להביא את הפתרונות לביצוע במהירות.
מרינה זמסקי: היא לא היחידה שיש לה הבעיה הזאת.
מרינה זמסקי: אני מגדירה צרכים שעולים מהשטח.
מרינה זמסקי: צורך נוסף, שהתפרסמה ומטפלים בה יפה, עשרות ומאות אנשים עוזבים, רוצים לעבור לדרום, ויש לנו המון בעיות שקשורות למשרד השיכון, כל מה שקשור לשכירות, לסיוע בשכר דירה, לביטוח לאומי, כל הבעיות האלה מתחילות להיווצר, ועדיף לחשוב על פתרונות היום מאשר למצוא עצמנו בעוד שבועיים עם שאלות שאין להן מענה.
מיכאל נודלמן: אם מדברים על פינוי זמני, זה דבר טוב.
מיכאל נודלמן: אם מדברים על הגירה ממקום למקום, זה קצת מוקדם.
מיכאל נודלמן: זה לא הזמן ולא המקום כדי לדבר על זה.
מיכאל נודלמן: אני מוכן לדבר על פינוי זמני, אבל לא על חלוקת דירות.
מרק בסין: לא אדבר על מה שהמרכז השלטון המקומי עשה, כל גוף נרתם למהלך הזה, גם גופים אזרחיים, גם מתנדבים, וזה חשוב, ועדיין יש בעיות, ובאמצעות הוועדה אנו פונים לממשלה, כי כאשר אין מדיניות פינוי, המדינה לא יוזמת פינוי, זה ברור.
מרק בסין: עבר הרבה זמן, ואנו ואתם יודעים שיש אנשים שנתקעו, לא יכולים מסיבות כלשהן – אין להם קרובי משפחה, ידידים, אמצעים כלכליים, והם מעוניינים.
מרק בסין: להם המדינה צריכה לתת את המענה.
מרק בסין: אין מקומות ברשויות, או אולי יש, ואנו לא יודעים.
מרק בסין: פה המדינה צריכה, לדעתנו, ליזום את המהלך.
מרק בסין: זה לא רעיון שלי, שמעתי כמה רעיונות, יש בסיסים צבאיים במרכז הארץ, שיש שם כל התנאים.
מרק בסין: לגבי בתי ספר, שם אפשר לישון, אך לא להתקלח.
מרק בסין: בסיסים צבאיים, לעומת זאת, ערוכים לשהייה.
מרק בסין: מעונות סטודנטים – הלימודים יתחילו באוקטובר.
מרק בסין: אנו זורקים רעיונות, אך מצפים גם לתשובות בנושא הפינוי לאלה שמעוניינים ולא יכולים, כי שלושה שבועות לשבת במקלט זה בלתי-אפשרי.
מרק בסין: לא קל גם למשפחות שפנו למרכז.
מרק בסין: קולטים אותם עם חיבוק, אך הילדים רוצים לראות את הבית, והתמיכה הפסיכולוגית חשובה, מתחילה להיווצר בעיה ברשויות ובמשפחות שקולטות את האנשים מהצפון.
מרק בסין: זאת גם הכבדה כלכלית.
מרק בסין: רשויות מסייעות במה שהן יכולות.
מרק בסין: אצלנו במועצה המקומית אנו נותנים את כל השירותים חינם, קיטנה, קיפצובה, מתקנים מתנפחים, מזון למשפחות שהן לא נצרכות, אבל יש להן 14 אנשים נוספים בבית, אז מסייעים גם בנושא המזון.
מרק בסין: פנו אליי כראש הרשות תושבים שקולטים, ושואלים, האם אפשר לקבל הנחה במים, יש לנו 15 משפחות נוספות, הצריכה גדלה.
מרק בסין: אין לנו מענה לזה, זאת בעיה שתצוץ, ואני מבקש להעלות את זה היכן שצריך.
מירלה גל: אם יש לכם משפחות עולים שהתפנו מהצפון ונמצאות במצוקה כלכלית, תפנו אלינו, אנו מפעילים קרן, חילקנו כבר תלושי מזון לסופרמרקטים כדי לסייע.
מירלה גל: תפנו לשרה כהן או למנהל המחוז.
אלי ולק: גם בעתות מצוקה וחירום לא הוזכר מגזר שנקרא מלכ"רים, אני מייצג הפעם את האגודה לחקר קבוצות ישראל, רוב דוברי הרוסית מכירים אותנו כספריית עלייה, והחלטנו כשבוע לאחר פרוץ הפעולה, התראיינתי ב"רדיו רקע" וגם פרסמנו מודעה בעיתון, שאנו שולחים לעולים שנמצאים בצפון במקלטים או בדירות בצפון ספרים מספריית עלייה.
אלי ולק: חשבתי שיהיו 10 או 20 איש.
אלי ולק: יש זרם פניות בלתי-פוסק.
אלי ולק: אנשים יוצאים מהמקלט ומתקשרים כדי לבקש ספרים.
אלי ולק: שלחנו יותר מ-150 חבילות, ביקשנו מרשות הדואר לפטור אותנו מדמי משלוח, הם אומרים שהם לא יכולים, זה עניין של צו ממשלתי.
אלי ולק: מתקשרים גם מבוגרים.
אלי ולק: אני אישית רוויתי נחת כשילדה בת 15 התקשרה, דיברה בעברית צחה, היא ביקשה ספר לסבתא שלה.
אלי ולק: יש גם בין הפגזה להפגזה רגעים של נחת.
אלי ולק: התקשר מהנדס מחיפה, מהטכניון, מדבר עברית חופשית וביקש ספרים לעצמו, ממשיך לקרוא רוסית, ואז אנו שולים לו ספר, למשל, שמסופר בו על כל מלחמות ישראל, מסופר שם גם על 82'.
אלי ולק: אנו שולחים גם את הספר של תולדות עם ישראל.
אלי ולק: התחלנו לקבל טלפונים מאנשים שמודים לנו.
אלי ולק: אני רוצה להסתייע באנשי משרד הקליטה, שאמרו שייקחו על עצמם את ההעברה לצפון.
מרינה סולודקין: במחנה גאידמק יש מחסור בספרים, שלחתי 50 ספרים שלי אישית לשם.
אלי ולק: תקשרי אותי עם המחנה הזה, שגם אנו נעביר להם.
מירלה גל: אני מתנצלת שאני צריכה ללכת.
מירלה גל: ישר כוח לרשויות המקומיות על העבודה שהן עושות.
זאב אלקין: תנסו לחשוב על העזרה התקציבית ברשויות.
מיכאל גינקר: ומי ישלם אוטובוסים והוצאות?
מיכאל גינקר: דברים לא נפתרו.
מירלה גל: חלק נפתר, לא הכל.
דפני מושיוב: משרד הרווחה פתח ראשית באוכלוסיות החלשות במסגרות המוסדיות.
דפני מושיוב: יש מפגרים, זקנים סיעודיים וטרום-סיעודיים, יש ילדים בסיכון, היה תהליך של הוצאה מאזור הצפון לאזורים אחרים, וזה ללא קשר לעולים או לא, אתם ודאי יודעים מה המשמעות עבורם של הוצאה מהשגרה.
דפני מושיוב: מאוחר יותר ניתן דגש לנושא של האוכלוסיות האלה שנמצאות בקהילה, חלק מהם ילדים מפגרים שחיים בתוך המשפחה או ילדים אוטיסטיים והוצאה שלהם למשפחות דומות שמבינות את הקושי, זה גם היה תהליך קשה מאוד.
דפני מושיוב: בשיתוף ובעזרה של משרד ראש הממשלה היה ניסיון לעשות תיאום בחלוקת עבודה בין כל ארגוני המתנדבים למיניהם לבין משרדי הממשלה בנושא חלוקת מזון וצרכים מיוחדים, והבסיס היה שהדיווח ניתן מהרשות המקומית, הועבר למחוז, ומשם למשרד.
דפני מושיוב: היו הרבה פעמים גם פערים בין המספרים, כי חלק מהאנשים עזבו, חלק לא יצרו קשר, ובאמת יצא לי לראות את העיר שתפקדה לדוגמה, ושווה על-פיה לבנות את הנוהל לכל עיר ועיר, ואני חושבת שזאת אחת המשימות החשובות אחרי המלחמה.
דפני מושיוב: כשהגענו לכרמיאל בנתונים שלנו היו 400 ומשהו זקנים, העיר כרמיאל אמרה: יש לנו 1,200, ועל המקום זה נסגר, בנק הפועלים נתן שם מנות עד יום ששי.
מרינה סולודקין: יש לכם מטה חירום במשרד?
דפני מושיוב: כן.
דפני מושיוב: יש מענה קולי ויש המנכ"ל.
דפני מושיוב: הנקודה המשמעותית היא אותם אנשים שנשארו ספונים בבית ולא התקשרו.
דפני מושיוב: אם ידעו עליהם, לא ידעו אם הם עזבו או לא, והם לא פנו לאף אחד מהמוקדים.
דפני מושיוב: כל הנושא של אופן איסוף הנתונים הבין-משרדי, שבעייתי מבחינה חוקית, כי יש פה בעיה מבחינת צנעת הפרט.
דפני מושיוב: השאלה היא איך עושים את זה.
דפני מושיוב: אגב, ממשלת אנגליה בנושא ילדים בסיכון התגברה על הבעיה הזאת, אולי צריך ללמוד, איך פועלים בנושא הצלבת מידע בין בריאות, רווחה, חינוך, שלטון מקומי.
דפני מושיוב: זאת סוגייה שיש להתייחס אליה.
דפני מושיוב: בטכנולוגיה הקיימת עם GIS שיש לכל רשות מקומית, עם הדבקת הנתונים, אני חושבת שזה אל"ף-בי"ת, ואני מקווה שהגורמים האמונים על הנושאים האלה ימצאו את הדרך, אני מניחה שזה פיקוד העורף, אבל לא רק.
דפני מושיוב: הדרך להגיע אל האנשים היא באיסוף הנתונים וגם ביציאה לשטח.
זאב אלקין: באיסוף הנתונים למה שמשרד הרווחה לא ינקוט יוזמה?
דפני מושיוב: לא כולם מטופלי רווחה.
דפני מושיוב: זה מה שקרה בכרמיאל, ההפרש מתקרב ל-8,000 זקנים עולים.
דפני מושיוב: הרבה מאוד הם עצמאיים ומתפקדים ביום-יום, הם לא צריכים את שירותי הרווחה.
זאב אלקין: ביטוח לאומי – יש להם פרטים של כל מי שמקבל- -
דפני מושיוב: מאגר הנתונים הוא בין ביטוח לאומי, בין שירותי הרפואה, אתה יודע מי מקבל את התרופה – אגב, זה לא רק זקנים, זה גם מחלות כרוניות.
דפני מושיוב: כשיצאו אל השטח, יצאו החיילים עם אפודות מגן, ואותם צוותי חירום בין-תחומיים, זה רווחה, בריאות, בריאות הנפש, חינוך, משטרה, לצוותים האלה אין ההגנה וההסעה עבורם וגם עבור ילדיהם, כי אם הם צריכים לצאת לשטח, אין מערך שניתן עבור ילדיהם.
דפני מושיוב: זאת לא פעם ראשונה.
דפני מושיוב: אנו לא רק מתלוננים, צריך לשבת אחר-כך ולתת מענה מערכתי לנקודות שמסמנים, כמו שנאמר.
מרינה סולודקין: מענה מערכתי זה גם גיוס של שירותי רווחה, ביטוח לאומי, בנקים, בריאות בזמן המלחמה.
ראובן ריבלין: כאשר הוכרז מצב מלחמה, כל המערכות האלה אמורות לפעול, והגורם המתאם הוא משרד הביטחון.
ראובן ריבלין: בארץ יש כל מיני דברים שנופלים בין הכיסאות, חומרים מסוכנים, מטפלות עשר רשויות.
מרינה סולודקין: נמליץ אחרי הישיבה, מי מטפל.
ראובן ריבלין: אנו לא מוכנים למערכה הזאת משום שבצדק מבחינה לאומית, לא הוכרז מצב מלחמה.
ראובן ריבלין: לעומת זאת, האנשים שנמצאים באזור הם במצב מלחמה, הם במקלט.
ראובן ריבלין: אם לא תהיה יוזמה של המשרדים עצמם, כי אף אחד מהם לא מתוקצב, לכן מצאנו את הרשות המקומית.
ראובן ריבלין: אתמול, למשל, משרד הפנים קיבל 200 מיליון ₪ כדי לעזור לרשויות המקומיות בניהול המלחמה, כלומר כסף ייעודי לנושא הזה מחוץ לתקציב.
ראובן ריבלין: עד היום כדי לנהל את המערכת ולהשיב אותה למצב שצריך יהיה מלבד הנזקים של מס רכוש - למעלה ממיליארד.
ראובן ריבלין: אלה דברים שכולנו נופלים בין הכיסאות.
ראובן ריבלין: כל ועדה יכולה לדון לאותו סקטור שהיא מכוונת את פעולתה לגביו, אבל בעניין הרווחה נמצאים אנשים שזקוקים לרווחה ולא יכולים לפנות אליכם, וגם אתם לא מסוגלים לתת להם תשובה, כי אין לכם תקציב לזה.
ראובן ריבלין: זה דבר שבמערכתי צריך להיות בדיון בממשלה.
ראובן ריבלין: באזור קו העימות היו דברים מערכתיים שנעשו.
מיכאל נודלמן: הייתי בקריית שמונה, אין לאנשים שם כסף.
מיכאל נודלמן: שאלתי: למה אתם לא פונים למשרד?
ראובן ריבלין: למשרד אין כסף להקציב לאוטובוס אחד שייקח ילדים אוטיסטיים.
דפני מושיוב: המשרד שלנו, אולי בניגוד למשרדים אחרים, הוא הכי מופרט.
דפני מושיוב: יש לכך תוצאות לכאן ולכאן.
דפני מושיוב: אנו בנויים לכל התהליך של סעיפים תקציביים, ולסעיף של דברים חריגים - זה נושא שעבדנו בתיאום עם העמותות ועם השלטון המקומי.
דפני מושיוב: בשלטון המקומי יש 106, שעשה עבודה נפלאה.
דפני מושיוב: לגבי העולים, ובמיוחד לגבי אלה מאתיופיה, היה קושי.
דפני מושיוב: למשל, מתקשרים העולים, וצריכים להסביר שהכלבים שנעזבו מגיעים למקלטים, ויש קרציות.
דפני מושיוב: יש אוצר מילים שמתקשים לדבר עליו.
דפני מושיוב: מצד שני, הארגונים, אולי גם לעתיד, יש הרבה מאוד ארגוני עולים מתנדבים.
דפני מושיוב: החיבור שלהם לצוותי החירום הישוביים, לכל המוקדים 06 – כולנו מבינים שהרשות המקומית היא המוקד שמרכז את הדברים, צריך לחבר את ההצעות, לעשות בעתיד את עבודת ההכנה וההסבר, כי הם היו עסוקים בדברים אחרים, ויש לחבר אותם, כולל מתנדבים אנשי מקצוע דוברי שפה, כי אחד הדברים שאנו מגלים הוא שיש אנשי מקצוע דוברי השפה הרוסית, הרבה מאוד עוזרים סוציאליים, ומעט מאוד דוברי אמהרית יחסית, ואנשים שלא הסכימו להתפנות מהמקלטים היו הרבה מאוד יוצאי אתיופיה.
דפני מושיוב: היו מקלטים שהיה הרכב של אוכלוסייה בין ערבים, משת"פים, צד"לניקים, יוצאי אתיופיה, יוצאי ברית המועצות, ישראלים ותיקים, וזה היה מאוד קשה.