GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שרה כהן: בקרית גת היא נעשית למשל עם עמותת "ידידים", בקרית מלאכי עם "עלם", בפתח תקוה היום אנחנו נמצאים בתחילתו של תהליך שזה יותר בכיוון של עבודת איתור.
שרה כהן: זאת אומרת כיתות רגליים ברחובות ואיתור הנוער ובעצם יצירת הנגשה וקרבה של הנוער לשירותים.
שרה כהן: התפיסה שעומדת מאחורי זה זיהוי כסא המצוקה והשכונות ששם אנחנו רואים עלייה בנתוני איתור של הנוער ויצירה של מהלך שהוא מהלך משולב, שחלק מתוך תפיסת העבודה שלו גם צוינה קודם על-ידי מסרט, והוא חלק מהאני המאמין המקצועי שלי, זה של בניית תכנית אישית לילד.
מיכאל נודלמן: אני קראתי בעיתון וראיתי בטלוויזיה שהיו בעיות עם נוער ברחובות.
מיכאל נודלמן: שם אתם לא פועלים?
שרה כהן: ברחובות יש שני מהלכים בגדול.
שרה כהן: יש את המהלך בקרית משה ששם הבעיה שלו זה לא תקציבים אלא יצירה של עבודה משותפת, מתואמת של כל הגורמים שעוסקים שם.
שרה כהן: להרגשתי כרגע יש כאן כיוונים חיוביים יותר.
שרה כהן: יש לנו שם מוקד שנותן הרבה מאוד מקום ובולטות ביצירה ובתפירה של העבודה המשותפת.
שרה כהן: לרחובות נכנס גם הפרויקט הלאומי וחלק מתוך המסר שלנו זה לא להיכנס למשל לקרית משה, אלא להיכנס למקום אחר שבו לא פועל, כדי ליצור מהלך שהוא כרגע נכנס למקומות שהם לא מטופלים.
שרה כהן: יש עוד עבודה רבה ברחובות, והקציתי להם תקציב נוסף.
מיכאל נודלמן: אני שאלתי על רחובות, בנושא הזה זו עיר מאוד מפורסמת.
שרה כהן: חלק ניכר ממה שצריך כרגע לעשות שם זה הבניה הרבה יותר מתכללת של עבודה בין שירותית בתוך העיר.
שרה כהן: זאת אומרת, איגום נכון יותר וזיהוי נכון יותר של המשאבים, כי הבעיה שם היא לא המשאבים.
שרה כהן: זה בעצם קשור במכוון בין היתר למקום ולאחריות של העיר לתושבים שלה.
שרה כהן: אנחנו כרגע אישרנו תכנית חדשה שהיא נערי הגן לדוגמה במרכז העיר, מקומות שהם כרגע פחות מטופלים.
שרה כהן: תכניות נוספות ששוב זיהינו את נושא האלכוהול והסמים כבעייתי יותר.
שרה כהן: פיתחנו שתי מודולות מרכזיות של תכניות.
שרה כהן: תכנית אחת שמבוצעת יחד עם עמותת "אפשר", שגם עברה מחקר הערכה על-ידינו וכרגע אומצה על-ידי הפרויקט הלאומי.
שרה כהן: היא התקיימה בשנה שעברה על-ידי הפרויקט הלאומי בתהליך משותף איתנו והולכת להיות מורחבת השנה.
שרה כהן: פיתחנו דגם של עבודה שהוא מצליח והוא מאומץ ומורחב.
שרה כהן: אנחנו פיתחנו עם הרשות למלחמה בסמים דגם נוסף, שתי התכניות הם בדגש של הורים וילדים, גם התכנית הזאת כרגע עברה מחקר הערכה.
שרה כהן: התקבלה כרגע החלטה בשיתוף עם המנכ"ל שלנו והמנכ"ל לרשות המלחמה בסמים שלקראת 2007 ניצור הרחבה של התכניות.
שרה כהן: הבעיה החריפה יותר שגם מזהים אותה בעת האחרונה זה עלייה באירועי אלימות במשפחה בקרב בני העדה, עלייה במקרי רצח.
שרה כהן: גם פה אני רוצה להתייחס לשני הדגשים עיקריים.
שרה כהן: מתהליך שמשלב הן עבודה טיפולית והן עבודה שקשורה להעלאת מודעות.
שרה כהן: אנחנו במשרד הקליטה יחידים כרגע במערכת, הקצינו תקציב שהכניס כח-אדם של עובדים סוציאליים לתוך המרכזים למניעת אלימות במשפחה.
שרה כהן: אלה העובדים הסוציאליים היחידים היום שעובדים בתוך המערכת ומהתקציב שלנו.
שרה כהן: יש לנו ועדת היגוי שמאגמת את כל השותפים.
שרה כהן: אנחנו כרגע מנסים לעשות מהלכים משלימים כדי שאפשר יהיה להשיג תקציבים כדי להכניס עובדים סוציאליים בני העדה לתוך מערכת השירותים, אבל עם יצירת הבטחה של עבודה מתמשכת לאורך זמן, כי הכנסה של עובד לפרק זמן קצר מביאה יותר נזק מאשר תועלת.
שרה כהן: במסגרת העבודה הטיפולית נעשה גם העלאת המודעות באמצעות הקמפיין שאנחנו עושים כרגע עם הטלוויזיה בשפה האמהרית, המגזין בנושא של אלימות במשפחה.
שרה כהן: זה מגזין מתמשך, ולא חד-פעמי, הוא נבנה יחד עם אנשי מקצוע מתוך העדה.
שרה כהן: רונית סלומון היא עובדת סוציאלית שנכנסה באמצעותנו למרכז בנתניה, והיא זאת שמלווה מקצועית את ההבניה של התכנים.
שרה כהן: אנחנו נצא בסופו של דבר עם הקמפיין כולו, אחר-כך לעבודה בקבוצות עם גברים ועם אוכלוסייה.
שרה כהן: אסיים בנושא של האובדנות.
שרה כהן: השנה עשינו מחקר גישוש, והבאנו את ממצאי המחקר בפני שלושה משרדים מרכזיים שלטעמנו צריכים להיות שותפים לבחינת הבעיה ולהתמודדות איתה: משרד הבריאות, משרד החינוך ומשרד הרווחה.
שרה כהן: אנחנו אימצנו שלוש המלצות מרכזיות מתוך מחקר הערכה איתן אנחנו מתקדמים.
שרה כהן: האחד, הוא הכנסה של רכזי נוער בתוך מוקדי הקליטה, אנחנו הולכים כרגע ליצור רישום מלא של כל מוקדי הקליטה עם רכזי נוער.
שרה כהן: הדבר השני הוא עיבוי משמעותי כשם שציינתי, של תכניות שקשורות לנושא של התמכרויות כי הנושא של ההתמכרויות הוא קריטי מבחינת נושא האובדנות.
שרה כהן: והנושא השלישי זה כרגע הכנסה יותר מקצועית של עבודה עם הורים עולים כזיהוי המשפחה העולה כגורם חוסן.
שרה כהן: הגישה שלנו היא כרגע לא גישה של סיכון אלא גישה של חוסן.
מיכאל נודלמן: אני מציג את העניין של הדיור שהוא בהחלט עניין חשוב.
ארז חלפון: בחודש האחרון עבדנו על תכנית מסוימת בנושא שינוי הדברים בנושא הדיור.
ארז חלפון: אנחנו יודעים שכמה דברים, מתחילת רכישת הדירות לא היו בסדר.
ארז חלפון: התחלנו בתכנית שכנראה תסתיים בשבוע הבא וכבר נתחיל בביצוע שלה בינואר 2007 וחביב כבר יתייחס לשינויים שאנחנו עושים עכשיו.
מיכאל נודלמן: העדה האתיופית לא נקלטה כמו העולים מברית-המועצות, זה לא קליטה ישירה, פה מדברים על דירות שהתפנו ממרכזי קליטה?
חביב קצב: נתחיל מהעולה שיורד מהמטוס.
חביב קצב: עולה שיוצא משדה התעופה אנחנו מפנים אותו למרכז קליטה.
מיכאל נודלמן: את זה אני יודע.
חביב קצב: הקליטה הראשונית זה באמצעות מרכז הקליטה.
חביב קצב: השאיפה שלנו תוך 14 חודש מהשהייה שלו במרכז הקליטה, לאפשר לו לרכוש דירה בשוק הפרטי ביישובי המרכז וביישובים שהוא יכול להתמודד בהם בנושא התעסוקה, בנושא החינוך הממלכתי דתי וביישובים שבהם לא ייפול על מערכת הרווחה.
חביב קצב: העולים מאתיופיה הנמצאים במרכזי קליטה, זאת האוכלוסייה היחידה במדינת ישראל מכלל הזכאים שהם זכאים למענקי משכנתאות.
חביב קצב: הסכום שהם זכאים לו זה סכום גדול מאוד יחסית, זה ממוצע 300 אלף ₪, אבל אליה וקוץ בה- מדובר באנשים שמגיעים חסרי כל, אין להם הון עצמי, בראשית הדרך עדיין הם לא עובדים, הבנקים לא נותנים הלוואות משלימות, מה הם מסוגלים לקנות בממוצע של 300 אלף ₪ שזה כ-66,67 אלף דולר, תלוי מה שער הדולר וכו'.
חביב קצב: לכן מטבע הדברים הם מתרכזים ביישובים החלשים ביותר ובשכונות המרכזיות.
חביב קצב: אנחנו, משרד הקליטה, מזה זמן רב מנהלים משא ומתן עם משרד האוצר כדי לקבל תמיכה מלאה ממשרד השיכון.
חביב קצב: אנחנו היינו רוצים להגדיל להם את המענקים לפחות ב-50 אחוזים, אבל אנחנו מתחשבים בנתוני מצוקת תקציב, זה ברור לכולנו.
חביב קצב: אנחנו דורשים לפחות לעדכן ב-25 אחוזים בממוצע את התקציב.
חביב קצב: המטרה שלנו היא להעניק לעולה קצת יותר כסף כדי שיוכל להגיע לעוד שכונות קצת יותר טובות באותם היישובים, כדי למנוע ממשפחה בת 10 נפשות לרכוש דירה של שני חדרים וחצי או שלושה חדרים ואחר כך לחיות בתנאי מצוקה.
ארז חלפון: פה אני רק רוצה להוסיף ואני מקווה שנצליח, אנחנו כרגע עם האוצר במשא ומתן מעבר לדבר הזה, לשר ולי הייתה ישיבה עם נציגי בני העדה בשבוע שעבר, אנחנו נצטרך את עזרתם בפיזור, כי אנשים שמגיעים ממרכזי הקליטה נמשכים לאותם מקומות בהם נמצאים בני משפחתם והחברים שלהם.
ארז חלפון: אנחנו רוצים לפזר כדי שבאמת נוכל להעביר אותם לשכונות אחרות ופה אנחנו נצטרך את עזרת נציגי העדה.
מיכאל נודלמן: מה עם דיור עמידר ועמיגור?
ארז חלפון: במיוחד כשיש את המענק הזה אז זה לא משמעותי.
חביב קצב: כי רוב הדירות האלה נמצאות באזורים לא טובים, באזורי שכונות שיקום והדירות לא הכי מתאימות.
חביב קצב: מה גם שיש מעט דירות עמידור ועמיגור.
מיכאל נודלמן: המדינה מכרה דיור ציבורי ויש קרן.
חביב קצב: היא מכרה לדיירים שלה, לאנשים שמתגוררים בדירות שלהם.
מיכאל נודלמן: לא, אבל בסדר.
חביב קצב: אדוני היו"ר, אלה דירות לא מתאימות לעולים.
חביב קצב: בנוסף לזה, גם במצוקת התקציב בנתונים האלה, אנחנו מנסים לשפר את דרכי הרכישה.
חביב קצב: אנחנו מנסים לצמצם רמאויות, בפועל נתנו הנחיה מאוד ברורה באמצעות משרד השיכון לבנקים שהשמאים יעמיקו את הביקורת שלהם.
חביב קצב: כשעולה מאתיופיה רוכש דירה, שני שמאים עושים לו שומה עליה.
חביב קצב: לא הסתפקנו בזה וכבר הגענו להסכם ואני מקווה שנסגור את זה תקציבית עם משרד האוצר ונפעיל אותו, כמו שאמר המנכ"ל, בראשית 2007.
חביב קצב: המטרה היא שאותו שמאי יבדוק גם את המצב הפיזי של הדירה.
חביב קצב: כשעולה מאתיופיה רוכש דירה שהוא יידע מה הוא קונה, לא רק שהוא משלם את מחיר הדירה, שיידע אם הרצפות והאינסטלציה והקירות בסדר וכו'.
חביב קצב: וככה לנסות לצמצם את הנזקים ולהקל עליהם את הדרך.
מיכאל נודלמן: אתם מספרים דברים כמו באגדה, זה בסדר.
חביב קצב: תראה, לפעמים האגדה הופכת להיות מציאות כמו האגדה של המדינה.
מיכאל נודלמן: אני יודע איזו מציאות, בגלל זה אני אומר שזה כמו אגדה.
חביב קצב: בנוסף אנחנו מנסים עכשיו להכניס יותר להסברה, אנחנו רוצים לנסות עד כמה שאנחנו מסוגלים בראשית הדרך לקיים סדנאות לעולים במרכזי הקליטה, כדי להכשיר אותם עדיין במרכזי הקליטה.
חביב קצב: אנחנו נעשה את זה בשיתוף פעולה מלא הן עם עובדי הסוכנות היהודית שעובדים במקום והן עם עובדי משרד הקליטה שאחראים על תחום הדיור כדי להכין אותם לנושא רכישת הדירות ולצאת לשוק החופשי.
ארז חלפון: לצערי הרב, אנחנו בדקנו עוד תכנית, בגלל שגם התגלו רמאויות של המתווכים שמוכרים את הדירות.
ארז חלפון: חברת-הכנסת מרינה סולודקין דיברה אתי על העניין הזה.
ארז חלפון: אנחנו ניסינו לקחת מספר מתווכים שהאחריות תהיה עליהם ורק הם יוכלו להתעסק במכירת הדירות.
ארז חלפון: לצערי הרב, כמו גם בעניינים אחרים, היועצים המשפטיים לא מאשרים את הדבר הזה כי זה מאפשר זכות לכל מתווך לעשות את זה.
ארז חלפון: אנחנו עדיין נלחמים גם בנושא הזה, אבל נתקלים במגבלות משפטיות.
30095: לא רק מתווכים, גם עובדי מרכז הקליטה מרמים את העולים זה ידוע .
עודד סולומון: סליחה אדוני היו"ר, אני מנכ"ל המחלקה לעלייה וקליטה בסוכנות.
עודד סולומון: אני חייב להגיד במשפט אחד, אם יורשה לי,
מיכאל נודלמן: בסדר, אחר-כך, אני רוצה לגמור עם הצגת התכנית.
זאב בוים: בנושא הגדלת המשכנתאות.
זאב בוים: ההנחה היא שהגדלת המשכנתאות תוכל לתת פריסה יותר טובה ופחות צפופה של בני העדה בהתיישבות הקבע שלהם.
זאב בוים: אבל צריך להגיד שני דברים.
זאב בוים: ראשית, אנחנו צריכים את העזרה של בני העדה עצמם הצעירים ואלה המארגנים, דיברתי גם עם אדיסו מסאללה, הוא יו"ר ארגון הגג וגם עם צעירים שפגשתי בעקבות השביתה שהיתה.
זאב בוים: יש פה תרבות מסוימת, והתמודדות עם שינויי תרבות היא תמיד התמודדות לא פשוטה.
זאב בוים: יש הצטופפות מרצון של בני העדה להיות ביחד.
זאב בוים: אם זה לא יעבור עם סיוע מבני העדה, אז יהיה קשה לשנות הרגלים כאלה.
זאב בוים: אבל זה נכון בצורה יותר רחבה, יש גם בעיה מצד יחס האוכלוסייה הוותיקה כלפי האתיופים.
זאב בוים: כל מקום בו מנסים העולים מאתיופיה לרכוש דירות יש נטיה לאוכלוסייה הוותיקה לצאת.
זאב בוים: זו המציאות.
זאב בוים: זה צריך להיות מלווה באיזשהו תהליך יותר רחב של החברה הוותיקה במדינת ישראל מול העדה האתיופית בספקטרום הרבה יותר רחב וגם התרבותי.
זאב בוים: שלא ייווצר מצב שלאן שהם יבואו אז יברחו.
זאב בוים: אז מה הרווחנו בעניין – לא הרבה.
זאב בוים: אפשר להגדיל את המשכנתאות, אבל צריך להוסיף לזה את המאמץ כדי להביא אותם למקומות אחרים בארץ.
זאב בוים: אבל צריך לזכור שזה צריך להיות בליווי של שינויים תרבותיים שהם תהליכים.
עודד סולומון: אני רציתי לציין שתי נקודות.
עודד סולומון: אחת, שהפעולות שנוקט היום משרד הקליטה בנושא הזה בהחלט נועדו למנוע או לצמצם בצורה משמעותית את הבעיה שהועלתה כאן.
עודד סולומון: אני מניח שכבר עכשיו אפשר לראות שיפור משמעותי בנושא.
עודד סולומון: דבר שני, לגבי המקרה, מדובר במקרה בודד אחד שהתרחש במרכז קליטה אחד והנושא טופל מקומית.
עודד סולומון: ואותם עובדים כולל מנהל מרכז הקליטה לא עובדים שם היום.
עודד סולומון: אז צריך לשים את הדברים בפרופורציות.
מיכאל נודלמן: אתם סיימתם את הצגת התכנית?
זאב בוים: כן.
זאב בוים: סיכום אחר-כך.
מיכאל נודלמן: בבקשה חבר-הכנסת אורי אריאל.
אורי אוריאל: תודה היו"ר, ראשית, יישר כוח גדול לכל העוסקים במלאכה, גם הסוכנות וגם משרד הקליטה והעלייה, אומנם עדיין לא רואים את כל התוצאות אבל יש הרגשה של שינוי.
אורי אוריאל: ואין מזרזים אלא למזורזים אבל יש להחיש את ביצוע הדברים.
אורי אוריאל: אני לא אעביר ביקורת על העולים החדשים מאתיופיה אני מעריך את כל אלו שעולים לכאן.
אורי אוריאל: יש להיזהר באמירת הדברים.
אורי אוריאל: צריך אולי לחפש פתרונות בחינוך ובמקום המגורים.
מרינה סולודקין: גם תעסוקה.
אורי אוריאל: כן, גם תעסוקה.
אורי אוריאל: לא נזניח את הבעיות, נטפל בהן ורק שיהיה לכם כח לכך ונדקם את העניינים.
אורי אוריאל: בהמשך לדיון שהיה פה עם השר רוני בר-און, בו דובר שנושא עלייתם של העולים מצריך שינוי.
אורי אוריאל: בקשה אישית, ואני לא רוצה לשמוע על חוק הכניסה וחוק השבות, תעלו אותם עכשיו, תפסיקו את ההתעללות הזו באנשים שנמצאים בסכנה, יש מקומות לא קלים.
אורי אוריאל: כולם יודעים שהאנשים האלה נמצאים בסכנה ממשית של מחלות, של רעב, לפעמים גם של ביטחון ממש.
אורי אוריאל: אני פונה אליך השר, אני יודע שאתה בעד, לעשות מאמץ נוסף לא לוותר בעניין הזה, זה דבר מוסרי מדרגה עליונה.
אורי אוריאל: ואני חושב שיהיה לך ולנו את הכבוד אם אתה תוביל את זה.
אורי אוריאל: אסור להתרגל למציאות, תודה.
מיכאל נודלמן: חברת-הכנסת סולודקין:
מרינה סולודקין: קודם כל, אני מברכת את עבודת משרד הקליטה, אני מכירה את העבודה הזאת ואני חושבת שמשרד הקליטה הוא משרד חברתי מדרגה ראשונה בגלל התכניות היצירתיות וחבל שמשרד העבודה והרווחה לא לוקח לדוגמה את עבודת משרד הקליטה עם השכבות החלשות וגם עם עולים.
מרינה סולודקין: אני מבקשת כחברה בוועדה עלייה וקליטה, סיור עם מיכאל בקרית משה.
אורי אוריאל: ואני מבקש סיור באתיופיה.
מיכאל נודלמן: אני נתתי פקודה לבדוק איך אפשר לעשות סיור לשם.
אורי אוריאל: בתור אחד שהיה שם לפני חצי שנה, אני אגיד לך איך אפשר לעשות את זה.
מרינה סולודקין: אני עדיין לא הייתי, אז תכניס אותי לרשימה.
מרינה סולודקין: אני מודאגת מהידיעה שיש עלייה של בני מנשה שהם גם במרכזי קליטה ובנושא של פלשמורה יש לנו את החלטת הממשלה ואנחנו צריכים לבצע את החלטת הממשלה בגלל שזה אל"ף, בי"ת של מינהל לא תקין.
מרינה סולודקין: ועכשיו כשמביאים את האנשים לאותם מרכזי קליטה, אני שואלת את חביב, מה קורה במרכזי הקליטה.
זאב בוים: זה בהומור אבל השאלה היא במקומה.
מרינה סולודקין: בני מנשה זה נושא לדיון אחר אבל אני חוששת מאוד שעכשיו זה על חשבון של פלשמורה ושאנחנו כבר באיחור.
זאב בוים: נדבר על זה.
מרינה סולודקין: כשהייתי עדיין במשרד הקליטה, בני העדה פנו אליי ומאז שיצאתי ממשרד הקליטה בני העדה הולכים לקבלת קהל שלי בערים.
מרינה סולודקין: בבאר-שבע ובראשון לציון הגיעו קבוצות של אנשים, יש ציפור נפש לבוגרי הצבא, הם רוצים אדמה ומכסות מים לעבודה בחקלאות.
מרינה סולודקין: הפניתי את בקשתם לשלושה משרדים, פניתי לסוכנות היהודית, לזאב בייסקי, כבר קיבלתי תשובה ממנו.
מרינה סולודקין: לסוכנות היהודית יש ניסיון מוצלח קליטה בחקלאות של עולי רוסיה, קבוצה של פרמרים נתנו להם את האדמות בקרן שלום והם עובדים ויש להם מפעלים כל-כך מוצלחים שתוצרת החקלאות מיוצאת לחוץ-לארץ.
מרינה סולודקין: פניתי גם למשרד הקליטה, אנחנו נדבר על זה עם השר בקרוב.
מרינה סולודקין: פניתי למשרד החקלאות בגלל שאני חושבת שלבני העדה יש ניסיון של עבודה בחקלאות טרופית, לא סתם בחקלאות, ועם הכסף של המדינה, הסוכנות היהודית ועם מכסות מים ואדמה, אנחנו יכולים להיכנס למסלול קליטה מקצועי טוב, עם חלק מהאנשים המעוניינים בזה.
מרינה סולודקין: לדעתי חסרים יותר כלי תקשורת בשפה האמהרית שמסבירים הרבה דברים שקורים במדינה.
מרינה סולודקין: בכנסת אני הצלחתי בעבודה שלי מול דליה איציק והמנכ"ל בלשניקוב, יהיו שידורים של הכנסת באמהרית בקרוב.
מרינה סולודקין: מה שאני יכולה עכשיו זה רק להמליץ וללחוץ, אני רוצה ערוץ בתדר אחד באמהרית כל יום, כמו ברוסית.
מרינה סולודקין: אני חושבת שזה חלון טוב אל החברה הישראלית כדי ללמוד חוקים של המדינה, כדי לדעת יותר על המדינה וזה כלי מאוד טוב לקליטה טובה ונכונה.
מרינה סולודקין: אנחנו לחצנו שיהיה מגזין באמהרית, אני חושבת שלמשרד יש יותר כלים.
מרינה סולודקין: אנחנו עכשיו במשא ומתן עם השר הירשזון, צריך להפעיל לחץ של משרד הקליטה שעולי אתיופיה זקוקים ליותר שעות האזנה וגם לשיעורים של עברית אבל בשפה האמהרית.
מרינה סולודקין: כך אני חושבת שהקליטה תהיה יותר ויותר מוצלחת.
קסהאן וונדה: אני מארגון צפון אמריקה.
קסהאן וונדה: אני מבני הקהילה.
קסהאן וונדה: וקודם כל, אדוני היו"ר, אני חושב שאפילו הפרוטוקול מראה שהתפיסה ממש לא מקרבת אותנו לחברה הישראלית.
קסהאן וונדה: אדוני השר ציין את מוקדי הקליטה.
קסהאן וונדה: מוקדי קליטה החלו לפעול עם מדריכים אזוריים, במקום שתהיה מחלקת חינוך, גוף שמטפל בחינוך, שולחים למוקד קליטה.
קסהאן וונדה: רכזי תעסוקה –רכזי תעסוקה הם מתורגמנים לחברות כוח-אדם.
קסהאן וונדה: אין להם סמכות לתת משכורת מביטוח לאומי כדי שיוכלו לקבל הכשרה מקצועית.
קסהאן וונדה: ואז הוא מציע קורס של מספר שעות במהלך היום, במקום שיהיה איש מקצוע בתוך לשכת תעסוקה שמכיר את הבעיה ויקשר שם בתוך לשכת התעסוקה ויכוון אותו להכשרה מקצועית רצינית.
קסהאן וונדה: היום אפילו להנדסאים קשה למצוא עבודה, על אחת כמה וכמה אלו שלמדו בקורס מספר שעות.
קסהאן וונדה: בנושא כדורגל – במקום להכניס אותם לאגודות, כמו מכבי, הפועל, יש לתת להם את המימון שההורים לא יכולים לממן להם.
קסהאן וונדה: יוצרים להם מעין גטו באיזה מתנ"ס, אומרים להם "אתם כדורגלנים" וזהו.
קסהאן וונדה: התפיסה אינה מקרבת אותנו לחברה הישראלית.
קסהאן וונדה: על איזה קשיים אנחנו מדברים?
קסהאן וונדה: יש 150 אלף יוצאי אתיופיה, יש מעל 4,500 סטודנטים אקדמאים, אולי חלק זה מגזענות.
קסהאן וונדה: בראיון עבודה כבר אני יודע מי התקבל, כי הקולגה שלו התקשרה ואמרה לו, "הבן שלי מגיע לשם".
קסהאן וונדה: אז בתפיסה פה יש בעיה רצינית שצריך לקלוט את האקדמאים לפי המקצוע שלהם ולא ליצור לנו איזה מוקד קליטה, איזה רכז קליטה.
קסהאן וונדה: זה לא מה שיקדם אותנו.
אלעזר: אני רוצה אדוני היו"ר, להציג שלוש נקודות קצרות.
אלעזר: בתחילת דבריך, דיברת לגבי בתי-ספר עם ריכוז גבוה של יוצאי העדה.
אלעזר: אני אתן לך דוגמה, אנחנו עובדים בבית-ספר רש"י בנתניה, שכונת קרית נורדאו כוללת כ-9,000 יוצאי אתיופיה מתוך 15,000 שגרים בנתניה.
אלעזר: יש בשכונה חמישה בתי-ספר, ארבעה חילוניים, אחד ממלכתי-דתי.
אלעזר: כול יוצאי אתיופיה נשלחים לממלכתי-דתי.
אלעזר: היום יש קצת מרד, אבל עדיין בסקר שבין 340 תלמידים, כ-310 יוצאי אתיופיה.
אלעזר: בית-הספר לא מקבל שקל מאף אחד, משרד החינוך מקציב לו מה שמגיע ליוצאי אתיופיה עולים חדשים.
אלעזר: בבית-הספר אגב, שליש מהילדים הם ילידי הארץ, שליש מהילדים הם עולים חדשים עד שלוש שנים בארץ ושליש מהילדים הם ותיקים שגדלו בארץ.
אלעזר: בית-ספר זה לא מקבל משאבים, שאלתי את מנהלת בית-הספר אתמול על מוקד קליטה, היא לא יודעת מה זה.
קספאן וונדה: יש 200 אלף ₪ לפעילות, אני לא יודע מה 13 מיליון אומר, אבל לכל מוקד קליטה יש 200 אלף להפעיל תוכניות.
קספאן וונדה: רק כדי לסבר את האוזן לכולם.
אלעזר: כשכבוד השר נכנס לתפקיד, הציג כנושא מרכזי שלו העצמת השפה העברית.
אלעזר: אנחנו עובדים שם עם ילדים שנולדו בארץ ולא יודעים עברית.
אלעזר: אני פונה לכבוד השר למצוא דרך שתוכל גם לסייע למסגרת לימודית פורמלית שתמצא דרך לעזור לילדים האלה.
אלעזר: אנחנו מנסים להשיג עכשיו מקרן מוריה שיתנו להם יום לימודים ארוך.
אלעזר: אבל יש להביא משאבים נוספים, מדובר במשאבים קטנים לבית-ספר.
אלעזר: לא מדובר במיליונים, רק עשרות אלפי שקלים כבר פותרות בעיה להרבה ילדים.
אלעזר: ארוחת צהרים לילד, יום לימודים ארוך עם לימודי עברית בתוך המערכת.
אלעזר: קורס להורים כדי שיבינו מה זה בית-ספר.
מיכאל נודלמן: זה בית-ספר יחידי?
אלעזר: יש בנתניה שלושה בתי-ספר, רמב"ם, שח"ל ורש"י.
מיכאל נודלמן: לא, בריכוז?
אלעזר: בארץ אין יותר בתי-ספר עם ריכוז שמעל ל-95 אחוז.
אלעזר: יש עוד שמונה בתי-ספר: באשדוד, בחדרה, עם ריכוז מעל 50 אחוז.
אלעזר: אבל ריכוז של 95 אחוז, הסיבה אינה ידועה, זה נתניה.
אלעזר: בית-ספר רמב"ם מקבל משאבים אדירים בגלל היכולות של המנהלת.
אלעזר: שני בתי-ספר, רש"י ושח"ל לא מקבלים כלום ומוקד קליטה לא מוכן להיכנס לשם.
אלעזר: הדבר השלישי אדוני היו"ר, זה מרכזי הקליטה.
אלעזר: אנחנו יזמנו והסוכנות היהודית פתחו את זה כבר שנה שניה.
אלעזר: התחלנו לעבוד במרכזי קליטה בכל הארץ עם אלי קדר, בעבודה עם נוער והורים עולים לקראת שילוב במערכת החינוך.
אלעזר: ואנחנו רואים לפי הילדים מה זה מרכז קליטה, אין שם בית-ספר.
אלעזר: הילד יוצא בבוקר לבית-הספר ואין שום קשר בין בית-הספר להורים האלה.
אלעזר: במקרה הכי טוב יש את עובדי מרכז הקליטה, אך לא עם ההורים שלו, הילדים חוזרים מבית-הספר ולא יודעים להסביר להורים מה קורה שם.
אלעזר: את התקציבים שאנחנו מקבלים כעמותה מהתמיכות, אסור לנו להכניס למרכזי קליטה.
אלעזר: אני מבין שכרגע חסרים משאבים.
אלעזר: אולי צריך למצוא עוד דרך של שיתופי פעולה נוספים בין משרד הקליטה, במרכזי קליטה כי המצוקה שם מאוד קשה.
אלעזר: אני תמיד פונה לגב' שרה כהן וטוען שצריך לעשות עבודה עם הילדים, לפני שהם הופכים לסיכון.
אלעזר: בנושא הרביעי, אני לא יודע מה המשטרה אומרת, אדוני היו"ר וכבוד השר, אני יכול לספר לכם על לפחות 20 ערים בארץ, על מוקדים שבהם נמצאים נוער יוצאי אתיופיה בלילה.
אלעזר: אני עובד ברחובות בארבעה מוקדים שאחד מהם בקרית משה, שני בדניה, שלישי באושיות, רביעי במילשיין.
אלעזר: אין שם אף אחד בערב.
אלעזר: קידום נוער יזם פרויקט שאנחנו מנסים להביא לשם איזושהי קרן שתתמוך בו, שבחורה בשם איילה מתחילה לעבוד שם ב-1 לספטמבר כעובדת ערב.
אלעזר: יש חבורות רחוב שמסתובבות בשעות הערב, הם לא באים למוקד קליטה.
אלעזר: שם מנחי קידום נוער גם מיוצאי העדה ועובדי קליטה אפילו לא מכירים את המקומות האלה.
אלעזר: הם מכירים רק את קריית משה ברחובות.
אלעזר: אולי צריך לחזור למה שהיה לנו לפני עשרים שנה, מדריכי רחוב.
אלעזר: עובד קידום נוער עובד עד שמונה בערב.
אלעזר: בשמונה בערב הילדים האלה עדיין יושבים בבית, הם יוצאים החוצה בשמונה, בתשע, מסתובבים עד שתיים, שלוש בלילה.
אלעזר: הם לא באים בבוקר לבית-הספר.
אלעזר: היה כאן דיון לפני יומיים על נשירה סמויה, אולי בנשירה גלויה על יוצאי אתיופיה, משרד הקליטה עשה הרבה עבודה, אבל בנשירה סמויה אנחנו עדיין רואים הרבה בעיות.
אלעזר: ושוב, אני לא מכיר פתרונות, כב' השר, אני רק אומר שיש בעיה היום.
מיכאל נודלמן: זו בעיה.
אלעזר: יש ילדים שמסתובבים בלילה.
אלעזר: וכשמדברים על שפה, אולי צריך לחשוב על משהו ממוקד חוץ מעברית ובשפה האמהרית.
אלעזר: כי כאשר בבית-ספר רש"י מגיעה אימא ואני יושב איתה והיא לא מבינה, אותי הילד לא יכול לתרגם לה כי הוא ילד שנולד בארץ ואינו יודע אמהרית, אני שואל מה קורה בבית?
אלעזר: יש גם בעיה עם שמות הילדים.
אלעזר: ילד לא מסוגל לומר את שמו כי בבית נתנו לו שבעה שמות.
אלעזר: קוראים לו סלאבי בשם אחד, דב בשם אחר, יש מקרים כאלה.
אלעזר: תעבדו עם הילדים ועם ההורים ועם משרד החינוך אולי על תרבויות, כדי להכין אותם למערכת החינוכית בישראל.
זאב: קודם כל יישר כח לשר ולמנכ"ל על הכניסה מאוד רצינית שמתבטאת בריבוי התכניות שהוצגו כאן.
זאב בוים: לא כולם שלנו, אנחנו לא המצאנו גלגלים, אבל הרוב.
זאב: הרצינות מתבטאת גם בכך שחלקם ממשיכים לטווח ארוך.
זאב: אני אוהב תכניות שממשיכות ולא תכניות שכל שנה מתחלפות וזה אחת מהמחלות של המשטר שלנו בכלל.
מרינה סולודקין: אבל לא במשרד הקליטה.
זאב: לכן על זה יישר כוח כפול.
זאב: עכשיו לי יש כמה שאלות.
זאב: אחת דווקא נובעת מריבוי התכניות.
זאב: האם ישנם מדדי הצלחה ברורים ואיזה סוג מעקב אתם מפעילים.
זאב: כי כשמחברים את כל המשאבים האלה ביחד ומחלקים אותם פר נפש, רואים שההשקעה היא אדירה והתוצאה היא, פחות ממה שכולנו היינו רוצים.
זאב: אז השאלה איך מודדים בדיוק איזו תכנית כן מצליחה ואיפה לא.
זאב: כי לפעמים כשמפזרים להרבה דברים, אז גם ההשקעה הגדולה יכולה פתאום לא להניב את התוצאה שלה.
זאב: שאלה שניה נוגעת לשלב הראשוני ממש של קליטת העולים שממשיכים להגיע.
זאב: חבר-הכנסת אוריאל הזכיר את הבעיה שנתקלנו בה בדיונים בוועדות משנה.
זאב: משפחות נכנסות למרכזי קליטה טיפין טיפין, ואז כתוצאה מזה במיוחד לגבי ילדים יש בעיה קשה של לימודי עברית.
זאב: כי בשונה מכל שאר קבוצות העולים דווקא לטובתם של ילדי אתיופיה הם מקבלים קבוצות מרוכזות.
זאב: אך אם הילדים מצטרפים לקבוצה באיחור קשה להם להדביק את הפער ולכן כדאי לתכנן מראש את תהליך הכניסה של המשפחות למרכזי הקליטה כדי שהקבוצות תהיינה הומוגניות.
זאב בוים: זה בדיוק הפוך ממה שרוצים.
זאב: אני יודע שזה פועל על בסיס של מיטה פנויה ועל כן זה נעשה בצורה כזאת, אבל כדאי לנסות בכל זאת להתכוונן, כי ברגע שפעם אחת מכווננים את המערכת ומתחילים למלא מרכזי קליטה בקבוצות, קבוצות, הבעיה יכולה להיפתר ואם לא, הקושי הוא אדיר ואני לא יודע מה הפתרון שצריך להיות.
זאב בוים: צריך לזכור שגם ביציאה, היציאה מדורגת.
זאב בוים: כי בגלל בעיות הדיור, בחלק יש חסמים בלוח הזמנים.
זאב: עכשיו זה פחות מפריע.
זאב בוים: אני מבין את מה שאתה אומר, אנחנו לא יכולים להכניס במכה אחת ולהוציא.
זאב בוים: הפתרון צריך להיות בעזרה לילדים להיכנס לכיתה שכבר לומדת בצורה מדורגת.
זאב בוים: לתת להם סוג של תגבור כדי להשלים ולהדביק את רמת הכיתה.
זאב בוים: זה יותר ישיג.
חביב קצב: אדוני השר, את זה אפשר לעשות רק כשפותחים את הוראת השפה.
זאב: לא, הוא מדבר דווקא על משהו הפוך.
זאב: אבל יכול להיות שהפתרון גם יכול להיות משולב.
זאב: ברור לי שאי אפשר לרוקן מרכז קליטה שלם ואז למלא אותו.
זאב: אבל יכול להיות שבפינוי קבוצות, עדיין ניתן לשחק על הבסיס הזה ואני לא בטוח שהשיקול הזה כן של הוראת שפה, הוא משחק.
זאב: אם לא נוסיף את השיקול הזה על השיקול של המיטות הפנויות, עדיין יכול להיות שיש אפשרות לעשות.
זאב בוים: חביב יעשה לנו בדיקה על קצב הכניסה יציאה ואז נראה אם זה אפשרי.
זאב: יכול להיות שזה שילוב.
זאב: כי אם זה ילד בודד כל פעם, אז גם קשה לתת את המענה שאתה מדבר עליו.
זאב: אם זה קבוצות קטנות, אז המענה שאתה מדבר עליו יכול לעזור לסגור את הפער.
זאב בוים: טוב, רשמתי.
זאב: נקודה נוספת קשורה לכל הסוגייה של השכלה גבוהה.
זאב: ביוזמת יו"ר הוועדה ביקרנו במכללת רופין וראינו פרויקט מאוד יפה של קבוצה שלומדת.
זאב: בסופו של דבר הרי זה הקטר.
זאב בוים: זה פרויקט שנולד במשרד הקליטה.
זאב: לא, הם לא הסתירו את זה, רק שתדע.
מרינה סולודקין: בטח, הכל ממשרד הקליטה.
זאב: עכשיו נתנו את הקרדיט למשרד הקליטה.
זאב: אבל השאלה מבחינת
זאב: כם כמה בכלל המשרד פועל בכיוון הזה כי בסופו של דבר בעיניי זה הקטר.
זאב: כמה שיותר צעירים מהעדה יקודמו להשכלה גבוהה ואחר-כך ישתלבו במקומות עבודה שונים, הם ימשכו את העדה קדימה בכל המובנים, לא רק בתפקידים שהם ימלאו אלא זה גם יחזק את העמותות וכל המנגנון ישתנה.
אבי מספין: עסקנו בנושאים של חינוך ותעסוקה וקליטה.
אבי מספין: אבל יש דבר מאוד מהותי בנושא קליטה, כשהעולים החדשים מגיעים לישראל ולא משנה מאיזו מדינה, הם מגיעים מחוק השבות על-פי מוצאם היהודי.
אבי מספין: גם אנו יוצאי אתיופיה הגענו לארץ על-פי מוצאנו היהודי.
אבי מספין: כשמגיעים במשרד הדתות לנושא הדת, יש שלוש רשויות: הרב הראשי האשכנזי, הרב הראשי הספרדי והרב הראשי של יוצאי אתיופיה.
אבי מספין: אין יותר מזה, ושאלתי היא: למה יוצאי אתיופיה צריכים רב ראשי משלהם?
אבי מספין: למה הם לא משתלבים עם הרבנות הרגילה?
אבי מספין: כשביקשתי להתחתן, ופניתי למועצה הדתית המקומית, אמרו לי קודם כל לגשת לרב הראשי של יוצאי אתיופיה, הרב יוסף עדני, לעבור אצלו תהליך ואחר-כך לחזור אליהם.
מיכאל נודלמן: את זה גם אני שאלתי.
מיכאל נודלמן: זה בגלל שרב ישראלי לא יודע אמהרית.
מיכאל נודלמן: כל הניירות שלך הם באמהרית.
אבי מספין: אני כבר 20 שנה בארץ.
מיכאל נודלמן: ככה אמר לי הרב של הקהילה.
אבי מספין: אני לא רוצה שום דבר באמהרית, אני מתנהל בעברית.
מיכאל נודלמן: אבל הניירות באמהרית.
זאב בוים: אני מבין שאתה רוצה להיות ככל ישראלי ואתה לא צריך את התיווך הזה של איזשהו קייס או רב.
אבי מספין: לא קייס, שהוא הוסמך בארץ.
זאב בוים: ואתה מעדיף, יש מערכת קיימת.
אבי מספין: אני לא רוצה תהליכים מקבילים למערכת הקיימת.