GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכאל נודלמן: אבל אותו אדם עכשיו לא שם.
אהרון פלר: נכון, התחלפה בחורה אחרת, להגיד לך שיש לנו כרגע מישהו שדובר רוסית שיכול לעבוד שם, אין לנו כרגע - - -
מרינה סולודקין: לעבוד בכנסת יש מספיק אנשים, לעמידר אין.
רוברט אילטוב: לא מצאתם מתוך 200 אלף איש אדם אחד?
רוברט אילטוב: חברה כזאת גדולה כמו עמידר לא יכולה להשיג עובד דובר רוסית.
מיכאל נודלמן: מר פלר נציג עמידר, אתה צריך להבין, אתה נמצא עכשיו בוועדת העליה והקליטה ואנו עומדים על כך שבמקום יהיה אדם דובר רוסית.
מיכאל נודלמן: מה הבעיה?
אהרון פלר: שמעתי את השאלה, אנחנו צריכים לבחון אותה, לא אמרתי שלא נשיג אדם כזה.
מיכאל נודלמן: אנחנו לא מבקשים שתחשוב על זה ותבחן את זה, אנחנו דורשים ממך לעשות את זה שבתוך חודש יהיה שם אדם שיכול לדבר עם התושבים.
מיכאל נודלמן: 300 איש ואף אחד לא מדבר עברית, אתה צריך להבין את המצב שלהם.
רוברט אילטוב: איך יכול להיות שחברה ציבורית, חברה ממשלתית לא יכולה למצוא?
רוברט אילטוב: בנקים מוצאים, כולם מוצאים.
מרינה סולודקין: הם לא רוצים לשמוע תלונות.
אהרון פלר: אמרתי שלא?
רוברט אילטוב: רמזת שלא.
רוברט אילטוב: אמרת שאין לך, אתה צריך לבחון, זה ממש קשה.
מיכאל נודלמן: זה בכלל לא למיקוח.
מיכאל נודלמן: זו בקשה מוועדת העליה והקליטה ואני מבקש שבעוד חודש הבקשה תסודר.
מיכאל נודלמן: כעת אני רוצה לשאול, אני מסכים עם מה ששמוליק דוד מציע להחלטת הוועדה, אתם מקבלים את ההצעה של לעצור את השיפוצים?
יוסף מנור: בהחלט לא.
יוסף מנור: למה לגרום סבל לאנשים, בגלל מה?
יוסף מנור: בגלל שמישהו חושב שמשהו לא בסדר.
יוסף מנור: זה לגמרי לא מבוסס, אחרי שכל המומחים של משרד השיכון ועמידר ויועצים חיצוניים אמרו שהשיפוץ הוא נכון, אז אדם אחד אומר שלא נכון, לא מוצדק לגרום את העוול הזה לאנשים שסובלים שם.
מיכאל נודלמן: אם ככה, אני חושב שהוא צודק כי אני לא בטוח שאתם מוכנים לעשות את מה שאתם נדרשים לעשות נגיד עם הטרמיטים.
יוסף מנור: אבל אומרים לך שאנחנו הולכים לכיוון הזה.
מיכאל נודלמן: אתם יודעים שאת זה צריך היה לעשות לפני השיפוצים.
יוסף מנור: בואו נשים את הדברים על השולחן, משרד השיכון בנה באזור הדרום בשנות ה-90 6000 יחידות דיור.
יוסף מנור: בחלק קטן התגלו טרמיטים.
יוסף מנור: אני חושב שאולי, אנחנו לא יודעים בדיוק, אנחנו הולכים עכשיו לעשות סקר, אנחנו משקיעים כסף בנושא, אולי ב-800 דירות, אולי ב-700 דירות.
יוסף מנור: זה לא אומר שכל הדירות נגועות בטרמיטים.
יוסף מנור: זה לא כך.
יוסף מנור: קיבלנו תלונות אולי מ-80 אולי מאה יחידות.
יוסף מנור: יכול להיות שיש בעוד מקומות שלא קיבלנו תלונות.
מיכאל נודלמן: אנחנו מדברים עכשיו על בנייה קלה.
יוסף מנור: בנייה קלה, גם בנחל בקע לא נמצאו הרבה טרמיטים, רק בודדים בלבד.
רוברט אילטוב: בכמה דירות עשיתם שיפוצים?
יוסף מנור: ב-3000.
רוברט אילטוב: ואתה אומר שיש בעיה ב-700.
יוסף מנור: טרמיטים.
רוברט אילטוב: אבל יש גם בעיות אחרות.
יוסף מנור: לא, עשינו את השיפוצים, אין שום טענות מאז שעשינו.
יוסף מנור: השיפוצים טובים מאוד, אין טענות.
רוברט אילטוב: היינו בכמה דירות שהיו שם שיפוצים וזה לא נראה כמו שיפוצים.
רוברט אילטוב: היינו עם הוועדה.
רוברט אילטוב: ראינו בעיניים שלנו דירות שלכאורה השיפוץ הסתיים.
רוברט אילטוב: הן נראות כמו אחרי מלחמת עולם.
רוברט אילטוב: עם כל הכבוד, היינו במקום וראינו, היינו בתוך הדירות האלה.
יוסף מנור: עזוב.
רוברט אילטוב: מה זה עזוב?
רוברט אילטוב: היינו בתוך הדירות האלה.
יוסף מנור: אני לא מבין איך ראית דירה גמורה כשאף דירה עוד לא הסתיימה?
רוברט אילטוב: מה, הביאו אותנו לדירות לא גמורות?
יוסף מנור: בנחל בקע אנחנו באמצע העבודה.
רוברט אילטוב: היינו בדירות אחרי שיפוץ.
רוברט אילטוב: הייתה דירה שלא עשיתם שיפוץ כי הייתה מישהי שסירבה, לא על זה אני מדבר.
רוברט אילטוב: היינו ב-3 דירות אחרי שיפוץ והן נראות ממש כמו אחרי מלחמה.
יוסף מנור: היית בדירות באמצע העבודה, אף דירה לא הסתיימה בנחל בקע.
שמוליק דוד: יבוא גורם מקצועי ניטרלי ויגיד שכל מה שאתם מבצעים הוא כשר ומוצלח, שיהיה גורם שיבחן.
יוסף מנור: אין בעיה, תביאו גורם מקצועי.
רוברט אילטוב: שיהיה גורם מקצועי שיבחן את הדירות האלה, הדירות האלה הן אחרי שיפוץ.
שמוליק דוד: שתהיה בדיקה יסודית של הדברים האלה כולל הגיאולוגיה והביולוגיה וכל הנושאים.
יוסף מנור: אין שום בעיה בגיאולוגיה, אף בית עוד לא הסתיים השיפוץ.
מיכאל נודלמן: משרד השיכון, רציתם להוסיף?
שולמית שפיגל: אני רוצה להראות לוועדה, זה היתר בניה לבניין הזה, זו תוכנית יסודות, אומנם צילום, אני מוכנה להגיש לך גם את המקור אבל הבאתי את זה לצורך הדיון.
שולמית שפיגל: אתה רואה פה חישוב סטטי של הכלונסאות.
שולמית שפיגל: כל בית עומד על מבנה של 8 כלונסאות של אורך, עובר את הוואדיות שדיברו עליהן פה.
שולמית שפיגל: אין בעיה קונסטרוקטיבית בריסוס הבית וזה נבדק.
שולמית שפיגל: זו תוכנית טיפוסית של הבית, לא הבאתי לך תוכנית של בית מסוים, זו תוכנית טיפוסית של הבניה ועליה התקבל היתר בניה.
שולמית שפיגל: בהיתר בניה יש חישובים סטטיים, חתימה של המהנדס, מהנדס מאוד ידוע בארץ, דרך אגב, זאת אומרת, נכון, הייתה בעיה של כל נחל בקע שזה למעלה מ-900 יחידות דיור בתי עץ, הייתה בעיה של 5 רחובות קצרים יחסית ששם התגלו ערוצים חיים, עבור 3 מהם היה כסף, תיקנו, נשארו שני רחובות.
שולמית שפיגל: הבעיה היא אך ורק בתשתיות.
שולמית שפיגל: תשתיות שהן בגלל שקיעת הקרקע.
שולמית שפיגל: אני בסך הכל מרכזת את הבעיה.
שולמית שפיגל: הבתים לא מסוכנים, בבתים אין סדיקה קונסטרוקטיבית, הבתים לא שוקעים בעצמם כקונסטרוקציה, אני עונה על השאלה.
שולמית שפיגל: בבתים יש בעיות של שיפוצים, בבתים יש בעיות של ניתוק תשתיות ולכן נשארו חלק מהבעיות שלא טופלו בשני הרחובות עקב חוסר תקציב .
שולמית שפיגל: ב-3 רחובות שתיקנו, יש לנו ייעוץ גיאולוגי חתום, אנחנו יכולים להגיש את הייעוץ הגיאולוגי הזה לכל מי שרוצה לבדוק אותנו, תאמינו לי, משרד השיכון לא עובד כמו חאפר.
שולמית שפיגל: יש לנו אגף הביסוס ושם יושבים מיטב הגיאולוגים והם יודעים מה הם עושים.
שולמית שפיגל: שום דבר אנחנו לא עושים בגלל שבא לנו.
שולמית שפיגל: יש את האסמכתא, יש את האורגינלים של האסמכתא, בואו נמקד את הבעיה.
שולמית שפיגל: יש בעיות בתוך הבית שחלקם בעיות תחזוקה.
שולמית שפיגל: נכון, התחזוקה הייתה צריכה להיעשות גם על ידי עמידר ועל ידי הדיירים, אני לא מתייחסת לזה.
שולמית שפיגל: היום אף אחד לא מחלק את זה.
שולמית שפיגל: אנחנו לא מחלקים, אנחנו למודי ניסיון על כך.
שולמית שפיגל: עזבו.
שולמית שפיגל: תחזוקה, לא משנה, יש בית, יש בו בעיה, צריך להביא אותו למצב סביר פלוס.
שולמית שפיגל: אלה השיפוצים.
שולמית שפיגל: כל אחד שרוצה לבוא לבדוק אותנו מבחינה הנדסית, גיאולוגית, ביסוסית, מה שאתם רוצים, אין שום בעיה עם זה כי תחת כל החלטה חתום מהנדס מהשורה הראשונה בארץ.
שמוליק דוד: קודם כל אני מאוד שמח לשמוע את מה שאת אומרת כיוון שהרבה שנים ביקשנו את הנתונים האלה ולא ידעו איפה הם.
שמוליק דוד: שנית, אני נדהם לשמוע שאת אומרת שלשלושה רחובות יש כסף ולשניים נוספים אין כשאנחנו דרשנו את זה משך שנים ושהעניין הזה של ה-3 רחובות הראשונים נסגר כבר לפני 4 ו-5 שנים ומאז לא היה תקציב למרות הדיונים בוועדה והסיורים של שתי ועדות והביקורים והדיונים שהיו כאן.
שמוליק דוד: אתם רק מוכיחים את הטענה שהטיפול הוא לקוי.
מיכאל נודלמן: משרד השיכון, אתם יכולים להגיד מתי אתם מסיימים?
שולמית שפיגל: תלוי בתקציבים.
מיכאל נודלמן: הוא אמר פה שאתם אחראים שיהיו תקציבים, כך הבנתי.
שולמית שפיגל: אני לא יכולה לענות במקום מנכ"ל משרד השיכון.
שולמית שפיגל: אדוני היושב ראש, ברגע שיש לנו תקציב המכרזים מוכנים, המכרזים על המדף.
מיכאל נודלמן: כמה זמן אתם צריכים?
שולמית שפיגל: לביצוע העבודה?
מיכאל נודלמן: לביצוע העבודה ולסיום העבודה.
שולמית שפיגל: אני לא רוצה להתחייב כרגע כי הכל תלוי בעד כמה יהיה לנו שיתוף פעולה עם הדיירים.
שולמית שפיגל: יש פה מספר בעיות אבל אני חושבת ש-8 חודשים אבל אני לא רוצה להתחייב.
שולמית שפיגל: אני לא רוצה להגיד דבר שהוא לא נכון אבל בעיקרון אנחנו מוכנים לעבודה.
מיכאל נודלמן: בכמה בתים הדיירים לא משתפים פעולה?
מיכאל נודלמן: כמה יש כאלה?
מרינה סולודקין: זה לא העניין.
שולמית שפיגל: אני לא יודעת להגיד לך.
שולמית שפיגל: אני לא יכולה להתייחס לזה.
שולמית שפיגל: אני יודעת להתייחס לחלק הטכני, זה התפקיד שלי, זה המנדט שלי, זו ההתמחות שלי.
שולמית שפיגל: אני מוכנה להוכיח כל פיתרון הנדסי שיתקבל, על ידי מי, מתי ועל סמך מה.
מרינה סולודקין: ישבנו כמה שנים בוועדות כאן - - -
מיכאל נודלמן: מינואר 2004.
מרינה סולודקין: נכון, עם קולט אביטל וגם עם חבר הכנסת לשעבר רומן ברונפמן ודנו בכל עניין השיפוצים.
מרינה סולודקין: מה שאני חושבת כעת, הוועדה צריכה לפנות לשר מאיר שטרית, לתאם את המצב, לבקש לסיים את הדיונים של השיפוצים לאלה שאמורים לקבל את זה - - -
מיכאל נודלמן: אחרי הביקור שלחתי מכתב לשר.
מרינה סולודקין: יש לנו גם כלים אחרים, יש לנו שאילתות שאנחנו יכולים לשאול בנושא הזה.
מרינה סולודקין: דבר שני, לידיה הייתה אצלי כמה פעמים ואני אמרתי, בכל פרשת השיפוצים הכנסת המליצה שיהיו ויש שיפוצים, אבל מי שחושב שזה לא פיתרון לנושא, רק בית משפט יכול להחליט בנושא זה.
מרינה סולודקין: אמרתי ללידיה בפעמיים האחרונות בביקורים שלה שאלה שלא מרוצים בכלל וחושבים שאי אפשר לחיות בבתים האלה, צריכים לפנות לבית משפט ובית המשפט יכול להחליט לגבי כל הפרשה של בניה קלה.
רוברט אילטוב: אבל עד שבית המשפט יחליט יעברו עוד 3, 4 שנים.
מרינה סולודקין: אבל זה כלי.
מרינה סולודקין: אנחנו בסוף התהליך, בכנסת נעשה מה שאנחנו יכולים.
מרינה סולודקין: גם דרך שאילתות, גם ישיבות ועדה, גם פניות שוועדת העליה והקליטה עושה, אבל פיתרון סופי לאלה שלא רואים בזה פיתרון בשיפוצים, כאן אנחנו לא יכולים להחליט בנושא זה.
מרינה סולודקין: לכן אני מציעה את הפיתרון הזה.
דני איש-שלום: יש לי רק שאלה ליוסק'ה.
דני איש-שלום: הוא ציין שיש רק 800 בתים ואני ראיתי לפי סקר שנעשה על ידי מי שרכזה אותנו בסיור, אני לא זוכר כבר איך קוראים לה, שלפחות מהבתים, יש לה את המפות של הבתים, למעלה מ 50 אחוז.
יוסף מנור: לא, מה פתאום.
יוסף מנור: אולי בשכונה מסוימת.
שולמית שפיגל: זה לא הפורום לדעתי לדון בזה.
מיכאל נודלמן: עוד מישהו רוצה להוסיף משהו משמעותי?
נדיה טטרנקו: סליחה, רציתי לענות לך מרינה.
נדיה טטרנקו: מה שמדובר על בתים פרטיים שלידיה מביאה את הנושא, זה משהו אחר.
נדיה טטרנקו: כאן מדובר על תושבי עמידר שאין להם אפשרות לפנות לבית משפט, זה אנשים קשישים, 75 פלוס שבקושי חיים.
נדיה טטרנקו: אז לפנות לבית משפט שהוא יכול להמשיך עוד זמן רב - - -
מרינה סולודקין: נדיה יקרה, את רואה שבעמידר לא רוצים לתת דיור חליפי.
מרינה סולודקין: אבל בית משפט יכול להחליט שיקבלו דיור חלופי מעמידר.
מרינה סולודקין: כאן בכנסת אנחנו לא יכולים לעשות את זה.
מיכאל נודלמן: אנחנו רק יכולים לבקש.
מרינה סולודקין: לנו אין את היכולת לתת דיור חלופי.
מרינה סולודקין: אבל אם יש החלטות משפטיות, אין מה לעשות, אלו האנשים ששומרים על החוקים.
מיכאל נודלמן: אני רוצה לסכם, יש רצון ממשרד האוצר לתת כסף כדי לגמור את כל השיפוצים.
מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים לפנות למשרד השיכון ולשאול, למה אתם עכשיו לא מבקשים תקציבים נוספים כדי לסגור את הבעיה?
מיכאל נודלמן: דבר שני, אני מבקש מנציג עמידר לבחון, אולי לכמה דיירים שאתה לא יכול לדבר איתם, לתת דיור חלופי ולעשות שיפוץ בבית, שיפוץ טוב ומישהו אחר יהיה דייר בבית הזה.
מיכאל נודלמן: זו בקשה שלי, זו לא החלטה.
מיכאל נודלמן: אתם צריכים להיות יותר גמישים.
מיכאל נודלמן: דיברתי עם גברת שנכנסתי לבית שלה, הבנתי שאי אפשר לדבר איתה כמו בן אדם כי היא גרה בתנאים לא אנושיים.
מיכאל נודלמן: לכן אני מבקש להיות יותר גמישים.
מיכאל נודלמן: אותה אישה היא צעירה עדיין אבל רוב האנשים שם הם אנשים מבוגרים, אחרי 70, 75, גרים בשכונה רחוקה מכל העולם, מישראל היא רחוקה.
מיכאל נודלמן: לכן אתם צריכים לעשות הכל וכמובן צריך להיות שם מדריך שיכול לדבר עם האנשים האלה בשפתם, ברוסית, ולא כל הזמן אנחנו צריכים להיות מכבי אש.
מיכאל נודלמן: אתם צריכים להיות מכבי אש.
מיכאל נודלמן: הם מוכנים לגמור את כל השיפוצים.
מיכאל נודלמן: אני לא יכול לעשות רביזיה אם מהנדס אחראי על בנייה וכל השיפוצים ואומר הכל בסטנדרט.
מיכאל נודלמן: מה אתם רוצים עוד?
נדיה טטרנקו: אנחנו רוצים קודם כל יחסים אנושיים.
אהרון פלר: זה מקובל עלינו.
נדיה טטרנקו: שלא יגידו לאנשים בגיל 80 פלוס שהם לא מנומסים, אי אפשר לדבר איתם.
נדיה טטרנקו: צריך לסיים עבודות וישמרו על הכבוד של אנשים ולא יגידו להם שלא עושים שום דבר בבית הזה.
נדיה טטרנקו: אני חושבת שזו בושה וחרפה.
מיכאל נודלמן: ושוב אני אומר, דובר רוסית שיהיה שם.
מיכאל נודלמן: אם יהיה דובר רוסית אתם תהיו פטורים מהרבה בעיות.
מיכאל נודלמן: אתה מבין את זה.
מיכאל נודלמן: אני מקווה שזו ישיבה אחרונה בנושא זה.
רוברט אילטוב: אתה אופטימי.
יוסף מנור: נעשה כמיטב יכולתנו בקצב ולפי הזרמת התקציב.
מיכאל נודלמן: הוועדה התחילה לעבוד בינואר 2004, אני חושב שבסוף 2006 אתם צריכים לגמור.
יוסף מנור: בוא נסתכל גם על חצי הכוס המלאה, מה עשינו בשנתיים האחרונות ועשינו הרבה.
יוסף מנור: אולי בנחל בקע רק התחלנו אבל במקומות אחרים כבר הגענו להתקדמות רבה.
שולמית שפיגל: בישיבה האחרונה נעשה מצגת של כל המקומות שסיימנו בהצלחה.
מיכאל נודלמן: תודה לכולם, יש לנו מייד ישיבה נוספת בנושא עולים ניצולי שואה, אנחנו מייד ממשיכים, תודה רבה.
מיכאל נודלמן: שלום לכולם, הנושא של הישיבה הוא החלטת משרד הבינוי והשיכון לגבות 8% מס מכספי הפיצויים מגרמניה המשולמים לעולים ניצולים.
מיכאל נודלמן: אני וכל אחד מחברי הכנסת מקבלים כל הזמן בלי סוף תלונות על 8% שעמידר ועמיגור לוקחים מהרנטות שמקבלים ניצולי שואה מגרמניה.
מיכאל נודלמן: הייתה החלטתה שרנטה זה לא הכנסה אבל אני קיבלתי מכתב שלוקחים כסף גם מהשלמת הכנסה ומכל הדברים שמקבלים אנשים מבוגרים, יש אפשרות לקחת כסף.
מיכאל נודלמן: אני מסכים שמכל הדברים אפשר לקחת כסף אבל אני לא מסכים שמרנטות של אנשים שעברו גהינום ונשארו בחיים, גם יקחו כספים כאלה.
מיכאל נודלמן: אני רוצה לשמוע מחברי הכנסת מה הם חושבים על זה ומנציגי עמידר ועמיגור, מתי זה ייגמר?
מיכאל נודלמן: צריכה להיות איזו רגישות פנימית לכל בן אדם.
מיכאל נודלמן: על מה האנשים האלה מקבלים רנטה?
מיכאל נודלמן: זה לא שכל אחד הפך לזקן ובגלל הגיל הוא מקבל גמלה והשלמת הכנסה.
מיכאל נודלמן: זה כל האוכלוסייה אבל ניצולי שואה מקבלים רנטות על דברים אחרים ואתם עושים השוואה בין זה לבין זה.
מיכאל נודלמן: אני כיהודי שעבר מלחמה ובני המשפחה שלי אינם בחיים אחרי המלחמה, אני לא יכול לקבל את זה, בבקשה חברי הכנסת.
מרינה סולודקין: לסיפור הזה יש היסטוריה ארוכה.
מרינה סולודקין: פניתי למבקר המדינה הקודם מר גולדברג והוא החליט בנושא של קיצוץ בהשלמת הכנסה בגלל הכסף שבא מגרמניה, שזה לא המקרה.
מרינה סולודקין: הייתה ישיבה ב-2001 בוועדת ביקורת המדינה.
מרינה סולודקין: היה גם מבקר המדינה, גם שר העבודה והרווחה דאז, החליטו שמה שמקבלים מגרמניה זה לא הכנסה.
מרינה סולודקין: אבל מה שהיה חשוב, נכון, הגיוני וגם יהודי ב-2000, 2001, הפסיק להיות ככה תחת השרים אפי איתם ויצחק הרצוג.
מרינה סולודקין: אני ויושבת ראש הוועדה הקודמת, קולט אביטל, שאני דור שני והיא דור שני לניצולי שואה, פנינו למשרד, אני כסגנית שרת העליה והקליטה ודיברתי עם השר הרצוג וניסיתי לשכנע אותו שזה בלתי אפשרי אבל קיבלתי תירוצים שהיו להם במשרד השיכון מאור נוחים.
מרינה סולודקין: זה כל כך בלתי הגיוני שאחרי זה רוצים גם אלימות מילולית גם אלימות פיזית.
מרינה סולודקין: וההסברים האלה למה?
מרינה סולודקין: כי אומרים שבגלל שהם מקבלים כסף נוסף מגרמניה, משרד השיכון נותן שירות נוסף.
מרינה סולודקין: איזה שירות המשרד נותן חוץ מאשר למקומות מגורים ודיור סוציאלי?
מרינה סולודקין: אי אפשר להאמין, זה שקר גס.
מיכאל נודלמן: ואם הם לא יקבלו כסף מגרמניה, לא צריך שירות נוסף, אם יש צורך בשירות.
מרינה סולודקין: מה שאני אומרת הוא שזה צביעות, ובמה אני רואה פיתרון?
מרינה סולודקין: יש לנו שר חדש, קודם כל צריך לפנות אליו, לתת לו את כל ההיסטוריה וכל הפרוטוקולים שיש לנו בנושא הזה.
מרינה סולודקין: דבר שני אני עושה חוק שעבר בקנדנציה הקודמת רק בטרומית, אחר כך הם הפסיקו לעבוד על החוק.
מרינה סולודקין: אני שוב פונה אל החוק וזה יהיה סטטוס של ניצולי שואה ואני לוקחת את החוק של ארצות הברית שאנחנו השגנו את כל החומר, זה מ-1994, שכל הכסף מגרמניה זה לא הכנסה למטרות דיור ציבורי וביטוח בריאות.
מרינה סולודקין: בארצות הברית יש דברים נוספים שאין לנו סעיפים כאלה.
מרינה סולודקין: עכשיו אני פונה אל החוק, אני מקווה שבאוקטובר נוכל לעשות משהו.
מרינה סולודקין: מזמן אמרתי לחבריי, ראשי הארגונים של ניצולי שואה שזו שערורייה שאין כמוה במדינת ישראל שפקידים משכנעים את כל השרים שזה מותר לעשות במשרד הבינוי והשיכון.
מרינה סולודקין: אני מאוד מפחדת מהשלכות רוחב של מה שהם עושים לדברים אחרים ולכן אני מכניסה לחוק שלנו סעיפים שיש בחוק האמריקני לגבי ניצולי שואה.
מרינה סולודקין: חוסר הרגישות שאני אציג שיש לנו בדיור הציבורי ממשרד השיכון, גם מבחינת ההיגיון וגם המוסר מראה שיש כישלון גדול וזה במשך כמה שנים.
מרינה סולודקין: לארגונים אני כל הזמן מציעה דבר אחד, אנחנו צריכים לעשות הפגנה כמו שעשינו בעבר.
מרינה סולודקין: אתם בלבוש של ניצולי שואה עם טלאים, אנחנו כל חברי הכנסת מכל המפלגות יחד איתם.
מרינה סולודקין: אולי אנחנו בצורה כזאת יכולים להפסיק את העינויים ומה שאני אומרת לכם, 8 אחוזים האלה זה דרך לצמצם הוצאות וגם לעשות יותר מועיל את כל העסק של דיור ציבורי אבל על הגב של ניצולי השואה.
מיכאל נודלמן: יושב ראש מרכז הארגון של ניצולי השואה, בבקשה.
נרו פלוג: יש שני נימוקים נגד העניין הזה.
נרו פלוג: אחד, היה בזמנו חוות דעת של חיים צדוק שהיה גם היועץ המשפטי לממשלה וגם שר המשפטים ומשפטן ידוע.
נרו פלוג: הוא טען ונתן חוות דעת לממשלה בכתב, שהפיצויים מגרמניה הם לא הכנסה.
נרו פלוג: הוא נתן דוגמא, אם יש לך רכב וגנבו לך רכב, אתה מקבל פיצוי על הרכב.
נרו פלוג: זה לא ההכנסה.
נרו פלוג: אם לקחו לך את הבריאות, הרסו לך את הבריאות ואתה מקבל פיצוי על נזקי בריאות בלתי הפיכים.
נרו פלוג: זה לא הכנסה.
נרו פלוג: שר האוצר דאז כשקיבל את חוות הדעת הזו הסכים עם זה.
נרו פלוג: זו הייתה חוות הדעת של חיים צדוק ושר האוצר שוחט הבטיח שמהפיצויים מגרמניה לא יילקח גרוש.
נרו פלוג: זה נימוק אחד.
נרו פלוג: נימוק שני, אני הייתי במו"מ עם הגרמנים.
נרו פלוג: הם אמרו: אם מדינת ישראל תיקח גרוש אחד מהפיצויים, אנחנו לא ניתן את הפיצויים.
מרינה סולודקין: וזה אמר מבקר המדינה גם כן.
מרינה סולודקין: אנחנו יכולים לאבד את כל הפיצויים.
נרו פלוג: זה במשא ומתן היה התנאי של ממשלת גרמניה ושר האוצר הגרמני.
נרו פלוג: הוא אומר: אם אנחנו משלמים את הפיצויים, בעצם אם מישהו צריך לקחת, אז לפי ההסכם עם ישראל אנחנו צריכים לקחת.
נרו פלוג: אנחנו לא לוקחים וזה התנאי.
נרו פלוג: אנחנו משלמים פיצויים שהאיש יקבל את זה נטו, נטו.
נרו פלוג: כדי לקבל את הפיצוי אתה צריך להוכיח שיש לך נזק בריאות בלתי הפיך של 25 אחוז.
נרו פלוג: לכן זה לא הכנסה.
נרו פלוג: זה כמו שגנבו לך רכב, נותנים לך רכב אלטרנטיבי, לא לוקחים על זה מס.
נרו פלוג: אלה שני הנימוקים שיש להכיר בהם.
מיכאל נודלמן: בבקשה משרד האוצר, השר שלכם מר הירשזון, דווקא מאוד רגיש לדברים האלה.
גיא אבן: אני חושב שיש רגישות גבוהה לנושא, כל הנוגעים בדבר מגלים רגישות גבוהה מאוד לעניין הזה אבל אני חושב שהדיון מתבסס על איזושהי הנחה שגויה שמתייחסים להכנסה מהפיצויים כאל הכנסה, מתייחסים אל ה-8 אחוז גבייה בדיור הציבורי כאל מס, וזה פשוט לא מדויק להסתכל על זה, על הוסטלים.
גיא אבן: מדובר במוצר צריכה שהוא דיור, שדרך אגב אני מניח שיצא לכם לראות את המוצר הזה שהוא מוצר משובח ביותר שגם המדינה משקיע בו כסף רב.
גיא אבן: הקביעה של 8 אחוז מההכנסה זה לא מס, זה תשלום והוא חלקי ביותר עבור קבלת שירות.
מיכאל נודלמן: אבל אתם לא יכולים לההנות מזה.
מיכאל נודלמן: אם היה אפשר להגיד: אני לא רוצה ולא ייקחו, זה היה תשלום.
מיכאל נודלמן: אבל כאשר לוקחים זה מס, מס אמיתי.
גיא אבן: זה לא נכון כי יש לך את הבחירה אם להיכנס להוסטל או לא להיכנס להוסטל שזה בדיוק מה שאתה מתאר.
גיא אבן: יש לך את הבחירה החופשית אם להשתמש במוצר הזה או לא להשתמש וברגע שאתה משתמש במוצר אתה מחויב לשלם 8 אחוז מההכנסה שלך וזה לא מכסה - - -
רוברט אילטוב: זה לא הכנסה.
גיא אבן: זה לצורכי מס.
רוברט אילטוב: זה לא הכנסה, זה פיצוי על נזק שנגרם להם.
רוברט אילטוב: סליחה, אדם שעבר תאונה ומקבל פיצוי, זה לא הכנסה שלו, זה הפיצוי שלו.
גיא אבן: לצורכי מס.
גיא אבן: כשאדם הולך לקנות חלב במכולת הוא יכול לשלם מהפיצוי הזה?
רוברט אילטוב: מה זה קשור?
גיא אבן: לא גובים לו מזה מס אבל הוא יכול להשתמש בזה.
גיתה קויפמן: סליחה שאני מתפרצת אבל חלב הוא יכול להחליט אם הוא כן רוצה לקנות או לא רוצה לקנות.
גיתה קויפמן: אני הייתי במשרד השיכון - - -
רוברט אילטוב: איפה הוא יגור, ברחוב?
אורה חריש: יש מספר אפשרויות.
גיתה קויפמן: הדייר שגר בהוסטל אין לו שום אפשרות אחרת מאשר לגור בהוסטל.
גיתה קויפמן: דיברתי איתכם והצעתי להם, אתם אומרים שהוא יכול כן לבחור, אתם תתנו לו דירה אלטרנטיבית?
גיתה קויפמן: לא.
גיתה קויפמן: אז איפה הוא יגור?
גיתה קויפמן: אין לו אפשרות אחרת.
גיתה קויפמן: לא התכוונתי לדבר על זה רק רציתי להזכיר לכם הצעירים שאנחנו מדברים על אנשים בני 70 פלוס, 75, 80.
מרינה סולודקין: זה הכי צעירים.
גיתה קויפמן: שחיים אך ורק מהכנסה של 1800 שקל כולל השלמת הכנסה.
גיתה קויפמן: ואתה תשאל אותי איך הם מסתדרים עם זה.
גיא אבן: זאת הסיבה שהוחלט לגבות 8 אחוז מההכנסה של המשתכנים שזה אחוז די נמוך להוצאה על דיור.
גיתה קויפמן: בשבילך יקירי.
גיתה קויפמן: אבל זה בנוסף לכסף שהוא משלם עבור דיור.
גיתה קויפמן: 125 שקל, אתם גובים 270 יורו שהוא מקבל.
גיתה קויפמן: גיא אבן:
גיתה קויפמן: אני רוצה לחדד את העניין של ההכנסה - - -
גיתה קויפמן: ותנאי נוסף מכל ההכנסות.
גיתה קויפמן: מביטוח לאומי כולל השלמת הכנסה, 270 יורו, למה אתם מסדרים את העניינים ככה?
רוברט אילטוב: אם אחד עבר תאונת דרכים וקיבל פיצויים, גם על זה אתם לוקחים 8 אחוז?
גיא אבן: לא, כי זה לא הכנסה שוטפת.
רוברט אילטוב: החליט השופט נניח שאדם יקבל כל חודש אלף שקל עד סוף חייו כפיצוי על תאונת דרכים.
רוברט אילטוב: אתם גובים גם על זה 8 אחוז?
גיא אבן: הוא לא ימוסה על זה, רשויות המס לא ייקחו ממנו מס על זה אבל זה הכנסה לכל דבר.
גיא אבן: יש פה נייר שחתומה עליו חיה ויטלסון שהיא סגנית בכירה ממלאת מקום היועצת המשפטית של רשות המיסים בישראל, נותנת חוות דעת על העניין הזה, והיא כותבת כך: "פיצויים מגרמניה שמקבל קורבן של הנאצים או גרוריהם מהווים הכנסה כמשמעותה בפקודת מס הכנסה אולם הם פטורים ממס על פי צו מס הכנסה.
גיא אבן: " והיא מוסיפה ואומרת ש: "גביית דמי שכירות על פי הסכם עם המשתכנים אינה פעולת מיסוי" וזה מה שאנחנו מנסים לומר כל הזמן.
גיא אבן: זה מוצר צריכה זה לא מס.
מרינה סולודקין: אתם רואים, זה משהו סתום, זה אותם ההסברים.
מרינה סולודקין: מה שאני אומרת זה שקודם כל אנחנו צריכים לארגן את ההפגנה מול משרד הבינוי והשיכון, לפנות לבית המשפט העליון ולחכות לתוצאות.
מרינה סולודקין: אולי צריך לפנות לשר בגלל שהוא חדש.
מיכאל נודלמן: אני פונה לשר עם נימוקים שאמרו פה, זה דבר ראשון, ואני אבקש ממנו, יש לו רגישות גדולה לזה.
מיכאל נודלמן: אני גם מציע שהיועצת המשפטית של הוועדה תנסח חוק, חברי הוועדה יחתמו על החוק הזה, ואם הדיון עם השר לא יעזור לנו אנחנו נחוקק חוק וכך זה יתקיים, נקודה.
מרינה סולודקין: מאה אחוז.
זאב אלקין: צהרים טובים לכולם.
זאב אלקין: אנחנו נתחיל.
זאב אלקין: אנחנו ממשיכים היום למעשה את הסבב הרביעי של הדיונים בוועדת משנה.
זאב אלקין: דיברנו על נושא עברית, דנו בנושא של התאמות והיערכות במבחני בגרות לעולים, בשבוע שעבר דיברנו על נושא של נשירה והשבוע אנו דנים בנושא של חינוך משלים לתלמידים עולים על-ידי המגזר השלישי.
זאב אלקין: כמובן נשמע במהלך הדיון את העמדה של משרדי הממשלה, אבל המטרה העיקרית היום, וכיוון שכהרגלינו קבענו 2 ישיבות כי אני מניח שלא נמצה את הנושא היום ונצטרך גם את השעה של מחר הפעם נעשה את זה בסדר הפוך מהפעמים הקודמות, בעידודם של נציגי משרד החינוך והמשרד לקליטת עלייה, ניתן לנציגי הארגונים לפתוח, כאשר המטרה העיקרית שלנו, וכאן אני מדגיש מראש, היא לשמוע יותר דגמים מדיווח על פעילות.
זאב אלקין: קל מאוד יהיה להיכנס למסלול של דיווח על הישגים ואנחנו נתפזר בשלום.
זאב אלקין: לא זו המטרה, ואני חושב שזה גם שימוש לא נכון של הבמה הזו, כי אף אחד לא מחלק כאן אותות כבוד ואין לי גם תקציבים לחלק, כך שאני לא הכתובת הנכונה לדווח על הישגים.
זאב אלקין: מה שיותר מעניין אותי, ואני חושב שצריך לעניין את כולנו כאן זה לבחון את המודלים.
זאב אלקין: מהם המודלים שהעמותות השונות מיישמות בעבודה שלהם, מהי הרמה של שיתוף הפעולה מול משרד החינוך, המשרד לקליטת עלייה וגופים ממשלתיים נוספים, וכן כלפי הסוכנות היהודית – האם היא מספקת או לא, איפה ומה צריכים לשפר, וכד'.
זאב אלקין: כי זו הבמה הזו שברמה הזו נוכל אולי להתקדם הלאה ולהוציא המלצות כלליות.
זאב אלקין: אם נשקע בתוך דיון למה גוף כזה קיבל תיקצוב או לא קיבל, ולמה קיבל כך ולא אחרת, בסופו של דבר לא נצא מזה, וזה לא יעזור לא לגוף ולא לנו כקבוצת דיון כאן.
זאב אלקין: אחרי הקדמה כזו, אני מעביר את הבמה, והפעם נתחיל עם נציגי העמותות, ואחר כך המשרדים יגיבו למה שנשמע.
אלי זרחין: אדוני היושב ראש, אנחנו דיברנו כאן כבר כמה פעמים שבבתי הספר, לגבי עולים דוברי רוסית, וגם הרבה יוצאי אתיופיה, כולל אלה שנולדו בארץ, יש שתי בעיות עיקריות.
אלי זרחין: הבעיה הראשונה היא "קרקע מתחת לרגלים" – מי אני?
אלי זרחין: מה אני עושה כאן בארץ?
אלי זרחין: איך אני משתלב?
אלי זרחין: - אותו מענה שמשרד החינוך היום בגדול לא נותן.
אלי זרחין: אותם תוכניות שקיימות על ידי הסוכנות בצרפת או ברוסיה לפני העלייה לא קיימות כאן בארץ.
אלי זרחין: הנושא השני הוא נושא הלמידה.
אלי זרחין: יכולת ילד עולה להשתלב בכיתה של 40 ילדים, יכולתו להבין חומר בעברית וכו'.
אלי זרחין: את המודל שאני רוצה להציג פיתחנו ב"אגודה הישראלית למען ילדים עולים" לפני כארבע שנים והפעלנו אותו כבר במאות בתי ספר.
אלי זרחין: המודל נבנה מחמישה מרכיבים עיקריים.
אלי זרחין: כחלק מהמודל, אנחנו בניגוד לאחרים, לא מאמינים שכגוף ציבורי צריכים לאסוף את הילדים.
אלי זרחין: אנחנו מאמינים שאנחנו צריכים לבוא לגוף קהילתי – בית ספר, יחידה לקידום נוער, מחלקת רווחה, מועדון נוער, מישהו שעובד איתם בקהילה, ואנחנו מציעים תוספת למה שיש שם בשיתוף עם האנשים שעובדים שם.
אלי זרחין: יש לנו תמיכה כספית של משרד הקליטה, שלא מספיקה, וזה חשוב לציין זאת כי בחלק מהמודל התברר שאם אני מקבל אפילו כסף קטן ממשרד הקליטה, יש לי יכולות הרבה יותר גבוהות לקבל כסף נוסף מתורמים פרטיים ומקרנות.
אלי זרחין: ישנו שיתוף מלא עם הגף של עודי.
זאב אלקין: שאלה שמעניינת אותי.
זאב אלקין: למשל, בפעילות שלך, נניח אתה מקבל פעילות בהיקף מסויים, לאיזה אחוז מינוף אתה מצליח להגיע?
זאב אלקין: למשל, אם הממשלה משקיעה שקל, כמה אתה מרוויח על השקל הזה?
אלי זרחין: תשעה שקלים.
אלי זרחין: אבל זה כאמור אצלנו, וזה משתנה אצל כל אחד.
אלי זרחין: מאוד חשובה לנו הפעילות עם האגף של עודי בהט.
אלי זרחין: הוא לדוגמא, לא נותן לנו כסף, אבל בעזרת המשאבים והאמצעים שלו הוא נוטל חלק בפעילות שלנו במקומות השונים, שמצליחה לפתח את התוכניות שלנו לרמה אחרת לגמרי.
אלי זרחין: התוכנית שלנו בנויה מחמישה מרכיבים.
אלי זרחין: המרכיב הראשון – קבוצות תמיכה עם הילדים, שהאמונה שלנו על-פי המודל היא שמי שצריך לעבוד עם הילדים זה מי שבא מאותה תרבות של הילדים עצמם.
אלי זרחין: כלומר, אם ברחובות יש קבוצת יוצאי אתיופיה, איתם יעבדו מנחות שהם יוצאות אתיופיה בעצמן.
אלי זרחין: אם בפרדס כץ יש קבוצת דוברי רוסית איתם עובדים מנחים דוברי רוסית.
אלי זרחין: אם בנצרת עילית זה יוצאי ארגנטינה, איתם עובדים יוצאי ארגנטינה.
אלי זרחין: כאשר המדריכים עצמם הם אנשים שגם עברו בזמנו תהליך קליטה, השתלבו יפה בארץ, לכולם הכשרה פורמאלית והתמחות בהנחיית קבוצות, ידע בשפה ועוד, שזה הרבה דברים שמשפיעים לטובה.
אלי זרחין: עיקר העבודה איתם זה על רקע של "מי אני?
אלי זרחין: איך אני משתלב כאן?
אלי זרחין: " ולגבי דוברי רוסית בעיקר, גם "מה זה יהודי בכלל?