GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרינה סולודקין: אני חושבת שיש שגרה ויש פקידים ויש בכירים, שבעניין של עובדים זרים הם מוכנים לעשות דברים –להביא מאפריקה וממרכז אסיה את האנשים שאין טיפת בהם דם יהודי, ומייד להכיר בכך שהם יהודים, אחרי גיור מיסיונרי שעושים או שם או כאן.
מרינה סולודקין: ויש מדיניות לרדוף אחרי אנשים שנכנסים לארץ בצורה חוקית, ומביאים את ילדיהם.
מרינה סולודקין: ואני וקולט אביטל וחברי יורי שטרן אמרנו שאנחנו המדינה היחידה בעולם שבה להורים יש מעמד, ולילדיהם אין מעמד.
מרינה סולודקין: אני יותר ויותר רואה שמיסיונריות קיימת, וטיפול נכון בחוקי השבות וחוק הכניסה לא קיים.
מרינה סולודקין: היתה הסתייגות לפני כמה שבועות, הסתייגות מס' 18 לחוק הכניסה.
מרינה סולודקין: הסתייגות מאוד מאוד מסוכנת, שאם זה יעבור בכנסת אז אנחנו נשב כל שבוע, בגלל שזה נגד כל הכללים של המושג משפחה.
מרינה סולודקין: ואני מאוד מבינה את מר קדמן שהוא אומר שילדה ש-12 שנה בארץ כועסת, כי אם אני פונה במקרים דומים מייד מגיעה ראשונה מינהלת הגירה, בכל המקרים שאני פונה, כך וזה בשנים האחרונות.
מרינה סולודקין: אז אני חושבת שזה מאוד חשוב להזמין את השר, אבל אני אגיד את הדברים, אולי אתם לא מסכימים, אתם לא צריכים.
מרינה סולודקין: אבל אני חושבת ששגרה במשרד הפנים שבה לבכירים במשרד יש יותר כוח מלשר, זה לא נורמלי.
מרינה סולודקין: דבר שני קיימת שגרה, עד שאני חושבת אפילו שאם נראה שהעינויים של המשפחות ממשיכים, צריך לפרק את משרד הפנים.
מרינה סולודקין: כי אנחנו כאן יושבים עשר שנים בשגרה, עם מיכאל, ואני לא רוצה שאיזה מזל, ברכה או איזה חיים שיושב שם הרבה שנים וחושב שאפשר לשחק עם גורלות של אנשים, שזה יהיה דבר נורמלי.
מרינה סולודקין: אז הורדנו את הרצל גדז' ואנחנו יכולים להוריד אחרים.
יוסף שגל: לדעתי לנו לא ייתן כלום ברגע שיהיה פה שר הפנים, כי ראיתם המון שרי פנים, ואין שום שינויים במשרד הפנים.
יוסף שגל: כדי להיכנס לבניין לא צריך לקבל אישור מהמנהל.
יוסף שגל: מספיק אישור מהשומר.
יוסף שגל: זה בדיוק אותו דבר.
יוסף שגל: הוא לא מחליט כלום.
יוסף שגל: אני בטוח, אדוני היושב-ראש, שאפילו אם יהיה פה שר הפנים זה לא ייתן כלום.
יוסף שגל: כי צריך לעשות שינויים במערכת משרד הפנים.
יוסף שגל: עבדתי חמש עשרה שנה בכלי התקשורת, ותאמינו לי שיש לי מלא מקרים, ורוב המקרים הם מקרים לא נורמלים, מקרים אנטי-דמוקרטיים, אפילו מקרים גזעניים.
יוסף שגל: ממשרד הפנים.
יוסף שגל: אבל באמת צריך לברר את העניין, צריך לבדוק כל המערכת, כדי להגיד מה קרה שם ואיך יכול להיות שיש מקרים כאלה.
יוסף שגל: זה אפילו לא מספיק להזמין את שר הפנים.
יוסף שגל: הוא אדם חדש.
יוסף שגל: הוא יכול לעשות, אבל צריך לעשות מעבר לזה, יותר מזה.
דוריס קריאף: המרכז באופן שוטף מטפל בפניות של עולים שמופלים על רקע זה שהם עולים.
דוריס קריאף: זה אחד הנושאים הכי משמעותיים אצלנו.
דוריס קריאף: לישיבה שבאמת תתקיים בהמשך, בתקווה שתתקיים, או בממשלה או עם שר הפנים, נכין קובץ של המקרים הכי בוערים, ובאמת נקווה שיטפלו בהם באופן מיידי.
דוריס קריאף: כרגע עשינו רוויזיה להצעת חוק שדנים עליה בוועדת העבודה והרווחה לגבי אימוץ שחששנו שבאמת יהיו שם ילדים שמאמצים אותם ויישארו חסרי מעמד.
דוריס קריאף: זאת סיבה שהלכנו לרביזיה.
דוריס קריאף: אנחנו מקוים שבאמת אחרי שנים לבעיה הזאת יהיה מענה.
דסי צנגן: אני רוצה רק להעיר הערה קטנה לדברים של מר קדמן, בכל מה שנוגע לדרישה שתהיה אפוטרופסות בלעדית של האמא כאשר מדובר בעלייה לארץ ישראל.
דסי צנגן: אתה אומר שאין לזה על מה להתבסס, אבל אנחנו סבורים שבהחלט יש לזה על מה להתבסס.
דסי צנגן: אנחנו לא חושבים שכאשר ידועים שלילד יש שני הורים, ורק אחד מבקש, אחד ההורים מבקש להוציא אותו לצמיתות מארץ מולדתו, בהחלט לפי גם חוקי האפוטרופסות של ישראל נדרשת או הסכמה של ההורה, ובהעדר אפשרות לקבל את הסכמת ההורה השני לא נחסמת הדרך, הוא יכול לקבל החלטה של בית משפט או אפוטרופסות בלעדית מבית משפט שם,
יצחק קדמן: בית משפט שם ייתן החלטה למי שעלתה ארצה עם הילד שלה, את יודעת על מה את מדברת, את חיה בפלנטה אחרת לגמרי.
יצחק קדמן: אין לך מושג על מה את מדברת,
דסי צנגן: בהחלט יש לי מושג על מה אני מדברת, ולפני העלייה שלה לישראל אם היא מבקשת לעלות יחד עם הילד היא צריכה להסדיר את המעמד של הילד גם ביחס להורה השני.
דסי צנגן: ואני לא מבינה למה זה מעורר גיחוך.
דסי צנגן: אני אמורה לאפשר חטיפה של ילדים?
יצחק קדמן: "חטיפה", איך את מעזה לדבר כך, מי חטף, איזו חוצפה להגיד על אמא שבאה, "חטפה את הילד".
אלי זרחין: אדוני היושב ראש, אני 16 שנה בארץ.
אלי זרחין: בניגוד למר קדמן, אולי, אני עד היום לא הבנתי איך המדינה מתנהלת.
אלי זרחין: אני לא יכול להבין למה ראש ממשלה נותן הבטחה לפרוטוקול להביא את הנושא לישיבת ממשלה הקרובה, ומאוגוסט 2004 כנראה עוד לא היתה "ישיבת ממשלה הקרובה".
אלי זרחין: אני חושב שגם הדוגמה שאת הבאת היום זה בדיוק הנושא.
אלי זרחין: אני לא רוצה להשתמש במלים גסות אבל ילד לא יכול לבוא לישראל אם הוא נחטף.
אלי זרחין: יש מערכת שלמה בברית המועצות של נציגי משרד הפנים ושל "נתיב", שבודקים את הילד.
אלי זרחין: זה אומר שאם יש חשד שילד נחטף וצריך הסכמה של אבא גם המשטר האוקראיני או הרוסי וגם נציגים ישראלים מטפלים בזה.
אלי זרחין: ברגע שמדינת ישראל, משרד הפנים שאת מייצגת, אישרה לילד הזה לבוא לכאן בתור עולה חדש, אין לה שום בסיס חוקי לבוא ולהגיד שהוא נחטף, כי את, משרד הפנים, אישרת לו לבוא לישראל.
אלי זרחין: בלי אישור של האבא.
אלי זרחין: לא יכול להיות שבניגוד לכל סדרי המינהל שמחייב את המשרד הממשלתי לענות תוך שלושה חודשים על כל פנייה ציבורית, יש מכתבים ששנתיים לא מקבלים תגובה, וכשמתקשים אומרים לנו בטלפון דברים נוראיים, שהיהודים האלה ייסעו חזרה.
אלי זרחין: שלא יבואו לישראל.
אלי זרחין: אדוני היושב ראש, שלא יבואו לישראל, זה לא אני מחליט, אבל לא יכול להיות מצב שמדינת ישראל מאפשרת לילד לבוא לישראל, וברור לכולם, גם לגוף המחוקק וגם למשרד הפנים שהילד לא מגיע לכאן כתייר – הוא מגיע לכאן לאמא שלו, לאבא שלו, לגור כאן – ומשרד הפנים יושב אתנו כאן ואומר אני לא מכירה את המקרה.
אלי זרחין: אנחנו לא מדברים על מקרה.
אלי זרחין: יש לנו היום במשרד הפנים כ-450 צווי גירוש נגד ילדים, שגדלו בישראל, שלא מכירים מדינה אחרת, שפטריוטים של ישראל לא פחות מהבן שלי, ועכשיו בגיל 18 מקבלים צו גירוש.
אלי זרחין: ומה מסבירים להם, בלי בושה, אתה כבר לא צריך את אמא.
אלי זרחין: חוק אפוטרופסות משפטית ישראלי מדבר על הורה וילד עד גיל 18.
אלי זרחין: אז מה?
אלי זרחין: עכשיו שהמדינה תחליט, וזה בדיוק הבעיה, שוב, חוקית, שהגברת היועצת המשפטית התחילה להגיד, אין לי שום בעיה של מעמד שלו.
אלי זרחין: אתם תחליטו כמדינה איזה מעמד נותנים לו, אל תתנו לו אזרחות בחיים, זה לא הנושא שלי כרגע.
אלי זרחין: אבל לא יכול להיות מצב שהילד הזה לא יוכל להיכנס לבית ספר, כי אין לו מספר.
אלי זרחין: כי הילדה של מר קדמן עמדה כאן מול גב' קולט אביטל ואמרה לה: כואבת לי הבטן, כשחשבו שזה לא אפנדיציט לא קיבלו אותי, כי אין לי מספר.
אלי זרחין: רק כשחשבו שזה אפנדיציט אז הרופא אמר שחייבים לקבל אותי גם בלי ביטוח בריאות ולקחו אותי לבית חולים.
אלי זרחין: וזה דבר שהמדינה צריכה להתבייש בו.
אלי זרחין: זה לא עניין של יהודי ולא יהודי.
אלי זרחין: הילד הזה, אנחנו כמדינה נתנו לו לבוא לישראל, הוא לא בן אדם, לא מגיע לו רופא כשהוא חולה, לא מגיע לו בית ספר?
אלי זרחין: עם אף ילד של פועלים זרים אין בעיה כזאת.
אלי זרחין: למה, כי אתם שונאים רוסים?
אלי זרחין: אני לא יודע.
אלי זרחין: אמר כאן חבר הכנסת שגל, ואני יכול להביא הקלטות טלפוניות.
אלי זרחין: הגזענות שם בוערת אצלכם.
אלי זרחין: אתם לא מתביישים אפילו, לא בוררים את המילים שאתם עונים לנו.
אלי זרחין: וכשאנחנו מלווים את הילדים האלה למשרד הפנים בראשון, בפתח תקווה, לוקחים את הדרכון של הילד, לקחו דרכון של ילד לפני שבוע בפתח תקווה, אמרו לו: קח את זה לשירותים.
אלי זרחין: בשביל מה שיהיו בני אדם, שזה לא המדינה שלהם, הם לא יהודים, אמא שלהם אזרחית ישראל, הם רוצים להיות עם אמא והם רוצים לתרום למדינה הזאת.
אלי זרחין: אז אם המדינה מחליטה שלא רוצים אותם כאן, שאני נגד, אבל המדינה תחליט.
אלי זרחין: אבל עד היום המדינה החליטה שרוצים אותם כאן, המדינה נותנת להם לבוא לכאן.
אלי זרחין: הם בני אדם.
אלי זרחין: ושוב, תהיו קצת יותר אנושיים.
אלי זרחין: אנחנו מדברים על בני אדם.
מיכאל נודלמן: אני מבין שאנחנו לא פותרים את הבעיה, עם כל הכבוד לנציגים.
מיכאל נודלמן: זה לא עניין של שנה, או שנתיים, או חמש שנים.
מיכאל נודלמן: זה כל הזמן המדיניות של משרד הפנים.
מיכאל נודלמן: בבקשה, אני רוצה שקולט אביטל, שהיא התחילה בנושא, תגיב.
קולט אביטל: אני רוצה להגיד חמישה דברים.
קולט אביטל: אני מאוד מעריכה את הסבלנות שלך.
קולט אביטל: אני הצעתי שנעשה פה ישיבה דחופה עם שר הפנים.
קולט אביטל: אתה אמרת שאתה רוצה לתת לששי קציר הזדמנות להשיב.
קולט אביטל: הוא לא הגיע, ואי לכך אני חושבת שגם לסבלנות שלך ושלנו צריך להיות איזה שהוא גבול.
קולט אביטל: דבר שני יש פה עניין של יצירת תקדים.
קולט אביטל: באותו הרגע ששר הפנים הכיר במעמדם של ילדי פועלים זרים, עובדים זרים, אין שום סיבה שבעולם שהוא לא יכניס בקטגוריה הזאת גם את הילדים האלה.
קולט אביטל: דבר שלישי, אנחנו מדברים על כך שהילדים האלה נכנסו לארץ רובם ככולם באופן חוקי, עם אשרות חוקיות, חלקם כתוצאה מחוק השבות.
קולט אביטל: ולכן מעמדם הוא אפילו עדיף מהבחינה הזאת מול החוק מאשר ילדים של עובדים זרים, גם אלה שנולדו בארץ, אבל ודאי אלה שנכנסו על אשרת עובדים זרים.
קולט אביטל: אנשים נכנסו פה על סמך חוק השבות.
קולט אביטל: דבר רביעי, לא יכולה להיות כזו סחבת, חמש שנים, שכל פעם משרד הפנים מספר לנו סיפור אחר, נותן לנו נתונים אחרים, היה פה האחראי הקודם למינהל האוכלוסין שנתן לנו מספר, אולי בטעות, של 80,000 באיזה שהוא שלב.
קולט אביטל: אחר כך הגיע הנה השר פורז, אני רק רוצה להזכיר לכם שאנחנו מדברים על שר שלישי שאליו אנחנו פונים, כי אנחנו טיפלנו בנושא הזה מול השר פורז וטיפלנו בנושא הזה מול השר פינס.
קולט אביטל: אני פניתי בעצמי, באופן אישי, לשר רוני בר-און, שהבטיח לי שהוא מוכן להתפנות ולטפל בנושא הזה.
קולט אביטל: אז אני חושבת שיש מספיק הצדקה לקרוא לו.
קולט אביטל: ודבר אחרון, אם כל האמור לעיל לא יתקיים, אני, חוץ מהעובדה שהגשתי הצעת חוק שאסור לגרש ילדים מתחת לגיל 18 מהארץ אני מציעה שאנחנו נשקול, ואני בוודאי אהיה מוכנה ללכת לבג"צ בעניין הזה, ודאי על סמך החלטת משרד הפנים שהיא היום תקדים.
קולט אביטל: אז אם אין כלים אחרים אני מוכנה ללכת לבג"צ.
מיכאל נודלמן: לחברי הכנסת היו הצעות לחוק שימנע מקרים כאלה.
מיכאל נודלמן: והדבר הראשון הוא להזמין את שר הפנים ובנוכחות שלו נקיים דיון.
קולט אביטל: יש הצעת חוק שלי שהגשתי שאסור לגרש ילדים מתחת לגיל 18.
יצחק קדמן: יש הצעת חוק בכנסת הקודמת של יורי שטרן שקבע מעמד של ילדי עולים שאחד ההורים הוא אזרח ישראל.
יצחק קדמן: זה עבר לוועדת שרים לענייני חקיקה בממשלה הקודמת, חבר הכנסת גפני מנע דיון על זה במליאת הכנסת מסיבותיו הוא, צריך להגיש את זה עכשיו מחדש.
מיכאל נודלמן: דיברתי עם היועצת המשפטית, היא מכינה לנו חוק, החוק יהיה מוכן, אבל אני חושב שאנחנו צריכים ששר הפנים יהיה פה והדיון יתקיים בנוכחות שלו.
מיכאל נודלמן: אולי הוא לא יודע, הוא צריך לשמוע את כל הבעיות שיש אצל ילדים עולים שנכנסו לארץ לפי חוק, ואחרי זה אני ביקשתי ממר זרחין להביא לפה כמה ילדים כאלה.
מיכאל נודלמן: הם פוחדים להגיע לפה.
אלי זרחין: נסטיה שהיתה פה, שלחנו אותה בעקבות זה שהיא היתה במשרד הפנים והיא קיבלה מכתב גירוש בעקבות זה.
אלי זרחין: אני דיברתי איתה, היא פחדה לבוא לפה.
אלי זרחין: היא אומרת: אני יודעת מה אתה רוצה.
אלי זרחין: בגיל 16 היום מזמינים את ההורים שלהם למשרד הפנים ומודיעים להם שהם יהיו מוכנים, כי בעוד שנתיים הילד מגיע לגיל 18, וצו גירוש בשבילו כבר בהכנה.
אלי זרחין: יש היום כאלה כ-420 צווי גירוש.
מיכאל נודלמן: יש לי טיוטה של החלטה אבל אני לא חושב שאנחנו צריכים לקבל שום החלטה, רק שתי החלטות: להזמין את שר הפנים, ואני אקח את זה על עצמי שהוא יהיה פה.
מיכאל נודלמן: אני לא יודע אם תהיה פגרה או לא תהיה פגרה, בזמן הפגרה.
מיכאל נודלמן: דבר שני, אני אמרתי, י הסכמתי עם היועצת המשפטית, שיוכן חוק שמונה כל המקרים האלה, ואם שר הפנים לא יקבל החלטה משמעותית לגבי ילדים כאלה אנחנו צריכים להכניס חוק שמגן על משפחות ועל ילדים.
מיכאל נודלמן: אני צריך להגיד שאני מאוד מאוד מתרשם ממה ששמעתי, שמעתי קודם את זה אבל על נסטיהף מה שקרה – אני הייתי בישיבה הזו, זה בלתי אפשרי.
מיכאל נודלמן: זה סיפור לאנטישמים.
מיכאל נודלמן: סיפור לאלה שנגד מדינת ישראל.
מיכאל נודלמן: דברים כאלה יכולים לקרות רק במדינה שלנו.
מיכאל נודלמן: אנחנו סיימנו את הישיבה.
מיכאל נודלמן: אני מזמין את כולכם לישיבה עם השר פה.
מיכאל נודלמן: אני מבקש מכם שיהיו לכם כל הניירות.
מיכאל נודלמן: מר זרחין, אם אתה אומר שיש לך קלטת שמראה איך עונים, אני מבקש שתביא.
זאב אלקין: אנחנו היום עם תוכנית כפולה לישיבה, נשאר לנו ספיח מהישיבה הקודמת על העמותות במגזר השלישי, בעיקר עמותות עולים.
זאב אלקין: המשרדים לקחו על עצמם לברר כמה דברים ולדווח לנו וגם הבטחנו לתת זכות דיבור היום לתנועות הנוער ולאחר מכן נסכם את הנושא הזה ונקיים היום, במחצית השניה של הישיבה איזה שהוא דיון מסכם של כל התקופה של בערך החודש האחרון שבו פעלנו ונשמע גם מהמשרדים הרלבנטיים מה התחדש מאז שהתחלנו לעבוד ומהן התוכניות לקראת תחילת שנת הלימודים הקרובה, בתגובה להמלצות שהועברו.
זאב אלקין: אני, בראש ובראשונה רוצה להתנצל גם בפני הנוכחים וגם לפרוטוקול, בפני הנעדרים היום, על הבלגן הלא קטן שהיה בשבועיים האחרונים עם דחיית לוח הזמנים של הישיבות, שלא ביוזמתנו נחת משהו על המדינה בשבועיים האלה והיות ואנחנו גם תלויים בהתנהלות הכללית של המשכן הזה ובדברים נוספים שנקבעים כאן, אז גם כל הבית היה צריך להגיב בתגובה ולפעמים שינה את החלטותיו מהיום להיום וזה גם חייב אותנו בכל מיני תזוזות של מועדים, אבל אני כמובן מודע לכך שזה מקשה על המשתתפים וקיבלו את התנצלותי בשמי ובשם המשכן הזה.
זאב אלקין: עבר קצת זמן, בערך שבועיים מאז שהתכנסנו לאחרונה והיינו בתוך הדיון אבל אני מניח שנציגי המשרדים הרלבנטיים זוכרים את מה שהתבקשו לעשות ואנחנו נשמח לשמוע מהם, נתחיל אולי ממשרד הקליטה כי אחד מהדברים שלמדנו תוך כדי דיון בשתי הישיבות שהיו לנו שלמעשה בתחום של עבודה מול העמותות הרבה פעמים מתוקף ההחלטות שהיו, משרד הקליטה הוא הכתובת יותר ממשרד החינוך בנושאים שמעניינים אותנו ואני רואה שאריה מכבד אותנו בנוכחותו היום אז כמובן זכות הדיבור לו.
זאב אלקין: אנחנו ב- 50 אחוז תפוסה של ועדת המשנה היום שזה במושגים של הכנסת גבוה מאד.
אריה קורת: קודם כל אני הכנתי לך ריכוז של כל תקציבי האגף ולקחת לדוגמה את 2005 והרחבתי בדיווחים גם מבחינת היקפי הסיוע בכלל של המשרד ל- 2005 לכל הנושא של נוער וילדים במסגרת החינוך הבלתי פורמלי.
אריה קורת: פה יש מספר טבלאות שסך הכל הסיוע שלנו הן למגזר השלישי פועלות לגבי כל הארגונים שקיבלו תמיכה, ואני שוב חוזר לתוכנית 2005 כמודל, שקיבלו סיוע ישיר ועקיף באמצעות המשרד לקליטת העלייה, אם זה באמצעות קניית שירותים ואם זה באמצעות פטור ממכרז.
אריה קורת: ולאחר מכן יש גם טבלה שמרכזת את כל הסיוע של המשרד בכל התחומים שקשורים ישירות לנושא של החינוך הבלתי פורמלי.
אריה קורת: ומתוך הנתונים בהחלט אפשר לראות תמונה מאד רחבה של היקפי פעילויות.
אריה קורת: נעבור לנושאים עצמם אז רק מבחינת נתונים, אני מדבר שוב על התוואי.
אריה קורת: בחמש מתוך כ- 180 עמותות שהגישו לתמיכות ב- 2005, 54 הגישו בנושא חינוך.
אריה קורת: האחוז איזה אחוז הוא מסך הכל התקציב הוא לא כל כך רלבנטי כי סך הכל איפשרנו לכל העמותות להגיש פרויקטים בכל התחומים.
אריה קורת: מתוך כ- 200 עמותות רק כ- 54 עמותות הגישו בקשה לפרויקט בתחום החינוך.
אריה קורת: אם היו מגישים 60 עמותות או 80 עמותות אז סביר להניח שהן היו מקבלות.
זאב אלקין: אז מה שאתה אומר, אתרגם כדי להבין יותר שאחוז של ההשקעה שבכל זאת נשמח לשמוע אותו מסך תקציב התמיכות בנושא של פעילות עם הנוער היא תלויה פחות בכם ויותר בעמותות.
זאב אלקין: אם העמותות לא מגישות אז זה מנחה גם אתכם.
אריה קורת: תלוי במסגרת התקציב אבל בעיקר לגבי מספר העימות שפונות למשרד.
אריה קורת: כי עד לפני שנתיים תקציב התמיכות חולק לשני חלקים, 60 אחוז מהתקציב היה לפעילויות שוטפות ו- 40 אחוז לפעילויות של תחום החינוך הבלתי פורמלי.
אריה קורת: מזה שנתיים בעצם שי פול אחד ואם התקציב בתחום התמיכות ב- 2005 היה כ- 7 מיליון שקל, רק התקציב של התמיכות אז לנושא של החינוך הוקצב כ- 3 מיליון שקל, 2.8 מיליון שקל כי סך הכל פנו רק 54 עמותות לקבלת תמיכה.
אריה קורת: באותה שנה גם חילקנו כספים דרך קרן העזבונות, וחולקו כספים לעמותות דרך המחלקה לשירותי רווחה.
אריה קורת: בסך הכל אנחנו מגיעים לתקציב כולל של כ- 6 מיליון.
אריה קורת: מאחר שהעלו פה את הנושא של המגזר השלישי א מבחנתנו המגזר השלישי זה גם חברת המתנסים, לכן כשמדברים על המגזר השלישי צריך לעשות פה איזה שהיא הפרדה.
אריה קורת: לא כל כך להתמקד על מגזר שלישי אלא להתמקד על נושא של ארגונים ועמותות.
אריה קורת: כי ברגע שאומרים מגזר שלישי אז זה גם חברת המתנסים.
אריה קורת: לכן גם בטבלה פה הכנסתי את הסעיף של חברת המתנסים מאחר שגם הם חלק מהמגזר השלישי.
אריה קורת: לכן צריך להיזהר כשמדברים על המגזר השלישי כי המגזר השלישי הוא הרבה יותר רחב והרבה יותר גדול מאשר סך הכל אפיק.
זאב אלקין: כבר נתקלנו עם הבעייתיות הזאת.
זאב אלקין: אודי גם שאל לגבי הג'וינט והסוכנות.
זאב אלקין: ברגע שהם פועלים במיוחד דרך גופים נוספים.
אריה קורת: לכן צריך לחדד את זה.
אריה קורת: יש פה את הטבלה שבעצם מרכזת את סך הכל הסיוע.
אריה קורת: כל ארגון מה היה גובה ההקצבה שהוא קיבל ל- 2005 באפיק של התמיכות, באפיק של העזבונות ובאפיק של הרווחה.
זאב אלקין: כשאתה אומר חינוך בלתי פורמלי זה אך ורק ילדים או שזה לא בהכרח?
אריה קורת: זה ילדים ונוער עד גיל 18 שלא במסגרת בית ספרית.
אריה קורת: מסגרת הפעילות שלנו מתוך הסכמה בינינו לבין משרד החינוך שבו יש הפרדת גבולות מי עושה מה, חלקנו הוא בחינוך הבלתי פורמלי.
אריה קורת: יכול להיות שיש פעילות בתוך בית הספר אבל זה כבר בשעות אחר הצהריים בתיאום עם מנהלי בתי הספר.
אריה קורת: אז אם אני לוקח את סך הכל הסיוע של המשרד לעמותות בשלושת האפיקים אז יש כ- 70 עמותות שנהנו מסיוע וסך הכל זה 7 מיליון שקל.
אריה קורת: יש פה בכל עמותה ועמותה מצוין פה בדיוק מה גובה ההקצבה .
זאב אלקין: זה כולל קניית שירותים?
אריה קורת: עבור העמותות.
אריה קורת: זה לא כולל לטובת המתנסים וזה ספציפי באפיק הזה.
אריה קורת: עכשיו ציינתי את זה וחשוב שזה יופיע לידיעתכם, סך הכל הסיוע של האגף בכל האפיקים של החינוך הבלתי פורמלי כי פה זה חלק מהתמונה הכוללת ואז אנחנו מדברים על תקציב על אחוז של 60 אחוז מהתקציב.
אריה קורת: סך הכל כל הפעילויות.
אריה קורת: הטבלה השלישית, בה יש את כל סוגי הסיוע.
אריה קורת: לאו דווקא באפיק של התמיכות.
אריה קורת: אני מדבר על פרויקטים להעצמת השפה, אני מדבר על אופק לבגרות, על אולפני קיץ, על תמיכות ועל עזבונות, סל הכל מהתקציב של האגף.
זאב אלקין: המספרים מועברים כאן עכשיו.
זאב אלקין: יש למען הבהר ספק, זכותם של המשרדים להעביר חלק מן המידע אך ורק לעיונם של חברי הכנסת.
זאב אלקין: אם המשרדים לא יתנגדו אז אנחנו נפיץ את זה, אם לא זה יישאר פה.
אריה קורת: כל הנתונים האלו מופיעים באתר של המשרד.
אריה קורת: אני בשמחה אצלם את זה לכולם.
אריה קורת: הדברים האלה שם שקופים, הם על השולחן ואני מתנצל שבאמת לא צילמתי לכולם.
אריה קורת: אז אני חוזר לטבל הסופית שהיא מבחינתי הטבלה החשובה, אני אומר, מתוך תקציב האגף 60 אחוז חולק לנושא הספציפי הזה של פעילויות בקרב הנוער.
אריה קורת: ילדים ונוער.
אריה קורת: אם התקציב של האגף ב- 2005 היה כ- 40 מיליון שקל, 24 מיליון זה רק לנושא הזה.
אריה קורת: זכה לא כולל את הפעילויות של המוקדים לעולי אתיופיה שהם גם כן עוסקים בתחומי נוער וילדים.
אריה קורת: הפעילות של תקציבי המחלקה לשירותיי הרווחה שזה עוד כ- 3 מיליון.
אריה קורת: בסך הכל זאת התמונה הכוללת של הסיוע של המשרד ואני אומר שוב, לקחתי את 2005 כדוגמא לסיוע שלנו.
זאב אלקין: היו לנו, אני מניח שעודכנת, עוד כמה שאלות אז אני אזכר בהן ואזכיר לכולנו.
זאב אלקין: שאלה אחת היתה לגבי כל המשחק של הבסיס מול התוצאה הסופית.
זאב אלקין: כי טענו כאן הרבה עמותות ואפשר להבין אותן שמאד קשה להן להתארגן כאשר התשובות על גובה ההקצבה מהתמיכות מגיעות לקראת סוף השנה ומצד שני הם מוגבלים להשתמש בכסף, פחות או יותר עד סוף השנה אחרת לא ניתן לדווח עליו.
זאב אלקין: ונשאלה כאן השאלה האם לא ניתן ליזום מצד המשרד איזה שהוא ארגון פנימי, אני לא מדבר על תוספת תקציבית אלא על רה ארגון פנימי אם הניסיון מוכיח שגובה סל התמיכות כל שנה הוא הרבה יותר גבוה, ולפי הנתונים שקיבלנו ראינו ולזכותו של המשרד ייאמר שהרבה יותר גבוה, השאלה אם לא ניתן להגדיל מראש בצורה משמעותית את תקציב הבסיס על חשבון כמובן סעיפים אחרים במשרד ואז זה יאפשר לתת תשובות לעמותות קרוב יותר לתחילת השנה ויקל על הפעילות.
אריה קורת: אני מבין את התסכול של העמותות.
אריה קורת: ואולי אני אומר משהו לא לציטוט, תאמין לי ותאמינו לי שהתסכול שלי הוא עוד יותר גבוה.
אריה קורת: כי אני עומד מולם.
אריה קורת: ואני מאד מקווה שלקראת 2007 יהיה שינוי בתפיסה של המשרד לגבי הנושא של עמותות.
אריה קורת: ואכן הנושא הזה בפועל יתוקצב כך שניתן יהיה בראשון לינואר לחלק את התקציבים.
זאב אלקין: ברגע שיאושר התקציב.
זאב אלקין: אני קצת יותר זהיר ממך.
אריה קורת: אני יוצא מתוך הנחה שאולי ב- 2007 יהיה אישור.
אריה קורת: מה קרה למשל ב- 2006 ?
אריה קורת: מבחינת עבודת האגף?
אריה קורת: בנובמבר יצאנו עם קול קורא לארגונים להגיש בקשות לתמיכה ל- 2006 .
אריה קורת: בנובמבר 2005 אנחנו מבחינתנו סיימנו את כל התהליך.
אריה קורת: לרשותנו עמד וזה לא סוד, מיליון שקל.
אריה קורת: אמרנו, מיליון שקל אנחנו לא נחלק.
אריה קורת: עם אישור התקציב מה שהושג זה מיליון וארבע מאות אלף שקל.
אריה קורת: יש לנו גם באפיק של עולי אתיופיה יש לנו גם סכום קטן לנושא של התמיכות.
אריה קורת: ובפועל היינו מוכנים ובכל זאת אני חושב שההחלטה נכונה וגם שוחחנו על כך גם עם העמותות, אמרנו להם, בואו נמתין, נחכה לתוספות שיגיעו ואז נחלק את ההקצבה.
אריה קורת: ואני מודה, זה תהליך שחוזר על עצמו כבר 3 או 4 שנים.
אריה קורת: אם התקציב הוא מיליון מאתיים או שני מיליון, אז בסופו של דבר מגיעים לתקציב של 7 מיליון.
אריה קורת: השנה אני מאד מקווה שנגיע לתקציב של 5 מיליון ואנחנו נוכל לחלק את זה.
אריה קורת: יחד עם זה, והעמותות כבר יודעות את זה, גם אם הסיוע ניתן בחודש ספטמבר הוא בעצם עבור פעילות רטרואקטיבית.
אריה קורת: מבחינה זאת אנחנו באים וזה נכון שהעמותות לא יודעות.
זאב אלקין: השאלה איך את פועל רטרואקטיבית מבלי לדעת כמה תקבל.
זאב אלקין: שלא נדבר על המצבים שהעמותות צריכות להציג מול ארגונים אחרים.
אריה קורת: הנתונים האלה הם נכונים.
אריה קורת: אני לא יכול ואין לי גם שום יכולת להסביר כי אלה הנתונים.
אריה קורת: אני רק אומר, לגבי 2007 ושוחחנו על זה גם עם שר הקליטה ואכן יהיה דיון בהקדם עם שר הקליטה בנושא הזה כשנשב על התקציבים ל- 2007 ואז צריך יהיה לבוא ולשים את הדברים על השולחן.
אריה קורת: אני חושב שהעבודה שלנו בכל התחומים, לאו דווקא בנושא של החינוך הבלתי פורמלי, אני חושב שזה אפיק מאד חשוב שאנחנו כמשרד צריכים לעשות הכל כדי לתמוך ולסייע לעמותות בפעילותן.
זאב אלקין: אז פה אני באמת מרגיש אנחנו מתפרצים לדלת פתוחה כי השאלה שלנו היתה האם במילא כל שנה מגדילים את זה פי 2 או פי 3 אז יכול להיות שלא ניתן יהיה לתכנן עד השקל האחרון אבל בכל זאת ניתן להגדיל בצורה ניכרת את הבסיס מראש ואז לחלק אותו ואם תהיה תוספת של מיליון או שניים בסוף השנה אז ודאי תדעו איך לחלק את זה בנגלה השניה.
זאב אלקין: אבל לפחות זה יאפשר לרוב העמותות להתמקד בעיקר הפעילות.
זאב אלקין: אז אנחנו תיכף נכניס גם את זה גם להמלצות שלנו ופה אני אשמח מאד אם אנחנו זורמים באותו כיוון.
זאב אלקין: השאלה האחרונה נדמה לי ואני מקווה שאני לא טועה, שהיתה לנו בתחום הזה של משרד הקליטה היתה קשורה למעשה זה היו שתי שאלות.
זאב אלקין: האחת היתה קשורה לשנה האחרונה, מה גרם לכך שבבסיס זה ירד בצורה כל כך ניכרת כי ראינו פה לפי הנתונים שמ- 2005 עד 2006 התחום של העמותות הכללי, לאו דווקא שלנו של הנוער אלא בכלל ירד משני מיליון למיליון ומאתיים.
זאב אלקין: אתה אמרת לי שעכשיו זה עלה למיליון ארבע מאות ומה שאנחנו יודעים פה לפחות בועדה הזאת על התקציב של המשרד, הוא לא קיבל קיצוץ כל כך דרמטי.
זאב אלקין: כי בסך הכל הקיצוץ ב- 2006 בבסיס לעומת 2005 הוא לא היה בסדר גודל של 50 אחוז.
זאב אלקין: אז מה גרם למשרד להקצות בסיס כל כך נמוך, דווקא השנה הזאת?
זאב אלקין: והשאלה השניה שהיתה, למדנו כאן במהלך הדיון שבשנת 2002 נדמה לי החליט משרד החינוך כדי לא ליצור כפל תמיכות החליט או עצר את חלקות התמיכות בתחום הזה לעמותות דרך משרד החינוך והכובד עבר אך ורק למשרד הקליטה, כאשר ראינו שאם שנה שנתיים איכשהו הצליח משרד החינוך להעביר תקציבים למשרד הקליטה כדי שסך העוגה לא תרד, בסופו של דבר הנוהל הזה הופסק ולכן המגזר השלישי יצא מקופח מההחלטה הזאת כי במקום אחד הפסיקו ובמקום השני לא הוסיפו אז כל הרעיונות של התייעלות כהרגלנו, הביא לבסוף לקיצוץ.
זאב אלקין: אז האם ניסיתם לעשות משהו בעניין ולפעול מול האוצר ואיפה זה עומד כרגע?
אריה קורת: אני מחזק את השאלה השניה שלך , השאלה היא נכונה וצריך להפנות אותה למשרד החינוך.
זאב אלקין: כי משרד החינוך אומר, לקחו מאתנו, אין לנו אפשרות.
אריה קורת: אני מנסה לחזור אחורה כמה שנים.
אריה קורת: היה איזה שהוא סיכום בעל פה, דרך אגף התקציבים, שיהיה משרד אחד שייתן תמיכה לעמותות בנושא קליטת עלייה ובייחוד בנושא חינוך ואז היה סיכום שהתקציבים שיועדו לנושא הזה במשרד החינוך יועברו כל שנה למשרד הקליטה.
זאב אלקין: גידי חשב בהתחלה ככה, אחרי שהוא התעדכן אצל החשב נתת לו תמונה אחרת.
אריה קורת: זה היה עד לפני שנתיים.
אריה קורת: בשנתיים האחרונות משרד החינוך טען שהוא כבר לא מתוקצב לנושא הזה על ידי משרד האוצר ואז הוא מנוע מלהביא אלינו את הכסף.
אריה קורת: אני מקווה שאני מדייק פחות או יותר.
זאב אלקין: במבחן התוצאה זה אותו דבר.
אריה קורת: סך הכל מסגרת התקציב ב- 4 השנים האחרונות לא נפגעה אז זה חייב אותנו לתת מתוך המערכת שלנו יותר תקציבים.
אריה קורת: אז לכן אנחנו ניסינו מתוך המקורות הפנימיים שלנו לתת תקציבים נוספים כדי לא לפגוע.
זאב אלקין: אז זה רק גרם לזה שאתם נשארתם באותו רף.
זאב אלקין: אבל הרי מה קרה בשנים עברו?
זאב אלקין: בשנים עברו חוץ ממה שאתם חילקתם גם משרד החינוך חילק.
זאב אלקין: אני מנסה לחזור למצב הזה של לפני כמה שנים.
זאב אלקין: במצב של לפני כמה שנים, מתי בפעם האחרונה חילקתם?
זאב אלקין: ב- 2002, משהו כזה.
זאב אלקין: אז ב- 2002 כשאני מסתכל על הנתונים ושוב, אני לא מדבר רק על התחום של החינוך כי יש לנו חינוך רק ל- 2005 שבדקת אבל אני מסתכל על סך העוגה.
זאב אלקין: סך העוגה של משרד הקליטה היתה 9 מיליון שלוש מאות ב- 2002 ומשרד החינוך הוסיף על זה עוד.
אריה קורת: לא, לא, זה כולל גם את משרד החינוך.
זאב אלקין: איך זה יכול להיות?
אריה קורת: סך הכל התקציבים האלה זה מה שחילקנו בפועל.
זאב אלקין: אבל משרד החינוך חילק בנפרד.
אריה קורת: לא, לא, הוא לא חילק בנפרד.
אריה קורת: זה כבר הרבה שנים שהוא לא חילק בנפרד.
זאב אלקין: משרד החינוך טען שב-2002 הוא חילק בנפרד.
זאב אלקין: מתי היתה השנה האחרונה שבה חילקתם?
עמיהוד בהט: אני לא זוכר בדיוק.
עמיהוד בהט: בערך 2002.
עמיהוד בהט: בעצם בתקציב משרד החינוך הנושא הזה לא הופיע.
עמיהוד בהט: כיוון שמשרד הקליטה היה ערוך להתחשב בסכום הזה, אז הוסיפו אותו.
זאב אלקין: הנתונים שלפנינו הם כך.
זאב אלקין: ב- 2001 היה 13 מיליון, ב- 2002 9 מיליון שלוש מאות.
אריה קורת: כן, כי ב- 2002 הבסיס היה יותר גבוה.
זאב אלקין: אני מתייחס כרגע לסך הכל.
זאב אלקין: כבר ראינו בדיונים הקודמים שיש פה שתי סוגיות.
זאב אלקין: יש סוגיית בסיס ויש סוגי של התוצאה הסופית.
זאב אלקין: במבחן של התוצאה הסופית שהיא דרך אגב זאת שבסופו של דבר מעניינת את הגופים, הבסיס רק מקל על ההתנהלות, אבל במבחן של התוצאה הסופית אנחנו ראינו מעבר מ- 13 מיליון ב- 2001 ל- 9 מיליון שלוש מאות ב- 2002 .
אריה קורת: למה 13 מיליון.