GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נעמי אורן: פיילוט זה דבר שבאמת צריך להתייחס אליו כמו תינוק וחייבים לטפח אותו בליווי מתאים והכשרה מתאימה.
נעמי אורן: להתפרש גדול מדי, זה יהיה בעוכרינו.
זאב אלקין: לא, פה זה קשור דווקא ברמת הפיילוט כדגם, כי בכל זאת פנימיות זה דבר אחד וכאן זה משהו אחר, לכן אם יש דרך לנסות אפילו עוד השנה להכניס ולו מקום אחד או שניים בפיילוט, איפה שיש מספר גדול של עולים ומספר מתאים של שעות, אם אתם יכולים למצוא פה שפה משותפת, זה מבורך.
עמיהוד בהט: אני אגיד שלושה דברים קצרים.
עמיהוד בהט: אל"ף, רעיה, את הזכרת קודם את הלימודים בקיץ לקראת הבגרויות.
עמיהוד בהט: אמנם זה לא הנושא של הבגרויות כרגע, אבל אני אגיד לך מלה אחת.
עמיהוד בהט: קוראים לזה 'המחצית השלישית', מפעיל את זה האגף לחינוך העל יסודי, זו תוכנית מדהימה שמזמינה את הנוער, לאו דווקא עולים אלא את כולם, לעשות שדרוגים בכל מיני דברים שנכשלו, או מקצוע אחד, או שניים וכדומה.
עמיהוד בהט: אנחנו ניסינו לשלב בזה מסלולי כיתות במרכזים שקיימים בכל הארץ, כיתות במסלול של עולים שיש להם בחינות בגרות מותאמות.
עמיהוד בהט: בשנה שעברה ולפני שנתיים, למעט במחוז הדרום, אני אומר פה לשבחו של מחוז הדרום שנעשתה שם עבודה באמת גדולה ונעשו גם במקומות אחרים.
עמיהוד בהט: ההיענות של התלמידים היתה מאוד נמוכה, למעט קבוצה אחת או שתיים באשקלון או באשדוד, לא היתה היענות של התלמידים עצמם ואף על פי כן, כיוון שקיבלנו אתמול בדואר מיפה פסט, מנהלת האגף לחינוך על יסודי, את הסקירה של מה שהולך לקרות השנה, אני כתבתי לה מזכר כבר אתמול, בלי שום קשר למה שנאמר פה, שאני מבקש ממנה בשנה הקרובה, בשנת תשס"ז, כן לעשות ניסיון מחודש להקים כיתות קבוצות לתלמידים שהולכים לעשות בחינות בגרות.
עמיהוד בהט: מיכאל, חלק גדול ממה שאתה אמרת קודם, חלק גדול, דיברת על בתי ספר קולטי עלייה שיידעו בדיוק מה הם צריכים לעשות ואיך הם צריכים לעשות.
עמיהוד בהט: דיברנו אתמול על מסמך הסטנדרטים.
עמיהוד בהט: יש מענה מאוד הולם לכל בתי הספר, גם אלה שיש בהם עולה אחד, על אחת כמה וכמה שיש להם מאה עולים במסמך הסטנדרטי הזה.
עמיהוד בהט: מנהל בית ספר שקורא אותו לעומק, עם רכזי העולים וכל מי שמטפל בעניין, יודע בדיוק מה הוא צריך לעשות כדי שתהיה קליטה מיטבית בבית הספר.
אברהם מיכאלי: הבעיה שמנהל ממוצע לא קורא את זה.
עמיהוד בהט: אנחנו הולכים להטמיע את זה ולעשות השתלמויות.
עמיהוד בהט: אני רק אומר משפט אחד כמעט יבש, אבל אני חייב לומר אותו, כדי לתאר את התמונה.
עמיהוד בהט: אני מעריך מאוד ויודע את זה שמעון, את העבודה של ידידים.
עמיהוד בהט: היא עבודה חשובה, יחד יצרנו את הדברים בצוותי היגוי משותפים ואני לא מתכחש לכך שהיתה לנו אפילו כוונה עכשיו, עם אישור התקציב, גם להפעיל איזה שהיא תוכנית.
עמיהוד בהט: היא כבר עובדה וכבר קיבלנו את ההצעות וכו'.
עמיהוד בהט: יחד עם זאת, אנחנו חיים במדינת ישראל והמגזר השלישי, עם כל זה שהוא מעורב מאוד במה שנעשה בבתי הספר ונכנס וכו', אז יש איזה שהם מסגרות לעבודה משותפת עם המגזר השלישי שהוא מבורך מאוד, ולכן אמרתי קודם, כשם שיש עמותת ידידים, אני אומר את זה למען ההגינות, למרות שאני מאוד מעריך את העבודה של שמעון.
עמיהוד בהט: ישנה תוכנית פלא משותפת למשרד הקליטה ולמשרד החינוך, עשרה מיליון שקלים בערך שיועדו בדיוק לסיפור הזה של חינוך משלים אחר הצהריים.
עמיהוד בהט: ישנן לימודיות בקרב יוצאי אתיופיה, כאלף תלמידים,שהולך להיות אלפיים תלמידים.
עמיהוד בהט: אני לא ארחיב עכשיו הלאה והלאה.
עמיהוד בהט: כלומר, יש הרבה מאוד עמותות והרבה מאוד ארגונים של המגזר השלישי, שחובתנו לעגן אותם, לתאם אותם ולבקר, באופן חיובי, את הפעילות שלהם ולכן אני חושב שעדיין זה בכל זאת צריך להיות במסגרת הזאת ולא יותר מזה, על אף הברכה הגדולה שבפעולה הזו.
זאב אלקין: אני אציע, כדי לסכם את הדיון כאן, כדי שנוכל גם בשבוע הבא להתקדם לנושאים הבאים, בנושא הזה של הוראת עברית.
עמיהוד בהט: אני חייב לדעת מה הם על מנת שאני אוכל לזמן את האנשים המתאימים.
זאב אלקין: תדע מיידית, בשעה הקרובה לדעתי.
זאב אלקין: אני חושב שאפשר לנסות לסכם סיכום ביניים ותיכף עודי יגיד האם זה יהיה מקובל גם עליו, כי בסופו של דבר אנחנו פה הגורם הממליץ והמדרבן והוא הגורם שבידיו אחריות ההחלטה וגם הביצוע.
זאב אלקין: כנציג משרד החינוך אתה היום מייצג פה את המשרד.
זאב אלקין: עכשיו נושא הסעיף הראשון.
זאב אלקין: היות ועלתה כאן הצעה שהיא הרבה מעבר לנושא שנגענו בו והתייחסת אליה כהצעה חיובית, כל הרעיון של בתי ספר קולטי עלייה, אז סעיף ראשון הוא בקשה למשרד החינוך לבחון את הרעיון הזה ולחזור אלינו, אני מקווה עוד במהלך המושב, בחודש הקרוב, עם איזה שהיא עמדה רשמית יותר מגובשת בעניין הגדול הזה.
זאב אלקין: בוודאי ובוודאי זה סוג רעיון שאפשר להתקדם אליו בהדרגה ולא מיד, לקראת שנת הלימודים הבאה.
זאב אלקין: בנושא הזה של הוראת עברית לילדי השנה הראשונה ואולי בזיקה לאל"ף, אני חושב שאנחנו כאן, לאור כל מה ששמענו, ותיכף אברהם יגיד את דעתו, אבל בהחלט אפשר לפנות, היתה פה כמעט תמימות דעים למשרד החינוך בבקשה וקריאה נמרצת לשקול הפעלה של כיתות קלט לפחות בערים שישנה אפשרות לכך, כבר משנת הלימודים הקרובה.
זאב אלקין: וכאן הבקשה היא גם יותר מעשית ויותר מיידית מהסעיף הראשון.
זאב אלקין: השאלה אם משרד החינוך יוכל לחזור אלינו בשבועות הקרובים עם תשובה עד כמה הדבר ניתן לביצוע ובאיזה היקף, או שקיים קושי תקציבי, כי יש פה סיפור של הסעות שלא התייחסת אליו.
זאב אלקין: אז הבקשה היא לנסות לבדוק את זה תקציבית במשרד החינוך.
זאב אלקין: אני מבין שזה רלוונטי בעיקר ליסודי, שחטיבות הביניים הן פחות הבעיה.
עמיהוד בהט: קודם כל זה מערכתית, אני לא חבר הוועדה, אני בעצמי, אבל אעשה עוד דבר אחד ואני אבדוק במשרד גם את האפשרות האלטרנטיבית שהיא לא אלטרנטיבה, היא יכולה להיות גם וגם, כלומר של עיבוי המשאבים לאותם מקומות שאני חושב שלא יהיה אפשר לעשות את זאת.
זאב אלקין: דבר אחד עלה כאן די בתמימות דעים בין כל הנוכחים, שצריכים לנסות להגיע, אם לא לשנה שלמה אז לפחות כחצי שנת לימודים לפחות בחטיבות ביניים ותיכונים בסדר גודל של 18-20 שעות ואת זה לא תוכל לעשות בלי ריכוז התלמידים גם אם תעשה עיבוי.
זאב אלקין: שני הדברים האלה ביחד יביאו אותנו, פחות או יותר, למצב כזה.
עמיהוד בהט: כמובן אני אבדוק כל דבר שיוחלט פה ויומלץ פה וכולי, אבל אני חושב שבאופן ריאלי צריכים לבחון את שתי האפשרויות, גם את האפשרות הראשונה שהיא יותר מורכבת, בייחוד כי היא כוללת גם את הנושא של ההסעות וזה דבר מאוד יקר היום, אבל לא רק.
עמיהוד בהט: אני כן חושב, אני לא מתעקש, אבל אני כן חושב שכדאי לבדוק את האפשרות של העיבוי, אני לא בטוח שנגיע עם שני תלמידים לעשרים שעות, אבל אני כן חושב, ואם ברמת הגולן יש שני תלמידים, אז אנחנו כן צריכים לטפל בהם, אז יש עוד אופציה, לפחות לתת את זה כמעטפת סבירה יותר מהמצב היום.
אברהם מיכאלי: אולי אחד לא תלוי בשני.
אברהם מיכאלי: יש מקומות כאלה ויש מקומות כאלה.
זאב אלקין: נכון, בדיוק כך.
זאב אלקין: אני אשמח אם המענה יהיה יותר מורכב.
עמיהוד בהט: אני אגיד את זה למנהל הכללי, עם ההיבטים התקציביים והשיקולים הפדגוגיים שמאחורי זה, כי אני חושב שיש שיקולים פדגוגיים עמוקים ורציניים.
זאב אלקין: הסעיף השלישי זה נושא שנגענו בו בקצה הקרחון ואנחנו עוד נחזור אליו בגלגולים אחרים.
זאב אלקין: זה לבדוק את כל הנושא של הוראת עברית לילדי עולים ותיקים, או אפילו אלה שנולדו בארץ, במשפחות עולים, מה הוא המערך שמשרד החינוך יכול להעמיד, או על ידי כניסה, נניח אם הולכים לכיוון של כיתות קלט כאלה, אז יכול שהרשות להשתמש בהן, ואז זאת שאלה מה השעות שבהן ילמדו שם את העברית, או באיזה שהוא אמצעי אחר, מה הוא המענה שהמשרד מציע לצורך, כי הצורך הוא אקוטי ורואים אותו.
עמיהוד בהט: אל"ף, הוא גם מטופל.
עמיהוד בהט: בי"ת, הוא הרבה יותר מורכב, העניין הזה.
זאב אלקין: נכון, ברור לי, ברור לי.
עמיהוד בהט: אם צריך לשלוף ילדים מתוך כיתות במערכות שעות שונות ולהזיז אותם באמצע היום לכיתת המשך, זה הרבה יותר מורכב.
זאב אלקין: יכול להיות באמת שהכיוון של תוכניות קיץ הוא כאן הדבר הנכון.
עמיהוד בהט: אל"ף, גם קיץ, ובי"ת, יש לנו גם מענים בתוך המערכת לעניין הזה.
זאב אלקין: אנחנו נשמח לשמוע איזה שהיא תפיסה שלמה בעניין הזה ואז לחזור לדיון לגבי התפיסה הזו.
זאב אלקין: זה הסעיף השלישי.
זאב אלקין: הסעיף הרביעי: הפנייה.
זאב אלקין: היות ואנחנו גם הגורם המקשר מול הסוכנות היהודית כאן בוועדה, הפנייה לסוכנות היהודית, במיוחד אם משרד החינוך ילך למערך של מיקוד של בתי ספר, זה מיידית לנסות להיערך גם במערכות של החינוך וגם במערכות של עלייה והם שלובים היום אחד בשני, לכן זה פחות קשה ממה שהיה בעבר, זה אותם אנשים לרוב, להיערך להעברת מידע כמה שיותר מלא בעניין הזה למשפחות שהן בתהליך העלייה.
זאב אלקין: אני חושב שזו בדיוק אותה הפנייה למשרד הקליטה, כי המידע מגיע משני כיוונים, גם לגבי מועדי הגעה, גם לגבי הפנייה למוסדות מסוימים וכן הלאה.
זאב אלקין: ובעניין הזה, עוד פנייה נוספת לסוכנות היהודית, במידה ויתברר שישנם קשיים תקציביים כאלה או אחרים בתחום של ההסעות, אז זה פחות פנייה למחלקת חינוך, אבל היות ואתה מייצג כאן את הסוכנות, תוכל להעביר את זה הלאה, למחלקות הרלוונטיות.
זאב אלקין: השאלה האם הסוכנות היהודית תהיה מוכנה לקחת חלק במאמץ הזה, כי זה מוציא את זה כבר החוצה.
זאב אלקין: בין הסוכנות למועצות המקומיות, יכול להיות שהדבר הזה יכול לבוא על פתרונו.
עמיהוד בהט: רק דבר אחד, אמרתי אותו גם אתמול וגם היום, אבל אני רוצה להדגיש אותו: הנושא של היסודי הוא, כמו כל נושא בעולם, כפוף לתקציב, אין כלום בלי תקציב, אבל בעניין של היסודי, בגילאים האלה, צריכים גם לראות את שיקולי הדעת הפדגוגיים של הוצאת תלמידים מחוץ לבית, וכו'.
אברהם מיכאלי: שמים את זה במכלול.
אברהם מיכאלי: נושא נוסף שהייתי מבקש ומכיוון שאנחנו אולי לא נסכם את הדבר הזה עד הסוף, צריך לעשות סבב השלמות בפעם אחרת.
אברהם מיכאלי: הרי מה שתיארנו קודם, המצב של חטיבות הביניים ותיכון, הבעיה הגדולה בסוף היא שהילדים האלה מגיעים לבגרויות בדיוק בכיתה י', י"א, י"ב.
אברהם מיכאלי: אני זוכר מתקופת י' שזו היתה טראומה לילד עולה להיכנס לכיתה לעשות בגרות, כי זה בעברית והוא לא יודע את השפה והוא לא מבין את השאלון ולכן תמיד נתנו לנו זמן עודף.
אברהם מיכאלי: אני הבנתי שהתחילו לקצץ בזמן האחרון.
זאב אלקין: אתה קבעת בדיוק את הנושא לשבוע הבא, הנושא לשבוע הבא זה הבגרויות.
אברהם מיכאלי: לא, אני אומר בקטע שלו כרגע, בתכנון.
אברהם מיכאלי: אני חושב שאם נעביר דרכו את המסר---
זאב אלקין: לא, הוא יהיה פרטנר שלנו גם בשבוע הבא, וגם הלאה, זה בסוף יגיע אליו, הוא רק יביא אנשים רלוונטיים.
אברהם מיכאלי: לגבי הבגרות, בבגרויות גם התחילו לקצץ בסוף מבחני בגרות בשפות זרות.
זאב אלקין: בשבוע הבא ניכנס לכל הנושא הזה של ההטבות לעולים בבגרויות ולכל המכלול ולכן זה בדיוק הנושא.
אברהם מיכאלי: אני מקווה שבישיבה, שתי הישיבות האלה, הבנו את המסר .
אברהם מיכאלי: אז המסר פה הוא , מכולם עולה, שהילד עובר טראומה, מגיע לארץ, מדינה חדשה, ומי שחווה את זה על עצמו יכול להעיד על זה; העניין של העברית באמת מלווה לכל החיים.
אברהם מיכאלי: זה לא רק בתיכון.
אברהם מיכאלי: אין תקופה אחרת שאפשר לשפר את לימוד השפה, אפילו שאתה יכול להיות פרופסור באוניברסיטה, עדיין הקטע הזה של העלייה לארץ בשנים הראשונות מאוד קובעת לכל החיים.
אברהם מיכאלי: אז המסר הזה צריך לעבור לכל מי שהיום מעורב בזה, כי זה באמת השלב הכי חשוב בקליטת הילד.
זאב אלקין: השאלה שלי, האם לגבי הסעיפים שנגענו בהם, האם זה יהיה סביר לבקש ממך בעוד כשבועיים לחזור אלינו?
זאב אלקין: שלושה שבועות, בסדר.
זאב אלקין: סך הכול יש לנו חודש עד סוף המושב.
זאב אלקין: הבקשה שלנו, בכל זאת, לגבי אותם הסעיפים שהזכרתי אותם קודם, במיוחד לגבי הסעיף השני שהוא גם יותר מהיר ויותר אופרטיבי, לחזור אלינו עם איזה שהיא הצעה של תוכנית בעוד משהו כמו שלושה שבועות, כדי שנספיק לדון בזה.
זאב אלקין: אם אתה צריך עזרה בזירוז אצל המנהל הכללי, אני מתגייס לזה.
עמיהוד בהט: אני אעלה את זה כמה שיותר מהר, אני רק רוצה לומר משפט אחד חשוב, רק כדי לצאת ידי חובה למען ההגינות.
עמיהוד בהט: אני מבקר בהרבה מאוד בתי ספר, אני חי את השטח, זה עובדות, זה לא עניין של אופי, אני יכול להגיד את זה בוודאות.
עמיהוד בהט: הרבה מאוד תלמידים, אתה שואל אותם בכיתה ז', בכיתה ח', איך אתם מסתדרים בעברית וזה?
עמיהוד בהט: 'אין לי בעיה, הכול בסדר'.
עמיהוד בהט: אני לא הולך שולל אחרי האמירות האלה, וישנם גם באמת תלמידים שאומרים 'תשמע, כמעט מאלצים אותנו לבוא לתוכנית שע"ל', שהיא לעולים ותיקים, כי שם יש התמודדות עם רבדים שאתה דיברת עליה, רבדים ברמה השנייה והשלישית, לא ברובד התקשורתי הפשוט ואנחנו אומרים 'חבר'ה, אתם אמנם מדברים יופי עברית, אבל אתם צריכים ברמה הזאת.
עמיהוד בהט: ..', 'מה? אני עולה חדש?
עמיהוד בהט: אני לא עולה חדש, עזוב אותי'.
עמיהוד בהט: יש פה גם את הצד הזה, צריך להגיד את זה.
זאב אלקין: אבל לגבי ילדים שהם בשנה הראשונה בארץ, לא צריכה להיות בעיה כזו.
אברהם מיכאלי: זה על ילדים בשנה השלישית והרביעית.
אברהם מיכאלי: עודי, הדוגמה היא מבחן בלשון, מבחן בתחביר.
אברהם מיכאלי: אלה שני נושאים שאני זוכר כילד עולה, זאת היתה טראומה בשבילי להתמודד עם המקצועות האלה בעברית.
עמיהוד בהט: אני אשתדל להביא לכם את טיעוני הבגרויות בתחביר ובלשון.
זאב אלקין: חברים, תודה רבה, אני נועל באופן רשמי את הרשימה.
זאב אלקין: אז אנחנו עוד נחזור לנושא הזה בעוד כמה שבועות, כשנשמע את ההצעות לביצוע של משרד החינוך ובשבוע הבא אנחנו נדון על כל הנושא של ההקלות לבגרות לאוכלוסיית ילדי העולים ותצא הזמנה מסודרת.
מיכאל נודלמן: נציג עמידר, הם אומרים ש- 90% מהתושבים פה הם עולים, צריך שיהיה כאן נציג מעמידר שמבין רוסית מאחר והם לא דוברים עברית אלא רק רוסית, והמסכנים האלה צריכים לנסוע עד באר שבע כדי לקבל תשובה שלילית.
אהרון פלר: תשובה שלילית למה?
מיכאל נודלמן: בכל בקשה שלהם, הם מקבלים תשובה שלילית.
אהרון פלר: זה לא מדוייק, תן לי דוגמא, תשובה שלילית למה?
מיכאל נודלמן: יש בקשה שיהיה באיזה מקום פה, נציג שמדבר רוסית.
אהרון פלר: פה היה רכז שטח בשם חנן, שעבד פה עשר שנים.
אהרון פלר: אבל הוא דיבר יידיש, ולא שמעתי שהיתה בעיה.
זינה מירופולסקי: היה חנן שמדבר יידיש, אבל עכשיו זאת מרלן, שלא יודעת יידיש.
זינה מירופולסקי: זאת בעיה וזה מה שמבקשים האנשים.
אהרון פלר: אבל עדיין אנחנו מטפלים בפניות, מוצאים את הפתרון לבעיות ופותרים אותן.
אהרון פלר: בין אם זה מכתב שמתקבל אז מתרגמים אותו, ואם הם מגיעים אלינו אז מתרגמים להם והם מקבלים תשובות.
אהרון פלר: אנחנו נותנים פתרונות, לא להגיד שלא נותנים פתרונות.
לידיה זילברשטיין: אני ראש עמותת בית ומשפחה, ואני מטפלת בבתים כאלו כבר שמונה שנים.
לידיה זילברשטיין: בדקתי שכל הבתים בנחל בקע ונחל עשן בבאר שבע זה בתים כאלה של בנייה קלה.
לידיה זילברשטיין: יש 1706 יחידות דיור, כאשר רק בנחל בקע זה 1154, כולם בתים כאלה, במצב תחזוקה ירוד ביותר.
לידיה זילברשטיין: המבנה מתפרק מפני שמדובר בבתים זמניים ועברו כבר יותר מעשר שנים.
לידיה זילברשטיין: עכשיו יש דבר נוסף, שכל הבתים נגועים בטרמיטים, ויש גם בעיה של פטריות.
לידיה זילברשטיין: אני חושבת שהיום הוועדה צריכה לתת תשובה.
לידיה זילברשטיין: עוד כמה ימים, מפלגת ישראל ביתנו צריכה להגיש הצעת חוק הבנייה הקלה.
לידיה זילברשטיין: נמצא כאן יוסף שגל וסטיב מיסז'ניקוב, והם צריכים להסביר הכל.
מיכה: חברת עמידר היא חברה ציבורית, והיא לא יכולה לעשות עסקים עם הדיירים.
מיכה: אנחנו מבצעים לפי הוראות משרד השיכון, מה שמשרד השיכון מורה לנו, אנחנו מבצעים.
מיכה: אם משרד השיכון נותן לנו הוראה לעשות לינוליאום, או הוראה לעשות שטיח, אנחנו עושים את מה שהוא מורה לנו, ולא מחליטים לבד.
מיכה: הבעיה של אנשים, שיש להם בעיות רפואיות היא נפתרת על ידי ועדת "פראפלגים", שזה לא אנחנו.
מיכה: הם מגישים את המסמכים לוועדת "פראפלגים", שזו ועדה משותפת למשרד השיכון ומשרד הבריאות, הם מאשרים את התקציבים ואנחנו רק מבצעים.
מיכאל נודלמן: אני חבר כנסת עשר שנים, אני לא יודע מה זה ועדת "פראפלגים".
מיכאל נודלמן: האם אתם עזרתם לו ואמרתם לאן הוא צריך לפנות?
מיכה: במקרה אנחנו מתעסקים בהנדסה ולא בנושא הזה, אבל אנחנו יודעים ואמרנו, וגם בישיבה אתמול הסברנו שיש תהליך שלא אנחנו אחראים עליו.
נדיה טטרנקו: כשנכנסים לבית אנשים, הם לא מוכנים לסבול ששבועיים אחרי שנכנסו יש צורך לעשות משהו, ושבועיים אחרי זה לעשות עוד משהו.
נדיה טטרנקו: זו התגובה של האנשים.
נדיה טטרנקו: האדם אושפז בבית חולים בגלל מחלה, ועכשיו שהוא עזב את בית החולים הוא צריך להתחיל להחליף את הרצפה.
מיכה: במקרה, הבנתי שהקבלן עשה לו על חשבונו לינוליאום, אבל זה לא העניין.
מיכה: יש עוד כאלה, וכל דבר שיש בעיה של שינוי חומר, משרד השיכון צריך לתת לנו הוראה ואנחנו משנים, אין שום בעיה.
מיכה: כל הוראה שנקבל, נבצע.
מיכה: צריך שיוחלט פה ברמת המחוז.
שולמית שפיגל: תביאו לנו את המקרה אם יש הצדקה, עם כל המסמכים שלו, אנחנו נטפל.
שולמית שפיגל: השאלה היא, מהן הבעיות שלהם?
שולמית שפיגל: מיכה יש לינוליאום, וזה עולה עוד כמה שקלים יותר.
שולמית שפיגל: אנחנו לא יכולים להחליט בזה.
שולמית שפיגל: יש כאן עמותה, צריך לרכז את כל הבעיות ולהעביר אותן במרוכז, אין לנו שום בעיה.
נדיה טטרנקו: אני ביקשתי שיודיעו לאנשים לפחות שבוע או שבועיים מראש, כשבאים לעשות שיפוצים, את התכנית ורשימת העבודות, כך שתהיה להם אפשרות לחשוב על הנושא, ולהביא את האישורים מקופת חולים.
מיכה: אנחנו תמיד מודיעים תמיד מראש.
מיכה: הבעיה שהיתה אתמול, זה שנודיע להם יותר זמן מראש.
מיכה: אנחנו נקיים ישיבה אתכם ביחד, וניתן להם יותר זמן מראש, כדי שיוכלו להסתדר, אין שום בעיה.
מיכה: טניה דורפמן, צבי בן יעקב: (דבריהם מתורגמים ע"י נדיה טטרנקו) יש בית אחד שחציו פשוט קרס, ופונתה משם משפחה.
מיכה: בבית אחר, בחציו מתגוררים קשישים בני שמונים פלוס, ובחצי השני נמצאים נרקומנים, ובשעות הלילה הם פשוט פוחדים.
מיכה: אני ביקרתי אצל המשפחה, האישה לפחות הולכת אבל בעלה לא הולך.
מיכה: אני הזמנתי למקום אנשי עיתונות, אבל שום דבר לא זז.
מיכה: הם מפחדים, כל השטח כאן פתוח, למקום באים בדואים עם גמלים, מבעירים שריפות, גונבים בלונים עם גז, ועושים מה שהם רוצים.
מיכה: סיור ברח' גיבתון
מיכאל נודלמן: כל הרחוב זה עמידר?
נדיה טטרנקו: עמידר.
מיכאל שמש: מר מיכאל, אני מבקש שעל ידך צריך להיות מהנדס עמידר, שייתן תשובה.
מיכאל שמש: הוא צריך לראות את האנשים האלה.
אהרון פלר: יש סל שירותים שעמידר יכולה לתת, אשר מוגדר על ידי משרד השיכון והבינוי.
אהרון פלר: יש דברים שעמידר מחוייבת לעשות, ויש דברים שהיא לא מחוייבת לעשות.
אהרון פלר: לדוגמא, כל מערכת הניאגרה, לא בטיפול עמידר.
אהרון פלר: עמידר לא יכולה להחליף ולא לתקן, פה לא נגמרה העבודה, מבצעים תיקונים ולא משאירים את זה פתוח.
מיכאל נודלמן: אבל פה יש מה לעשות עם הכסף.
מיכאל נודלמן: הדיירת מראה מסמכים ממשרד הבריאות, ומראה את הדירה
אהרון פלר: מה זה קשור לעמידר?
אהרון פלר: אבל זה לא מעמידר, היא קיבלה את הכסף ממשרד הבריאות מה זה קשור לעמידר?
אהרון פלר: היא היתה צריכה לקבל ממשרד הבריאות, שבעת אלפים ₪?
נדיה טטרנקו: היא אומרת שנתנו להם להיכנס לבית והדלת נפלה.
אהרון פלר: יש את סורין, הוא מפקח עבודה.
אהרון פלר: אתה לא יכול לבוא אלי ולהגיד "צבע", אני יכול לטפל בצבע?
יוסף שגל: יש עבודה בסדר, ויש לא בסדר.
מיכה: אתה מדבר על השיפוצים כאן בבית.
מיכה: לי יש פה נציג של עמידר מפקח, שזה התפקיד שלו, יש קבלן שעובד כאן.
מיכה: אני לא מבין את זה.
מיכה: סיור בשכונה
נדיה טטרנקו: רק כמה מלים.
נדיה טטרנקו: כאן מתגורר לבדו אדם נכה, והודיעו שבאים לעשות שיפוצים, וכבר שבועיים שהם יושבים ומחכים.
נדיה טטרנקו: כמו כן, אין אפשרות היום להיכנס דיירים לכל הדירות, כי התחילו לעשות שיפוצים, וכבר יומיים שבבית אין מים, עכשיו זה קיץ, חם, ואלה אנשים קשישים, גם מסריח וגם אי אפשר לנשום, מצב נוראי.
נדיה טטרנקו: רציתי להוסיף גם, שכל השטח סביב השכונה פתוח, אז באים לכך בדואים עם גמלים, וגונבים.
מיכאל נודלמן: נדיה, את מוכנה להגיע עם כמה אנשים רציניים, בלי סקנדלים, בלי שום דבר, אני אקים ועדה ואני אזמין את ראשי עמידר, נעשה רשימה, אולי גם תמונות.
נדיה טטרנקו: כן, אני אקח מונית בשביל האנשים, על חשבון העמותה, ואני אביא את האנשים לוועדה.
מיכאל נודלמן: לא רק אנשים, גם ניירות.
נדיה טטרנקו: כן, יש לי עכשיו כמה מקרים קשים, ומשרד הבריאות נתן כסף.
נדיה טטרנקו: סיור ברח' מנחם אבידום 9
אהרון פלר: היינו פה בבית עם מנכ"לית עמידר לשעבר, במטרה לנסות לשכנע אותם לתת לנו לבצע את העבודה, אבל היא סירבה.
אהרון פלר: אין הסכמה שהבית הזה ראוי למגורים.
אהרון פלר: אני לא סמכות הנדסית, יש לנו מהנדס שצריך לבוא לפה ולבדוק.
דנה גורדון: זה לא בית שמוגדר כלא ראוי למגורים?
אהרון פלר: אין הגדרה של בניין לא ראוי למגורים, שמהנדס מגדיר אותו לא ראוי למגורים.
רוברט אילטוב: זה מסוכן, עוד מעט זה נופל.
אהרון פלר: אני אסביר.
אהרון פלר: היתה תכנית מתוקצבת, שמבצעת את התיקונים הנדרשים בבית, והיא סירבה.
רוברט אילטוב: אתם פונים למהנדס העיר, הוא פוסל את הבית ונותן צו, באים לפה עם משטרה, ומתקנים את זה.
אהרון פלר: היא סירבה.
דיירת: מנהל עמידר הזמין משטרה, קיבלתי מכות והרגו תינוק, ועכשיו אני נכה.
דיירת: אני לא יכולה לעמוד, לא לטפל בילדים ולא לעשות כלום.
דיירת: תחליפו לי בית, אני לא רוצה לחיות פה יותר.
דיירת: הילדים שלי עזבו את הבית, הבת שלי בת 16 עזבה את הבית בגללכם, הבן שלי לא יכול ללמוד וכל הזמן הולך מכות, אני לא רוצה לחיות פה יותר.
דיירת: אני בולעת הרבה כדורים ונמצאת במצב פסיכולוגי מאוד קשה.
רוברט אילטוב: יש לכם סמכויות לסגור את הדבר הזה?
אהרון פלר: אין לנו סמכויות.
אהרון פלר: נראה לך שאנחנו מחלקים סמכויות?
דיירת: כשנכנסתי לגור כאן בשנת 95, היה פה חור ענק של החשמל, ואני סגרתי את הכל לבד.
דיירת: גם החלון היה שבור אבל לא עשו לו שום תיקון.
יעקב עם שלם: ראיתי, ראיתי.
דיירת: אתה לא מבין, אבל אני לא יכולה לחיות פה יותר.
מיכאל נודלמן: הם צריכים להגיע בצורה מסודרת ולא לעשות סקנדלים, אלה אנשים רציניים בוועדה, שיכולים לדבר ולהבין, כי כשיש סקנדל אי אפשר.
מיכאל שמש: צריך את משרד השיכון, צריך ישיבה מורחבת.
דנה גורדון: אתם יכולים להציע לה מגורים חלופיים?
אהרון פלר: זה לא הולך ככה.
אהרון פלר: דייר לא יכול לבוא ולהגיד אני רוצה ללכת, עמידר לא פונקציה שמעבירה אנשים ממקום למקום, לזה יש את משרד השיכון.
אהרון פלר: אבל כשיש מקרים ראויים, שהדירה נמצאת לא ראוייה, במקרה הזה אנחנו עובדים עם משרד השיכון ואנחנו מאשרים מעבר דירה.
אהרון פלר: זה כן.
דנה גורדון: משרד השיכון מצא שזו דירה לא ראוייה?
מיכה: זה נבדק על ידינו.
מיכה: בית נוסף
אלברט: כל זה מתפרק.
אלברט: עכשיו בואו תסתכלו על הקיר, תראה, אין פה פלס, בכל פעם אני מתקן משהו.
אלברט: זה אחרי שיפוץ, אני הייתי דייר של קרוואנים, אני קניתי את הדירה במאה עשרים אלף דולר ואני עדיין חייב.
רוברט אילטוב: כמה אתה חייב?
אלברט: 120 אלף שקל אני חייב.
דנה גורדון: היום הוא משלם אלפיים חמש מאות משכנתא.
אלברט: אני בסדר.
אלברט: בפעם הראשונה הם החליפו לי את הדירה, בפעם שניה הם באו ואמרתי להם מספיק.
דנה גורדון: הם טיפלו בצנרת?
אלברט: לא.
אלברט: כשראיתי שהם באו שוב, אמרתי להם 'רק תנו לי את החומרים, אני רוצה לעשות'.
אלברט: מה שקיבלתי, עומד פה עד עכשיו מאחורי הדלת.
אלברט: במקום הארונות האלה אני קיבלתי את זה, גם את זה לא רצו לתת לי ואני נלחמתי על זה.
אלברט: מזל שאשתי לא עצבנית, אישה נורמלית צריכה להרוג אותי.
אלברט: זו ממש בושה.
דנה גורדון: אתה מוכן לבוא לכנסת?
אלברט: בשמחה.
אלברט: סיור באופקים, ברח' דבורה הנביאה, ביקור בבית עם טרמיטים
לידיה זילברשטיין: הריסוס שאתם רוצים לעשות הוא מסוכן מאוד, אסור לעשות ריסוס בצורה כזו.
גנדר מהט: זה פוגע בבריאות שלי ושל הילדים.
גנדר מהט: אני לא מרשה לעשות שום ריסוס, עד שלא שמשרד הבריאות לא נותן לי אישור כזה.
גנדר מהט: פה זה הלב של הטרמיטים, אני רוצה שמנהל שיכון ופיתוח או הפרופסור הזה שעושה פה בדיקות אחר טרמיטים.
גנדר מהט: מה זאת אומרת עושים ריסוס מסביב, בבית שלכם תעשו את הריסוס מסביב.
גנדר מהט: אני רוצה אישור ממשרד הבריאות, שזה לא פוגע בבריאות של הילדים.
לידיה זילברשטיין: אנחנו לא רוצים לחיות בבתים כאלו, בבקשה.
לידיה זילברשטיין: תראה, כל מה שיש בארון הבגדים נאכל על ידי הטרמיטים, זה נורא.
לידיה זילברשטיין: הם אוכלים הכל, אני לא יודע מה לעשות.
לידיה זילברשטיין: תסתכלו בבקשה, כל זה סימנים איפה שיש טרמיטים.
לידיה זילברשטיין: בשביל מה לעשות ריסוס?
לידיה זילברשטיין: כל שכונת שפירא, זה בדיוק אלף מאה ואחד עשרה יחידות.
לידיה זילברשטיין: יש לי דוד ב"שפירא", גם בשכונה שם זה אותו דבר, יש עוד שכונה בנתיבות, שגם שם זה אותו דבר.
מיכאל נודלמן: המומחים אומרים שאי אפשר לעשות שום דבר עם טרמיטים כי הם שם באדמה, צריך היה קודם לעשות ריסוס.
לידיה זילברשטיין: בעומק עד תשע עשרה מטרים, אבל יש עוד בעיה.
לידיה זילברשטיין: אני צודקת שהטרמיטים היום בעומק עד 15 מטר?
לידיה זילברשטיין: אפשר לעשות טיפול אבל צריך טיפול מאוד יסודי.
לידיה זילברשטיין: גם אם עושים את הטיפול היסודי, צריך לחזור עליו אחרי שנתיים שלוש.
אורי שלום: הם חיים בקרקע, כשנגמר המזון הם מתחילים לעלות לחפש מזון למעלה.
אורי שלום: הם חיים 1 – 3 מטר בתוך הקרקע,.
אורי שלום: אתה יכול לראות בנגב, אפילו בערבה, הם חיים חצי מטר מתחת לפני הקרקע ורואים ערמה קטנה מעל.
אורי שלום: אבל מה שמשנה זה, כשאין להם מזון הם עולים ויכולים גם להגיע עד שש קומות למעלה.
אורי שלום: אפשר לטפל, זאת אומרת גם אם יהיה פה בית חדש, נוצץ, כמו שיש בשכונות האלה, גם הם יקבלו טרמיטים.
אורי שלום: זאת אומרת צריך לעשות טיפול אחת לכמה שנים כדי למנוע מהם לעלות למעלה.
אורי שלום: הטיפול, הרעיון של הטיפול זה שעושים שכבה כימית, שמונע מהם לעלות למעלה כי הם נתקלים בשכבה הכימית.
גנדר מהט: נגיד יש טיפול לטרמיטים, מי יפצה את האנשים האלה על החיים שהם חיו, על נזקים לריהוט, לבגדים, לבריאות?
אורי שלום: החומר שמשתמשים בו וקיים לשימוש נגד טרמיטים זה חומר שעבר אישור של כל הוועדות וכל המומחים המקצועיים שאמורים לתת אישור לחומר.
אורי שלום: זה לא שבוחרים איזה חומר פתאום נפל מהשמיים.
אורי שלום: יש גם את הטוקסיקולוגים של משרד הבריאות.
גנדר מהט: נגרם נזק גדול, לרהיטים נגרם נזק, נגרם נזק לאנשים שקנו בית, שגם המחיר שלו ירד עקב זה, ירדו הבתים האלה במחיר, מי יפצה אותם, החברה שלא חשבה, הנה, הם הודו, שאלו אותם למה לא עשיתם ריסוס מראש, הם אמרו לא חשבנו על זה.
גנדר מהט: לא לחשוב, אני שואל אותך כמומחה לטרמיטים, זה לא סביר לחשוב כשאתה בונה באזור הזה בית כזה שהוא יכול להיות מותקף על ידי טרמיטים?
גנדר מהט: זה לא סביר?
גנדר מהט: הם לא חשבו.
דני איש שלום: כשאתה בונה בית אין שום חוק שאומר או.
דני איש שלום: קיי.
דני איש שלום: , תבצע הדברה נגד טרמיטים.
דני איש שלום: נאמר ובנו ויש בעיה של טרמיטים, אפשר לבצע טיפול מונע.
דני איש שלום: אפשר עוד בשלבים מוקדים לבצע את זה.
דני איש שלום: לא לחכות למצב כזה.
גנדר מהט: היו צריכים לעשות את זה, אבל גם אני אגיד לך עוד משהו, אין חוק שאתה צריך להחזיק גג ככה או ככה.
גנדר מהט: אם אתה מחזיק אותו לא טוב, הגג נופל.
דני איש שלום: נגרם נזק, היה אפשר לטפל בזה עוד הרבה לפני שזה הגיע למצב כזה.
גנדר מהט: קודם כל כבר בהתגלות הטרמיטים, הרי זה כבר עשר שנים לפחות, היה צריך לפני עשר שנים לבוא, להביא את החומר ולטפל בזה.
גנדר מהט: שישלמו לאנשים כסף עכשיו, מי שלא טיפל, מי שאשם.
דנה גורדון: זה נורא.
דנה גורדון: ביקור בבית אחר
דני איש שלום: אני ראיתי קורות יסוד שהם חלולים ומסביב רק המעטפת מחזיקה את הגג.
דני איש שלום: לא צריך לחכות שמשהו יקרה.
דנה גורדון: הוא מוכן לתת לנו את הקלטת לראות בוועדה.
לידיה זילברשטיין: אני חושבת שכדאי בנתיבות להגיע למה שם אנשים מחכים.
לידיה זילברשטיין: וכבר מאוחר.
לידיה זילברשטיין: הבעיה הכל אותו הדבר.
לידיה זילברשטיין: אני שלחתי הרבה מסמכים לדנה.
מיכאל נודלמן: ראיתי ושמעתי מה אומרים המומחים.
לידיה זילברשטיין: כל הבתים הם אותו דבר.
יורי דוידוב: אם אתם רוצים לראות איך חיים טרמיטים יש מסביב, אני עכשיו עושה ככה והם יוצאים.
יורי דוידוב: אני רוצה שתראו את החיים, איך הם זזים.
מיכאל נודלמן: בצפון יש גם בנייה קלה וגם טרמיטים יש.
מיכאל נודלמן: אוכלים בתים.
מיכאל נודלמן: אנחנו מדברים על זה שמבחוץ הולכים לעשות ריסוס.