GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זאב אלקין: התשובות ששמענו בנקודה שבה הכרעתם, לא מספקות אותי.
זאב אלקין: הושמעו פה קולות נוספים ששאלו, למה זה חל רק על כיתות יא' ו-יב'.
זאב אלקין: גם הפרקטיקה שהיתה נהוגה במשרד החינוך בחוזר של שנת 1991 וגם נתוני המחקר, מושכים להגדרה הרבה יותר רחבה.
זאב אלקין: אין סיבה להגביל את זה רק לשנתיים האחרונות של בית הספר.
זאב אלקין: בקשתנו, היא להרחיב את זה.
זאב אלקין: אם אתם לא הולכים לקראת בקשתנו, אנחנו נשמח להשתכנע למה לא, כדי שלא נמשיך להציק לכם בעניין הזה.
רחלה שיפר: אני מבינה שהבקשה היא לזכאות ל-10 שנים מיום העלייה, ובחינות בעל פה.
זאב אלקין: בגדול ביקשנו 10 שנים, ובהתאם לזה לשנות את ההגדרה של עולה חדש ועולה ותיק.
זאב אלקין: לא קיבלנו בינתיים אפילו 50% מבקשתו בינתיים.
זאב אלקין: דבר שני, ביקשנו לקחת את החוזר של 1991 ולפתוח את כל המסלולים שהיו בו כאופציות להיום.
זאב אלקין: התבססנו בכוונה על משהו שמשרד החינוך קיים 7 שנים.
זאב אלקין: זה הוכחה לכך שזה אפשרי, וזה לא נוגד עקרונות פדגוגים של משרד החינוך.
זאב אלקין: למשרד החינוך יש כלים לעשות את זה, במיוחד שמספר התלמידים הוא יותר קטן.
רחלה שיפר: אני לא הייתי בישיבות האלה ואני לא יודעת אם הנושא הזה הועלה, אבל נעשתה סטנדרטיזציה בנושא הזה.
רחלה שיפר: כאשר בחנו את הציונים האל לאורך שנים, ראו שיש כ-300,000 ציונים שדווחו על ידי מורי בית ספר שבחן בעל פה.
רחלה שיפר: היתה סיבה, זה לא סתם.
זאב אלקין: עודי הסביר לנו שהיתה סיבה.
זאב אלקין: הסיבה שאנחנו ביקשנו לבחון עוד פעם את הדברים נבעה משני דברים: ירידה די דרמטית בתוצאות בחינות הבגרות של עולים בשנים האחרונות, ובגלל תוצאות המחקר שעוד לא נלמד שהחליטו ללכת בדרך החדשה.
זאב אלקין: המחקר הזה הצביע לטובת הכיוון של החוזר של 1991.
זאב אלקין: כל המסקנות שעולות מן המחקר מתיישבות עם הפרקטיקה של 1991.
זאב אלקין: לכן, שאלנו את משרד החינוך, האם אין היגיון, לאור תוצאות המחקר והירידה בציונים, לשקול את זה מחדש.
זאב אלקין: זה ההגיון שלנו לפתוח את זה מחדש.
זאב אלקין: לא כפרנו, ולו לרגע, שהיו נימוקים רציניים להחליט כפי שהוחלט.
זאב אלקין: אני מחזיר את השאלה הזאת לגבי בחינות בעל פה.
זאב אלקין: אני רוצה להוסיף עוד 3 נקודות.
זאב אלקין: עניין ראשון, הוא רשימת מקצועות הבחירה שהקראת.
זאב אלקין: אני מבין את ההגיון הכלכלי.
זאב אלקין: אם היית אומר לי כי זה מוגבל למספר מסוים של תלמידים שבוחרים את המקצוע הזה במישור הארצי, הייתי מבין את ההגיון.
זאב אלקין: אם יש תלמיד עולה אחד שבוחר ללמוד מקצוע מסוים, לא ניתן להתאים לו את זה.
זאב אלקין: השאלה שלי, היא האם לא כדאי במקום לקבוע רשימה מוגדרת של מקצועות, לקבוע רק מספר נבחנים.
זאב אלקין: זה יוריד את כל השאלות, למה כימיה כן וביולוגיה לא.
רחלה שיפר: אבל צריך להכין את זה.
זאב אלקין: בתחילת השנה עושים בדיקה של מספר התלמידים שנרשמו לכל מקצוע, ואז מכינים את זה.
זאב אלקין: אחרת זה נראה לי מצומצם מדי.
זאב אלקין: משרד החינוך הבטיח לחזור אלינו עם הערכה של לוח הזמנים למערך היבחנות של עולים בשפה העברית, כדי שיהיה סטנדרט של שליטה של ילדים בשפה העברית.
זאב אלקין: עלתה כאן שאלה, האם התוצאות של ההיבחנות לא צריכות לקבוע לגבי הזכאות להתאמות.
זאב אלקין: האם לא כדאי לתת לוועדת חריגים אפשרות להחליט, האם להרחיב את ההתאמות לבגרות לילד, שהמדינה לא הצליחה להביא אותו לשליטה הראויה בשפה העברית.
זאב אלקין: צריך לפתוח כאן פתח למקרים חריגים.
זאב אלקין: אם יהיה סטנדרט טוב של שליטה בעברית וכתוצאה מזה ההתאמות לא יהיו על פי משך הזמן בארץ אלא על פי שליטה בשפה העברית, אני לא אבהל מזה.
זאב אלקין: אני מבין את האיום, אבל אני לא בטוח שאני נבהל מהאיום הזה.
זאב אלקין: השאלה עדיין עומדת בעינה.
זאב אלקין: לא נחה דעתי בנושא של עולה ותיק.
זאב אלקין: אתם אמרתם שאין שינוי לגבי ההתאמות לעולה ותיק.
זאב אלקין: לא הבנתי למה.
זאב אלקין: זה לא ברוח הדברים שנאמרו כאן בדיון שהתקיים.
זאב אלקין: כמו בכל הנושאים הכבדים האחרים, גם כאן אני אשמח לשמוע מה היו הנימוקים להעדר השינוי בדרכי ההיבחנות של עולים ותיקים.
זאב אלקין: זאת הרשימה, ואנחנו נעביר את זה אליכם בכתב.
זאב אלקין: חלק הן הצעות לשיפור לאותה טיוטה שהצגתם כאן, וחלק הן בקשות נימוק למה לא הלכתם לקראתנו למה שביקשנו.
זאב אלקין: הנושא הזה עוד יחזור לדיון תוך שבועות ספורים.
זאב אלקין: אני מציע, שבעוד כמה שבועות תבואו אלינו ותגידו מה אושר מהטיוטה שהצגתם, ומה שונה.
זאב אלקין: זאת ההזדמנות לחזור לכל הסוגיות שנשארו פתוחות, ואז או להתבשר בבשורות טובות או ללמוד את הנימוקים שלכם.
זאב אלקין: אז אנחנו נחליט האם השתכנענו או שאנחנו נחפש דרכים אחרות לעמוד על שלנו.
זאב אלקין: ישיבת המעקב הבאה בנושא הזה תהיה בתחילת נובמבר.
זאב אלקין: אני אשמח לשמוע בימים הקרובים, מתי יתקיים אותו דיון מערכתי.
זאב אלקין: אני לא אתפוס אתכם על המילה של ראשון בנובמבר.
זאב אלקין: אז נקבע ישיבה במחצית הראשונה של נובמבר.
חברי הוועדה: קולט אביטל
חברי הוועדה: זאב אלקין
מוזמנים: ארז חלפון - מנכ"ל משרד הקליטה
מוזמנים: חביב קצב - מנהל אגף בכיר לדיור במשרד הקליטה דוד יאסו - מנהל מחלקת קליטת עולי אתיופיה שרה כהן - מנהלת מחלקת הרווחה אסף דורון - יועץ בכיר לשר מסרט וורקו - אחראית פרוייקטים חינוכיים במשרד הקליטה עודד סלומון - מנכ"ל המחלקה לעלייה וקליטה אפרת וולך - קצינת נוער – המשרד לביטחון פנים
מוזמנים: מאיה שריר - מדריכה ארצית בעליה וקליטה במשרד החינוך אברהם נגוסה נחמן שי אבי יספין מנהלת הוועדה: דנה גורדון נרשם ע"י: פרוטוקול בע"מ דיווח השר לקליטת העלייה על יישום מסקנות הוועדה בנושא: מצבם הקשה של העולים מאתיופיה – הצעה לדיון מהיר של חה"כ קולט אביטל
מיכאל נודלמן: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת קליטה, עלייה ותפוצות, בנושא מצבם הקשה של העולים מאתיופיה.
מיכאל נודלמן: התחלנו לדון בנושא לפני שישה חודשים והוועדה החליטה שכעבור שלושה חודשים ישמיע שר הקליטה את התכנית שמטרתה לתקן את כל הליקויים של קליטת העולים מאתיופיה.
מיכאל נודלמן: שמענו מהרבה ארגונים שמטפלים ביהודי אתיופיה, והגענו למסקנה שאין תכנית מגובשת אחת והיום שר הקליטה ידווח לנו מה משרד הקליטה עושה כדי לשפר את מצב העולים מאתיופיה.
זאב בוים: תודה רבה אדוני היו"ר, חה"כ אביטל, אנשי המשרד וכל האורחים.
זאב בוים: אכן הנושא של קליטת יהודי אתיופיה מעסיק את המדינה כבר הרבה שנים, במיוחד מאז תחילת המבצעים, במיוחד ממבצע משה שהיה באמצע שנות ה-80 ואילך.
זאב בוים: קליטת עלייה זהו נושא שדורש תשומת לב מכל התפוצות, לכל עדה יש בעיות משלה אך לעדה האתיופית יש בעיות מאוד מיוחדות שאינן דומות לאוכלוסיות אחרות, לכן נדרשת הערכות מיוחדת שמובילה לתכניות הקיימות היום.
זאב בוים: רציתי להעיר שבניסוח של הדיון דובר על בדיקה מקיפה של הכשלים בטיפול ולדעתי יותר נכון להשתמש במילה, קשיים, כי כשלים זה כבר מסקנה גורפת וחד משמעית המצביעה על כך שיש פה כשל.
זאב בוים: אדוני היו"ר, ברצוני להציג את הפעולות העיקריות שמתבצעות למען העדה האתיופית בתהליך קליטתה.
זאב בוים: אני אציג את התוצאות הן לחיוב והן לשלילה.
זאב בוים: את הלקחים מכל זה, אני מציע שנשאיר לחלק האחרון.
זאב בוים: מרבית הפעולות שננקטות כאן הן המשך של טיפול.
זאב בוים: קליטת עלייה זה תהליך, ולא ניתן לבצע שינויים של לחיצת כפתור.
זאב בוים: בתהליך קליטת העדה האתיופית, הבעייה העיקרית היא בגישור על פערי תרבות ענקיים, ולכן נדרש תהליך ממושך והדבר הכי חשוב שעלינו לבדוק הוא האם אנחנו במסלול הנכון.
זאב בוים: אני מציע אדוני היו"ר, ברשותך, להדגיש בפני אנשי מקצוע שחלקם נמצאים פה שהדגש הוא לא על דיון פילוסופי אלא קודם להיות מעשיים ולהחליט איזה פרויקטים עושים.
מיכאל נודלמן: אני רוצה להעיר על הוויכוח כשלים או קשיים חבל שאתה לא היית בישיבה, אנו חברי-הכנסת עמדנו על זה שיש כשלים לא קשיים בקליטת עולי אתיופיה.
מיכאל נודלמן: אם אנחנו רואים שיש בתי-ספר שבהם רק יהודים מאתיופים ואין יהודים מישראל, זה כשל של מערכת החינוך ולא הקליטה.
מיכאל נודלמן: ויש עוד דוגמאות שבהן אנחנו כשלנו.
מיכאל נודלמן: זה לא קשיים, אנחנו נוהגים כך ביהודי אתיופיה במשך שנים.
קולט אביטל: ברצוני להבהיר שני דברים, כמי שישב בוועדה הזאת וישב מול משרד הקליטה והמון משרדים שבדרך-כלל עשו כמיטב יכולתם והשקיעו הרבה מאוד כסף, הרבה מאוד משאבים, הרבה מאוד חשיבה, אני לא באתי להגיד שלא נעשים דברים או שהמערכת נכשלה.
קולט אביטל: אני באתי להגיד שאני וכולנו כאן יחד מסתכלים על תוצאות שחלקן עגומות.
קולט אביטל: ולכן הבעיה היא לא רק הקושי בדרך, הבעיה היא התוצאה.
קולט אביטל: כמו זו למשל שהרבה מאוד אתיופים חיים בשכונות עוני, בגטאות לצורך העניין הזה, שהם בעצמם מוקד ליצירת קשיים.
קולט אביטל: זה נראה לא רק כקושי אלא כשל וכשל זה לא אומר כשלון, כשל זה פחות מכישלון, מבחן התוצאה.
קולט אביטל: אני אמנה מספר גורמים שנראים לנו כמכשילים את הקליטה.
קולט אביטל: ודווקא משום שאתה שר חדש במשרד הקליטה, אשאל אם לא הגיעה השעה לבחון כמה מהקונספטים שבהם חיינו.
קולט אביטל: למשל כל הנושא של השיקום, או איך ומה אנחנו משקיעים במערכת החינוך במגמה להגיע לאיזה שהם שינויים שאולי יכולים להניב תוצאות יותר חיוביות.
קולט אביטל: זה הקונטקסט שבו נבחנו דברים.
קולט אביטל: אני רוצה להגיד לך במאמר מוסגר, אני חוזרת מאיזשהו כנס שהתקיים במלטה בסוף השבוע, 56 פרלמנטים דנו בבעיות של קליטת מהגרים בתוכם ואין מדינה אחת שיודעת ועושה מה שאנחנו עושים למען העולים.
קולט אביטל: ואני אומרת את זה כדי שנקבל פרספקטיבה.
קולט אביטל: אני באמת לא באה להתקיף את המערכת, אבל אנחנו רואים שיש בקרב הקהילה האתיופית, לצערי, כל-כך הרבה מקרים של התאבדויות, כל-כך הרבה מקרים של נשירה מבתי-ספר, כל-כך הרבה בעיות בתוך השכונות עצמן.
קולט אביטל: יש לנו שלושת אלפים אקדמאיים שסיימו אוניברסיטאות והם לא נקלטים בשוק העבודה, זה לא מעודד את הקהילה לשלוח את יתר החברים שלה ללמוד באוניברסיטאות.
קולט אביטל: אלה נקודות ציון שנראות לנו אפילו קצת יותר מקשיים.
קולט אביטל: ולכן המטרה שלנו היתה לחפש דרכים אחרות.
קולט אביטל: אולי במקום לתת משכנתא שלא מספיקה לרכישת דירה טובה, עדיף לפזר אותם בארץ בקרב שכונות וערים יותר חזקות שבהן גם יש עבודה ולא ליצור בעצמנו גטאות שבסופו של תהליך הבעיה רק תסתבך.
קולט אביטל: זאת היתה מטרת הדיון ואדוני השר, באמת לא היתה שום סיבה שמישהו ייעלב מהמילה "כשלים" כי לא זאת היתה הכוונה והמטרה.
קולט אביטל: אם אנחנו לא נסתכל על המצב כפי שהוא ונתקדם באותו התלם שהלכנו עד עכשיו, נמשיך לייצר את אותם הכשלים ואת אותם הקשיים.
קולט אביטל: זאת המטרה.
זאב בוים: אני מקבל בגדול, וגם בפרטים את ההבחנות האלה ומסכים אתן.
זאב בוים: קודם כל עלינו לבדוק את עצמנו כל הזמן.
זאב בוים: בסיכום אני גם אצביע על איך אני חושב שצריך לעשות בחינה רצינית שתבחן מול ההשקעות את התוצאות.
זאב בוים: כל עוד אין באמת מבחן כזה, העניין של הקשיים או כשלים זה עניין של התבוננות מהצד שבהרבה מקרים בתחומים שונים היא קולעת והביטוי הוא קולע ומשקף מציאות קיימת.
זאב בוים: אבל כיוון שזה עדיין נתון לבדיקה, אני חושב שנכון קודם כל לדבר על הקשיים.
זאב בוים: על הקשיים המיוחדים אין ויכוח ולגבי הכשלים, עדיין נשאלת השאלה, לו עשינו פעולות אחרות, האם היינו מקבלים תוצאות יותר טובות או פחות טובות?
זאב בוים: לכן צריך את הבדיקה ולסיכום אומר שאנחנו נמנה גוף רציני לערוך בדיקה שתיבחן את כל מה שאנחנו עושים עכשיו בהשקעות מול התוצאות הקיימות.
מיכאל נודלמן: זה מה שהתבקשתם.
זאב בוים: ייתכן שהקושי כאן הוא באי הוודאות הגדולה.
זאב בוים: המטרה שאנחנו מבקשים להשיג היא אולי כבדה וגדולה ואי אפשר להשוות את זה לתהליכים דומים אחרים של קליטה.
זאב בוים: יתכן שאנחנו משיגים המון למרות שיש הרבה בעיות.
זאב בוים: אני בטוח שיש פה הישגים עצומים גם כאשר אנחנו לא מרוצים מהסך-הכל.
זאב בוים: אני חושב שאנחנו מבינים אחד את השני ואני מציע שתינתן פה סקירה, כמה שאפשר ממצה, על תמונת המצב מבחינת הפעולות.
זאב בוים: אנחנו לא מנתחים עכשיו ברמות של תיאוריות או של רקע, אלא דנים מה עושים עכשיו.
זאב בוים: חנוך צמיר המשנה למנכ"ל משרד הקליטה.
חנוך צמיר: שתי הערות: אחת, בקליטה בכלל ובקליטה של העדה האתיופית בפרט, עוסקים לא רק משרד הקליטה שאכן בעצם עושה את כל הפעילות, אלא גם משרדים ממשלתיים כמו משרד החינוך ומשרד הרווחה ומשרד השיכון וגופים נוספים שחלקם מיוצגים כאן, הסוכנות היהודית ועמותות.
חנוך צמיר: לכולם פעילויות עצמאיות משלהם ואם אנחנו רוצים לבחון ולשפוט את סה"כ הפעילות של מערכת הקליטה מול הקהילה, אז כמובן צריכים לקחת בחשבון את הפעילויות האלה ואז להתייחס לכל נושא המשאבים והתשומות שמשקיעים בהקשר הזה.
חנוך צמיר: וההערה השנייה היא, מטבע הדברים אנחנו מדברים פה רק על עיקרי הפעילות של המשרד ולא מעבר לזה.
חנוך צמיר: אנחנו לא נציג כאן את כל נושא מרכזי הקליטה כי פה אנחנו עושים איזושהי פעילות שיתוף עם הסוכנות היהודית.
חנוך צמיר: אנחנו נעסוק בעיקר במה שאני קורא "קליטת הקבע ביישובים העירוניים".
חנוך צמיר: לאחר השקף הכללי הזה אדבר על מהלך שהוא חדש יחסית במשרד והפך להיות ציר הפעילות העיקרי שלו ולאחר מכן נעבור לפי האגפים השונים, האגף לקליטה בקהילה, רווחה וחביב יציג את נושא הדיור.
חנוך צמיר: קהילה האתיופים מונה כרגע כ-105 אלף אנשים, כולל ילידי הארץ.
חנוך צמיר: מתוכם כשבעת אלפים נפש במרכזי הקליטה.
חנוך צמיר: מוקדי הקליטה זה ייצוג ארגוני חדש שנושא תפיסה חדשה והנגשת שירותים חברתיים לקהילות במצוקה שפיתחנו ממש בשנים האחרונות וזה קיבל תנופה מאוד משמעותית בשנתיים האחרונות.
חנוך צמיר: ואנחנו נמשיך לפתח לפתח.
חנוך צמיר: זוהי רשת שלמה של מוקדי קליטה שיושבים פיזית בשכונות של עולים מאתיופיה, הם מבצעים את האיגום המפורסם ואת הפעילות, בראייה כוללת של כל הגופים, המשרדים והעמותות וכל הקרנות שבדרך-כלל נמצאות בשכונות.
חנוך צמיר: הקמנו צומת שמחברת את כל הפעולות של משאבים ותשומות.
חנוך צמיר: המוקדים גם קובעים סדר עדיפות לפעולות ודואגים שאחד לא ידרוך על השני.
חנוך צמיר: המוקדים נמצאים היום בכ-20 יישובים.
חנוך צמיר: התכנון ל-2007 הוא לגדול בעוד חמישה ואז נכסה כ-90 אחוזים מהאוכלוסייה.
חנוך צמיר: עקרונות המוקד שהם, ריכוז פעילות, ובניית תכניות מקצועיות משותפות לגופים מהווים את הייחוד והשוני למצב שהיה קודם לכן.
חנוך צמיר: אנחנו יושבים בתוך השכונה וכל המערך הזה שמונה כמעט מאה אנשים, מתופעל על-ידי בני הקהילה שזה עקרוני אצלנו שבני הקהילה עצמם ייקחו חלק באחריות לקליטת הקהילה ויהיו רכזים מקצועיים ומנהלים.
חנוך צמיר: אנחנו כמובן מפתחים ראייה הוליסטית של כלל צרכי המשפחה.
חנוך צמיר: עשינו סקרים מאוד מפורטים ואנחנו מכירים בשכונות האלה את כל המשפחות עם הבעיות.
חנוך צמיר: והדבר החשוב ביותר הוא שהמוקדים האלה הפכו בעצם להיות כתובת לבני הקהילה בשכונות.
חנוך צמיר: התקציב השנתי שלנו כמשרד הוא 13 מיליון ₪.
חנוך צמיר: בפעולות האיגום אנחנו עומדים להצביע על שותפויות תקציביות בכל התכניות שלנו שכבר היום הם בסדר גודל של 10 מיליון ₪.
חנוך צמיר: תהליך זה הוא מפתח בפיתוח המוקדים.
חנוך צמיר: באופן סכמתי זה מבנה ההפעלה.
חנוך צמיר: מוקד הקליטה יושב ב-20 שכונות.
חנוך צמיר: השותפים להפעלה ולפיתוח הקונספט זה בראש בראשונה הרשות המקומית שנדרשת לא להעביר את האחריות אל השלטון המרכזי שהם תושבי היישוב.
חנוך צמיר: ומול הרשות המקומית יש לנו את הקהילה.
חנוך צמיר: כלל יסוד שלנו בהפעלת המוקדים, מעבר לניהול שהוא על-ידי בני הקהילה, שצוותי הארגון שמפעילים את המוקדים יהיו מורכבים בלפחות 50 אחוזים מבני הקהילה שהם מתנדבים ותושבים של השכונה, וזה עובד.
חנוך צמיר: בכל שכונה אנחנו מוצאים את הפעילים, הם מאוד משמעותיים בתשומות שלהם ולמעשה כל התכניות שמבוצעות ברמה השכונתית או העירונית, בסופו של דבר באות מלמטה ולא מוכתבות מלמעלה.
חנוך צמיר: אנחנו מתווים קווי פעולה כלליים מבחינת נושאים אבל התרגום של הנושאים לפעולות מקומיות, מתבצע באמצעות ועדות ההיגוי ולבני הקהילה יש השפעה מכרעת.
חנוך צמיר: הנה היישובים שבהם אנחנו יושבים.
חנוך צמיר: בסוף 2006 אני מעריך שנהיה בעוד חמישה יישובים חדשים שקולטים את הקהילה של השנתיים האחרונות.
חנוך צמיר: התפתחו נקודות קליטה חדשות ביישובים כמו: בת-ים, חולון, פתח-תקוה, בני-ברק/פרדס כץ וגם תל-אביב-יפו כשלצערי הדגש הוא על יפו ולא על תל-אביב.
חנוך צמיר: פה אנחנו מראים סטטיסטיקה של דוח שנתי שנעשה אמנם ב-2005, אבל הוא דומה מאוד למה שיהיה ב-2006 ויכול להיות שב-2006 זה רק יגדל ופילחנו את הפניות אל אותם מוקדים, שימו לב, 15,211 פניות למוקדים ב-2005 והנושאים הם ביטוי למה שאמרתי קודם כמשפט תיאורטי, גישה הוליסטית שבעצם מנסה לראות את כל הצרכים של היחידה המשפחתית.
חנוך צמיר: היו פניות בענייני תעסוקה והשתלמויות, ביטוח לאומי, דיור, חינוך, סיוע משפטי, רווחה וכו'.
חנוך צמיר: אם הצוות המקצועי מסוגל לטפל בפניה באופן עצמאי, הוא עושה את זה.
חנוך צמיר: אם הוא לא מסוגל, מאחר והוא פיתח מערכת קשרים מאוד הדוקה עם הגופים הרלוונטיים, הוא מפנה אליהם ואז הוא עוקב אחר איכות הביצוע והטיפול בפניה.
מיכאל נודלמן: בכמה פניות אתם מטפלים?
חנוך צמיר: הנה יש כאן.
חנוך צמיר: ויש פה גם דוגמאות עם מספרים לריכוז פעולות.
חנוך צמיר: הפעולות עוסקות בהכשרות מקצועיות, אתם יכולים לראות כמה השתתפות, והנה התחומים: נהיגה, נהיגת אוטובוס, אוטובוסים זעירים, חשמלאות רכב וכך הלאה.
חנוך צמיר: דגש רב על עברית.
חנוך צמיר: הרובריקה שעוסקת בהשמות בעבודה לדעתי היא הרובריקה המשמעותית ביותר שקיימת בכל הטבלאות שאני אציג.
חנוך צמיר: כ-1,300 השמות של בני הקהילה בשנת עבודה, אנחנו רואים בזה הישג גדול מאוד.
חנוך צמיר: אנחנו עוקבים אחרי השרידות שלהם במקומות העבודה וגם בזה האחוז הוא גבוה.
חנוך צמיר: זה מצריך כיתות רגליים של רכזי התעסוקה יום יום, שעה שעה בחיבור שבין האיש לבין איתור מקום העבודה.
חנוך צמיר: דוגמה נוספת ברובריקה התחתונה, עוסקת בפרויקט של נשים שנקרא "אשת חיל" ותראו את המספרים.
חנוך צמיר: סה"כ אנשים השתתפו בפעולות של תעסוקה והשכלה, אתם רואים את המספר.
חנוך צמיר: ריכוז של תכניות נבחרות בתחום הנוער, רק מדגם מייצג, יש עוד הרבה נוספות.
חנוך צמיר: יש פה גם פילוח לפי המוקדים עצמם.
חנוך צמיר: אנחנו עוסקים מספורט קט רגל ועד גדנ"ע, מסיירות, בעיקר עם החברה להגנת הטבע דרך חוגי מחשבים, תגבור לימודים וכך הלאה.
זאב בוים: סליחה רגע, אני רק רוצה שלא ישתמע שאם אתה רואה נניח שבאשדוד יש מפעל בתוך המוקד שנקרא "קט-רגל" ומשתתפים 45, אבל זה רק מפעל אחד במוקד מתוך שורה ארוכה.
זאב בוים: נתנו דוגמית לפי תחומים מסוימים, אז הבאנו את זה.
חנוך צמיר: הנה דוגמה נוספת לאירועים קהילתיים מתחרים.
חנוך צמיר: מתארגנים באמצעות המוקד והאגפים המקצועיים שלנו.
חנוך צמיר: לפני יומיים חגגנו את חג האסיף.
חנוך צמיר: אנחנו יודעים בדיוק איך זה עובד.
חנוך צמיר: אגב, יש גם אירועים לא ארציים כמו האירוע הארצי בירושלים, יש גם אירועים מקומיים.
חנוך צמיר: יום הזיכרון לנספים, ערבי פולקלור ודברים נוספים.
חנוך צמיר: דוגמאות מבריאות המשפחה, ימי עיון לעובדים סוציאליים, הדרכת ההורים.
חנוך צמיר: מאמר מוסגר לגבי ההורים, בשנת העבודה 2007 נקציב את הנושא של העבודה המשותפת עם ההורים בטיפוח ההורים כאחד היעדים העיקריים של מערכת המוקדים כי לדעתי אולי תשומת הלב הן התכנונית והן המקצועית מול שכבת הגיל הזו של ההורים לא היתה מספקת ואני חושב שאנחנו צריכים לתקן אותה.
חנוך צמיר: הנה דוגמה לאיגום הארגונים שלפעמים אפילו יושבים פיזית, ולא רק משתתפים בוועדות ההיגוי.
חנוך צמיר: יש מקומות בניהול והפעלת המוקד ובקביעת סדר עדיפות.
חנוך צמיר: אתם רואים פה דוגמאות ולא כתבנו את הכל, יש עמותות מקומיות ששותפות וזו קואליציה אמיתית של אנשים שעוסקים בטיפול בבני הקהילה.
חנוך צמיר: אני מעביר את רשות הדיבור למסרט, שתיתן דוגמאות מייצגות של פרויקטים ארציים שלא מטופלים דווקא באמצעות המוקדים אלא באופן ישיר באמצעות האגף.
מסרט וורקו: בסה"כ הכללי, בשנים האחרונות אנחנו משנים את הגישה שלנו, כפי שציינה חה"כ קולט אביטל.
מסרט וורקו: עד לפני חמש שנים היה מספר הילדים שהיו משולבים בתכניות הבלתי פורמליות מצומצם מאוד.
מסרט וורקו: בשנים האחרונות הרחבנו את היקף הילדים שמשתתפים בתכניות וגם עשינו מיפויים ברמת הצרכים של הילדים עצמם במטרה לתפור תכנית אישית, מתאימה לכל ילד וללוות ולסלול את דרכו לחיים הנורמטיביים בחברה.
מסרט וורקו: כלומר, לאקדמיה ולשירות יותר משמעותי בצה"ל.
מסרט וורקו: יש כאן מספר דוגמאות של התכניות שהופעלו עד ה-30 ביוני השנה.
מסרט וורקו: פעילות שכללה קרוב לחמשת אלפים ילדים, כאשר 760 ילדים מתוכם הם יוצאי אתיופיה.
מסרט וורקו: התכנית פעלה במתנ"סים היישוביים באמצעות החברה למתנ"סים.
מסרט וורקו: היא נתנה מענים הן ברמה הלימודית הן ברמה של ידע כללי, העשרה, חוגים ופעילויות חברה, כאשר המטרה העיקרית היא לצמצם את הפערים הלימודיים שקיימים בינם לבין שאר הילדים בכיתה.
מסרט וורקו: תכנית הדגל מבחינתנו היא אופק לבגרות שהתחלנו לפני ארבע שנים בשיתוף ג'וינט ישראל ומכון ברנקו וייס.
מסרט וורקו: בתכנית כיום משולבים 1,030 ילדים, כאשר 3,046 תלמידים עברו בתכנית הזאת במהלך ארבע השנים הללו.
מסרט וורקו: התכנית פועלת בקרב תלמידים בשכבות גיל י' עד יב' וישנן הצלחות רבות.
מסרט וורקו: כדי להמחיש את הצלחת התכנית: בשנת תשס"ו 75 אחוזים מבוגרי התכנית סיימו את הלימודים עם זכאות לתעודת בגרות, כאשר 20 מהזכאים לבגרות הם זכאים לבגרות איכותית, כלומר, הם עומדים בקריטריונים של האקדמיה.
מסרט וורקו: קיימת גם תוכנית צל"ש שמכניסה למעשה תכנית פלא ביישובים שאין בהם מתנ"סים ויש צורך לתת את התגבור ולצמצם את הפערים הלימודיים משאר התלמידים בכיתה.
מסרט וורקו: במסגרת תכניות עם הרשויות, מופעלות תכניות נוספות שלא כתכניות ייחודיות ברמה היישובית.
מסרט וורקו: יש כאן דוגמאות מסך התכניות שאנחנו מפעילים, כמו מועדוניות, קייטנות קיץ וכן הלאה.
מסרט וורקו: באשר לנושא תרבות, בשנתיים האחרונות פיתחנו תכנית שנותנת גם מענה להעשרה תרבותית.
מסרט וורקו: מרבית בני הקהילה לא נחשפים לסוגי תרבות הקיימים בארץ.
מסרט וורקו: רכשנו את ההצגה "היחיד במינו" שזו הצגה של אומן מבני הקהילה שהיא משקפת את הסיפור של העלייה ומגלמת בתוכה את קשיי הקליטה.
מסרט וורקו: מהתכנית הזו נהנו כ-10 יישובים, בשנה האחרונה 150 אלף ש"ח, שנה לפני 160 אלף ₪, ההצגה היא מאוד מוצלחת והיא משקפת בעצם את המציאות של הקהילה.
מסרט וורקו: אנחנו גם מספקים ספרים, פתחנו במוקדי הקליטה ספריות של קלטות וידיאו וספרים שתורגמו מאמהרית לשפה העברית.
זאב בוים: תודה.
זאב בוים: שימו לב להשקעה בתחום של התכניות המיוחדות בחינוך שנקרא לזה "חינוך תרבות", שזה כמחצית הסכום מסה"כ ההשקעה שלנו במוקדים.
זאב בוים: זו השקעה שלנו של משרד הקליטה.
זאב בוים: וכמו שראינו כבר, יש הרבה גורמים נוספים שחוברים לתקציבים, כך שההיקפים יותר גדולים.
מיכאל נודלמן: איך אתם בודקים את כמות ההשקעות?
חנוך צמיר: רוב הפרויקטים מלווים במחקרי הערכה.
חנוך צמיר: ומסרט כבר הראתה את השינוי בשיעור הזכאים לבגרויות ובאיכות הבגרויות.
זאב בוים: יש דברים שניתנים למדידה כמו הבגרות, כשאתה עושה תכנית לבגרות, אתה יכול למדוד כמה היה לפני התכנית.
זאב בוים: עכשיו התכנית רצה ואם יש כבר מחזור ראשון או שני שהם כבר אחרי התגבור הזה בתכנית המיוחדת, אתה רואה את התוצאות ובזה יש לנו תוצאות טובות.
זאב בוים: שאלה אליך: כמה אנשים משתתפים במוקדים בהשמה בתעסוקה?
חנוך צמיר: 1,300.
זאב בוים: 1,300, בתקופה של שנה שמנו בעבודה 1,300 מבני העדה על המקצוע שהם למדו.
זאב בוים: עכשיו אתה שואל אותי, אני לא יודע לענות לך אם התוצאה הזאת היא תוצאה הכי טובה שאפשר להשיג, אנחנו חושבים שהיא תוצאה יותר טובה ממה שהיה עד כה.
מיכאל נודלמן: אם בקורסים היום אלף אנשים זה גם לא טוב.
זאב בוים: אז אני נותן לך דוגמאות שאנחנו יכולים למדוד.
זאב בוים: יש דברים שעוד אי אפשר למדוד, כמו תכניות חינוך ארוכות, או תכנית פלא של לימודים ותגבור אחה"צ, את זה עדיין אי אפשר למדוד.
זאב בוים: יש לנו תכניות של צל"ש שהן די דומות, זה במסגרות אחרות, הדברים האלה או שילוב בפנימיות של זה, זה השפעות ארוכות טווח, עדיין לא ניתנות למדידה.
זאב בוים: בסיכום אזכיר שאנחנו ניקח גורם חיצוני שיעשה לנו איזושהי הערכה שנראה אם אנחנו על המסלול הנכון בכל תכנית ותכנית.
שרה כהן: העשייה בתחום הרווחה נמדדת במשרד בארבעה תחומי תוכן ועשייה שמשקפים עבורנו את נתוני והיקפי הסיכון הניכרים יותר בקרב העדה.
שרה כהן: הראשון, התמודדות עם קשייו של נוער עולה יוצא אתיופיה שמצוי במצבי סיכון וסכנה; התחום השני זה הנושא של התמודדות עם בעיית ההתמכרויות, אלכוהול וסמים; הנושא השלישי זאת בעיית האובדנות והרביעי, בעיית האלימות במשפחה בקרב העדה.
שרה כהן: ארבעה תחומי התוכן הללו נעשים תוך חבירה ושיתוף פעולה עם הרבה מאוד גורמים.
שרה כהן: גם ברמה של חשיבה משותפת, שיח משותף ופיתוח משותף של תכניות ובאמת מתוך מחשבה שעם שיתוף פעולה, אפשר להגיע לתוצאות משמעותיות יותר.
שרה כהן: הרבה מאוד אנחנו נשענים על אנשי מקצוע ועל גורמים שבאים מתוך הקהילה עצמה.
שרה כהן: באשר לתכניות של נוער במצבי סיכון וסכנה – חלק מהתכניות הן תכניות מערכתיות ודוגמה, מסיכון לסיכוי שאמורות לתת מענה לכלל בני הנוער במצבי סיכון ברמה של יישוב.
שרה כהן: תכניות אלה כרגע מאוד יקרות ובוצעו בשלושה יישובים לקראת השנה הרביעית והאחרונה שלהם.
שרה כהן: מתוכן גזרנו חלק מהתכניות שהן תכניות שממוקדות יותר בנוער שנמצא בקצה הרצף שזה נוער שעובר חוק.
שרה כהן: כרגע אנחנו עושים את התכנית סיכויים לדוגמה ב-20 יישובים לאחר הצלחה ב-10 יישובים והרחבה של 10 יישובים נוספים עם תקציבי הקרן לילדים וסיכון בביטוח הלאומי.
שרה כהן: פה אני יכולה גם להראות הצלחות מוכחות שעמיתתי מהמשטרה אפרת, גם תוכל להציג אותן.
שרה כהן: במעבר שמשנת 2005 ל-2006 חלה ירידה של 17 אחוזים במספרי התיקים שנפתחו לנוער יוצאי אתיופיה ובכלל חלה ירידה מאוד משמעותית בנתוני הפשיעה של נוער עולה בצורה ניכרת הרבה יותר מאשר של נוער ותיק.
שרה כהן: חלק מבין התכניות הן תכניות שמכוונות מבחינתנו לקדם תכניות שהן מעודדות יותר הצלחה.
שרה כהן: אנחנו כרגע פועלים יחד עם עמותת יזמים צעירים על תכניות שמכוונות לנוער במצבי סיכון, תכנית נורמטיבית שנמצאת בבית-הספר.
שרה כהן: התקווה שלנו היא להכניס כמה שיותר מהתכניות הללו למסגרת מוקדי הקליטה, כי כל העבודה היא עבודה יישובית מתכללת וזאת תכנית שנכון מאוד שתהיה במסגרת המוקד.
שרה כהן: חלק מהתכניות הן תכניות שממוקדות בשכונות.
שרה כהן: אנחנו זיהינו בהן מוקדי מצוקה מיוחדים.
שרה כהן: לדוגמה, באזור צפון ירושלים שתי שכונות שהן עתירות עולים.
שרה כהן: נעשתה שם עבודה תשתיתית רחבה, על מגוון מאוד גדול של תחומים.
שרה כהן: גם פה חלק מהנתונים הם נתונים מאוד מעודדים.
שרה כהן: במשטרה מדווחים לנו שהיום לא רואים חבורות רחוב של נוער עולה אלא יותר דווקא את הנוער הוותיק.
שרה כהן: ההשקעה שלנו באוכלוסייה העולה מניבה תוצרים משמעותיים.
שרה כהן: ההכנסה של הפעילות למסגרת המתנ"ס וההתייחסות גם למתנ"ס כמקום שהוא מקבל ומזמין את בני הנוער, יוצרות תפנית.
שרה כהן: חלק מהתכניות שאנחנו פיתחנו בעת האחרונה הן תכניות שאנחנו פיתחנו אותן יחד עם יישובים באותם כיסי מצוקה שראינו ששם יש חלק מהנוער שגם משדר תחושה של ניכור, וחוסר שייכות, בחלק מהמקומות ראינו גם ריבוי אירועי אובדנות וגם ניסיונות אובדנות בקרב נוער.
שרה כהן: תכנית מגדלור בקרית מלאכי מהווה תכנית דגל, שמבחינת היישוב יצרה מעיין סוג של אווירה אחרת בתהליך העבודה עם נוער עולה.
מיכאל נודלמן: מה הם עושים שם בתכנית כזאת?
שרה כהן: זאת תכנית שמתקיימת יחד עם עמותת עלם בקרית מלאכי, באחת השכונות היותר במצוקה.
שרה כהן: היישוב עצמו היקצה לנו מבנה שכולל בתוכו גם אולם ספורט.
שרה כהן: נעשה שם תהליך משולב, המשכי.
שרה כהן: השלב הראשון היה איתור של הנוער ברחוב, אנחנו מימנו תקציבים של עובדי איתור מה שנקרא "חבורות רחוב".
שרה כהן: הם פשוט הסתובבו ברחובות בשעות לילה מאוחרות ויצרו קשר תומך ומעודד עם בני הנוער שמסתובב ברחובות והזמינו אותם ליטול חלק ולהצטרף לתוך המבנה של העבודה עצמו.
שרה כהן: בתוך המבנה עצמו נוצרה פעילות שבנויה על הרבה מאוד תחומי תוכן ועניין שהם רלוונטיים לנוער.
שרה כהן: דגש מאוד משמעותי על הנושא של הספורט.
שרה כהן: לדוגמה בקרית מלאכי בתכנית מגדלור זו קבוצת כדורגל שמגיעה להישגים ארציים.
שרה כהן: זה נושא לגאווה ואחד מהדברים שאנחנו מאוד רוצים ליצור בקרב הנוער שנוטל חלק בתכנית.
שרה כהן: לתכנית יש שמות שונים במקומות שונים.