GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמיהוד בהט: למשל, יש עליה קצת יותר מרוכזת מצרפת.
עמיהוד בהט: ובאמת קיימים אולפנים בכמה מקומות בארץ – בנתניה, בירושלים, במספר מקומות שיש ריכוזים של עולי צרפת, הם באים בקבוצות רק בקיץ, וזה הרבה יותר מאורגן מהיכולת שלנו לטפל בזה.
עמיהוד בהט: דבר שני רציתי לומר לחבר הכנסת אלקין ולכולם: אנחנו מתייחסים – לא מבחינת הזכאות האוצרית של שיעורי עזר שנקבל – אנחנו מתייחסים לכל ילד שיש לו איזשהו מילימטר של חסך שנובע מעלייתו או עליית הוריו לארץ.
עמיהוד בהט: זה מישהו שאנחנו מטפלים ודואגים לו.
עמיהוד בהט: לא לכולם צריך, ויש גם כאלה שלא רוצים גם, כי הם אומרים: אני כבר לא עולה חדש.
עמיהוד בהט: ואגב, זה מעוגן במחקרים.
עמיהוד בהט: המחקר של שוהמי מאוניברסיטת תל אביב, מדבר חד משמעית על ארבע עד שבע שנים, שזה הרבה מעבר לתקופת הזכאות.
עמיהוד בהט: ואשר על כן, בכל חטיבות הביניים עתירות העולים במדינת ישראל – ואני מציע לחברי הכנסת לראות את הנושא.
עמיהוד בהט: במאתיים חטיבות ביניים - יש תוכנית שע"ל – שיקום עברית לעולים ותיקים שפגה זכאותם.
עמיהוד בהט: וזו תוכנית שנמדדת על ידי הרמ"ה – הרשות הארצית למדידה והערכה.
עמיהוד בהט: 7000 ילדים נבחנו בתוכנית ומי שמקבל מ-70 ומטה, מצטרף לתוכנית ומקבל בקבוצה של 15 ילדים 4 שעות שבועיות – זה נעשה שנה שנייה.
עמיהוד בהט: תוכנית עוגן למניעת נשירה בחטיבות הביניים לילדים ותיקים שעדיין לא מחוברים מספיק לבית הספר.
עמיהוד בהט: תוכנית מצליחה מאד, ונמדדת גם היא.
עמיהוד בהט: תוכנית שלהבת לשילוב חברתי, שמבוססת על מגע בין ילדים ותיקים לעולים חדשים ב-120 חטיבות ביניים.
עמיהוד בהט: כל חטיבת ביניים עתירת עולים במדינה הזאת באה ואומרת: אני מכוסה, גם מהבחינה הטיפולית גם מהבחינה הלימודים וגם מהבחינה החברתית, וזה מעבר לשעות העזר שזכאי מי שזכאי לו, ויותר מזה, מכיוון שהזכאות בחטיבת הביניים היא קצרה מאד, הוספנו שנה אחורה.
עמיהוד בהט: הוספנו עוד שנת זכאות שהיא לא במסגרת הפורמלי, לא שנה וחצי, אלא שנתיים וחצי בחטיבת הביניים.
עמיהוד בהט: כלומר: אמרתי פה מעט מזעיר ממה שאנחנו עושים.
עמיהוד בהט: אגב, התחלנו השנה בפיילוט עם הג'וינט, אנחנו מתחילים בשנה הבאה בכיתות ה' ו-ו' בבית הספר היסודי, בתוכנית משעולים שמיועדת לעולי 1999 והלאה.
עמיהוד בהט: ודאי לא לאלה שעלו ב-2006.
עמיהוד בהט: כלומר, גם לעולים הוותיקים.
עמיהוד בהט: ההסתכלות שלנו היום היא על כל ילד שלא נולד בישראל ושזקוק לסיוע כתוצאה מזה שהוא עולה חדש.
עמיהוד בהט: אנחנו מטפלים בו ונשמח להמשיך ולעשות את זה כל הזמן.
מיכאל נודלמן: אבל במספרים אנחנו לא חושבים שזה כך.
עמיהוד בהט: אמרתי שלא מתווכחים עם נתונים.
מיכאל נודלמן: אני רוצה לשאול: מה אתה חושב?
מיכאל נודלמן: אם המבחן היה בעל פה, זה יותר קל לעולים?
מיכאל נודלמן: במתמטיקה הוא צריך לדעת שפה?
מיכאל נודלמן: הוא צריך לדעת מתמטיקה.
מיכאל נודלמן: פיסיקה.
מיכאל נודלמן: אני שואל.
מיכאל נודלמן: אתה המומחה.
מיכאל נודלמן: אני לא מומחה.
עמיהוד בהט: בסדר, שניה.
עמיהוד בהט: דיברתי על דברים שאנשים התייחסו, אני מוכן להמשיך לדבר על דברים אחרים וגם אליהם להתייחס.
זאב אלקין: יש לי כמה שאלות הבנה.
זאב אלקין: קודם כל, כל הרעיון לבנות אולפן בתוך בית ספר על סמך השעות שמגיעים לתלמידים, נולד במציאות מסוימת, שהיו תלמידי עולים, גל גדול מאד, ולמעשה האולפנים העירוניים שהיו לנוער, לא היו מסוגלים להתמודד עם מספרים כאלה, ולעומת זאת בבית הספר נצבר מספר מספיק של שעות, למרות שניתן עדיין להתלבט בשאלה מה הייתה איכות ההוראה.
זאב אלקין: אבל, המציאות הזאת כבר מזמן עברה מן העולם.
זאב אלקין: למה במצב החדש לא לשקול אחד משניים: או לקחת בית ספר אחד באזור ולהפוך אותו לבית ספר שמתמחה בקליטת עולים לפחות לשלב הראשון ולפתוח על הבסיס שלו את האולפן - - -
עמיהוד בהט: יש את זה כבר.
זאב אלקין: יש מקומות שיש את זה, אבל לא בכל המקומות וזאת הבעיה.
זאב אלקין: זאת יכולה להיות אפשרות אחת.
זאב אלקין: אפשרות שניה יכולה להיות בשילוב עם האפשרות הראשונה, לקחת טרמפ על נעל"ה.
זאב אלקין: ושוב, יש מקומות שעושים את זה, אבל לדעתי לא בכל המקומות.
זאב אלקין: יש לך פריסה גדולה של תוכניות, שכל שנה מגיעים אליהן תלמידים.
עמיהוד בהט: נעל"ה זה רק בעל יסודי.
יוסי ביילין: מה זה טרמפ על נעל"ה בדיוק?
זאב אלקין: מגיעים כל שנה תלמידים, לכיתה י', ככיתה.
זאב אלקין: פרושים בכל הארץ - - -
קריאה: הם מגיעים לפנימיות, אבל.
קריאה: חבר הכנסת אלקין, זה בעייתי.
זאב אלקין: אבל הם לומדים בסופו של דבר בבתי ספר.
זאב אלקין: אם אתה לוקח כיתה כזאת, והופך אותה לבסיס – ויש לך גם פנימיות בתוך ערים.
זאב אלקין: לא כולם אזורים מחוץ למסגרת העירונית.
זאב אלקין: אתה יכול גם לפתוח כיתה אזורית .
זאב אלקין: זה מענה חלקי, אני לא אומר שנעל"ה מסוגל לתת פתרון.
מיכאל נודלמן: אלה המלצות.
זאב אלקין: שאלה אחרונה.
זאב אלקין: אם במערך החינוך אין לכם דרך להתמודד עם זה ברמה בית-ספרית, למה לא לנסות להעלות מחדש פתיחת אולפנים?
זאב אלקין: לחזור למצב שהיה פעם.
זאב אלקין: לשבת עם משרד הקליטה ולחשוב שוב על פתיחת אולפנים.
זאב אלקין: הרי זה לא כתוב כתורה מסיני שהוראת עברית צריכה להיות בבתי הספר.
עמיהוד בהט: אמרת דברים נכונים, התחלנו כבר לטפל בזה ורוצים להגביר את המסגרת בשנה הבאה.
עמיהוד בהט: במקביל, אנחנו, עם מט"ח, מסיימים את הפרק הראשון בהכנת תוכנית אינטראקטיבית להוראה מרחוק של אולפן, על מנת לאפשר גם במקומות שיש להם מעט תלמידים - - -
מיכאל נודלמן: את זה אני שמעתי ב-2003.
מיכאל נודלמן: הייתה ישיבה פה, זה כתוב בפרוטוקול.
עמיהוד בהט: אנחנו גם מכינים תוכנית לקליטת עלייה ותוכנית לימודים חדשה.
מיכאל נודלמן: מתי זה יהיה מוכן?
עמיהוד בהט: שתי התוכניות האלה נסתיימו, אנחנו מתחילים השנה להטמיע אותן בכמאה בתי ספר.
עמיהוד בהט: כל בית ספר יקבל סטנדרטים בקליטת עלייה, ואז יהיה - - - של חונך צמוד ומורה - - -
מיכאל נודלמן: אחרי 15 שנה מהעלייה הגדולה אתם מתחילים לבנות סטנדרטים.
יוסי ביילין: בסדר, עוד מעט יתחיל עוד גל גדול אז זה יהיה טוב.
מיכאל נודלמן: זו הבעיה, שלאף אחד אין אחריות.
מיכאל נודלמן: אין אחריות.
עמיהוד בהט: אני לוקח אחריות.
אלי זרחין: אין הרבה במשרד החינוך בין הטובים, אודי בין הטובים.
יהודה שרף: אני מהסוכנות היהודית.
יהודה שרף: רבותיי חברי הכנסת.
יהודה שרף: מה שנעשה משנה שעברה – נעשה מהלך שעשוי לתת מענה לחלק גדול מן העולים שמגיעים עכשיו.
יהודה שרף: הבעיה היא לא עם אלה שמגיעים עכשיו, אבל אני אגע בזה.
יהודה שרף: יש מה שנקרא קליטה קהילתית, שמשרד הקליטה מוביל אותה היום יחד עם הסוכנות היהודית.
יהודה שרף: הקליטה הקהילתית מדברת על שיתוף פעולה של רשות שבאות אליה איקס משפחות של עולים – 30 או 40 משפחות – בכל משפחה יש כמה ילדים, אנחנו מעבירים את שמות הילדים לרשות מראש.
יהודה שרף: משרד הקליטה נותן כסף לרשות ולמשרד החינוך על מנת לעשות אולפנים מורחבים גם למבוגרים וגם לילדים.
יהודה שרף: יתרה מזאת, האולפן להורים הוא אולפן ארוך, והיום מעבירים כספים לחברת המתנ"סים המקומית, כדי לתת חוגים לאותם הילדים.
קולט אביטל: מי מעביר את הכספים?
יהודה שרף: משרד הקליטה מעביר היום בקליטה הקהילתית – יש מפתח לפי ראש.
יהודה שרף: ואז הילד העולה שהגיע, ההורים שלו נמצאים באולפן ארוך על מנת להדביק כמה שיותר מהר את השפה, והילד יש גם אולפן או מין חונך מבית הספר, ואחרי זה הוא ממשיך - --
קולט אביטל: סליחה, אתה מדבר על הקליטה של מקומות שבהם מגיעה קבוצה של 15משפחות מינימום?
קריאה: אלה רשויות בודדות.
קריאה: עד חמישים רשויות.
יהודה שרף: לא בודדות.
יהודה שרף: אלה מעל חמישים רשויות בארץ, כאשר קליטה קהילתית מדברת מאיקס משפחות.
יהודה שרף: אבל גם אם יגיעו שש או שבע משפחות, ומשרד הקליטה החליט, הוא משלם את התקציב הזה.
יהודה שרף: אותם ילדים יוצאים נשכרים, כי אז במקום שיהיה 12 ילדים בקבוצה, יש ארבעה או חמישה ילדים בכיתה.
זאב אלקין: איזה אחוז מכלל העולים מקבל את זה?
יהודה שרף: זה חדש.
קולט אביטל: ואת זה חבר הכנסת אלקין ימצא בתקציב של משרד הקליטה?
יהודה שרף: קודם כל, זו הסוכנות היהודית.
יהודה שרף: אבל אני לא מתי חבר הכנסת אלקין - - -
קולט אביטל: אתה מדבר בשם משרד הקליטה.
יהודה שרף: קודם כל, הם עושים עבודה יפה, ומותר לפרגן.
יהודה שרף: אני יודע שבתקציב 2005 הוא ימצא את זה - ב-2004 זה לא היה קיים - גם ב-2006 אני משוכנע שהוא ימצא את זה, ואם לא – זה 1 חלקי 12 מ-2005, והוא ימצא.
אילני אבבה-קמפינו: אני ממשרד לביטחון פנים, אגף קהילה - - - ואלימות.
אילני אבבה-קמפינו: האגף מתעסק בפיתוח מצילות יישוביות.
אילני אבבה-קמפינו: אנחנו עובדים ב-64 רשויות מקומיות, כאשר אחד הקריטריונים שלנו לפעולה, זה הנושא של אחוזי העולים שנמצאים ברשות מקומית.
אילני אבבה-קמפינו: בכל ה-64 מקומות שאנחנו פועלים, עובדים עולים חדשים, גם מחבר העמים, גם יוצאי העדה אתיופית.
קולט אביטל: מה זה נקרא "עובדים"?
אילני אבבה-קמפינו: קודם כל, אנחנו שותפים.
אילני אבבה-קמפינו: אנחנו לא באים ומפעילים תוכניות.
אילני אבבה-קמפינו: אנחנו שותפים לכל הגופים שפועלים ברשות מסוימת.
אילני אבבה-קמפינו: זה אחד התנאים שלנו לעבודה, אנחנו לא באים לעבוד לבד.
אילני אבבה-קמפינו: מקצים תקציב מסוים לעיר, ויחד עם גופים נוספים – עם מנהלת יישובים שקמה למניעת אלימות ופשיעה יחד אתה - - -
מיכאל נודלמן: סליחה, עכשיו הנושא הוא שילוב עולים.
אילני אבבה-קמפינו: שילוב עולים במשרד לביטחון פנים - בימים הקרובים תיכנס לתפקיד בחורה לרכז את כל הנושא של חבר העמים, ובתחום האחריות שלה יהיה גם לפתח תוכניות לעבודה מול האוכלוסייה מחבר העמים.
אילני אבבה-קמפינו: אני יכולה לתת דוגמאות של פעילויות.
אילני אבבה-קמפינו: חוץ מזה, אנחנו בשנת בשנת 2004 התחלנו לעבוד ב-13 פנימיות ברחבי הארץ, פנימיות שמשתלבים בהם גם עולים חדשים, בעיקר עולים חדשים.
אילני אבבה-קמפינו: במקרה אני רואה פה חבר'ה מתוכנית "יואנה", זו אחת התוכניות המוצלחות שלנו, בתוכנית גישור.
אילני אבבה-קמפינו: משפט אחרון זה הנושא של תיקים במשטרה.
אילני אבבה-קמפינו: אני לא בטוחה – ואני מכירה את הנתונים האלה -שכולם עולים חדשים שעלו אתמול לארץ, גם מחבר העמים, גם מאתיופיה, שנפתח להם תיק.
אילני אבבה-קמפינו: רוב העולים הם עולים ותיקים.
אילני אבבה-קמפינו: לכן בקשר לנתונים – אז התיקים נפתחים לעולים ותיקים.
אילני אבבה-קמפינו: זה דבר ראשון.
אילני אבבה-קמפינו: דבר שני, לנושא הבגרויות, הישגים בבגרויות.
אילני אבבה-קמפינו: כאן מדברים על נתונים לעולים ותיקים, גם מחבר העמים, גם יוצאי העדה האתיופית.
אילני אבבה-קמפינו: לכן, אני חושבת שכדאי שנתייחס לנתונים האלה, כי לא מדובר בתיקים במשטרה לעולים שעלו אתמול.
אילני אבבה-קמפינו: אחת הבעיות – גם כמישהי שעלתה בגיל צעיר והייתי נערה בבית ספר - - -
מיכאל נודלמן: אני דיברתי על זה שהנתונים האלה שייכים לעולים חדשים שבאו בחמש השנים האחרונות.
מיכאל נודלמן: לא ותיקים.
מיכאל נודלמן: אלה לא ותיקים.
מיכאל נודלמן: אמרתי שאלה נתונים קצת אחרים.
אילני אבבה-קמפינו: - -
זאב אלקין: הנשירה.
זאב אלקין: הנשירה היום, של החדשים, היא האלימות בעוד חמש שנים של הוותיקים.
אילני אבבה-קמפינו: בשלוש שנים האחרונות יש יותר ויותר - - - ולכן יש פחות תיקים במשטרה.
אילני אבבה-קמפינו: יש יותר אסירים בכלא, ולכן יש פחות תיקים במשטרה.
מרק בסין: ראש מועצת בני-עיש, ויושב ראש ועדת הקליטה בשלטון המקומי.
מרק בסין: כשאני נמצא כאן אני מתרשם שכל גוף מפתח תוכניות, מבצע אותן הלכה למעשה, ותוכניות טובות.
מרק בסין: יחד עם זה אנחנו יודעים שלרוב - - -
קולט אביטל: אין קשר ביניהם.
מרק בסין: אין קשר ביניהם.
מרק בסין: אנחנו מחפשים בעצם את הסיבה לקליטה שהצלחתה מוטלת בספק.
מרק בסין: אנחנו יודעים שבסופו של דבר עולים ומשפחות מגיעים לרשויות, ושם הם אמורים להיקלט.
מרק בסין: וברשויות, נושא של רכז קליטה או מחלקת קליטה או אגף קליטה, זה פונקציה וולונטרית.
מרק בסין: ואם היא כבר קיימת ברשות, אז היא קיימת במימון מלא של הרשות, ולא בכל הרשויות זה קיים.
מרק בסין: נוצר מצב שאין יד מכוונת, אין יד מרכזת ואז אין גם תוכנית מערכתית איך לקלוט את החולים.
מרק בסין: בוודאי שנושא השפה הוא אחת הבעיות, בוודאי שנושא של רווחה הוא אחת הבעיות, אבל כאשר ילד נפלט ממערכת החינוך, סיכוי קלוש שהוא יחזור לשם וכך אנחנו מגיעים לקליטה לא מוצלחת.
מרק בסין: זה הנושא שמתוכנן בקליטה ברשויות, להוציא את התוכניות של קליטה קבוצתית, אכן אז יש את הנתונים.
מרק בסין: יותר מזה, הרשות בכלל לא מודעת כמה עולים הגיעו ליישוב זה או אחר.
מרק בסין: היא לא מקבלת שום אינפורמציה.
מרק בסין: משרד הקליטה הוא אחראי על הקליטה, הוא לא מעביר את האינפורמציה לרשות, היא בסדר, עושה את הקליטה בצורה עצמאית, ומתמודדת אחר כך עם בעיות אלימות של אותם נערים.
מרק בסין: אני רוצה להעלות עוד סוגייה אחת בשילוב של ילדים עולים במערכת החינוך.
מרק בסין: אני רוצה להתייחס לילדים שמתחילים את מערכת החינוך מראשיתה.
מרק בסין: לגני חובה.
מרק בסין: ברשויות, במקום שאחוז הקליטה גבוה, הילדים בטרום חובה לא מגיעים לגני ילדים וידועה הבעיה הזאת.
מרק בסין: הם נשארים בבית עם סבא וסבתא.
מרק בסין: כי זה נוח לכולם.
קריאות: - - - זה עולה הרבה כסף.
מרק בסין: אותם ילדים שמגיעים לכיתה א', ומתחילים את התוכנית הלימודית שלהם, שונים מתלמידים אחרים, כי אותם מתחילים ללמד שפה.
מרק בסין: וברגע שילד מתקשה במקצועות – אם זה בכיתה א' או ב' או ט' או ח' – המוטיבציה שלו להמשך לימודים יורדת.
מרק בסין: נדמה לי שחוקק חוק חינוך חובה חינם – טרום-חובה לגילאי 3-4, אבל בצורה נקודתית, באזורי עדיפות א', כאשר הפרמטר של אחוזי העולים ברשויות לא נלקח בחשבון.
מרק בסין: אלה נקודות למחשבה.
מרק בסין: תודה.
נוח גרינבוים: אני מקידום נוער במשרד החינוך.
נוח גרינבוים: אלי זרחין כבר התחיל להציג אותנו, אבל חשוב לי להדגיש כמה דברים.
נוח גרינבוים: אני לא יכול להתווכח עם הנתונים, אבל אני רוצה להגיד כמה דברים בשבח המשרד בקטע של טיפול בנושרים יוצאי חבר העמים ויוצאי אתיופיה.
נוח גרינבוים: אנחנו נמצאים בקשר עם בסביבות 5000 בני נוער עולים, מתוכם 1200 בני העדה האתיופית, וכ-3800 יוצאי חבר העמים.
נוח גרינבוים: אחד הדברים היפים שהמשרד עושה הוא, שהוא מביא את ההשכלה אל הילדים עצמם, אל אלה שנשרו.
נוח גרינבוים: יש לנו פרוייקט להשלמת השכלה – ל-8, 9, 10, 12 שנות לימוד ובגרויות, ואנחנו מביאים את המורים אל הילדים.
נוח גרינבוים: אין מצב שאנחנו מבקשים מהילד, כשהוא לא במצב שהוא מסוגל לזה, לחזור לבית הספר, כי נוצרים פערי שפה ופערי השכלה.
נוח גרינבוים: אנחנו מביאים את המורים אליו הביתה.
נוח גרינבוים: רבים מהבוגרים שלנו, בבגרויות, הם יוצאי חבר העמים, והם עושים את זה במאמץ מרוכז של כשנה וחצי.
נוח גרינבוים: יתר על כן, יש להם מדריכים אישיים שחונכים אותם ומלווים אותם בכל התהליך הזה.
נוח גרינבוים: אנחנו מעמידים לרשותם תוכניות בתחום מנהיגות של תוכניות זהות.
נוח גרינבוים: אלי ציין כמה מהן - תוכניות מניעה.
נוח גרינבוים: דובר קודם על הנושא של עבריינות ופשיעה, וחשוב להדגיש שהמדריכים שלנו מלווים אותם בכל תהליכי השיקום.
נוח גרינבוים: זאת אומרת, לבוא ולהגיד שהנתונים הם בקטע של נשירה ובגרויות, לא משקף את כל התמונה.
נוח גרינבוים: גם שכשיש פצע, אני חושב שהמשרד עושה כמיטב יכולתו כדי לתקן.
נוח גרינבוים: אולי אחת הבעיות שאפשר להעלות, זה שאנחנו לא פרושים במספיק רשויות, כי כיום אנחנו פרושים בערך ב-40 רשויות.
נוח גרינבוים: עוד דבר שחשוב לי להדגיש, זה שהמדריכים הם בני העלייה עצמם.
נוח גרינבוים: אם דובר קודם על שאלת הניכור של העובדים מול האוכלוסייה – העובדים שלנו הם עובדים יוצאי חבר העמים, שעובדים עם הילדים עצמם.
נוח גרינבוים: אין בעיית שפה.
נוח גרינבוים: אנחנו גם מעמידים לרשותם לימודי שפה ולימודי אולפן, והיום, יחד עם הצבא, אפילו פיתחנו איזושהי תוכנית של שיפור שפה לסימול עברית לשם קליטה מוצלחת יותר בשירות הצבאי.
נוח גרינבוים: הדבר היחידי שאני מצטער עליו, זה שאנחנו מצליחים להגיע רק ל-3800, 4000 או 5000 בני נוער, והלוואי והיינו יכולים להגיע ליותר מהם.
נוח גרינבוים: תודה רבה.
מיכאל נודלמן: אני רוצה להגיד: הכל בסדר, אבל אני עוד פעם אומר:
מיכאל נודלמן: חברי הכנסת לא יכלים לשבת בשקט אם אנחנו קוראים ש-46% - זה מה שנשאר - כל תלמיד רביעי הוא לא במסגרת החינוך – 25% הלכו משם, ו-50% רק מסיימים ומקבלים תעודת בגרות.
מיכאל נודלמן: זאת אומרת, זה 50% מאלה שממשיכים ללמוד.
מיכאל נודלמן: זה אחוז נמוך.
מיכאל נודלמן: ואתם פה מספרים, מדברים, על זה ש-3000 ילדים מקבלים.
מיכאל נודלמן: למה זה?
מיכאל נודלמן: אתם לא אומרים למה זה קרה.
מיכאל נודלמן: כל ילד רביעי לא במסגרת לימודים.
נוח גרינבוים: את זה אנחנו יודעים.
מיכאל נודלמן: אתם יודעים, אבל אם הם היו כולם במסגרת לימודים, לא היה צורך בדברים שאתה העלית.
מיכאל נודלמן: לכמה תלמידים אפשר לעזור בצורה פרסונלית?
מיכאל נודלמן: לכמה?
ספית חשביה-צור: אני מהחברה למתנ"סים.
ספית חשביה-צור: אני מאס מסכימה עם חברת הכנסת קולט אביטל על הצורך בראייה הוליסטית.
ספית חשביה-צור: ואת מנית ארבעה נושאים, שצריך לטפל בהם.
ספית חשביה-צור: אני, ברשותך, הייתי מוסיפה את הנושא החמישי, וזו עבודה עם הורים.
ספית חשביה-צור: כי אנחנו מדברים על ילדים, ואי אפשר לדבר על ילדים בלי ההורים שלהם.
ספית חשביה-צור: ולכן, אני חושבת שאנחנו צריכים לקחת את ארבעת הנושאים פלוס הנושא של משפחה והורים, ולנו יש הרבה מאד תוכניות, בשיתוף משרדי הקליטה והחינוך, תוכניות בשעות הבוקר, עם בתי הספר, בשעות אחר הצהרים במתנ"סים בשיתוף הסוכנות היהודית, אבל דבר אחד אני חייבת להגיד: ישנם דברים תקועים.
ספית חשביה-צור: אני רוצה לדעת איפה נציג האוצר פה.
ספית חשביה-צור: יושבים פה מהקליטה, יושבים פה מהחינוך.
ספית חשביה-צור: וכל אחד מספר כמה יופי וכמה יופי הדברים שהוא עושה, ואני רוצה לומר לכם שאלפי ילדים שלומדים אצלנו בתוכניות – ואני מדברת על אלפי ילדים, עם 80% הצלחה בהגשה לבגרויות – 80% הצלחה זה לא מעט, חברים – ועם פעילויות בשעות אחר הצהרים במתנ"סים, וכל חצי שנה אנחנו בשיתוק מוחלט, כי אין אישור מהאוצר.
ספית חשביה-צור: רק עכשיו אנחנו יושבים עם משרד החינוך ועם משרד הקליטה על תוכנית של 2000 בני נוער עולים חדשים, לקראת הקיץ, קיץ של עברית.
ספית חשביה-צור: תוכנית נהדרת של לימוד השפה העברית במשך שלושה שבועת בקיץ.
ספית חשביה-צור: 2000 בני נוער עולים חדשים מחכים לעניין הזה, אין אישור תקציבי מהאוצר.
עמיהוד בהט: זה לא נכון.
עמיהוד בהט: זה לא שאין אישור.
ספית חשביה-צור: לנו אין עדיין את האישור, אנחנו כל שני וחמישי מחכים לאישורים כדי להפעיל עוד, ויש עוד הרבה פעילויות שאפשר לעשות - - -
יוסי ביילין: אם אתה עומד באחד ליולי ואין עדיין אישור תקציבי, הוא לא יופעל בקיץ.
יוסי ביילין: זה לא ברור?
ליאורה שני: אנחנו פועלים מתוך אמונה ופועלים, ופועלים - - -
יוסי ביילין: אמונה זה טוב מאד, אני בעד אמונה.
ליאורה שני: אבל, זה לוקח זמן.
קונדרטיב לינה: הגעתי לכאן מבית הספר ז'בוטינסקי.
קונדרטיב לינה: אני הבאתי לכאן שני ילדים עולים, אחד מהם חצי שנה בארץ, השני שנתיים.
קונדרטיב לינה: יכולתי להביא עוד ילדים, אבל בגלל שהיום זו הבגרות במתמטיקה, לא יכולתי לעשות את זה, לא הבאתי תלמידים מחטיבה עליונה.
קונדרטיב לינה: אנחנו מדברים פה על כל החינוך הלא פורמלי, על כל הדברים שמעבר למה שעושים במשרד החינוך.
קונדרטיב לינה: סליחה, רבותי.
קונדרטיב לינה: אם נעבוד טוב במשרד החינוך, לא נצטרך עזרה של גורמים אחרים.
קונדרטיב לינה: כל הבעיה מתחילה במשרד החינוך, ולא אכפת לי משרד האוצר, משרד הקליטה והלאה.
קונדרטיב לינה: כי כל החוקים שיש לנו ואנחנו מקבלים, ולפי זה אנחנו מלמדים ולפי זה אנחנו עובדים, יוצאים רק ממשרד החינוך.
קונדרטיב לינה: ומשרד הקליטה יכול לעשות סלטה באוויר, אבל בבית הספר אנחנו עובדים רק לפי החוקים של משרד החינוך.
קונדרטיב לינה: זה דבר ראשון.
קונדרטיב לינה: דבר שני, כל פעם אנחנו במאבק קשה עם משרד החינוך מכל הבחינות.
קונדרטיב לינה: מתחילים מהקלות.
קונדרטיב לינה: אם ילד מגיע לארץ וחסר לו חודש עד חמש שנים, הוא כבר לא מקבל הקלות.
קונדרטיב לינה: סליחה, מה זה לא מקבל הקלות?
קונדרטיב לינה: התלמיד רק מגיע ושנה ראשונה הוא רק לומד אצלנו באולפן.
אלי זרחין: השנה לא נותנת כלום.
קריאה: יש ועדת חריגים.
קונדרטיב לינה: ועדת חריגים אפס, סליחה.
קונדרטיב לינה: זה לא עוזר לתלמידים שלנו, כי אתם מתייחסים לתלמידים באופן פורמלי.
קונדרטיב לינה: מה זה חודש-חודשיים ותלמיד לא מקבל הקלות?
קונדרטיב לינה: תעמדו בבקשה, ותעשו את מבחני הבגרות אתם, עכשיו, כולם, אני רוצה לבדוק אתכם איך תעשו עכשיו את מבחני הבגרות.
יוסי ביילין: עדיף שלא תבחני אותנו.
קונדרטיב לינה: אני רוצה להגיד שמתייחסים לתלמידינו כאילו שלא חושבים לא על העתיד של הילדים, אבל גם לא על העתיד של המדינה.
קונדרטיב לינה: כשאנחנו מתייחסים לתלמידים האלה – לא נותנים להם יחס טוב, אנחנו מקבלים בחזרה אותו דבר.
קונדרטיב לינה: אנחנו כבר אכלנו את זה.
קונדרטיב לינה: כבר 16 שנה עברו מאז העלייה הגדולה.
קונדרטיב לינה: מה אנחנו רואים?
קונדרטיב לינה: שיש אלימות.
קונדרטיב לינה: אבל, זה הכל תלוי בנו, בכנסת, משרד החינוך והלאה.
קונדרטיב לינה: אנחנו עוד אוכלים את זה ואנחנו עוד נאכל.
קונדרטיב לינה: כי אם עכשיו לא נטפל ממש בתלמידים שלנו, המצב יידרדר יותר ויותר.
קונדרטיב לינה: אני רוצה להגיד שאותו דבר גם קשור להקלות.
קונדרטיב לינה: אתם יודעים כמה תלמידים עולים מקבלים הקלות, לא בגלל שהם עולים חדשים, אלא בגלל שיש להם מבחני התאמה וכולי.
קונדרטיב לינה: אז אני רוצה להגיד: לפעמים להורים אין כסף לשלם עבור המבחנים האלה, והתלמידים לא מקבלים הקלות, כי ההורה לא יכול להוציא מכיסו 2000 שקל.
קונדרטיב לינה: אני רוצה להגיד לנציגים של משרד החינוך.
קונדרטיב לינה: אתם צריכים טוב טוב לחשוב לפני שאתם יוצאים בחוקים וכללים כלפי הילדים שלנו.
קונדרטיב לינה: התוכניות שלכם יפות, מניעת סמים זה יפה, אבל צריך קודם כל להסתכל בשורש הבעיה.
קונדרטיב לינה: להשקיע בבית הספר ובחינוך עצמו.
קונדרטיב לינה: ואחר כך חינוך לא פורמלי.
קונדרטיב לינה: אחר כך בסמים.
קונדרטיב לינה: אפשר למנוע את הבעיות האלה.
קונדרטיב לינה: באתי היום – ויש פה ילדים אם אתם רוצים להקשיב להם, אז בבקשה.
קונדרטיב לינה: אבל אני רוצה להגיד: היום הזה מאד קשה, כי אתם יודעים שהיום עושים מבחן במתמטיקה, ובכל זאת הגעתי לכאן.
קונדרטיב לינה: אתם צריכים להקשיב: אין דבר כזה שמתייחסים לתלמידים האלה כסוג ב'.
קונדרטיב לינה: שעות אולפן – מה זה שעתיים אולפן?
קונדרטיב לינה: מישהו מכם היה עולה חדש?
קונדרטיב לינה: אני הייתי עולה חדשה.
קונדרטיב לינה: מהבוקר עד הלילה רק ישבתי ואחר כך גם בבית הצמדתי את הטוסיק לכסא ולמדתי.
קונדרטיב לינה: אבל אנחנו לא נותנים לתלמידים שלנו לעשות את זה.
קונדרטיב לינה: אנחנו מיד זורקים אותם לכיתה רגילה.
קונדרטיב לינה: 13 שנה עבדתי ואני עובדת בגימנסיה הרצליה.
קונדרטיב לינה: גם שם יש עולים חדשים, שמתקשים מלכתחילה להתחיל ללמוד בכיתה רגילה.
קונדרטיב לינה: אז אני מבקשת: אם אתם כבר – אני רואה אנשים שיכולים לעשות משהו.
קונדרטיב לינה: אז בבקשה קודם כל לטפל בהטבות כלפי הילדים האלה.
קונדרטיב לינה: דבר שני, זה הבגרויות.
קונדרטיב לינה: לעשות משהו.
קונדרטיב לינה: כי תלמיד שמרגיש שהוא לא יכול לכתוב מכתב בעל פה בתנ"ך, בלשון, עוזב.
קונדרטיב לינה: הוא חושב שהוא לא יעשה שום דבר, אז בשביל מה להשקיע?
קונדרטיב לינה: אנחנו מכירים את עצמנו, אם אנחנו לא מצליחים – עוזבים.
קונדרטיב לינה: אבל, בכל זאת הם ילדים קטנים, לא חשוב שהם בני 15 ו-14.
קונדרטיב לינה: הם רוצים לראות את ההצלחה.
קונדרטיב לינה: אם יש להם הצלחה, הם עובדים.
קונדרטיב לינה: אם הם יודעים מלכתילה שהם לא יכולים להגיע להצלחה, הם מרימים ידיים.
קונדרטיב לינה: אז אנחנו צריכים לעשות הכל כדי לטפל בילדים האלה ולתת להם הכל כדי שהם יעשו את הבגרויות.
קונדרטיב לינה: תודה.
שלמה מולה: יש לי שאלה.
שלמה מולה: למה א אפשר לעשות בגרות בשפה שלו?
שלמה מולה: ברוסית, למשל?
שלמה מולה: למה עולה לא יכול לעשות בגרות בשפת אמו?
מיכאל נודלמן: בסדר, יש שאלה, אבל לא צריך תשובה.
מיכאל נודלמן: אתם צריכים לחשוב – אולי אפשר.
מיכאל נודלמן: נציג השלטון המקומי.
מיכאל גינקר: אני מנכ"ל קליטה ועליה במרכז השילטון המקומי.
מיכאל גינקר: רציתי להעלות סוגייה של יועצי העולים בבתי הספר, מטעם משרד החינוך.
מיכאל גינקר: אני זוכר שכל שנה היינו מעלים את הסוגייה למה לא מעלים את הנושא הזה באופן חקיקתי.
מיכאל גינקר: למה אי אפשר לקבל החלטה למסד את הדבר הזה, יועץ עולים בבית הספר, ובעיר מסוימת, עיר קולטת עלייה.
מיכאל גינקר: ולמה יש פתרונות חלקיים בעיר כזאת או אחרת – ושמעתי פה מדריכים ברמה גבוהה, שנותנים הדרכה לאנשי מקצוע.
מיכאל גינקר: את יועץ הקליטה צריך להצמיד לילד ולמשפחה שנמצאת במצב בעייתי.
מיכאל גינקר: וברגע שרשות מקומית מתארגנת באופן עצמאי לגמרי, שולחת יועץ קליטה, אז יש יועץ קליטה.
מיכאל גינקר: ברגע שהרשות לא מסוגלת לגרד תקציבים או לנקוט יוזמה, ולא עושה כלום, אין פונקציה כזאת ממילא.
מיכאל גינקר: וזה דבר שנרשם בפרוטוקול כל שנה בוועדת הקליטה, ואף פעם לא שמעתי התנגדות לזה, ואפילו נציגי משרד החינוך הסכימו, ומאז לא זז כלום.
רעיה ריגר: אני מנכ"לית של פורום הורים עולים.
רעיה ריגר: יש לי כמה שאלות.
רעיה ריגר: נכון להיום, יש חמישים אלף תלמידים שסיימו את בית הספר והם אחרי צבא, ואין להם בגרות עדיין עד היום.
רעיה ריגר: וכל שנה אנחנו מקבלים עוד תלמידים ועוד תלמידים.
רעיה ריגר: כן, זה נכון, אנחנו עובדים המון שנים בשיתוף פעולה גם עם משרד החינוך וגם עם משרד הקליטה, ומקבלים ייעוץ נהדר ממשרד החינוך, והמון עזרה.
רעיה ריגר: אבל יש שאלות.
רעיה ריגר: למה מורים, שמלמדים באותה כיתה בערב, נותנים שיעורים פרטיים לתלמידים שזקוקים לבגרויות?
רעיה ריגר: זה גם – אני חושבת שזאת סיבה שלא מלמדים נכון בכיתה, שילד יישב.
רעיה ריגר: אני לא מבינה.
רעיה ריגר: לאותו מורה יש הצלחה בשיעורים פרטיים, ואין לו הצלחה בכיתה.
רעיה ריגר: זו שאלה ראשונה.
רעיה ריגר: שאלה שנייה, מה אפשר לעשות עם ילדים בוגרים שלנו שעכשיו, בגיל 20, 25, אין להם בגרות, אין להם עתיד ואין להם שום דבר?
רעיה ריגר: למה אי אפשר לעשות עכשיו תוכניות חדשות למישהו שסיים את בית הספר, סיים את הצבא, ולא הספיק לממש את הזכויות שלו כשהיה בגיל של תלמיד, ויכול היום לעשות בגרויות במקומות שמתאימים לו.
רעיה ריגר: ואני חושבת שכדאי להקים ועדה ביחד עם משרד החינוך, גם עם ההורים וגם עם העמותות שעובדות בתחום החינוך.
רעיה ריגר: ועדה משותפת כדי לראות מה אפשר לעשות עם זה.
רעיה ריגר: איפה הבעיה.
רעיה ריגר: והארגון שלנו עכשיו עושה מחקר של שיתוף פעולה עם משרד הקליטה, מה בדיוק בעיית הנשירה של בית הספר.
רעיה ריגר: מה אפשר לעשות.
רעיה ריגר: זה מחקר מדע.
רעיה ריגר: ואני חושבת שבסוף השנה, בדצמבר, באוקטובר, אנחנו יכולים לאסוף את הנתונים.
מיכאל נודלמן: משרד החינוך זה לא מפריע לו שיש נשירה?
רעיה ריגר: משרד החינוך עובד אתנו בשיתוף פעולה, אבל זה לא מספיק.
מיכאל נודלמן: לא מספיק.
מיכאל נודלמן: רציתי לשאול את משרד החינוך: אם ילד לא הולך לבית הספר חודש, אתם מודאגים בזה, ואיפה הוא?
עמיהוד בהט: כן, ואני עוד פעם מציע - נמצא פה מנהל היחידה לביקור סדיר ומניעת נשירה.
עמיהוד בהט: אני מציע שהוא ידבר.
מיכאל נודלמן: אנחנו שעה וחצי עובדים, אני אתן לעוד כמה אנשים.
מיכאל נודלמן: בבקשה, את כל כך רוצה.
אירה טבצ'ניקוב: מנהלת בית ספר ערב מופ"ת באשקלון וגם מרכזת את כל ענייני הדרום בנושא החינוך הלא פורמלי.
אירה טבצ'ניקוב: אני אדבר רק על העובדות.
אירה טבצ'ניקוב: ילד הגיע ארצה, נכנס לכיתה, ואז מתחילה אלימות נגדו.
אירה טבצ'ניקוב: דביל, אידיוט, אתה לא מבין מה שמדברים, רוסי מסריח וכל הדברים האלה.
אירה טבצ'ניקוב: תוך חודש חודשיים, את האנרגיות שלו נגד כל הסיפור הזה, כבר אי אפשר לשבור.
אירה טבצ'ניקוב: אם זו הייתה תקופה שהם היו חזקים, זו הייתה ממש מאפיה.
אירה טבצ'ניקוב: קבוצה נגד קבוצה.
אירה טבצ'ניקוב: היום המצב עוד יותר גרוע.
אירה טבצ'ניקוב: ילד יחיד בכיתה, נופל כאילו מהשמיים ומקבל סטירות מכל דבר.
אירה טבצ'ניקוב: מורה בבית ספר מרשה לעצמו לקחת ילד ולזרוק אותו על הקיר, ובגלל שהילד עולה חדש ואמא באה, ולא יכולה להסביר מה קורה, מנהל בית הספר אומר שהילד בעצמו זרק את עצמו על הקיר.
אירה טבצ'ניקוב: והילד ממשיך, חייב ללכת לאותה כיתה.
אירה טבצ'ניקוב: הבעיה מתחילה בבית הספר היסודי, לא בחטיבת ביניים או בבית הספר העל יסודי.
אירה טבצ'ניקוב: כשהם מגיעים לחטיבת הביניים, הם כבר נגד השלטון, שלא מלמד אותם.