GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קייס עזריה אבאיו: בנושא הקייסים החדשים, לא הם חדשים, הם ותיקים, יש להם בית כנסת, יש להם קהילה, פה ראש העיר מכיר בהם, תומך בהם, ויש להם עבודות אדירות בקרב הקהילה, ויש גם המלצה, מכתב למשרד הדתות מראש העיר כדי להכיר בהם.
קייס עזריה אבאיו: עד עכשיו לא הכירו בהם.
קייס עזריה אבאיו: גם אני אומר אדוני היושב ראש להכיר בהם, בקייסים האלה.
מיכאל נודלמן: אם מישהו רוצה לדבר על הקייסים, אני אמרתי, תהיה ישיבה מיוחדת, חבל על הזמן.
מיכאל נודלמן: מי שרוצה לדבר על משכורת, על דברים שאנחנו פה מדברים, בבקשה.
מיכאל נודלמן: על קייסים אני מבקש, יהיה דיון מיוחד.
קייס אלי וונד: שלום לכולם, אני אחד הקייסים הוותיקים , אבי הוא אחד הקייסים המפורסמים, כולם יודעים, אפילו הוא לא נכלל ברשימה של המשכורות של הקייסים, אין מה לעשות, יהודי טוב תמיד סובל.
קייס אלי וונד: הוועדה הזאת בפעם הראשונה שהיא היתה באמת היא נתנה לקהילה האתיופית, אני רוצה לומר הרבה תודות ליושב ראש, לחבר הכנסת ראובן ריבלין וידידי היקר יוסי ביילין, דוקטור, חבר כנסת, ועשו את העבודה, ועשו את העבודה בצורה מסודרת.
קייס אלי וונד: מאיר שפיגלר, באמת איש הגון, עשה עבודה נכונה.
קייס אלי וונד: אבל שתים עשרה קייסים עובדים, וכל אחד יש לו שתים עשרה ילדים, אחד עשרה ילדים, גם יש חיילים.
קייס אלי וונד: ולכן לא יעלה על הדעת, תמיד ידעו עליהם.
קייס אלי וונד: נותנים את השרות בצורה מסודרת.
קייס אלי וונד: יש תקן, יש תקציב.
קייס אלי וונד: למה לא לתת את האפשרות הזאת.
קייס אלי וונד: בוועדה שהיום מדובר על שתים עשרה קייסים, הייתי רוצה לתת רעיון בוועדה הזה שיהיה חבר כנסת ראובן או חבר הכנסת יוסי ביילין, זה יושב ראש של הוועדה עליה וקליטה.
ראובן ריבלין: יש שנים עשר קייסים, זה הכל?
ראובן ריבלין: אתה רוצה ששנים עשר קייסים האלה יוכרו כקייסים, אחרי זה יתחילו לעשות ועדה איך להכיר בקייסים החדשים.
ראובן ריבלין: אנחנו ממליצים לממשלה לצלם את המצב כמו שהוא.
ראובן ריבלין: אבל אני רק רגע אומר לכם, אני יש לי אוזן מוזיקלית מאוד, אני לא בטוח שבעדה שלכם מסכימים לזה.
ראובן ריבלין: תשמע טוב מה אני אומר לך,
מיכאל נודלמן: לא מסכימים, אני יודע.
ראובן ריבלין: אל תשגעו את שפיגלר, הוא יבוא ויאמר או.
ראובן ריבלין: קיי.
ראובן ריבלין: , אני מסכים, פתאום יבואו מהעדה ויגידו רגע, מי אמר.
ראובן ריבלין: אני לא יכול לקנס את כל אנשי העדה.
ראובן ריבלין: אנחנו לא יכולים לכנס את כולם.
קייס אלי וונד: אני רק אומר לכם, גם ידידי הרב הדנה, שלא תהיה בעיה.
קייס אלי וונד: אנחנו מבקשים תנו לנו להישאר את הקהילה, לשלב עם המערכת ביחד.
קייס אלי וונד: לכן הנושא של התקציב לא נושא של הרבנות .
קייס אלי וונד: ולכן התקציב הזה, המשרה הזה עוד פתוח.
קייס אלי וונד: לכן תנו לנו את האפשרות הזו לנהל את המערכת, עד עכשיו שניהלנו אותם, לא צריך ועדה.
קייס אלי וונד: לקחת את השתים עשרה,
ראובן ריבלין: לא יהיה את זה, עד אשר יקבעו את הדרך שבה יתמנו קייסים.
ראובן ריבלין: אם לא אומרים לרבנות שאלה הקייסים, יהיו עד מאה עשרים ואחר כך יהיו לנו רבנים.
ראובן ריבלין: תקראו להם קייסים, תקראו להם מה שאתם רוצים.
מאיר שפיגלר: חבר הכנסת ריבלין, מה שאתה אומר, בהמשך להחלטת הממשלה מ-1993, ששם כביכול לא הלכו, צילמו מצב, אנחנו מעלים את זה עכשיו בעוד שנים עשר.
מיכאל נודלמן: אנחנו יכולים לבקש מממשלה, אנחנו יכולים קצת לדבר.
30095: אני רוצה פה להגיד שאני חושב שחבר הכנסת יוסי ביילין העלה סוגייה מאוד חשובה בעניין של הקייסים, והצעירים.
30095: זה חשוב מאוד לדעתי, אני רוצה להעיד, כעובד סוציאלי שפועל בקרב הקהילה ברמה הארצית, את התפקיד החשוב שהקייסים והרבנים נותנים לקהילה.
30095: רבותיי, זו קהילה מסורתית, זה לא הפסיכולוגים ולא עובדים סוציאליים יפתרו את בעיותיהם החברתיות.
30095: יש פה, הקייסים הצעירים דווקא, שהם מדברים את השפה, ויש להם קשר מאוד עם הנוער, עם המשפחות, זה המערכות ירוויחו.
30095: כל המערכות ירוויחו.
30095: יש להם תפקיד חשוב מאוד, הם עמוד של הקהילה, תפקיד חשוב מאוד מבחינה חברתית.
מיכאל נודלמן: אין ספק.
מיכאל נודלמן: אם אני לא ידעתי, לא היה פה ישיבות.
מיכאל נודלמן: אבל בעיה יש, כמה קייסים צריכים, כמה.
מיכאל נודלמן: זה בעיה.
מיכאל נודלמן: כרגע שתים עשרה, מחר יהיה עשרים וארבע.
30095: הוועדה של חבר הכנסת יוסי ביילין החליטה לאוכלוסייה שהיתה באותו זמן.
30095: היום האוכלוסייה גדלה.
30095: ויש גם הקייס הזה, שהוא בוגר אוניברסיטה, הוא אקדמאי.
30095: לא חסר לו ללכת להתעסק בעבודה אחרת.
30095: אנחנו רוצים לתרום לקהילה.
מיכאל נודלמן: הוועדה של יוסי ביילין היא לא רצתה לעשות בעיות.
מיכאל נודלמן: הם קיבלו מה שיש.
מיכאל נודלמן: עכשיו אנחנו צריכים קצת לחשוב.
מיכאל נודלמן: אנחנו לא אוטומטים.
30095: צריכים להסתכל מה טוב לקהילה, מה טוב למדינה.
30095: אז אני חושב ששילובם של הרבנים והקייסים לעזור לקהילה, לעבוד בקרב הקהילה, המדינה תרוויח, הקהילה תרוויח, כל המערכות בחברה הישראלית ירוויחו.
30095: זה מה שאני חושב, זה חשוב מאד.
30095: זה לא כסף גדול, אני חושב, בהשוואה שאנחנו מוציאים לתקציבים אחרים, יש אפשרות לשלם אותם.
ראובן ריבלין: הקהילה חשובה מאוד.
ראובן ריבלין: קודם אמר לנו גדי שאנחנו רוצים להשתלב בחברה הישראלית ורוצים להיות מוכרים על ידי הרבנות ולפתח את הזהות.
30095: אני מסכים איתו.
ראובן ריבלין: זה תהליך שהוא בעייתי, השר לשעבר ביילין הסביר אותו בצורה ברורה ביותר, עם כל הבעייתיות שבין הרבנות לבין המערכת.
ראובן ריבלין: אני שואל אותך שאלה, אנחנו עכשיו רוצים לצלם מצב, כדי לא לקפח אנשים שמשמשים בפועל כקייסים.
ראובן ריבלין: אחרי זה אתם רוצים להשתלב בקהילה הישראלית.
ראובן ריבלין: יהיו רבנים, שהעדה תרצה לקרוא להם קייסים, תקרא להם קייסים.
ראובן ריבלין: לא תרצה לקרוא להם קייסים, לא תקרא להם קייסים, אנחנו רוצים לבוא לידי מצב ששפיגלר חולם עליו, שאתם תהפכו להיות, במסגרת המערכת, בדיוק חלק כמו כל עדה בישראל.
ראובן ריבלין: גם אתה אומר את אותו דבר, אתה בא ואומר רגע, מה זה שנים עשר קייסים, יכול להיות שצריכים עוד שישה, הכל יכול להיות.
ראובן ריבלין: אנחנו באים ואומרים, אנחנו מבינים את הבעיה שקיימת כרגע, שיש שנים עשר אנשים שהם נמצאים בקהילות שונות בארץ, משמשים כקייסים.
ראובן ריבלין: אנחנו באים רוצים היום לעזור לכם במובן זה שהיה פעם ב-93' קבעו את הקייסים, אנחנו רוצים היום לעדכן את זה.
ראובן ריבלין: אבל בצורה זאת שאנחנו מצלמים את המצב, ומרגע זה צריכים להתחיל הממשלה לחשוב איך אנחנו ממשיכים להתפתח.
ראובן ריבלין: כי אם הוא יבוא ויאמר קייסים זה מקביל לרבנים, ואנחנו יוצרים מערכת שלמה של קייסים, שכאשר יש רבנים, אתה מחזק את הדבר שאתה מביא לבעיה אין סופית שחבל על הזמן.
30095: אני רוצה להסביר.
30095: אני חושב שזה הכרה בקייסים האלה שיעבדו עם הקהילה ויקבלו משכורת מהמדינה, זה לא סותר את הרצון של אינטגרציה.
30095: זה מקדם.
30095: אין קשר.
30095: לפי תפיסתי זה מאוד מקדם כי אתה צריך להביא את הקהילה בכיוון של המדינה ואתה עושה את האינטגרציה.
30095: כי היום תשלח עובד פסיכולוג לנוער, פסיכולוג לבעיות אלימות במשפחה, הוא לא פותר לך את הבעיה.
30095: אם הקייס בא והוא מדבר במושגים המנטליים זה פותר את זה.
30095: ולכן הוא מקדם את האינטגרציה.
30095: אני נגד סגרגציה.
30095: אני בעד אינטגרציה.
30095: ולכן זה לא סותר.
30095: אבל עד שנגיע למאה אחוז של אינטגרציה אנחנו צריכים להשתמש בכלים המסורתיים, בנכסים שנמצאים בתוך הקהילה.
30095: זו נקודה שאני רוצה להדגיש.
30095: הדבר השני, אני חושב שיש גם בוועדות עליה וקליטה אפקטיבים במערכות.
30095: אני חושב שמנסים לסתום את הפה.
30095: הכנסת פה המקום היחיד שיש לנו להביא את הרגשות שלנו, לאיים בתביעות, בהוצאת דיבה, בדברים כאלה, אני חושב זה נגד ערכים הדמוקרטיים, ואני אומר את זה שוב, אל תנסו לסתום את הפה שלנו, אל תנסו לאיים נגדנו, כי זה הכנסת, המקום היחיד שיש לנו להביא את הרגשות שלנו.
30095: הוא ניסה קודם לאיים.
ראובן ריבלין: אתה הוזמנת והוא הוזמן, מה אתה רוצה,
30095: לא, אני אומר, גם בפגישה הקודמת היה איום וגם פה.
30095: לכן אני חושב שצריך לפתור את הבעייה הזאת אחת ולתמיד, את בעיית הקייסים והרבנים, ושישתלבו במערכות ויתרמו לקידום הקהילה.
מיכאל נודלמן: אתה מבין מה מפריע לי, אני באמת אומר, יוסי אמר שמתי הגיעו אנשים הוא לא רצה אפילו להיכנס כמה צריך להיות, מה שהיה זה בסדר.
מיכאל נודלמן: עכשיו אני חושב שצריכים קצת לחשוב, או זה היה יותר מידי או פחות מידי.
מיכאל נודלמן: אתם רוצים מי שקייס הוא צריך להיות קייס.
מיכאל נודלמן: אני לא חושב ככה.
מיכאל נודלמן: הוא צריך להיות קייס, אבל אולי צריך להיות פחות קייסים, אולי יותר קייסים, צריך להיות איזה תקן.
ראובן ריבלין: בדור החדש לא יהיה מצב שבו הרבנים יהיו קייסים,
קייס סמני פלקה: התפקיד שהקייסים ממלאים והתפקיד שהרבנים ממלאים, הם לא אותו דבר.
קייס סמני פלקה: ולכן התפקיד שיש לקייס הוא לא רק עניין שהוא מנהיג רוחני בלבד.
ראובן ריבלין: אתה רוצה שרק ימנו קייסים כמה שיצטרכו, נכון?
ראובן ריבלין: בסדר, נחכה עד שזה יהיה.
ראובן ריבלין: נדון בזה.
ראובן ריבלין: חברים, בא הבחור ואמר דברי אלוהים חיים, אנחנו רוצים להשתלב בחברה הישראלית.
ראובן ריבלין: עכשיו לנו יש קייסים.
ראובן ריבלין: אני לא רוצה שתשנו שום דבר.
ראובן ריבלין: אנחנו יש לנו מתנגדים וחסידים וכל אחד יש לו את הזמירות שלו.
ראובן ריבלין: אתם רוצים, אנחנו רק באים ואומרים, מבחינת המימסד, לצערנו הרב יש קייסים שהם היו משמשים כרבנים גם בקהילות, כי הם היו מקיימים גירושים, ומקיימים נישואים.
ראובן ריבלין: ועכשיו יש לנו כאלה שהרבנות לא רצתה לקבל אותם כרבנים, אז הם באו ואמרו אנחנו מכירים בכם כקייסים.
ראובן ריבלין: עכשיו נוצר דור חדש של קייסים, שהוא כבר נמצא למעשה ופועל, אסור להתעלם ממנו.
ראובן ריבלין: יחד עם זה השילוב הוא בדרך של הרבנות.
ראובן ריבלין: לא תהיה דרך אחרת.
ראובן ריבלין: או בדרך שחבר הכנסת ביילין מדבר עליה, שאני מתנגד לה, אבל יש בה היגיון שאי אפשר להתעלם ממנו.
ראובן ריבלין: כי אם חלילה אחד על פי ההגדרה לא מוגדר כיהודי יש בעיה, ואומר לכם יוסי ביילין את העובדה, אנחנו לא נקבע מהי ההלכה.
ראובן ריבלין: ההלכה נקבעת רק על ידי הרבנות.
ראובן ריבלין: אנחנו רוצים להגיע למצב שבו העדה הנפלאה שלכם, שהיא שלנו, תהיה במצב שבו יהיה שיוויון, מי שיהיה רב יהיה גם קייס.
ראובן ריבלין: אתם תחליטו עליו.
ראובן ריבלין: אצלנו קוראים רבנים.
ראובן ריבלין: יש כאלה שקוראים אדמורים, יש כאלה שקוראים גאונים, יש כאלה שקוראים חכמים, מה שרוצים קוראים.
ראובן ריבלין: אבל אנחנו לא יכולים להגיע למצב שבו אנחנו ניצור שתי מערכות.
גבי ורקו: קודם כל צריך להבין, רופא טוב לפני שהוא בודק את החולה הוא לא פותח את התיק שלו אלא שואל את החולה עצמו מה המחלה שלך.
מיכאל נודלמן: קיבלנו החלטה שיהיה דיון נפרד,
ראובן ריבלין: דיון נפרד שתכליתו להמליץ בפני הממשלה, לקבל החלטת ממשלה בהצעת מחליטים שבה יצלמו מצב לגבי הקייסים הקיימים ויאשרו את שנים עשר הקייסים, על בסיס תוצאות הדיון.
ראובן ריבלין: זאת ההצעה שלנו.
גבי ורקו: לגבי מספר הקייסים, אני חושב אנשים צריכים להבין קודם כל כמה שנים צריך לעבור על מנת להיות קייס.
גבי ורקו: האנשים האלה יכולים להעיד שכמעט כל החיים שלהם למדו.
גבי ורקו: הנה, הוא מונה לפני שנה שנתיים.
גבי ורקו: וזה לא רק זה.
גבי ורקו: כדי להבין מה זה קייס צריך לחזור אחורה לאתיופיה, קודם כל בתור ילד מבית יהודי אדם לא יכול להתחתן אם הוא לא עובר אצל קייס,
מיכאל נודלמן: אבל אתה גר במדינת ישראל,
גבי ורקו: אני במדינת ישראל אבל הבאתי איתי משהו למדינה הזאת וזו הבעיה, שלא מקבלים את מה שהבאתי.
גבי ורקו: אני לא יכול לקבל את ההצעה של המדינה, תחיה פה.
גבי ורקו: יש לי עבר, אני גאה בו, וגאה במסורת שלי, וגאה באנשים האלה שהביאו אותי ואת ההורים שלי, וצריך לטפל בהם.
גבי ורקו: וזה לא העניין.
מיכאל נודלמן: זה העניין.
מיכאל נודלמן: מצד אחד אתה אומר אני רוצה להיקלט בחברה הישראלית, מצד שני אתה רוצה להשאיר כל הדברים כמו שהיו באתיופיה.
יוסי ביילין: זה דיון מאוד מעניין.
יוסי ביילין: באמת, כולנו אתכם, כולנו רוצים בנושא הזה לעזור.
גבי ורקו: באמת אני שמעתי פה דברי חוכמה ואני מאוד שמח בדברים שאמרת, אדוני חבר הכנסת יוסי ביילין, וגם את מה שמר ראובן אמר, וגם מה שאתה אומר.
גבי ורקו: הטיפול בקהילה נעשה בקוסמטיקה.
גבי ורקו: ואני אומר לכם, לפתור את הבעיות של הקהילה זה החלק הכי מהותי.
גבי ורקו: זה קוסמטי, לבוא ולומר יש לנו במקומות האלה נציגים וכן מקבלים, זה קוסמטי.
גבי ורקו: אני, באופן אישי אדוני, לא כדי לפגוע בך, כולנו בני אדם, אנשים טועים, וצריך לתקן.
גבי ורקו: אם נעשה משהו, אנחנו פה יהודים במדינה הזו.
גבי ורקו: ותאמינו לי שאם כל אחד היה עושה את העבודה שלו על פי הנהלים לא היינו פה.
גבי ורקו: והדבר הכי חשוב, אני אומר לכם, הקייסים האלה מביאים אחריהם מאה וחמישה אלף איש, וזה לא רק להם, זה לחברה הישראלית, ובכלל התרומה שלהם היא תרומה עצומה ליהדות בכלל.
גבי ורקו: ואני לא מכיר שום עדה שיכולה להחזיק מאות ואלפי שנים בגולה ולהביא ברגל, על פי האמונה הזו שהם הובילו.
גבי ורקו: ואם זה שכרם, אוי למדינה הזאת.
אלי זרחי: אדוני היושב ראש, אני רוצה להתייחס לפן אחר של הבעיה ואני לא נכנס לבעיה של קייסים עצמם.
אלי זרחי: אני מנכ"ל האגודה הישראלית למען ילדים עולים.
אלי זרחי: כמו שאתה יודע אדוני היושב ראש אנחנו עובדים עם ילדים עולים מכל העדות, ואתה יודע כמה חשוב בכל העבודה שלנו עם הילדים להביא להם מנהיגים רוחניים מהעדה עצמה.
אלי זרחי: אדוני מנהל רשות לשירותי דת השווה את המשכורות של הקייסים למשכורות של הרבנים השכונתיים.
אלי זרחי: הבעיה אדוני כשאני רוצה ברחובות או באשדוד להביא מנהיג קהילה לילדים בבתי ספר ולקידום נוער, אלף בשבילם מנהיג קהילה זה קייס, דבר שני אין לי אחר.
אלי זרחי: אם רב שכונתי עסוק, יש לי מלא רבנים אצלי ברחובות שאני יכול להביא.
אלי זרחי: בעדה הזו אין לי את מי להביא.
אלי זרחי: כשאני מביא את הבנאדם, אני פונה לאותו קייס שהקהילה מכירה אותו.
אלי זרחי: שהילדים אומרים לי בקרית משה תפנה אליו.
אלי זרחי: ואני פונה אליו.
אלי זרחי: וכשהוא מגיע הוא מדבר עם הילדים, ותראה, הוא מדבר איתם עברית, כי הרבה פעמים אמהרית הם לא יודעים, והוא אומר להם חבר'ה, גם אותי המדינה לא מכירה, וזה קשה להם.
אלי זרחי: המטרה שלי להביא את הילדים האלה, דרך הקייס הזה, יוצא העדה, לעשות חיבור בין הילד שגדל בארץ בקרית משה ועדיין לא יודע איפה הוא נמצא, לקהילה הישראלית הגדולה, שהוא הולך לצבא.
אלי זרחי: כמו שאני עושה עם דוברי רוסית, כמו שאני עושה עם יוצאי ארגנטינה ויוצאי צרפת.
אלי זרחי: וזה חלק מהבעיה שיש היום שנים עשר קייסים שהקהילה מכירה אותם, יש חשיבות להכיר בהם כי הקהילה מכירה בהם, וכי אין אחרים.
אלי זרחי: אין רב איזורי, אין רב של העיר.
אלי זרחי: וזו אחת מהבעיות אדוני, שוב אני אומר מהמקום של הילדים, מאוד חשוב לי כשאני מדבר עם הקהילה שמתייחסת אליהם כישראלים שווים, וכשהם מעלים את הבעיות קשה לי כאשר קייס מרחובות אומר להם גם בי המדינה לא מכירה.
אלי זרחי: וזו אחת מהפניות שלי, ממקום של פעיל בשכונות עם ילדים מכל העדות, שוב אני אומר, אני לא נכנס לרבנות, כי אני אמרתי ברבנות היום, אביגדור יצא מכאן, היוזמה של אביגדור היתה, אני לא יודע אם מתאים לעדה אחרת, הוא הקים השנה רשות להקלות ביהדות.
אלי זרחי: עד שנה הזאת היה בנאדם אחד בישראל, אברהם מכיר אותו, ד"ר רייס, שכל רוסיה עולה מרוסיה שרוצה להתחתן צריכה לקבל אישור של ד"ר רייס.
אלי זרחי: וזה אותו דבר עם יוצאי אתיופיה.
אלי זרחי: אם רב מקומי במועצה מקומית רוצים להכיר בו הם מכירים ואין בעיה.
אלי זרחי: האם אותו רב, נגיד ברחובות כדוגמא, אין אף דובר רוסית שרבנות רחובות מכירה בו, כולם עוברים דרך ד"ר רייס.
אלי זרחי: וזה אחד מהדברים שלא נכנסים כאן לרבנות.
אלי זרחי: ברמת הכנסת, ברמת הממשלה, מאוד חשוב להכיר במנהיגים שהקהילה מכירה בהם.
אלי זרחי: ואני לא נכנס שוב להגדרות מי זה רב ומי זה קייס.
אלי זרחי: זה חשוב לילדים שלי שיבינו שמדינת ישראל מכבדת את הקהילה, מכבדת את המנהיגים שלהם, בדרך שהמדינה קובעת.
אלי זרחי: שוב אדוני, אני לא בא נגדך, אני חושב שמה שאתה עשית בממש תקופה קצרה מוועדה לוועדה, הלוואי שמשרד הקליטה ומשרד החינוך היו הולכים בכיוון שלך.
אלי זרחי: ותודה לך.
אלי זרחי: תודה.
אברהם שי: אני חוזר לדבר, הפעם לא בהתרגשות, באמת בנחת, עם כל הבעיות שיש.
אברהם שי: קודם כל יש ועדה של הרבנים והקייסים שבה עומד קייס אביהו, מארגן את כל הדבר הזה, וכל ועדה שתהיה כזאת אני חושב שצריך גם להתייחס לאזרחים של הקהילה, מהצרות האלה, מהבעיות שקורות כבר אנחנו בשלים יותר ואז לומדים את הבעיות יותר.
אברהם שי: לכן יש ועדה שכרגע הוקמה, מורכבת מרבנים וקייסים, על מנת לטפל בכל הנושא של הקהילה.
אברהם שי: לגבי המשכורות, לצערי שום דבר לא היו שינויים.
אברהם שי: מה שאנחנו היינו בתקווה שמכאן והיום הוועדה הזאת תצא קצת בדרכים קצת שונות ממה שהיה לפני כן.
אברהם שי: אז אני אשמע את כבודו שמסכם את זה, אבל עדיין נגענו בבעיה ואין שום פתרון.
אברהם שי: ככה ההרגשה שלנו.
אברהם שי: נגענו בבעיה, ואין פתרון.
אברהם שי: להיפך, כאשר, כשאני מתבטא במדינה דמוקרטית דברים שקורים של הקהילה אני יוצא מן הכלל, זאת אומרת אני מאויים, ועורך הדין כמו שראית, הממונה של ערד איים עלי, אין בעיה, זו מדינה דמוקרטית, כל אחד יכול להגיש מה שהוא רוצה.
אברהם שי: רק מה חבל שאנשים שיושבים בדרך המדיני יותר גבוה הם מעורבים בזה.
אברהם שי: אני מודיע בזאת שמהיום והלאה, קודם כל באופן עם כל אחד, רבנים וקייסים, עם הוועדה שהקמנו, נלך בדרכים יותר קשות, על הזכויות שלנו, כמו שככה גם אני הבנתי, כי זה לא הולך לפי הדיבורים, פשוט צריך לעשות קומנדו שמטפל בכל הבעיות האלה, ואנחנו אכן עושים את זה בעזרת השם.
אברהם שי: לכן אנחנו משבוע הבא והלאה נפעל בדרכים משפטיות.
מיכאל נודלמן: זו זכות של כל אזרח ישראלי.
שולמית סהלו: אני מקריית גת ואני גרה בעיר שיש שם שבעה קייסים פעילים, כשאני חושבת שזו העיר היחידה שיש בה כל כך הרבה קייסים.
שולמית סהלו: אני קודם כל מצטערת על הרושם שיצא פה שהקהילה לא מנומסת, לא נותנת כבוד לרבנים שלה, לקייסים שלה.
שולמית סהלו: חשוב שנזכור שאנחנו פה מתעסקים בסימפטומים.
שולמית סהלו: כל הנושא של אי הכרה, שלא מקבלים, אנשים לא מקבלים את השכר שלהם כפי שנקבע, וכמובן יש לזה השלכות של נוער בסיכון והתאבדויות בצבא וזה שילדים ככה בכל מקום, אנחנו מכירים את זה, יש דוכנים של חסידי חב"ד, חסידי גור, הם מעודדים להניח תפילין.
שולמית סהלו: ברגע ששני אנשים, אחד בן הקהילה ואחד לא בן הקהילה נכנסים, פונים רק ליהודי שהוא לא בן הקהילה, וכשהוא שואל אותו אומר לו לנו אמרו שאתה לא יהודי.
שולמית סהלו: כל זה אלה סימפטומים של החלטות קודמות.
שולמית סהלו: ותסלחו לי על ההתרגשות, אני פעם ראשונה נמצאת בפורום כזה, ואני באמת מתרגשת אבל אני כן אומר את מה שיש לי לומר.
שולמית סהלו: אנשים פה מוציאים את הרגשות שלהם ואת המטענים שלהם, התחושה היא שהם מגיעים לישיבה, לוועדה ועוד ועדה, ושום דבר לא מתקבל.
שולמית סהלו: הראה לנו פה הרב שי אברהם חוזר מנכ"ל של החלטות קודמות ועד עכשיו זה לא יושם.
שולמית סהלו: כשאני אומרת סימפטומים ואני אומרת החלטות קודמות, כל סיפור העלייה שלנו, שקייסים בעצם הובילו אותנו, לא נחזור על זה כי כולנו יודעים את זה וכולנו נרגשנו כשזה קרה.
שולמית סהלו: התחושה היא שכשעלינו לארץ והתקבלה החלטת ממשלה, ועשו לנו איזו שהיא טובה, שוב, אני לא רוצה להתייחס למה היו השיקולים של אז, אבל זה מעין טובה כזו, טוב, נקבל שבעים כי העלינו אותם לארץ, הם עלו לארץ, הם פה, כעובדה, אבל ניתן להם מכסה מסויימת של שבעים קייסים, שזה מה שהם יקבלו, נגדע, בהחלטה כזו בעצם הממשלה מקבלת איזו שהיא החלטה מעבר לזה, שאנחנו גודעים את המסורת שנמשכה אלפיים שנות גלות, אבל פה אנחנו שמים לה סוף.
שולמית סהלו: זו הייתה השאיפה, שיהיה לזה סוף.
שולמית סהלו: אבל אין לזה סוף.
שולמית סהלו: אני דור שני, הילדים שלי, הילדים של כולנו, גם יקבלו אותם.
שולמית סהלו: ברגע שהקייסים שלנו לא מכובדים, אין להם סמכויות, ברגע שהם לא יקבלו את ההכרה שמגיעה להם, אני יכולה להזמין אותם על תקן של מתנדב או פעיל שכונה או משהו כזה, ונמצא אתנו פה קייס שהוא לא מוכר, אבל הוא עובד בשטח.
שולמית סהלו: אני אישית פעילה בעיר, אני מפעילה דברים, אני מזמינה אותו כל פעם שהקייסים האחרים לא יכולים, צריך לראות את ההגדרה של הקייסים אחורה, הם לא רק קייסים מקומיים, הם גם קייסים שמתפזרים על כל הארץ.
שולמית סהלו: ברגע שאין קייס מקומי אני מזמינה אותו, כי הוא חצי מתפרנס לעבודתו, כי יש משפחה, היום הוא פה על חשבון העבודה שלו, אבל יש עוד המון מפגשים שאני אישית מזמינה אותו והוא לא על חשבון העבודה, הוא לא מוכר, מבחינתי הוא קייס, מבחינתי אם אני מזמינה אותו הוא חייב להגיע, כי זה חשוב לו, חשוב לנו שהוא יגיע.
שולמית סהלו: אז אני באמת מכבדת את ההחלטה פה, את ההסכמה של כולם שצריך לתת עוד הכרה בשנים עשר קייסים, אבל זה לא זה.
שולמית סהלו: זה לא עוד שנים עשר.
שולמית סהלו: זה צריך להיות עמוק יותר, צריך להיות שורשי יותר, צריכה להיות איזו שהיא ועדה שתדון על זה לעומק, לא שתים עשרה היום ועוד עשרים שנה, שוב, לא מתוך החלטות שלכם, מתוך הצרכים שלנו.
שולמית סהלו: לא מתוך זה שאתם רוצים, יש לנו איקס מיליונים וזה מה שאנחנו מקצים לקהילה האתיופית.
שולמית סהלו: מתוך הצרכים שלנו.
שולמית סהלו: כי אני כן צריכה את הקייסים, זה לא משנה כמה כסף אתם מקצים לזה, תרצו את זה או לא תרצו, איך אומרים באקטואליה עכשיו, איך אומרים האוייבים שלנו, הרי בכל מקרה יהיה משא ומתן על החיילים, אז למה כל המלחמה.
שולמית סהלו: הרי בכל מקרה אנחנו מקבלים אותם ומכבדים אותם, אז למה לא לפתור את הבעיה עמוק, ולא לחכות עוד חמש שנים שתהיה איזו שהיא הפגנה והתסכול שלנו ילך ויגבר.
שולמית סהלו: הנקודה היא שתכבדו אותם, תקבלו אותם, ועל ידי זה שאתם מכבדים אותם אתם מכבדים אותי, מכבדים את הילדים שלי ואת הנוער שלנו.
שולמית סהלו: ויש לזה השלכות, שוב, עמוקות יותר.
שולמית סהלו: זה מקרין לרבנים שנמצאים אתנו פה, ואנשים שלא נמצאים אתנו פה.
שולמית סהלו: ברגע שחלק מהאוכלוסיה אומרת שאנחנו יהודים וחלק אחר, אנחנו בצבא, אנחנו משרתים, אנחנו משלמים חובות, הכל, אבל בזכויות אנחנו לצערנו לא שווים.
שולמית סהלו: וכמה שאומרים לנו שאנחנו חמודים ואנחנו טובים ואנחנו מנומסים, זה לא עוזר.
שולמית סהלו: אין לנו הרגשה כזאת.
שולמית סהלו: זה לגבי הקייסים.
יוסי ביילין: אבל את מבינה שאנחנו לא ניתן את הפתרון לזה,
שולמית סהלו: אני מבינה שלכם יש את הכוח לקבל החלטות, גם אם לא בפורום של הוועדה הזו, בוועדות אחרות, בממשלה, ברבנות, יש פה נציגים מכל המגזרים.
שולמית סהלו: אני לא יודעת, אנחנו פה ואנחנו עובדה.
יוסי ביילין: את מוכרחה להבין מה הם ההבדלים, מי אנחנו, מי זה הרבנות ומי זה הממשלה.
יוסי ביילין: הנושא המרכזי זה אי ההכרה של הממסד האורתודוכסי ביהדות האמיתית של עולי אתיופיה.
יוסי ביילין: מזה זה מתחיל ובזה זה נגמר.
יוסי ביילין: קולט ואני מכירים בכם כיהודים במאה עשרים וחמישה אחוזים.
יוסי ביילין: אבל אנחנו לא הכתובת לזה.
יוסי ביילין: ואנחנו גם לא נוכל להיות הכתובת.
יוסי ביילין: ואתם מוכרחים להבין את זה גם כן.
יוסי ביילין: אנחנו יכולים ללחוץ על הממשלה לתת עוד שני תקנים, עוד עשרה תקנים, עוד עשרים תקנים.
יוסי ביילין: אבל העניין של הכבוד וההכרה, ההכרה בקייסים, ההכרה בכך שהקייסים הם בעצם רבנים.
יוסי ביילין: הרי אילו זה היה לפי שיטת
יוסי ביילין: כם אז הקייסים היו יכולים כאן להשיא אנשים ולהכשיר ולעשות כל דבר.
יוסי ביילין: כיוון שהרבנות לא מוכנה להכיר בהם אז היא מכשירה רבנים ולא מקבלת את הסמכות של הקייסים אלא בכך שהם בקהילה שלהם.
יוסי ביילין: יכולים לפשר, יכולים לשמח, יכולים לנחם, אבל הם עובדים סוציאליים בעצם מבחינת הרבנות.
יוסי ביילין: את מוכרחה להבין, כי אני לא רוצה שתצאי מתוסכלת מקבוצה כזאת של אנשים שמתכנסת, ולכאורה את אומרת מה, כל החבר'ה האלה, אני רואה אותם בטלויזיה, בסך הכל כשזה מגיע לעניין לא עושים שום דבר.
יוסי ביילין: אנחנו לא יכולים לעשות שום דבר בנושא של הרבנות עצמה.
יוסי ביילין: אם אתם יכולים להשפיע עליהם, בהפגנות, גם צבי הנדל שהוא איש דתי אמר, זה הכתובת שלכם.
יוסי ביילין: אנחנו כתובת להרבה דברים אחרים.
יוסי ביילין: לשכר, לתקנים, זה אנחנו יכולים וגם עושים.
יוסי ביילין: אבל בדבר המרכזי, שזה הכרה בכם כיהודים, זאת הבעיה האמיתית, זאת רק הרבנות, ולנו אין בזה מה לומר.
שולמית סהלו: ברגע שיש הכרה בתקנים, שיש תוספת של תקנים, לצורך העניין עכשיו שנים עשר קייסים,
יוסי ביילין: נניח שזה יהיה,
שולמית סהלו: אבל זה חלק מהעניין, אבל השאלה אם אנחנו צריכים לסגור את זה בשנים עשר קייסים ברמה של התקנים, זו הנקודה.
שולמית סהלו: הרי אנחנו יודעים שהרבנות הראשית וכל מיני מוסדות אחרים עדיין מכשירים ועדיין נותנים תקנים.
שולמית סהלו: מילה נוספת ברשותכם, אנחנו בתקופה של בין המצרים, משפט אחד ברשותכם,
מיכאל נודלמן: חבר'ה, אפשר לדבר כמה אתם רוצים, זה לא יעזור, אני לא יכול לקבל החלטה.
מיכאל נודלמן: אני אומר עכשיו, אפשר לדבר הרבה פה, כולם יקבלו את עזרתי בכל הכבוד שיש.
מיכאל נודלמן: פה דיברו על משכורת, יהיה משכורת כמו שצריך, ודבר שני תהיה ישיבה מיוחדת על הקייסים.
מיכאל נודלמן: זו ההחלטה שקיבלנו, עכשיו אתם יכולים לדבר עד הערב.
מיכאל נודלמן: אני יושב פה.
קייס ברקו טגניה: (מדבר באמהרית, דבריו מתורגמים באמצעות מתורגמן) כבוד היושב ראש, אני רוצה לקראת הסיום לומר היבט שונה לגבי עבודתנו בקהילה.
קייס ברקו טגניה: מוסד הקייסים הוא עתיק יומין, למעשה אפשר לומר אנחנו הגענו בזכות מוסד הקייסים.
קייס ברקו טגניה: אם אני לוקח את עצמי כדוגמא זה חמישים שנה אני משמש כקייס, גם באתיופיה וכמובן גם מאז שהגעתי לארץ.
קייס ברקו טגניה: כפי שאני קיבלתי הסכמה אנחנו ממשיכים גם פה להסמיך קייסים חדשים.
קייס ברקו טגניה: חשוב מאוד שמוסד הקייסים, או הדור הצעיר, לפחות אם לא רובו, חלקו הקטן ימשיך במסורת הזאת, מסורת ששמרה עלינו ועל עם ישראל תקופה ארוכה.
קייס ברקו טגניה: חשוב מאוד שהממסד יכיר בהם וחשוב לנו מאוד שהם יעבדו בקהילה ויתמסרו בעבודת קודש.
קייס ברקו טגניה: קייס באתיופיה הוא היה מלבד רב רוחני, היו לו תפקידים משמעותיים אחרים.
קייס ברקו טגניה: כך למשל הוא היה אחראי על נושא הנישואים, כך גם בנושא של גירושים, ובכל המישורים האחרים כך פעלנו.
קייס ברקו טגניה: פה בארץ אין צורך להרחיב, חלק מהתפקידים, ודאי הכבוד, נרמס ונלקח מאתנו.
קייס ברקו טגניה: הדור הצעיר שבא להתחתן היום נאלץ להמתין חמש, שש, שבע חודשים, וזה מאותה סיבה שקודם כל הרבנים ורושמי נישואים אחרים לא מכירים בקהילה וממילא לא רושמים, וכל זה נופל כנטל לרב הדנה, שהוא מטבע הדברים לא מסוגל לטפל למעלה ממאה אלף אנשים.
קייס ברקו טגניה: לקראת סיום הייתי רוצה שהוועדה, ודאי כל מי ששומעים יפעל וירחיב את הדיון הזה ויטפל בכל הסוגיות, ובמיוחד שיתן לקייסים הצעירים מעמד ראוי להם.
קייס ברקו טגניה: אני רוצה להודות ליושב ראש שנתן לי את הזכות לדבר ולומר מספר מלים בעניין.
מיכאל נודלמן: אני רוצה לענות, כבר כמה פעמים דיברו על זה.
מיכאל נודלמן: מה שקשור לדת זה לא המקום, זה הרבנות.
מיכאל נודלמן: אנחנו יכולים רק לטפל בתקנים.
מיכאל נודלמן: ופה גם אני אומר, תהיה ישיבה על תקנים, אנחנו צריכים להיכנס עמוק, אני מבין, אנחנו מבינים את המשמעות והחשיבות של קייסים לקהילה.
מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים לשבת ולהבין כל הדברים.
מיכאל נודלמן: אנחנו הבנו שזה חשוב, אבל יש משרד רווחה, שם יש עובדים סוציאליים גם.
מיכאל נודלמן: אני רוצה לקהילות אחרות יותר עובדים סוציאליים, אני לא יכול לקבל, כי אומרים לי אין כסף.
מיכאל נודלמן: אותו דבר פה.
מיכאל נודלמן: אנחנו יכולים לפנות, אבל חברי כנסת זה לא בובות, הם צריכים להבין כמה קייסים, מה יהיה בעוד עשר שנים, מה יהיה בעוד חמש עשרה שנים.
מיכאל נודלמן: איך מפזרים קייסים כאלה בקהילות, כמה יש אנשים שהם מטפלים, אנחנו צריכים לדעת את זה.
מיכאל נודלמן: לפני שאנחנו פונים לממשלה אנחנו צריכים להתבסס, לעשות תשתית למה אנחנו מבקשים, לא סתם שהגיעו פה שנים עשר קייסים, הם אומרים שאנחנו קייסים, אנחנו צריכים משכורת.
מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים בסיס לזה.
מיכאל נודלמן: בגלל זה תהיה ישיבה.
מיכאל נודלמן: אני רוצה לקבל בסיס אמיתי.
מיכאל נודלמן: אתם עכשיו יודעים שגבו כסף מהם לפנסיה, שלא צריך היה לגבות.
מיכאל נודלמן: עכשיו הם מחזירים את הכסף וכל אחד יקבל חוץ ממשכורת גם החזר כל הכסף.
גאשו אחיהון: כפי שעשיתם בפעם הקודמת באמת לא היו נתונים, אולי כדאי מאוד לקבוע, לפחות החלק שנאמר היום, שיושם,