GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רימה גלקין: אני עוסקת בנושא של הכשרת אנשי מקצוע במשרד החינוך בנושא ייעוץ וחינוך רב-תרבותי.
רימה גלקין: אני רואה אנשים שעובדים 15 שנה עם ילדים עולים, וסוף-סוף מתחילים להבין עם מי הם עובדים.
רימה גלקין: אני ממליצה להזמין להכשרה כל מי שנותן מענה ועזרה- -
מיכאל נודלמן: את אמרת שזאת שאלה, עכשיו זה נאום.
רימה גלקין: אני ממליצה כי החברה שלנו השתנתה, וכל בן אדם שעובד עם הציבור חייב הכשרה מינימלית בנושא.
רונית דולב: במדד הסובייקטיבי שבדקנו בדקנו מה קורה להם בפועל, אבל גם איך הם מרגישים כלפי הדברים האלה, וכל התוצאות מראות הרבה פחות שביעות רצון מהמצב שלהם, כולל העולים מהמערב אף על פי - - - נראו טוב.
רונית דולב: אבל הם לא היו מספיק מרוצים.
רונית דולב: מבט לעתיד: חסרות לנו שאלות בתחום הסובייקטיבי: מה תחושות ההזדהות שלהם ומהי תחושת הזהות שלהם.
רונית דולב: בהרבה מאוד שיחות שעשינו היו אנשים שנמצאים בארץ 20-30 שנה שאמרו שבהגדרת הזהות שלהם הם יגידו שהם ארגנטינאים יהודים שחיים בישראל, לא מגדירים עצמם ישראלים.
רונית דולב: 40% מהילדים בישראל לא מרגישים תחושת הזדהות עם המדינה.
רונית דולב: לכן התוספת של השאלות הסובייקטיביות היא מאוד חשובה.
רונית דולב: כמו שאמר פרופ' סמיונוב, גם הגדלת חלק מהקבוצות כדי לעלות על הצרכים הייתה מאוד עוזרת לנו.
מיכאל נודלמן: אני מבין שזה לא סוף הוועדה, זאת רק ההתחלה של הוועדה.
מיכאל נודלמן: זה נושא מאוד מסובך וצריך מחקר יותר עמוק, כי עשו פה קבוצות לא הומוגניות- -
רונית דולב: עשינו קבוצות הומוגניות והשווינו ביניהן.
רונית דולב: אנחנו רוצים להרחיב וגם לראות מה קורה כל שנה, וכן מה קורה לעומת השנה הקודמת.
רונית דולב: ככה נראה אם המצב משתפר או מחמיר בחלק מהפרמטרים.
רונית דולב: אני ארצה כמובן להוסיף שאלות - -
מיכאל נודלמן: פה חשוב שלא היה רק מדד, אלא גם תוצאות.
מיכאל נודלמן: אני רואה ששילוב בעבודה הוא גבוה, אבל התחושה של האנשים היא מאוד לא טובה.
מיכאל נודלמן: מה לעשות?
מיכאל נודלמן: איך לעבוד על הנושא הזה?
מיכאל נודלמן: בארצות-הברית לומדים את הדברים האלה, והתוצאות יותר טובות.
מיכאל נודלמן: שם מנסים להשתמש בפוטנציאל.
מיכאל נודלמן: זה נותן תועלת למדינה, לחברה ולכל בן אדם.
מיכאל נודלמן: לא כמו 40% מהילדים שלא מרגישים שהם ישראלים; הם מרגישים שהם חיים פה, אבל הם מרגישים קודם כל מארץ המוצא שלהם.
מיכאל נודלמן: זה לא בסדר, זה נתונים קשים.
רונית דולב: מאוד מדאיג.
שוש ארד: אני רוצה לסכם ולהגיד מה אנחנו רוצים מהוועדה וממך.
שוש ארד: אנחנו מאוד רוצים להזמין את ועדת הקליטה לביקור ברופין בתחילת שנת הלימודים הבאה, כך שתוכלו להתרשם מקרוב, לדבר עם הסטודנטים, להתרשם מהמעורבות החברתית, לדבר עם האנשים, לראות את הפסלים.
מיכאל נודלמן: מתי אתם מתחילים?
שוש ארד: בתחילת אוקטובר.
מיכאל נודלמן: אנחנו נבוא.
שוש ארד: מאה אחוז, נהיה בקשר איתכם.
שוש ארד: אנחנו רוצים לבקש מכם להעלות לפני הכנסת פעם בשנה את הסיכום של המחקר של המדד, לערוך עליו דיון בוועדה, ואחר-כך להגיש אותו בפני כל הכנסת בצורה שאתה תמצא לנכון.
שוש ארד: אנחנו מבקשים שהוועדה תקרא לכל משרדי הממשלה השונים שאנשים שבאים במגע עם עולים ייקחו קורסי השתלמות והכשרה ברופין, קורסים של הסבה מקצועית.
שוש ארד: אנחנו מבקשים שהוועדה תקרא למשרד הקליטה ולמשרד ראש הממשלה לתמוך כספית בפעילות שקשורה בשילוב חברתי, במחקר, בקורסי הכשרה, וגם אם אפשר במרכז התיעוד.
שוש ארד: זה מאוד יעזור.
שוש ארד: אני רוצה גם שהוועדה תקרא למשרד האוצר ואולי לות"ת של המל"ג כדי לייעד מספר מסוים של סטודנטים עולים.
שוש ארד: הדבר הזה חשוב כי הם לא יכולים להתקבל בדרישות הרגילות של הסטודנטים.
שוש ארד: אם זה יהיה מספר מיועד וצבוע רק לעולים, זה מאוד חשוב.
שוש ארד: יהיה חשוב אם תסייעו לנו לקבל רשות בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה להרחיב את בסיס הנתונים שלנו כך שהמחקרים יהיו יותר מבוססים ויותר נכונים.
שוש ארד: אנחנו רוצים להגיש לך את כל התוצאות האלה שרונית הכינה.
רונית דולב: זה יותר רחב מאשר הצגנו.
מיכאל נודלמן: עכשיו אני אנסה לענות על השאלות ולבקשות שלכם.
מיכאל נודלמן: אני מודה לכם ומברך את עבודתכם.
מיכאל נודלמן: זה פלא שאנחנו חוגגים כמעט 60 למדינת ישראל, ועוד לא היה מכון שלמד ברצינות את כל מה שקשור לשילוב של קליטה.
משה שריר: היה צריך לבוא פרופסור למיקרו-ביולוגיה כדי להבין את הצורך החברתי הזה.
מיכאל נודלמן: מי זה?
שוש ארד: אני.
מיכאל נודלמן: אולי בביולוגיה יש ראיה יותר רחבה של דברים מאשר במתמטיקה ובמקצועות אחרים.
מיכאל נודלמן: אולי אף אחד לא חשב שקליטה זה גם מקצוע.
מיכאל נודלמן: כל מיני אנשים לקחו את העבודה כדי לעשות קליטה במשרדים שאין בהם מספיק השכלה בדברים האלה.
מיכאל נודלמן: אני מברך על כך שפה יש גישה סיסטמתית של כל המקצועות.
מיכאל נודלמן: כך צריך להיות.
מיכאל נודלמן: כאשר מטוסים אנגלים נפלו במלחמה, והמצב היה גרוע, היה מדען בשם נורברט וינר שהמליץ לשלטון האנגלי להקים קבוצה שאליה נכנסו כל מיני אנשים, אפילו ספר היה שם, כי הוא חשב שכל דבר הוא מאוד מסובך, וצריכים להיות אנשים מגישות אחרות, ורק כך אפשר לקבל המלצה הכי טובה.
מיכאל נודלמן: כמו פה: לפעמים יש 3-4 חברי כנסת ולפעמים יש 40 אנשי חינוך ופסיכולוגיה, ורק ככה אפשר לקבל החלטה.
מיכאל נודלמן: אתם בדרך הנכונה, ואני מופתע.
מיכאל נודלמן: אני גם עולה חדש, כמעט 30 שנה בארץ, ואף אחד לא בדק מה צריך בבעיות הקליטה.
מיכאל נודלמן: כולם אומרים שרוצים עלייה, אבל אף אחד לא בדק איך לעשות.
מיכאל נודלמן: כולם יודעים שקשה להיות עולה חדש, קשה להשתלב בחברה, אבל מה לעשות, למה קשה, איזה כיוונים קשים ופחות קשים – אף אחד לא בדק.
מיכאל נודלמן: זה כיוון טוב, ונושא מאוד חשוב למדינה.
מיכאל נודלמן: ביקור לרופין – אין בעיות.
מיכאל נודלמן: לא צריך כסף, לא צריך שיחות.
מיכאל נודלמן: אנחנו עם רצון מאוד גדול.
מיכאל נודלמן: תודה רבה שהזמנתם אותנו, אנחנו נהיה שם.
מיכאל נודלמן: באוקטובר אנחנו מתחילים לעבוד, ואפשר לעשות את זה.
מיכאל נודלמן: כל שנה אנחנו צריכים להעלות פה את מדד העלייה.
מיכאל נודלמן: זה משהו חדש.
מיכאל נודלמן: כל שנה יהיה דיווח בכנסת.
מיכאל נודלמן: אנחנו רוצים תוצאות, לא רק במספרים, אלא גם המלצות מה צריך לעשות, מה סדרי העדיפות.
רונית דולב: בשנה השנייה זה כבר קל כי אז נראה מגמות.
מיכאל נודלמן: פה חשוב גם סדר עדיפות כי יש כל כך הרבה כיוונים בשילוב בחברה, חלק עולה יותר כסף, חלק פחות כסף.
מיכאל נודלמן: חלק יותר חשוב וחלק פחות חשוב.
מיכאל נודלמן: צריך להיות סדר עדיפות.
מיכאל נודלמן: יש פה מרכיבים של כסף וזמן.
מיכאל נודלמן: אנחנו נפנה למשרדים הרלוונטיים כדי שהם ישלחו עובדים שלהם לקורסים.
מיכאל נודלמן: זה חשוב מאוד.
מיכאל נודלמן: נפנה גם לארגוני עולים בעניין הזה.
מיכאל נודלמן: יש לי שוב שאלה בעניין הזה: יש הרבה ארגוני עולים וולונטריים שעובדים למען קליטת העלייה.
מיכאל נודלמן: אין שם כסף, הם לא יכולים לשלם.
מיכאל נודלמן: אולי אתם מוכנים לקבל אחד או שניים- -
שוש ארד: אין בעיה.
מיכאל נודלמן: הם עושים את הדברים באיטואיציה ובתום לב, אבל אין להם כל הידע.
מיכאל נודלמן: אני גם מוכן לפנות לות"ת לגבי סטודנטים עולים.
שוש ארד: לייעד.
שוש ארד: שזה יהיה צבוע.
מיכאל נודלמן: יש לי קשר עם ות"ת, אני אכתוב מכתב היום או מחר.
דנה גורדון: רק אם תוכלו להגדיר מה אתם בדיוק רוצים שנבקש מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
רונית דולב: אנחנו נכתוב מכתב ברור עם מה שאנחנו רוצים.
מיכאל נודלמן: אנחנו יכולים לפנות, אבל אני לא יודע אם הם יכולים לאפשר לנו.
שוש ארד: דבר נוסף, חוץ מאשר לקרוא למשרדי הממשלה להפנות עובדים לקורסים, גם לתמוך במחקר, גם בקורסי הכשרה וגם במרכז התיעוד.
שוש ארד: מרכז התיעוד של סיפורי עולים הוא בעיניי עניין חשוב.
שוש ארד: אם נוכל לקבל תמיכה ועזרה מכם זה חשוב.
מיכאל נודלמן: אין בעיה.
מיכאל נודלמן: אני אכתוב מכתב לראש הממשלה ולמי שצריך כדי לבקש תמיכה למכון הזה למחקרים שלו וללימודים שלו כי זה חשוב מאוד.
שוש ארד: אנחנו נהיה הזרוע שלך.
מיכאל נודלמן: היה פה דיווח של שר הקליטה, ואני אמרתי שכולם חושבים שמשרד הקליטה הוא לא כל-כך חשוב וגם לא הוועדה.
מיכאל נודלמן: אני חושב שזה חשוב מאוד.
מיכאל נודלמן: עלייה היא תשתית המדינה.
מיכאל נודלמן: עכשיו השר הולך להשתנות.
מיכאל נודלמן: אבל אני בטוח שזה נושא מאוד חשוב.
מיכאל נודלמן: אנחנו חיים בתנאים עם שכנים שאף מדינה לא חיה בתנאים כאלה.
מיכאל נודלמן: עלייה וקליטה זה לא רק אנשים, זה פוטנציאל אינטלקטואלי, זה פוטנציאל של מדינה, וזה מדד של מדינה בכל העולם.
מיכאל נודלמן: יש עלייה – יש מדינה חזקה; אין עלייה - אנחנו רואים איך זה הולך למטה.
מיכאל נודלמן: אנחנו מדינה של יהודים.
מיכאל נודלמן: במדינות שיש בהם כל הלאומים: בארצות-הברית, באוסטרליה, בקנדה – שם גם נותנים דגש גדול על הגירה.
מיכאל נודלמן: יחסית אליהם אנחנו צריכים לתת דגש יותר חזק כי אנחנו מדינה עם לאום אחד.
זאב אלקין: אני שמח לפתוח את הפגישה הראשונה של ועדת המשנה לקליטת ילדים, נוער וצעירים עולים במערכת החינוך.
זאב אלקין: הנושא שעל סדר היום וגם מחר הוא הוראת עברית, בעיקר לילדים ונוער שמגיעים כל יום וכל שבוע.
זאב אלקין: אני מבקש לשמוע בהתחלה את סקירת משרד החינוך, איפה הדברים עומדים היום, איך השיטה פועלת היום, ומהם הנתונים.
זאב אלקין: לאחר מכן נשמע דעות ונקיים דיון על סקירת המצב.
זאב אלקין: עמיהוד בהט, ראש אגף לקליטת עלייה במשרד החינוך, בבקשה.
עמיהוד בהט: בוקר טוב.
עמיהוד בהט: אנחנו נמצאים במציאות קליטה שצריכה לעמוד במבחן הזמן.
עמיהוד בהט: הזמן השתנה ויש הבדלים גדולים מאוד בין היקף העלייה בשנות ה- 90 לבין העלייה היום ולאופן העלייה.
עמיהוד בהט: לזה יש השלכות מאוד גדולות על העניין כולו.
עמיהוד בהט: צריך לעשות הפרדה ברורה בין מבנה העלייה מאתיופיה לבין העלייה משאר מדינות העולם, וגם בתוך זה צריך להגיד שיש הבדל בין עלייה שכרוכה בקליטה ישירה – על אחד במקום שהוא מוצא לעצמו לגור, ללמוד ולהתחנך ולהתקדם – לבין עלייה מצרפת למשל, שהיא יותר מרוכזת, בדרך כלל בתקופת הקיץ, וזה מאפשר למערכת טיפול אחר ובמידה רבה פחות מורכב.
עמיהוד בהט: העלייה מאתיופיה מגיעה אלינו באופן קבוע במהלך כל השנה.
עמיהוד בהט: אחת לכמה שבוע נוחת מטוס, והעולים מגיעים למרכזי הקליטה שמפעילה הסוכנות היהודית בכל הארץ.
עמיהוד בהט: על ההגעה אנחנו יודעים לא יותר מ- 3-4 ימים לפני הנחיתה.
עמיהוד בהט: אנחנו צריכים לזהות אז כמה מבוגרים וכמה ילדים, באיזה גילאים הם, וכמובן שכל משפחה או שתי משפחות מגיעות למרכז קליטה אחר; זה לא שמרכז קליטה אחד מתמלא ואז עוברים לשני.
עמיהוד בהט: כשיש 20 משפחות כל שתיים-שלוש משפחות מגיעות למרכז קליטה אחר: אחת לבאר-שבע, אחת לקריית שמונה ואחת לנהרייה ואחת לאשקלון.
עמיהוד בהט: הילדים לומדים בכיתות קלט ובכיתות אולפן, וכך עושים צעדים ראשונים בלימוד עברית.
עמיהוד בהט: בתוך הקבוצה שמגיעה מאתיופיה יש ילדים שלמדו באתיופיה וכאלה שלא למדו באתיופיה.
עמיהוד בהט: כך שאפשר למצוא בכיתת קלט אחת ילדים מרקעים שונים מכל גווני הקשת האנושית האפשרית, וגם קצב ההגעה שלהם שונה:
עמיהוד בהט: כל חודש-חודשיים הכיתה מקבלת עוד קבוצת תלמידים.
עמיהוד בהט: כמובן, מורכב מאוד לבצע הוראה בכיתה כזאת.
עמיהוד בהט: לכן אנחנו משתדלים לגוון ולצייד את המורים בכיתות הקלט באולפן במירב הכלים בהתאם לתוכנית הלימודים.
עמיהוד בהט: בשנה הבאה אנחנו מתכוונים להכניס לכל כיתת אולפן כזאת מורה יוצא אתיופיה שיכול לסייע גם בהוראה, גם בהעלאת הדימוי העצמי,אפילו ברמה של תרגום פשוט, כי מדובר על אנשים שהגיעו לפני יומיים-שלושה מחו"ל.
עמיהוד בהט: אנחנו גם מתכוונים – אני מקווה שיהיה לזה תקציב – להקים יחידת בנות שירות לאומי יוצאות אתיופיה כדי לתגבר את הכיתות האלה.
עמיהוד בהט: גם עכשיו עושות את זה מורות חיילות, אבל במספרים מאוד מצומצמים.
עמיהוד בהט: כיתה כזאת עובדת כשנה וחצי, וחלק מהילדים משתלבים בכיתות האם, וחלק מהילדים נשארים עד המעבר ליישוב הקבע, ואז הם עוברים.
עמיהוד בהט: קליטת תלמידים משאר חלקי העולם היא קליטה ישירה ביישובים שונים, מלבד צרפת וארצות-הברית שמהם באים עולים בקבוצות יותר מרוכזות ומתוכננות מראש על-ידי עמותות שונות, כמו "נפש בנפש" שמביאים את העולים מצרפת ומארצות-הברית.
עמיהוד בהט: אבל רוב העולים מחבר העמים וגם אחרים מגיעים למדינת ישראל באופן פרטני, כל אחד ליישוב שהוא משתלב.
עמיהוד בהט: זה אומר שאנחנו מגיעים למצב שבערים "קולטות עלייה" יש ילד אחד או שני ילדים שהגיעו בשנה האחרונה, וגם במקרה הזה לא ברור שהם הגיעו ב- 1 בספטמבר, אלא גם פה התהליך נמשך גם במשך השנה.
עמיהוד בהט: מעטים הם בתי-הספר שבהם אנחנו יכולים למצוא ריכוזים קצת יותר גדולים שמאפשרים יצירת מסגרות מעוגנות מראש, כמו באשדוד או בחיפה.
עמיהוד בהט: אבל גם שם מדובר בבית ספר אחד ובדרך כלל ההוראה האולפנית מתבצעת גם שם.
עמיהוד בהט: בחיפה למשל יש אולפן שיש בו 10 ילדים, וזה כולל ילדים מ- א' ועד ו', שלא תמיד מגיעים מאותו רקע.
עמיהוד בהט: זאת מסגרת שמאפשרת יתר גמישות.
זאב אלקין: יש לכם נתונים סטטיסטיים?
זאב אלקין: למשל כמה ילדים הגיעו בשנה האחרונה.
עמיהוד בהט: יש לי נתונים שמתייחסים לכל העולים מארצות הרווחה – גם מצרפת, גם מחבר העמים וגם ממקומות אחרים.
עמיהוד בהט: זה לא מפולח לפי ארצות, אלא לפי ארצות רווחה ויוצאי אתיופיה לפי המבנים השונים של הכיתות.
עמיהוד בהט: לדוגמה, במחוז חיפה: באור עקיבא יש ילד אחד, בזכרון יעקב יש 6 ילדים בשני בתי-ספר.
עמיהוד בהט: יכול להיות שאחד או שניים מהם הם בכיתה א', וזאת פרשה פדגוגית בפני עצמה בגלל היכולת לשלב אותם באולפן כללי שהוא מסגרת יותר רחבה; בחדרה יש 8 תלמידים ב-6 בתי הספר; בצור שלום, בקריית ביאליק וב- - - יחד יש 8 תלמידים, ומן הסתם חלק מהם באו בכיתה א',ב' ולא באותו זמן; בקריית מוצקין יש 5 תלמידים ב- 3 בתי-ספר.
עמיהוד בהט: כך בכל מחוז, גם בצפון: שניים במרום גולן, אחד במרחביה, אחד בנהרייה, ארבעה בנצרת עלית- -
זאב אלקין: כמה יש בנתניה?
עמיהוד בהט: בנתניה ב- 13 בתי-ספר יש 20 עולים.
עמיהוד בהט: מתוכם לא הגיעו ב- 1 בספטמבר וחלק הגיעו ב-א'-ב'.
עמיהוד בהט: בפתח תקווה יש כ- 15 תלמידים ב- 12 בתי-ספר.
זאב אלקין: אם כך המצב שאתה מתאר הוא כזה שבערים הבינוניות קולטות עלייה – לא חיפה ולא אשדוד – יש כ- 20 ילדים שפזורים במספר גדול של בתי-ספר- -
עמיהוד בהט: ושלא ברור אם כולם עלו ב- 1 בספטמבר, אלא מצטרפים רק במהלך השנה.
עמיהוד בהט: מתוכם יש ילדים ב- א'-ב', וזאת שאלה פדגוגית אמיתית אם אפשר לשלב אותם באופן פדגוגי.
עמיהוד בהט: אני אסקור גם את הקשיים האחרים, כמו למשל קושי ההסעות; לא כל ילדו בכיתות א'-ב' וגם ג' ו-ד' ייסע למרחקים כדי להיות נוכח במסגרת של אולפן יישובי או של אשכולות של בתי-ספר, אף על פי שמבחינתנו אלה אולפנים מצוינים.
זאב אלקין: הנתונים האלה הם רק על בתי-ספר יסודיים?
עמיהוד בהט: רק יסודי.
עמיהוד בהט: אם בבית-ספר אזורי יש 6 כיתות, מן הסתם בחטיבות הביניים יש חצי מזה, כיוון שיש רק 3 שכבות, אז זה עוד הרבה פחות.
עמיהוד בהט: אם כי ההסעות בחטיבות הביניים יותר פשוט כי זה ילדים יותר גדולים, לא רק מבחינת העלות, אלא גם מבחינת ההסעות.
עמיהוד בהט: העלות של ההסעות היא מאוד גדולה, ואני מניח שאחד הגורמים שמקשים על הקמה מסוג זה.
עמיהוד בהט: יש מקום גם לדבר על מערך התקצוב של העולים בשעות חסר במערכת החינוך היסודית, בחטיבות הביניים ובחטיבות העליונות.
עמיהוד בהט: העולים כולם מקבלים הקצאה של שיעורי עזר לעולים.
עמיהוד בהט: בחינוך היסודי נוהג יישום דוח ועדת שושני שדיברה על תקצוב דיפרנציאלי בבתי-הספר, ובוטלו הסלים האחרונים שהיו פעם צבועים לעולים ולמחוננים ולכל מיני קבוצות באוכלוסייה.
עמיהוד בהט: היום הדבר ניתן בצורה גלובלית כאשר מנהלי בית הספר מקבלים את התקן, ובתוכו פרושים על פי שיקולים פדגוגיים- -
אלי זרחרן: גם התקן הזה קוצץ מ- 1.25 ל- 0.95
עמיהוד בהט: הקיצוצים במערכת חלים על כל הדוח.
עמיהוד בהט: דוח ועדת שושני עשה טוב מאוד עם העולים ביישום הדוח משום שהוא מתייחס אל העולה לא כאל בעל זכאות של שנתיים או של שנה, אלא העריך את מרכיב העלייה בסך הכול הכללי גם למי שהוא יליד הארץ, והוריו עלו לארץ אחרי 84'.
עמיהוד בהט: זאת אומרת יש פה הרחבה מאוד גדולה של ההקצאות לתלמיד בעולי הרווחה.
עמיהוד בהט: זה נכון גם לגבי עולי אתיופיה, אבל מכיוון שעולי אתיופיה קיבלו כל הזמן זכאות מאוד מוקדמת החל מ- 91', אז שם הציבור שנוסף בעקבות דוח שושני הוא יותר ילידי הארץ שהוריהם היו עולים, אבל כל העולים היו בתוך העניין; לעומת ארצות הרווחה שזה הרחיב מאוד את היריעה.
עמיהוד בהט: יחד עם זאת החל מלפני שנתיים, ובייחוד בשנה שעברה, ובשנה הבאה הולכים לעשות את זה ביתר-שאת, יש ילדים שיורדים מהמטוס בתהליך מתון באמצע השנה או בתחילת השנה.
עמיהוד בהט: אלה בדרך-כלל לא נקלטו בצילום המצב שהמשרד עשה למצבת התלמידים; הם גם בעלי צורך ללמוד עברית באופן יותר משמעותי.
עמיהוד בהט: המערכת מעבירה לבתי-הספר האלה שעות צבועות בניגוד לקונספט הכללי של הדוח, וכל ילד כזה מקבל שעתיים שבועיות בשונה בגלל רישומו במצגת התלמידים של בית הספר.
עמיהוד בהט: זה אומר שיש הקצאה בבית הספר, אבל זה גם אומר שילד שמקבל שעתיים נמצא עדיין רחוק מהמצב האידיאלי שהיו לנו 20 שעות שבועיות לצורך רכישת השפה, בוודאי בשלבים הראשונים של הקליטה.
זאב אלקין: זה אומר שאם המצב הוא שיש 3 ילדים בבית הספר שהגיעו בזמנים שונים במהלך השנה מקבלים כולם יחד 6 שעות בשבוע ללימוד עברית, ואפילו קצת פחות.
עמיהוד בהט: מקבלים 6 שעות צבועות בעקבות בואם לבית-הספר.
עמיהוד בהט: מנהל בית הספר יכול להחליט שהוא לוקח שעות, ואם אין לו הוא לא ייקח.
זאב אלקין: מה קורה בדרך כלל?
עמיהוד בהט: אני לא רוצה להגיד דברים שהם לא מבוססים סטטיסטית.
עמיהוד בהט: אבל ברור שיש מנהלים שרואים את העניין, וגם האפשרויות שלהם בתקן, מספר השעות שיש להם, הראייה שלהם את הדברים וגם ה- input של המדריכים והמפקחים בכל המחוזות מניבים משאים ומתנים, ובחלק גדול מהמקרים נותנים ודאי יותר.
עמיהוד בהט: אני לא יכול לתת מספרים סטטיסטיים על העניין הזה, אבל כשהשעות צבועות זה מחייב.
עמיהוד בהט: מעבר לזה זה עניין של שיקול דעת פדגוגי ושל התערבויות שלנו.
עמיהוד בהט: החברים פה מכירים אותי, ויודעים שאני עושה 20 שעות ביממה לטובת שדרוגים שאפשר למצוא אותם מתחת לאדמה, ולכן נראה לי שזה נתון לשיקול דעת פדגוגי נכון ורציני שמעוגן גם באנשי המטה של משרד החינוך וגם בדרגים מהאקדמיה כדי לאשש את הדברים בצורה נכונה.
עמיהוד בהט: לדוגמה, אם ילד בכיתה א' צריך להיות בכיתת אם זה קודם כל עניין פדגוגי ואחר-כך זה עניין של ההסעות או של הבייביסיטינג.
עמיהוד בהט: דבר שני, זה כפוף במגבלות התקציביות שכרוכות גם בשעות הוראה, גם בהדרכה ובפיקוח וגם בהסעות ובלוגיסטיקה.
עמיהוד בהט: זה הון עתק למדינת ישראל.
עמיהוד בהט: נראה לי שניתן לשדרג.
עמיהוד בהט: אפילו אם יימצאו שעות כדי לתת לילד או שניים – שעה כל יום – מה טוב ומה נעים.
עמיהוד בהט: ויהיו 3 ילדים שיהיו להם 10 שעות, ואז זאת מערכת של שעתיים ביום.
עמיהוד בהט: עם כלים מתאימים להוראה אנחנו עוסקים עכשיו בעניין הזה – בגלל עלייה במבנה שאני תיארתי – בפיתוח תוכנית הוראה אולפנית אינטראקטיבית.
עמיהוד בהט: זה לא יהיה במקום המורה, אבל כל התרגול שכרוך בשעות הוראה יקרות יהיה גם באמצעות גורם אחר בבית הספר שיוכשר לעשות את העניין הזה, והמורה ייתן את ההקניה.
עמיהוד בהט: ככה מצד אחד נוכל לשדרג את מספר השעות ונשלים אותן למינימום, ומצד שני יוכלו לבצע את זה מול מט"ח שעובד על זה עכשיו; 8 יחידות מוכנות, ואני מקווה שעד אמצע השנה הבאה כל היחידות של האולפן הראשוני יהיו מוכנות.
עמיהוד בהט: הכול צמוד לספר הלימוד "הכול חדש".
עמיהוד בהט: אנחנו ננסה למצוא כל פתרון שרק אפשר כדי שנוכל לאפשר גם במסגרות הקטנות האלה רכישה ראויה של השפה העברית על אף הקושי האובייקטיבי.
עמיהוד בהט: שני הדברים הם נכונים ויפים.
עמיהוד בהט: יכול להיות שנגיע לאולפן יישובי בבתי הספר, לא רק ביישובים בינוניים מבחינת גודלם, אלא 15-20, וזה כמובן כפוף לשיקולים פדגוגיים ולקצב הבאים ולשיקולים תקציביים- - -אני מסכים.
עמיהוד בהט: ילד שבא לבד לא צריך להיות שונה מילד שבא עם עוד 500 ילדים במטוס.
עמיהוד בהט: אבל כמובן אי-אפשר להתעלם מהמציאות וצריך לעבוד בתוכה.
עמיהוד בהט: אולפן יישובי כזה דורש הקצאת שעות מאוד גדולה, כי ילדים יחזרו מהאולפן בהדרגה איש-איש על-פי יכולתו ועל-פי הישגיו, ואז נמצא את עצמנו עם מורה ופחות תלמידים.
עמיהוד בהט: העסק הזה צריך להיות בפני עצמו עם הקצאת שעות נפרדת, וזה כבר סיפור מאוד יקר – תלוי תקציב, אבל אפשרי.
עמיהוד בהט: דבר שני, שדרוג מספר השעות המינימלי של קבוצה קטנטונת בבית-הספר אלמנטים אחרים שהם לא מורה ושעות הוראה כדי לאפשר את הלמידה הזאת.
עמיהוד בהט: אלה שתי האופציות שנראות.
עמיהוד בהט: כל הסיפור הזה לא רלוונטי לעניין כיתות הקלט של יוצאי אתיופיה, שהרי הן כיתות שלמות.
עמיהוד בהט: אנחנו מסיימים לכתוב הצעה לחוזר מנכ"ל בנושא הוראה באולפנים, גם בכיתות קלט וגם לארצות הרווחה – עם נהלים מסודרים ומאורגנים מאוד.
עמיהוד בהט: יש כזה דבר, אבל אנחנו עושים את השינויים הנדרשים שנובעים מהתקופה הזאת, כמו מספרי מינימום ומקסימום שיחייבו את המערכת.
עמיהוד בהט: אני מאוד מקווה שלקר
עמיהוד בהט: את סוף הקיץ החוזר הזה ייצא עם חוזר מנכ"ל או עם חוזר המנהל הפדגוגי, אבל שיהיה מסמך רשמי שייצא למערכת בין היתר בנושא המשאבים הניתנים.
זאב אלקין: אתה דיברת על המפתח לתקצוב ביסודי שהוא 1.8.
זאב אלקין: מה קורה בחטיבות ביניים ותיכון?
עמיהוד בהט: לא אמרתי "אין שינוי", אז אולי זה בסדר, אבל לגבי הוועדה זה אולי לא ברור.
זאב אלקין: כדי שניישר קו.
עמיהוד בהט: מה שהיה הוא שנוהג גם עכשיו.
עמיהוד בהט: זה לא פותר חלק מהסיפור, אבל המציאות דומה למה שהיה במשך כל השנים.
עמיהוד בהט: כלומר, ילד יוצא אתיופיה מקבל שעה וחצי, ואם הוא ילד ממקום אחר יש טבלה מסודרת ומפורסמת, והיא מחולקת למי שעוסק בעניין.
עמיהוד בהט: בממוצע יש שעה לילד.
עמיהוד בהט: אם זה ילד אחד או שניים זה חמש שעות.
עמיהוד בהט: אם זה 200 ילדים זה רק 150.
עמיהוד בהט: אבל הממוצע הוא שעה ל- 10 ילדים.
זאב אלקין: אם בחטיבת ביניים יש 5 ילדים- -
עמיהוד בהט: 10 שעות.
עמיהוד בהט: אבל בתקן יהיה כתוב- -
זאב אלקין: יהיה כתוב "שעות עולים", לא יהיה כתוב שזה שעות עברית, נכון?
עמיהוד בהט: זה שעות עברית.
עמיהוד בהט: אם כי אנחנו לא מתנגדים שאם ילד רכש את השפה, והוא עדיין מתקשה במקצועות אחרים – אגב, המחקרים מראים שחלק מהקשיים גם במתמטיקה נובעים גם מקשיים בשפה.
עמיהוד בהט: זאת אחת הסיבות שהביאו אותנו ליוזמה של תוכנית שע"ל שאני אדבר עליה בנפרד; היא לא ברמת האולפן, אלא ברמה שונה לילדים עולים ותיקים, דווקא מארצות הרווחה שזקוקים לכך.
אברהם מיכאלי: אתה יכול לתרגם למעשים איך זה מתבצע היום כשמגיע ילד אחד או מגיעה קבוצה של 5 ילדים.
אברהם מיכאלי: אתם מסיעים אותם לכיתת אולפן?
זאב אלקין: ממש לא, זה בדיוק הפוך.
קריאה: זאת הבעיה.
עמיהוד בהט: ילד הולך לבית הספר באזור מגוריו, ואגף אמח"י במשרד החינוך מעלה את ה- 1.8 שעות ל- 3.6.
עמיהוד בהט: בית-הספר מקצה מורה שילמד אותו בבית-הספר בהיקף שבו הוא מסוגל לעשות, או מעבר לכך.
עמיהוד בהט: אני חייב לומר, שאם שפר גורלם של הילדים, והם באים באוגוסט המנהל יכול להקצות את המורה הטוב ביותר בצוות שלו.
עמיהוד בהט: ברגע שכל המורים עסוקים –והרי אף מנהל לא חשוד בכך שהוא ישאיר מורה בחדר המורים כי אולי יבוא עולה בפברואר – ולכן הוא יהיה חייב לשים את כל המורים בכל שעות התקן ב- 1 בספטמבר, ואם יבואו 2-3 ילדים עולים בדצמבר ממשפחה אחת: אחד ב-א', אחד ב-ג' ואחד ב-ו', בית הספר יצטרך להקצות מורה שלא מלמד בבית הספר או שאחד המורים בבית-הספר יקבל את זה- -
זאב אלקין: או מורה לחינוך גופני - -
עמיהוד בהט: - - -הסבה כלשהי של מערך הבית ספרי הפנימי כדי לתת מענה במהלך שנת הלימודים, כמובן שגם היא מציאות לא פשוטה ומורכבת למנהל בית-ספר או לצוות שעוסק בכך.
אברהם מיכאלי: ואז אותו ילד או קבוצה של ילדים יושבים לפי ההקצאה של השעות שקיימת.
עמיהוד בהט: או שבית-הספר לא ירחיב לו, ובשאר השעות הם יהיו בכיתה.
אברהם מיכאלי: איך הילדים האלה מתחלקים במשך היום?
אברהם מיכאלי: הם נמצאים כל היום בכיתת האולפן הזאת?
זאב אלקין: יש 3 שעות בשבוע.
אברהם מיכאלי: עברתי את החוויה הזאת לפני 30 שנה, ולכן אני שואל אם המערכת השתנתה מאז או לא.
אברהם מיכאלי: מצד אחד המורים שיושבים עם הילדים מקדמים את הילדים בצורה בלתי רגילה, ומצד שני יש פיגור במערכת כי ילד לא נכנס למערכת השעות של הכיתה, ובסוף השנה מגלים ילד שהפסיד את כל שנת הלימודים.
עמיהוד בהט: גם לכאן נכנסים שיקולי דעת פדגוגיים.
עמיהוד בהט: מצד אחד, האם לעשות את זה בסיום הלימודים, כשהילד כבר עייף, ב- 13:00 בצוהריים.
עמיהוד בהט: מצד שני, ב- 8:00 בבוקר הילד רענן בבוקר, טוב להוציא אותו, אבל אז כמו שאמרת הוא מפסיד.
עמיהוד בהט: אנחנו משתדלים להוציא אותם משיעורים שהם לא רלוונטיים עבורו בגלל השפה.
עמיהוד בהט: אין לי דוגמה יותר טובה מלהגיד שילד בחינוך הדתי ייקח שיעור גמרא בארמית לפני שהוא יודע עברית, זה חסר כל ערך וטעם.
עמיהוד בהט: מצד שני, יש שיעורים לא פחות חשובים.
עמיהוד בהט: למשל, שיעור ספורט – לפעמים הדימוי העצמי של הילד והחיבור החברתי שלו דווקא אם הוא מצטיין בספורט, הוא קריטי לעניין זה.
עמיהוד בהט: כלומר, שיקולי דעת פדגוגיים הם גם מקומיים בהתאם לילדים ולמנהלים.
עמיהוד בהט: אי-אפשר להגיד דבר חד-משמעי.
עמיהוד בהט: נכון שזאת דילמה מתי לעשות את זה, על חשבון מה ובמקום מה ובמקביל למה.
עמיהוד בהט: בחטיבה העליונה יש זכאות לשעה אחת לילד, ותלמיד עולה שלומד בחטיבה העליונה ועושה שלוש בחינות בגרות באותה שנה מקבל שעה נוספת- -
יוסף שגל: ביום?
זאב אלקין: כל הנתונים הם שעות בשבוע.
עמיהוד בהט: כל הנתונים הם שעות שבועיות.
עמיהוד בהט: בבתי-ספר שיש בהם הרבה כיתות עולים, כמו בית-ספר אוסטרובסקי או אחד-העם שנבחנים יחד והמכנה המשותף הוא החומר לבגרות, אז זה דבר מצוין, והוא מניב הצלחות רבות.
עמיהוד בהט: זה לא אומר שאם אין, אז אין הצלחות.
עמיהוד בהט: הרבה שנים ההצלחות של יוצאי ארצות הרווחה ושל חבר העמים היו אפילו למעלה מהממוצע הישראלי הוותיק.
עמיהוד בהט: המסגרת היא חשובה, והיא קיימת אם לבית-הספר יש משאבים, שמופנות לא בשעות אלא בסכום כסף כי בעל יסודי ובחטיבות העליונות זה מגיע בצמוד לשכר הלימוד ולא בשעות תקן שבאות מאגף אמח"י במשרד.
זאב אלקין: תודה רבה על הסקירה.
זאב אלקין: האם אפשר לקבל נתונים גם של הפריסה הגיאוגרפית של - - -של טבלאות המימון.
זאב אלקין: הבנתי שזה בעיקר חשוב לחטיבות ביניים כי שם הנוסחה יותר מורכבת מהנוסחה הרגילה.
זאב אלקין: האם נוכל לקבל את זה בוועדה ולהפיץ בין חברי הכנסת?
עמיהוד בהט: בהחלט.
זאב אלקין: אתה מציע שנשמע סקירה בצד התוכני-הפדגוגי: מי הם המורים ומהי תוכנית הלימודים.
תרצה לוי: אני מנהלת את היחידה להנחלת הלשון במנהל לחינוך התיישבותי-פנימייתי ועליית הנוער.
תרצה לוי: זאת יחידה שקיימת כבר למעלה מ- 30 שנה.
תרצה לוי: היא הייתה יחידה קטנה עוד בתקופה שהיינו קשורים לסוכנות היהודית, בעליית הנוער.
תרצה לוי: לפני 10 שנים בדיוק כשסגרו, לצערנו, את עליית הנוער עברנו למנהל לחינוך התיישבותי, ומאז גדלנו והתפתחנו, ואנחנו עוסקים בכל מה שקשור להוראת העברית של תלמידים עולים חדשים.
זאב אלקין: בתוך חינוך התיישבותי בלבד או בכלל- -
תרצה לוי: בצד אחד אני מנהלת את היחידה שקיימת במנהל לחינוך התיישבותי; מאידך אני גם מפקחת על קליטת עלייה וגף קליטת עלייה במנהל.
זאב אלקין: כך שלמעשה את נוגעת ל- 100% תלמידים ולא לאותו שיעור שלומד בחינוך ההתיישבותי.
תרצה לוי: באופן אינטנסיבי אני נוגעת לתלמידים שלומדים בחינוך ההתיישבותי.
זאב אלקין: מה השיעור שלהם מכלל התלמידים?
תרצה לוי: יש כמעט 11 אלף תלמידים עולים במנהל לחינוך התיישבותי- -
זאב אלקין: זה בטח לא עולים של שנה ראשונה.
תרצה לוי: לא.
תרצה לוי: זה כל העולים.
זאב אלקין: אנחנו מתמקדים בעולים של שנה ראשונה.
תרצה לוי: השנה יש 2,200 תלמידים עולים של שנה ראשונה במנהל שלומדים בכיתות אולפן.
עמיהוד בהט: רק הערת ביניים כדי שהחברים יעמדו על ההבדלים: צריך להביא בחשבון שכל נושא היסודי לא רלוונטי במנהל כי הכול מתחיל בכיתה ז'.
עמיהוד בהט: דבר שני, מקבלים תלמידים פעם אחת בשנה, ב- 1 בספטמבר.
עמיהוד בהט: ולבסוף, ישנן כיתות מלאות של תלמידים, והתפזורת שדיברנו עליה קודם לא קיימת במנהל ההתיישבותי.
זאב אלקין: במנהל ההתיישבותי יש מעין כיתות קלט, כולל לעולים בשנה ראשונה.
תרצה לוי: זה הייחוד של המנהל.
זאב אלקין: דומה למה שקורה עם העולים מאתיופיה.
תרצה לוי: זה דומה קצת.