GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זאב אלקין: מבחינה זאת הסעיף של התמיכות, בעיניי, ויכול להיות שאני טועה, לא שונה משום דבר אחר.
זאב אלקין: זה רק עניין של סדר עדיפויות ועניין של לבחון מה קורה משנה לשנה.
30095: אני מנהל ארגון "מכנף דרום לציון".
30095: הארגון שלי, בניגוד לארגונים אחרים שמפעילים פרויקטים חינוכיים, פועל בעיקר בתחום הסנגור הקהילתי, בתחום העלייה, ובקליטה – יותר בקליטה הראשונה שבמרכזי הקליטה שבכל הארץ, שם אנחנו עושים הסברה לעולים מבחינת הזכויות והחובות שלהם, וגישור בין הצוות המטפל והעולים החדשים.
זאב אלקין: ואנחנו מדברים פה על ילדים במערכת החינוך.
30095: בוודאי.
30095: בתחום הזה אני יותר מעורב עם ארגונים אחרים, כמו בפרויקט שאנחנו מקדמים בילדים בכיתות ז' עד י"ב, שהילדים יקבלו יותר במגזר השלישי.
30095: בזה שותפים גם משרד החינוך ומשרדים נוספים.
30095: נכון, היו בעיות עד עכשיו שבאמת המדינה לא נתנה את החלק שלה, ורק בזמן האחרון קיבלנו את האישור הסופי לכך שיעבירו את הדברים האלה.
30095: אבל אני רוצה באמת להגיד שסוג הארגונים שאני מכיר יותר זה כאלה שהארגון פועל בילדים בגיל בית הספר היסודי, כמו ארגון "נקוג'" (ארגון צפון אמריקה למען יהודי אתיופיה בישראל) שאני ביקרתי וראיתי בלוד, רחובות ועוד כמה מקומות.
30095: אני חושב שמשרד החינוך צריך לבוא, כי זה הנקודה החשובה - שאנחנו תופסים את הילדים מהבסיס בגיל קטן, כשאנחנו יכולים לראות את התוצאות אחר כך שיורדת גם הנשירה, ויש הצלחות בבגרות וכד', וחבל מאוד.
30095: ארגון כזה לא יכול להכפיל את השירותים שלו בכמה מקומות למרות שיש צרכים.
30095: אנו מבקשים שייכנסו למרכזי קליטה, ואנחנו מבקשים שיגיעו לירושלים, אבל אין להם תקציב.
30095: אם משרד החינוך יכול לתת, הם יכולים לשכפל את התוכניות המצליחות והטובות ביותר ואז הילדים יכולים באמת להצליח בצורה טובה ביותר.
יצחק הילדסהיימר: אני עובד במסגרת תנועת הנוער "עזרא" העולמית בחוץ לארץ, אבל יש לי גם קשר עם הפעילות של התנועה הזאת בארץ.
יצחק הילדסהיימר: אני אומנם נמצא פה פורמאלית כעיתונאי, אבל יש לי גם "כובע" שני.
יצחק הילדסהיימר: בין השאר אני אישית עובד בחינוך נוער יהודי דובר רוסית.
יצחק הילדסהיימר: הופתעתי קצת כשראיתי את ההזמנה לוועדה, כשהנושא הוא חינוך משלים, שבכלל הגורם של תנועות הנוער לא הוזכר פה כלל.
יצחק הילדסהיימר: ולתנועות הנוער, כידוע, יש חלק חשוב מאוד בחינוך משלים, גם של עולים.
יצחק הילדסהיימר: אני יודע לפחות על שתי תנועות, "בני עקיבא" ו"עזרא" בארץ שיש להם סניפים מיוחדים לעולים, גם לעולי אתיופיה, וגם לעולים דוברי רוסית, וקבוצות מיוחדות בתוך הסניפים הקיימים.
יצחק הילדסהיימר: הם עושים עבודה חשובה מאוד גם בהרחקת הנוער מהרחוב, גם בקליטה חברתית, גם בחינוך לערכים.
יצחק הילדסהיימר: אותו הדבר, גם תנועות הנוער העולמיות עושות עבודה רצינית בקליטה של אותם בני נוער שהם דאגו להעלותם לארץ.
יצחק הילדסהיימר: אנחנו למשל יוזמים מפעם לפעם שבתונים בארץ לבני נוער שהועלו מאוקראינה ומביילארוסיה וגם לזה אין תקציב.
יצחק הילדסהיימר: השבתונים האלה מאוד מאוד חשובים לנו.
יצחק הילדסהיימר: אבל אני מדבר בעיקר על הפעילות השוטפת של תנועות הנוער הישראליות.
יצחק הילדסהיימר: אני בטוח שחוץ מ"בני עקיבא" ו"עזרא" יש גם תנועות נוער לא דתיות שעוסקות בזה, ואני מציע דבר ראשון שכדאי מאוד להזמין אותם, ודבר שני, ללמוד מהניסיון שלהם וגם לעזור להם.
גלינה רוגצ'בסקי: אני גלינה רוגצ'בסקי מבאר שבע.
גלינה רוגצ'בסקי: יש לנו בית ספר בבאר שבע, בית ספר "אימפוס" ללימודי ערב (חינוך משלים), 400 ילדים בערך.
גלינה רוגצ'בסקי: ואנחנו, כמעט כמו כולם, עובדים עם פרויקטים שונים.
גלינה רוגצ'בסקי: הפרויקט המרכזי שלנו זה העשרת נוער וילדים.
גלינה רוגצ'בסקי: יש לנו את כל הבעיות שעכשיו שמעתי עליהם.
גלינה רוגצ'בסקי: אבל, יש בעיה נוספת שהיא מאוד רצינית.
גלינה רוגצ'בסקי: העירייה שלנו אומרת שאין עכשיו בכלל עולים בבאר שבע.
גלינה רוגצ'בסקי: יש רק עולים מאתיופיה ומארגנטינה.
גלינה רוגצ'בסקי: ואם הרוסים רוצים ללמד את הילדים שלהם בצורה יותר טובה ויפה, זה העניין שלהם, והם יכולים לשלם על זה.
גלינה רוגצ'בסקי: ואני רציתי להגיד שאצלנו הילדים לא רק עולים, אלא אפילו אם הם נולדו כאן, הם ילדים עולים הרבה שנים.
גלינה רוגצ'בסקי: לדוגמא, יש לי בת, היא נולדה כאן, היא צברית, היא בת 12.
גלינה רוגצ'בסקי: והיא מגיעה מהבית ספר שלה, ואומרת "אמא, הם לא מאמינים לי שאני נולדתי בירושלים.
גלינה רוגצ'בסקי: בגלל זה אני לא כל כך מקובלת בכיתה שלי".
גלינה רוגצ'בסקי: ויש לנו המון ילדים בבית ספר שלנו עם בעיות כאלה, ובגלל זה אנחנו מנסים לסגור את הפער בין התרבות הישראלית והתרבות – אני לא רוצה להגיד תרבות רוסית, אבל אנחנו רוצים קצת לקצר את הפער.
גלינה רוגצ'בסקי: וגם משרד הקליטה, אנחנו מאוד מודים לו.
גלינה רוגצ'בסקי: אנחנו מקבלים ממנו בערך שמונה אחוזים מהתקציב שלנו.
גלינה רוגצ'בסקי: אבל אנחנו משלמים על השכירות לבית ספר שלנו, יותר מעשרה אחוזים, וכמעט כל התקציב שלנו הוא ממימון של הורים, וקצת משרד הקליטה.
גלינה רוגצ'בסקי: וזהו.
גלינה רוגצ'בסקי: משרד החינוך גם לא מסכים לעזור, למרות שפנינו כמה פעמים, וזאת התשובה של משרד החינוך – "אם הרוסים האלה רוצים, הם יכולים.
גלינה רוגצ'בסקי: למה לא?".
זאב אלקין: זה תשובה של משרד החינוך או של השלטון המקומי בבאר שבע?
גלינה רוגצ'בסקי: אני מאוד מצטערת.
גלינה רוגצ'בסקי: כן.
גלינה רוגצ'בסקי: אולי זה מחלקת החינוך בעירייה שלנו.
גלינה רוגצ'בסקי: אבל זאת באמת בעיה, ואני מאוד מבקשת לקחת בחשבון גם דברים כאלה במשרד הקליטה.
זאב אלקין: דרך אגב, השכירות, זו דוגמא טובה.
זאב אלקין: אולי עודי יוכל לענות על זה.
זאב אלקין: הסכום שגובה בית ספר במקרה כזה אם הפעילות מתבצעת בשטח של בית הספר על ידי עמותה מהמגזר השלישי.
עמיהוד בהט: אתם פועלים בתוך בית ספר בבאר שבע?
עמיהוד בהט: איזה בית ספר?
גלינה רוגצ'בסקי: בית ספר "מקיף י"א" על שם יצחק רבין.
עמיהוד בהט: ואתם משלמים 120,000 שקל לשנה על שכירות?
עמיהוד בהט: למי שייך בית הספר?
גלינה רוגצ'בסקי: לעירייה.
גלינה רוגצ'בסקי: זה מקיף של העירייה.
זאב אלקין: לא, אבל זה תיכון.
זאב אלקין: זה של השלטון המקומי.
דוד מהרט: זה בית ספר ממלכתי כללי רגיל לכל דבר.
זאב אלקין: אבל זה תיכון?
דוד מהרט: זה תיכון ששייך לשלטון המקומי.
דוד מהרט: אבל אני אומר, להבדיל נגיד מ"אורט" או "אמי"ת" זה לא שייך לניהול עצמי.
זאב אלקין: אלא לשלטון המקומי?
דוד מהרט: כן.
דוד מהרט: עיריית באר שבע גובה את הכסף הזה.
זאב אלקין: אבל השאלה, אם משרד החינוך נושא ב- - -
עמיהוד בהט: לא יודע.
זאב אלקין: אתה תוכל לבדוק את זה?
זאב אלקין: כי זה לא מקרה בודד שאני שומע סיפורים כאלה.
זאב אלקין: לכן עודי, בקשה אליך לבדוק אם למשרד יש השפעה, גם אם זה שלטון מקומי, ובוודאי ובוודאי כשזה בתי ספר משלו, והאם יש רמות שונות של שכירות בהתאם למטרות של הגוף?
דוד מהרט: למיטב ידיעתי, אני חושב שעל ניקיון או על כל מיני דברים שהרשות המקומית מממנת בשוטף את הפעילות של בית הספר הוא יכול כנראה לגבות.
דוד מהרט: אבל על שכירות של המבנה נראה לי שזה דבר בעייתי.
אלי זרחין: אבל הניקיון שלהם?
גלינה רוגצ'בסקי: לא.
גלינה רוגצ'בסקי: גם הניקיון שלנו.
גלינה רוגצ'בסקי: למה?
אלי זרחין: אם זה מה שקורה, זה חמור.
אמיליה סלזינגר: אצלנו גם כן, אנחנו עובדים בעשרה ערים, ונתקעים בבעיות כאלה.
אמיליה סלזינגר: אני חושבת שפשוט הדיון של הישיבה הזו היא איך לעזור בחינוך משלים לילד.
אמיליה סלזינגר: ובעצם, אנחנו נתקענו בזה שאנחנו דנים באופן בו צריך לעזור לעמותות.
אמיליה סלזינגר: זה בעיה רצינית מאוד, אבל אם כל הגורמים, כולל רשויות- - -
זאב אלקין: חינוך משלים לילד על ידי המגזר השלישי, שזה העמותות.
אמיליה סלזינגר: כן כן.
אמיליה סלזינגר: על ידי מגזר שלישי.
אמיליה סלזינגר: אבל מגזר שלישי הוא לא פועל באוויר, ואנחנו כל הזמן נתקעים מכל הצדדים.
אמיליה סלזינגר: גם שכירות, גם התנגדות של הרשויות המקומיות, לא יודעת למה.
אמיליה סלזינגר: בחלק לא מבוטל מהמקרים זה נובע בכלל מסיבות פוליטיות.
אמיליה סלזינגר: אני חושבת שילד שמגיע לו, ופונים אלינו הורים ורוצים אפילו להוסיף ולשלם, אף על פי שאני לא יודעת כמה אתם גובים, אבל אנחנו גובים 300 שקלים, עבור 25 שיעורים, שאני לא צריכה לספר לך שזה גרושים, יש משפחות עולים שלא מסוגלים לעמוד בזה.
אמיליה סלזינגר: אני חושבת שאנחנו תורמים מאוד בערים האלה לחינוך משלים, יש לי הצעה כזאת: לחבר איזושהי רשימה, לא של כל העמותות שפועלים בחינוך משלים, שהם אלפים.
אמיליה סלזינגר: עמותות שהם ותיקות ומבוססות, שעובדות הרבה שנים – 15 שנה, 10 שנים, או יותר, פועלים בשטח, והם מוכרים על ידי משרד החינוך ומשרד הקליטה.
אמיליה סלזינגר: שהרשויות המקומיות יקבלו רשימה של עמותות שהם יכולים, נגיד, לתת בהם אמון בערים, לפחות במקומות שבהם פועלים הרבה ארגונים כאלה.
אמיליה סלזינגר: בנתיבות, בשדרות, עם אוכלוסיה כזו קשה, באשקלון, עכשיו אנחנו יושבים בקייטנות מול העיריות האלו ושומעים את זה, לקייטנות גם כן.
אמיליה סלזינגר: אנחנו לקחנו על עצמנו לשלם סכום ענק, כי חלק מהעולים לא מסוגלים.
אמיליה סלזינגר: תומכת בנו חברת "אורנג'" שזה חברה טלפונית.
אמיליה סלזינגר: אנחנו הגענו לזה, וקיבלנו תמיכה.
אמיליה סלזינגר: זה מעט מאוד, אבל בכל זאת.
אמיליה סלזינגר: לא רשויות מקומיות.
אמיליה סלזינגר: אני חושבת שצריך להיות איזשהו גוף או וועדה מטעם משרד החינוך, משרד הקליטה, מהעמותות, שתיפנה לרשויות המקומיות בהבנה להקל עלינו.
זאב אלקין: דבר אחד אני יכול להגיד בוודאות: זה לא אנחנו.
זאב אלקין: אוי ואבוי אם פוליטיקאים יתחילו לתת המלצות לעמותות.
זאב אלקין: בסרט הזה כבר היינו.
אמיליה סלזינגר: לא.
אמיליה סלזינגר: דרך משרד החינוך או דרך משרד הקליטה.
זאב אלקין: משרדים יכולים לעשות את זה.
זאב אלקין: אבל לחברי כנסת לא כדאי לעסוק בזה, כי זה מביא אותנו...
דוד מהרט: אבל דרך המרכז לשלטון המקומי?
זאב אלקין: יש מרכז לשלטון המקומי, יש משרד חינוך, יש משרד קליטה באמת.
דוד מהרט: שהם גובים, למשל, תשתית.
דוד מהרט: יש הרבה תשתיות מקומיות לרשויות, שאם הם היו מעמידות לטובת התושבים זה טוב, אבל הפעילות - - -
אלי זרחין: מה שמהרט אומר, שאם מישהו עובד בבאר שבע או באשקלון, הוא תורם לאותם תושבי העיר.
אלי זרחין: זה מגיע תוספת לאותה עיר.
זאב אלקין: אנחנו נעצור בשלב הזה.
זאב אלקין: אנחנו נפתח מחר בשעה 9, בהצגה של המשרדים – משרד החינוך ומשרד הקליטה, איך הם רואים את הנושא מהכיוון שלהם.
זאב אלקין: אני כבר מבקש מראש להתמקד בכמה סוגיות.
זאב אלקין: הראשונה, מבחינה תקציבית.
זאב אלקין: איזה אחוז מסך התקציב על הפעילות בנושא הזה של נוער עולה, בכל אחד משני המשרדים, הולך לפעילות דרך המגזר השלישי, ומה ההיגיון שעומד מאחורי זה, שלא פחות ולא יותר, וכו', ואם יש דינאמיקה אז גם כן אתם יכולים להציג- היה כך, ונהפך לכך, זה בהחלט רצוי.
מסרט וורקו: מה לגבי תוכניות?
מסרט וורקו: בלי שום קשר למגזר השלישי?
זאב אלקין: הנושא שלנו לשבוע זה הוא ילדי המגזר השלישי.
זאב אלקין: העניין השני שאבקש שתתייחסו אליו הוא היתרונות והחסרונות של הפעילות דרך מגזר שלישי.
זאב אלקין: ואז אתם תוכלו להגיד, הנה, את הנושא הזה אנחנו כמשרד בחרנו לתקוף דווקא דרך מגזר שלישי ולא בכוחות שלנו, מסיבות כאלה וכאלה, ואת הנושא האחר בחרנו לתקוף דווקא בכוחות שלנו ולא דרך המגזר השלישי בגלל סיבות כאלה וכאלה.
זאב אלקין: זה יכול לתת הדגמה טובה.
זאב אלקין: אבל אל תיכנסו להצגה של כל מה שעושה כל אחד משני המשרדים בנושא מגזר שלישי.
זאב אלקין: זה נושא ראוי, אבל זה לא נושא לשבוע זה.
זאב אלקין: רק הדגמה של יתרונות והחסרונות.
זאב אלקין: הסוגיה השלישית שתנסו להתייחס, זו כמובן הסוגיה של כל תהליכי ההתקשרות שעלתה כאן במלוא חריפותה, והיא ידועה- האם נראה לכם שאפשר לעשות משהו, או שזה גזירה משמים ולא ניתן להתקדם כאן לשום כיוון.
זאב אלקין: אלה הם אולי הכיוונים העיקריים.
זאב אלקין: הסוגיה הרביעית זה באמת מעמד מועדף במשהו שהוא שווה כסף, כלומר מקום הפעילות, וכד'.
זאב אלקין: זה נכון גם לגבי משרד הקליטה וודאי נכון גם לגבי משרד החינוך, שחולשים על כל מיני שטחים כאלה ואחרים, אם הם יכולים לתת העדפה בשכירות או בשירותים אחרים שהם שווי כסף.
זאב אלקין: והסוגיה החמישית זה כמובן שיתוף פעולה בין משרדי, האם יש תיאום בין משרד החינוך למשרד הקליטה, ואולי ימות המשיח הגיעו לשלטון המקומי בנושא הזה של וועדה מול המגזר השלישי.
זאב אלקין: אם יש הזרמת מידע הדדית, האם יש ניסיון לחלק את הזמן, וכו'.
שמעון סיאני: אם אפשר לצרף שתי שאלות שפשוט חסרות לי כמידע.
שמעון סיאני: האם יש מדיניות של משרדי הממשלה – א.
שמעון סיאני: על השקעה בתשתיות.
שמעון סיאני: ב.
שמעון סיאני: על מדיניות תקורה.
זאב אלקין: השקעה בתשתיות על מה?
שמעון סיאני: רוב התקציבים מתוקצבים כתקציבי פעילות.
שמעון סיאני: עכשיו, יש תשתיות למשל של מחשוב, או תשתיות שעוזרות לך לפעילות.
שמעון סיאני: אני רוצה לדעת האם יש מדיניות של השקעה בתשתיות והאם יש מדיניות אחידה או לא אחידה של תקורה.
זאב אלקין: אני בשמחה אוסיף את שתי השאלות האלה, ואוסיף עוד שאלה.
זאב אלקין: הזכרת לי עוד משהו שזה כמובן קריטריונים.
זאב אלקין: מהם הקריטריונים לתמיכה?
זאב אלקין: מהם התבחינים והאם היקפי הפעילות ומדידות ההצלחה הולכים הלאה ומשחקים כאן תפקיד בכלל?
אלי זרחין: אדוני היושב ראש, עוד שאלה אחת שצריך לקחת בחשבון.
אלי זרחין: אתם כל הזמן מדברים כאן על תמיכות.
אלי זרחין: כסף גדול פי עשר זה מכרזים, ופי מאה, זה קניית שירותים.
אלי זרחין: ואין אף ארגון עולים שהגיע לכדי קנית שירותים.
זאב אלקין: אני לא התייחסתי רק לתמיכות.
זאב אלקין: אני דיברתי על כל הדברים האלה.
זאב אלקין: אנחנו נשמע את זה מחר.
זאב אלקין: בראשית הדרך אני רוצה לשבח ולהודות למשרד הקליטה שהתארגנו מהר מאוד.
זאב אלקין: אני כרגע קיבלתי פה על השולחן, אני רואה שמחכה לי בדיוק מה שביקשתי.
זאב אלקין: זו התמונה התקציבית של חמש שנים אחורה, ותוך כדי דיון, גם המשרד יציג ויתייחס לזה.
זאב אלקין: גם תיאור של הפעילות הכללית של המשרד וגם נוהל תמיכות כללית, לאו דווקא בנושא שלנו, אבל הוא חל, כמו שאני מבין, על כולם, אז אנחנו, כוועדת משנה, לפחות קיבלנו את כל הכלים שרצינו בנושא הזה ואני שוב מודה על קצב התגובה.
זאב אלקין: סיכמנו שאנחנו היום נעשה סבב.
זאב אלקין: למי שלא היה אתמול - פעלנו הפוך, עשינו סבב של נציגי העמותות השונות מהמגזר השלישי ודיברנו על בעיות שונות וסיכמנו שהיום נשמע את המשרד והתגובות שלו לנושאים שהוצגו כאן בדיון.
זאב אלקין: נתחיל ממשרד החינוך ואחר כך נעבור למשרד הקליטה.
זאב אלקין: אם גם לך יש משהו מאורגן בצורה דומה, נשמח לקבל את זה בכתב.
עמיהוד בהט: לא, אין לי משהו כזה בכתב.
זאב אלקין: אבל יש סיכוי לקבל בעתיד הקרוב?
עמיהוד בהט: בשמחה רבה.
עמיהוד בהט: אגב, חלק גדול מהמסמך הזה אני יכול להציג אותו באותה מידה, כי זה פרויקטים משותפים אתנו.
זאב אלקין: לא, אבל אני מניח שמבחינה תקציבית זה בכל זאת שני דברים שונים, נכון?
עמיהוד בהט: לא.
זאב אלקין: כשמשרד הקליטה כותב שיש לו, נניח ב-2001, היה לו 13 מיליון שקלים תקציב.
עמיהוד בהט: לא, אני לא מדבר על תמיכות.
עמיהוד בהט: תמיכות זה משרד הקליטה.
עמיהוד בהט: אני אתייחס קצת למה שדיברנו אתמול.
עמיהוד בהט: בכל זאת, זאת הכוונה, בזה הפסקנו אתמול את הדיון.
זאב אלקין: כן, למה שדיברנו אתמול ואני גם ליקטתי בתום הישיבה כמה סוגיות שביקשתי שתתייחסו.
עמיהוד בהט: נכון, אז אני זוכר שלושה דברים.
עמיהוד בהט: באגף החינוך של משרד הקליטה יש פי שלוש תקנים, אני חושב, מאשר במשרד החינוך בגף קליטת עלייה.
עמיהוד בהט: פי שלוש זה פי שלוש מאחד.
עמיהוד בהט: שלושה תקנים יש לכם בחינוך?
מסרט וורקו: בתחום החינוך רק שניים, אני ומרים כץ.
עמיהוד בהט: במשרד החינוך יש רק אחד.
זאב אלקין: וחינוך זה לא כולל מבוגרים, כן?
מסרט וורקו: זה מתייחס רק לחינוך הבלתי פורמלי.
זאב אלקין: זה רק אתה?
עמיהוד בהט: אלה שהיו אתי, זה רק בימי הדרכה.
עמיהוד בהט: אין אף אחד בתקן, לא קיים.
זאב אלקין: לא, זה חוזר לסוגיה שעלתה בוועדת חינוך אתמול, על הסוגיה של מנהלת אגף.
עמיהוד בהט: בכל אופן, שני דברים שהיושב ראש ביקש.
עמיהוד בהט: הדבר הראשון היה לגבי תקורה.
זאב אלקין: לא, זה לא היה דבר ראשון, זה היה אחד הדברים.
זאב אלקין: נשאלה פה שאלה על ידי שמעון סיאני, נדמה לי, ותמכתי בשאלה הזאת, מה המדיניות של המשרד לגבי תמיכה בתשתיות ולגבי תקורות, שזה קשור אחד בשני כמובן.
עמיהוד בהט: לגבי תקורות אני אקבל תשובה מדויקת מחשב המשרד, אני רוצה לקבל את זה עוד היום.
עמיהוד בהט: דבר שני, לגבי הנושא הנוסף שדיברנו אתמול, לגבי השכירות של מבני חינוך.
עמיהוד בהט: אני דיברתי עם מנהל מינהל הפיתוח במשרד החינוך, סגן מנהל כללי במשרד והתשובה שקיבלתי היא שלמיטב ידיעתו, אף פעם לא היתה התייחסות לסוגיה הזאת במסגרת משרד החינוך, אבל הוא אמר שבהחלט הוא מוכן להיכנס לסוגיה הזאת וסיכמנו שאני היום כותב לו מכתב בעניין הזה והוא יבוא בדברים עם השלטון המקומי ויראה איך אפשר לקדם את הנקודה הזאת.
זאב אלקין: זאת אומרת שעקרונית יש על מה לדבר פה, לפי מה שאתה אומר.
עמיהוד בהט: זה מה שהוא אמר לי, אבל הוא לא יודע על מה שנעשה עד היום בקטע הזה.
זאב אלקין: אוקיי, זה מאוד חשוב.
זאב אלקין: אם זה יהיה אפילו הדבר היחיד שייצא משתי ישיבות של אתמול והיום, עשינו פה דבר גדול.
זאב אלקין: אם משרד החינוך יידע לתת העדפה משמעותית, כולל תקציבית, בשכירות המבנים שעומדים לרשותו בצורה כזו או אחרת, או ישירות, או דרך השלטון המקומי, לעמותות שפועלות בתחום הזה, זה יהיה מהפכה.
זאב אלקין: גם למי שיושב בפנים וגם יהיו הרבה גופים שירצו להיכנס פנימה, אם יידעו שזה המצב.
עמיהוד בהט: כן.
עמיהוד בהט: אפילו דיברתי אתו על הצורך להבחין, לפי דעתי בכל אופן והוא הסכים אתי, אגב, בין פעולות של חינוך משלים לטובת התלמידים, לבין פעולות של אירוח של חתונות או בר מצוות.
זאב אלקין: בדיוק על זה אנחנו מדברים.
עמיהוד בהט: צריכים לפעול בנושא זה מיידית, אבל השאלה היא מה יהיה בכלל.
עמיהוד בהט: אתמול היה דיון שהרבה מאוד נסב על העניינים על גובה הכספים והשתתפויות המשרדים וכדומה.
עמיהוד בהט: ואני רוצה לומר כמה דברים כלליים לגבי הנושא של החינוך המשלים, כי נראה לי, כנציג משרד החינוך, אבל גם לצורך העניין, פשוט הנושא עצמו הוא נושא כבד ומשמעותי.
עמיהוד בהט: לי יש הערכה מאוד מאוד גדולה למגזר הזה שאני חושב שנעשות פעולות מצוינות ורבות מאוד בשיתוף משרד החינוך.
עמיהוד בהט: אבל אני רוצה לומר לגבי הנושא של שיתוף משרד החינוך.
עמיהוד בהט: יש כמה אלמנטים בקטע הזה של שיתוף.
עמיהוד בהט: קודם כל, אני חושב, יותר מחושב ולא תמיד זה מתבצע, בהרבה מקרים זה לא מתבצע, בהרבה מקרים זה כן מתבצע, זה בוודאי מתבצע בקטעים שבהם משרד החינוך, בדרך זו או אחרת, שותף מבחינה כספית, כי אז הוא יכול לאכוף את מעורבותו בפרויקטים בצורה הרבה יותר משמעותית ולהתנות בכלל את השתתפותו בשיתוף פעולה מלא.
עמיהוד בהט: יחד עם זה, אני חושב שצריכה להיות מעורבות של משרד החינוך וכשאני אומר משרד החינוך, אני מתכוון גם למשרד הקליטה באותה נשימה, על אף שבמסמך הזה זה לא בדיוק מופיע בצורה כזאת, אבל אני אומר, המשרדים חייבים להיות מעורבים בעניין, גם אם אין להם השתתפות פיזית כספית בעניין הזה.
עמיהוד בהט: כי לא יכול להיות שמי שאמון על ניהול כל מערכת החינוך, לא יהיה שותף, יבקר, ילווה ויאשר כל תוכנית שנכנסת לתחומי בית ספר במדינת ישראל.
עמיהוד בהט: ובית ספר הכוונה היא גם משמונה בבוקר עד שמונה בבוקר של למחרת.
עמיהוד בהט: כלומר, אנחנו רואים במשרד החינוך את החינוך המשלים ואת החינוך הפורמלי והבלתי פורמלי כיריעה אחת.
עמיהוד בהט: גם מבחינה אידיאולוגית זה נכון, וודאי מבחינת ילדים עולים, אבל גם מבחינה פורמלית.
עמיהוד בהט: ישנם מינהל ענק במשרד החינוך שנקרא מינהל חברה ונוער וכל כולו זה בעצם חינוך בלתי פורמלי.
עמיהוד בהט: ולכן אני אומר, צריך לראות את הכול במקשה אחת, זה נכון גם לגבי אינפורמציה, גם לגבי אישור תוכניות.
עמיהוד בהט: יש הרבה גופים שנכנסים, לא תמיד אתה יודע מה הם עושים, ולא תמיד אתה יודע מה הרמה המקצועית ותנאי הסף לקבלת עובדים בהקשר למורים, או מדריכים, או סטודנטים וכל מיני אנשים.
זאב אלקין: אני מנסה להבין את מה שאתה אומר מבחינה אופרטיבית.
עמיהוד בהט: אני אומר מבחינה אופרטיבית, אני חושב שכל תוכנית שנכנסת למערכת, לטובת ילדים בגיל אפס עד 18 במדינת ישראל צריכה להיות מתואמת, מבוקרת ומאושרת על ידי הגורמים המתאימים במשרד החינוך.
זאב אלקין: וזה לא כך היום?
עמיהוד בהט: בחלק מהמקרים זה כך.
עמיהוד בהט: בוודאי באותו חלק שהממשלה משתתפת כספית, זה יותר קל לאכוף את הדברים, להתנות אותם.
עמיהוד בהט: בחלקים אחרים אנחנו שומעים הרבה פעמים...
עמיהוד בהט: הנה אני בעצמי שמעתי פה, ישבתי פה שלושה ימים באמת באמת מעורה עד עומק עומק הפעולות ואני מכיר את כל אחד שמופיע כמעט, אני מכיר אותו, ובכל זאת גם לי היה משהו חדש אתמול כאן על עמותה שפועלת.
עמיהוד בהט: והכול כמובן לשם שמים ובאמת במטרות אמיתיות ונכונות וראויות ואולי אפילו גם האופן המקצועי טוב, אבל---
זאב אלקין: בנושאים שלא קשורים לעולים, משרד החינוך היום יודע על כל העמותות שפועלות?
עמיהוד בהט: אני לא יכול להגיד לך אם הוא יודע על כל העמותות שפועלות.
עמיהוד בהט: לדעתי, כל גורם שנכנס לבית ספר זה צריך להיות מתואם עם המערכת.
זאב אלקין: לך, כמשרד חינוך, יש הרי כל הכלים.
זאב אלקין: בית ספר זה אתה, בגדול.
עמיהוד בהט: לא, כי אם יש עמותה עירונית בנתניה, בבאר שבע או בקרית שמונה, שנותנים שני תורמים ועוד שלושה ועוד עמותה מקומית שעושה פעולה בבית ספר אחרי צהריים, לא תמיד זה מובא לידיעת משרד החינוך ברמה של לאשר תוכנית.
זאב אלקין: יושב שם מנהל בית ספר, אם הוא לא מעדכן את משרד החינוך---
עמיהוד בהט: אני מסכים.
עמיהוד בהט: אני לא בא כמי שמחפש מחוץ למשרד את הפתרונות.
זאב אלקין: בדיוק, אני לא חושב שהכדור הזה צריך להיות לעברן של העמותות.
עמיהוד בהט: כן, אני לא התכוונתי לזרוק כדור למישהו, אני התכוונתי לומר שאני חושב שזה דבר מאוד חשוב, כי החינוך המשלים, ובזה התחלתי, הוא מאוד משמעותי.
עמיהוד בהט: יתרה מכך, אני אומר את זה בהדגשה יותר גדולה, כיוון שכל הנושא של מיפוי וסינכרון תוכניות במצב של כפילות, במצב של תוכניות שנופלות אצל אוכלוסייה שאין לה לא מפה ולא מפה.
עמיהוד בהט: היום ישנם מפעלים מאוד גדולים של החינוך המשלים, חלקם הועלה פה אתמול ובהיקפים גדולים מאוד.
עמיהוד בהט: אני לא מדבר עכשיו על המועצה המקומית.
עמיהוד בהט: הפרויקט הלאומי הוא פרויקט גדול מאוד.
עמיהוד בהט: פקט הוא תוכנית גדולה מאוד.
עמיהוד בהט: כל התוכניות האלה, ויש עוד תוכניות, אני לא בא למעט אחרות, שמקיפות אלפי ואולי עשרות אלפי ילדים, בהרבה מאוד ישובים, אבל גם בישובים אחרים שלא.
עמיהוד בהט: גברת שושנה בן דור, המנהלת של "נקוטש" בצפון אמריקה, יודעת שאנחנו משתדלים מאוד, לא משתדלים, אנחנו מפנים את הפעולה של "נקוטש" ואנחנו גם נתמוך בממשלה הבאה הבאה, אני מקווה, באופן כזה שיותנה והיא גם קיבלה את זה, כלומר שזה יעבור בכל מקום שאין בו שום דבר אחר, ושגם הרצף הרגעי יישמר בצורה הגיונית.
עמיהוד בהט: אז זה בקשר להכרחי שבעניין הזה.
עמיהוד בהט: בנושא התקצוב.
עמיהוד בהט: ישנם שלושה סוגים של התקשרויות עם עמותות ועם גופים של המגזר השלישי, בנוסף על העובדה שישנם שפועלים, נכון לרגע זה מבחינת משרד החינוך לפחות, כמו שהזכרתי קודם, "נקוטש", זה רק דוגמה, שהם לא מקבלים מאתנו תקצוב, אבל הם בהחלט מתואמים.
זאב אלקין: אני כרגע מעוניין לשמוע יותר על תקציבים.
עמיהוד בהט: ישנם שלושה סוגים.
עמיהוד בהט: ישנו הנושא של התמיכות.
עמיהוד בהט: תקנת התמיכות בארגונים בלתי פורמליים היתה במשרד החינוך והיא הועברה למשרד הקליטה לפני כשלוש שנים.
עמיהוד בהט: זאת אומרת, במשרד החינוך אין בכלל מנגנון של תמיכות בארגונים שקשורים לנוער עולה.
עמיהוד בהט: כולם נמצאים במשרד הקליטה.
עמיהוד בהט: מיליון שש מאות אלף שקלים, נדמה לי.
עמיהוד בהט: כשאני הגעתי, זה עוד היה בזכות חתימה שלי, ואחר כך העבירו את זה באמצעות האוצר למשרד הקליטה.
זאב אלקין: למה אני שואל אותך?
זאב אלקין: כי אנחנו תיכף נעבור לדיון של משרד הקליטה.
זאב אלקין: השאלה אם אני אראה שם את התוספת.
זאב אלקין: אני לכאורה באותה שנה שהעברתם, צריך לראות תוספת.
עמיהוד בהט: היום במשרד החינוך, אין תקנת תמיכות כזאת.
זאב אלקין: וזה הועבר בבסיס.
עמיהוד בהט: כן, אין תקנה.
עמיהוד בהט: נמחקה התקנה מתקציב משרד החינוך ועברה למשרד הקליטה.
עמיהוד בהט: אני מציין את העובדה.
עמיהוד בהט: העובדה היא שהיתה תקנה כזאת.
זאב אלקין: אז מבחינתך, אתה רגוע.
עמיהוד בהט: אני לא רגוע, אין לי תקנה כזאת.
זאב אלקין: אבל העבירו.
זאב אלקין: הגיעו לסיכום במשולש חינוך, קליטה, אוצר ---
עמיהוד בהט: בהתחלה זה היה, אם אני לא טועה, בהעברה תקציבית תוך כדי השנה מתקנה לתקנה, ממשרד למשרד ועכשיו זה איננו.
זאב אלקין: ודאי אתה זוכר את השנה.
עמיהוד בהט: ודאי לא בשלוש השנים האחרונות, נדמה לי שלוש שנים אחורה.
עמיהוד בהט: אני מוכן לבדוק בדיוק את הנקודה הזאת.
זאב אלקין: מעניין אותי בדיוק השנה הזו, כי לכאורה היינו מצפים, לפי השכל הישר שהוא לא בהכרח עובד במסדרונות האלה, שבאותה שנה במשרד הקליטה היינו צריכים להיות עדים לכך שבסכום פחות או יותר באותו סדר גודל, יגדל הבסיס.
זאב אלקין: אני לא מדבר על תוספות, הבסיס בתקצוב צריך לגדול כי הרי העבירו את זה לא כדי לחסל, לכאורה העבירו את זה כדי לאחד.
זאב אלקין: מן הסתם זה ההיגיון.
זאב אלקין: אמרו, בואו לא נעשה את זה פעמיים.
זאב אלקין: ועכשיו אני מתבונן בנתונים שקיבלתי ממשרד הקליטה ותיכף נדבר עליהם, מ-2001 עד 2005.
זאב אלקין: השנה היחידה שבה אני רואה גידול, אבל לא בהיקף שאתה ציינת, אז זה במעבר בין 2001 עד 2002 וגם שם 400,000 חסרים לי.
זאב אלקין: אז לכן מעניין אותי.
עמיהוד בהט: אני אבדוק את זה.
עמיהוד בהט: אז זו דרך אחת להתקשרות ולמעשה היא לא קיימת היום במשרד החינוך.
עמיהוד בהט: שתי הדרכים שנשארו אלה הדרכים של מכרז ולמעשה פה צריך לקחת בחשבון, אני אומר את זה כעובדה ואנחנו כולנו חיים במדינה ויודעים שזה לא המצב.
עמיהוד בהט: אם נניח אנחנו רוצים היום לבוא ולהתקשר עם עמותה מסוימת, והיום האוצר והחשב הכללי הולך יותר ויותר ויותר ויותר לשחרר את כל הגופים שבעולם מפטור, מה שהיה פעם יותר מקובל.
עמיהוד בהט: לא לאפשר את הפטור, וללכת על תהליכים מכרזיים, גם לגופים שבעבר, כמו בר אילן למשל---
זאב אלקין: נכון, האוניברסיטאות, זה היה בדיוק בחוק ההסדרים האחרון.
עמיהוד בהט: אנחנו עכשיו קיבלנו הנחיה.
זאב אלקין: זה התקבל?
עמיהוד בהט: אני לא יודע אם זה חוק, אבל אני יודע שהמשרד קיבל מכיוון האוצר אור מאוד מאוד אדום בעניין הזה.
עמיהוד בהט: אני אתן דוגמה פשוטה.
עמיהוד בהט: אנחנו נתנו הקצבה ללימודי יסוד בבר אילן ברוסית, של החבורה שעובדת שם, של דשבסקי ופולנסקי, חבורה נפלאה שעושה עבודה נפלאה, אני ישבתי שם ושמעתי יום שלם של שיעורים.
עמיהוד בהט: קיבלנו השנה הנחיה, אין יותר סידור כזה, אתם רוצים, תגישו למכרז.
זאב אלקין: אתם נתתם את זה כקל"ע (קליטת עלייה)?
עמיהוד בהט: כמשרד החינוך, אני כבר לא זוכר, כן.
זאב אלקין: קישרתם את זה לתלמידים עולים.
זאב אלקין: סטודנטים זה גם אתם?
עמיהוד בהט: לא, אבל אנחנו נתנו.
עמיהוד בהט: אני קיבלתי את זה בירושה, בתקופה של קודמתי וחשבתי שזה דבר נורא יפה.
עמיהוד בהט: עשינו את זה, אבל קיבלנו הנחיה, לא בגלל שזה סטודנטים או לא סטודנטים, אלא מכיוון שזה האוניברסיטה ונגמר הסיפור.
עמיהוד בהט: חברת המתנ"סים זה הדוגמה הכי בולטת.
עמיהוד בהט: חברה ממשלתית הועסקה על ידי משרד החינוך וגם משרד הקליטה בהיקפים גדולים מאוד כיחידת סמך של הממשלה, החברה הממשלתית והחשב הכללי השנה עמד על הרגליים האחוריות ויותר אין התקשרויות בפטור לחברה למתנ"סים, למשל.
עמיהוד בהט: כלומר, יש לנו הנחיות מאוד ברורות בעניין הזה ולכן כל התקשרות עם עמותה צריכה להיות על בסיס של מכרז.
עמיהוד בהט: אל"ף, זה מונע את האפשרות שלנו להתקשר עם עמותה שאנחנו רוצים להתקשר אתה, כיוון שזה תמיד פתוח לציבור וכל אחד יכול להגיש את עצמו וזה בסדר.
עמיהוד בהט: בי"ת, זה תהליך ארוך ומורכב ומסובך וכמי שכותב את המכרזים, אני משקיע עשרות ומאות שעות לכתוב אותו.
עמיהוד בהט: אחר כך להעביר אותו וכולי וכולי זה חודשים לוקח להוציא מכרז כזה.
זאב אלקין: מבחינת הממוצע, מהרגע שיש לך תקציב להפעלה של פרויקט מסוים שאתה החלטת להוציא אותו למגזר השלישי, עד שהעמותה יכולה לחתום חוזה מול משרד החינוך, כמה זמן עובר בדרך כלל בממוצע?
עמיהוד בהט: בין חמישה לשבעה חודשים.
עמיהוד בהט: זה כשאני מתפנה לחלוטין לכתוב במשך חודשיים את המכרז.
זאב אלקין: בממוצע, בעומס הרגיל.