GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עודי בהט: למשרד החינוך אין שום בעיה שילדי אתיופיה ילמדו בפרופורציות בהן לומדים כל תלמידי ישראל.
עודי בהט: 20% בחינוך הדתי, ו-80% בחינוך הממלכתי.
עודי בהט: אפילו אנחנו ביוזמה שלנו, כדי לפתור את הבעיה בשנה שעברה, הוספנו אותם לבתי הספר הממלכתי, תוך כדי עימות עם בתי הדין.
עודי בהט: ההוראה שהתלמידים האלו ילמדו רק בחינוך דתי, היא לא של משרד החינוך.
עודי בהט: אם יש מחוז בו יש הרבה ישובים, כמו מחוז הצפון הכולל את חצור, צפת, יישובי עמק בית שאן, קיבוץ לביא וכרמיאל, אז ניתן לפזר את הכיתות בצורה נכונה.
עודי בהט: ההתלבטות שלנו במצב מצוקה כזה היא האם להסיע רחוק, או ליצור פרופורציה של 80% ילדים אתיופים בכיתה.
עודי בהט: זה מצב בו אנחנו צריכים לבחור את הרע במיעוטו.
עודי בהט: אנחנו בדרך כלל מסיעים רחוק, כדי לא ליצור את הריכוזים האלה.
קולט אביטל: זאת אומרת שאתה אומר כי הבעיה הראשונה היא מדיניות הפיזור של משרד הקליטה.
עודי בהט: אין צל של ספק, ונכתבו על כך הרבה מאוד מסמכים שהועברו לשרים ולמנכ"לים.
עודי בהט: בשבוע שעבר נכתב עוד מכתב כזה המבקש לא להביא יותר קבוצות ילדים ל"רתמים" ו"לתללים".
עודי בהט: יש לנו פתרונות לא טובים, אבל יותר טובים מאשר בנגב.
מאיר סבג: אף רשות לא מעונינת לקלוט.
קולט אביטל: אנחנו הקדשנו ישיבה אחת או יותר לנושא של הפנימיות.
קולט אביטל: האם אין אפשרות במצב של מצוקה לקחת ילדים אתיופים ולהביא אותם לפנימיות טובות, המקומות מעט יותר מרוחקים, ובלבד שהשכנות תהיה שכנות שגם קולטת טובה.
מאיר סבג: בישיבת וולפסון בבאר שבע, נקלטו 16 ילדים מ"קלישר" בפנימייה.
קולט אביטל: אני לא מדברת רק על באר שבע.
עודי בהט: אנחנו בעד כניסתם של הילדים האלה לפנימיות.
עודי בהט: אנחנו מנסים בכל דרך להעביר ילדים שמעונינים ושמקומם בפנימיות, להגיע לפנימיות.
עודי בהט: יש בעיה כספית גדולה מאוד עם העניין הזה.
עודי בהט: התקיים משא ומתן גדול מאוד בין השרה והאוצר בעניין הזה כדי לקבל עוד תקנים לפנימיות.
עודי בהט: אני יכול לומר ש-100 ילדים חדשים מתוך המחזור האחרון, בשנת הלימודים הזו, נקלטו ב-5 פנימיות, 20 ילדים בכל פנימייה.
עודי בהט: גם זה נעשה כחלק מהפרוייקט של עליית הנוער, מבלי שהיה תקצוב מלא לכל העניין.
עודי בהט: אי אפשר לעבור את מה שהמערכת לא יכולה לספוג מבחינה תקציבית.
עודי בהט: יש גם כאלה שאינם מעונינים להגיע לפנימיות, כ הם רוצים להישאר קרוב לבית.
עודי בהט: אנחנו ומרכז ההיגוי בעד לא לשלוח באופן גורף לפנימיות האלה, אלא להשאיר את השליטה על הילדים גם בבית למי שמעוניין בכך.
קולט אביטל: איך אנחנו פותרים עכשיו את הבעיה?
קולט אביטל: מה התשובה שיש לנו לגבי בית הספר הספציפי הזה ולגבי הקבוצה הספציפית הזו?
קולט אביטל: אולי יש דרך ליצור הפרדה ומסגרות שונות בתוך בית הספר.
עודי בהט: לבית הספר הזה יש גם צד שני, יש אלמנטים חיוביים שאנחנו לא פוגשים בהרבה בתי ספר בארץ.
עודי בהט: אני מציע שהדברים שיישמעו על ידי מרכז הקליטה, שזה הסוכנות היהודית ולא משרד החינוך, וגם על ידי המפקחת שמכירה את ההתייחסות של בית הספר הספציפי הזה לילדים האלה, ומכירה גם את התוצאות.
עודי בהט: יש גם צד שני למטבע, אך אנחנו נשתדל בעתיד להעביר את הילדים למקומות אחרים ולא לבית הספר הזה, בגלל הסביבה החברתית שלו.
קולט אביטל: אני הייתי רוצה לשמוע את המפקחת.
יוכבד חג’בי: אני מלווה את קליטת עולי אתיופיה כבר 11 שנים.
יוכבד חג’בי: יש לנו 8 מרכזי קליטה.
יוכבד חג’בי: אנחנו רואים בכך אתגר חינוכי ודתי, ושמחים מאוד על כל קליטה על אף הקשיים הרבים שעומדים בפתחנו.
יוכבד חג’בי: אני מלווה מקרוב מאוד את כל המסגרות שיש לנו במחוז דרום.
יוכבד חג’בי: זה נכוון שהמסגרת שם היא לא אידיאלית, אבל באילוצים הקיימים, אנחנו בנינו מערך חינוכי מאוד תומך בתלמידים.
יוכבד חג’בי: המורות עברו השתלמות שנה שלמה ברמה אקדמית כדי ללמוד איך לטפל בתלמידים עולים.
יוכבד חג’בי: גם מנהל בית הספר מטפל בילדים בצורה מאוד תומכת.
יוכבד חג’בי: הוא מכיר כל תלמיד שיושב שם.
יוכבד חג’בי: יש קשר הדוק עם רכזות הקליטה שמלוות את התלמידים, יש קשר רציף של מרכזי הקליטה כחינוך משלים של התלמידים.
יוכבד חג’בי: אני לא יכולה להגיד שהתלמידים סובלים שם.
יוכבד חג’בי: בקיץ ארגנו להם אולפן קיץ מדהים עם פעילות חברתית גדולה.
יוכבד חג’בי: אמנם זה הרע במיעוטו, אבל הוא טוב.
יוכבד חג’בי: כאשר נחזור למחוז, אנחנו נשמח לחשוב על אפשרויות אחרות.
יוכבד חג’בי: כפי שציין עודי והמחמ"ד, אני כל יום מקבלת שיחות טלפון המבשרים לי כי עולים נוספים שצריך לשבץ אותם.
יוכבד חג’בי: זה לא משהו שמודיעים לי עליו ביוני, ואז אני יכולה להיערך ולהיות יותר יצירתית.
יוכבד חג’בי: יום-יום אנחנו מקבלים עולים חדשים.
קולט אביטל: נציג משרד הקליטה, אנחנו יודעים כי למרות הלחץ שקיים, העלייה מאתיופיה היא לא עלייה מסיבית, אלא עלייה קטנה ומבוקרת מסיבות שונות.
קולט אביטל: מה שאנחנו שומעים פה היום מחזק את העובדה שאם היה בא פתאום גל עלייה של כמה אלפים, המערכת פה בארץ לא היתה ערוכה לקבל אותם.
קולט אביטל: אנחנו מקבלים סך הכל 200 עולים חדשים בחודש.
קולט אביטל: ישנן רשימות של עולים ואנחנו יודעים מי המועמדים לעלייה.
קולט אביטל: יש להניח שאנחנו יודעים מראש מי מגיע.
קולט אביטל: אנחנו פחות או יותר יכולים להיות ערוכים ולתת התראה למערכת החינוך, ולא להנחית זאת.
עודי בהט: הסוכנות טוענת כי רק שבוע לפני ההגעה של העולים, ניתן לקבל פירוט של הילדים.
דוד יאסו: זה נכון שהרשימה מוכנה וערוכה באתיופיה, אבל צריך להבין כי אנחנו יודעים רק יומיים לפני הגעתם של העולים.
דוד יאסו: הרשימה העדכנית מאתיופיה מגיעה לסוכנות, והסוכנות מעבירה אותה אלינו יומיים-שלושה לפני הגעתם של העולים.
דוד יאסו: זה שייך למי שמארגן ומקשר בין אתיופיה לארץ.
דוד יאסו: לנו אין את המידע שהזכרת, למרות שאנחנו יודעים כמה מגיעים.
דוד יאסו: בתכנון שלי, אני יודע מה צפי ההגעה שיש במשך השנה, ולפי זה אני פועל.
קולט אביטל: האם אתה יודע את הצפי הכמותי?
דוד יאסו: אני יודע את הצפי הכמותי.
דוד יאסו: אני יודע מספרים מוחלטים, אך לפעמים יכולים להגיע פחות ממה שתכננו, ולפעמים יכולים להגיע יותר ממה שתכננו.
קולט אביטל: אם אתה ידע פלוס מינו כמה ילדים אמורים להגיע השנה?
דוד יאסו: אני יכול לומר כמה יגיעו פחות או יותר, אך אני לא יכול להעביר את המידע הזה, כי אני לא יכול להתחייב.
דוד יאסו: ברגע שאני מקבל מספרים מוחלטים, אני מעביר את המידע הזה למחוזות.
דוד יאסו: כאשר מגיע אלי שם ומספר הילדים שלאותה משפחה, אני מעביר את המידע למרכזי הקליטה.
עודי בהט: כל זה אתה עושה יומיים קודם.
דוד יאסו: זה נעשה יומיים קודם.
דוד יאסו: אין לנו את המספר המוחלט.
קולט אביטל: בזמן בו אנחנו לא מדברים על עלייה המונית, ולא מדברים על כך שאנחנו לא יודעים מי האנשים שמחכים כמה שנים שם, אנחנו יודעים מי מועמד להגיע, ומי מגיע.
קולט אביטל: אנחנו יודעים היום, לשמחתנו או לצערנו, שמגיעים פלוס או מינוס 200 עולים חדשים בחודש, 1,400 עולים בשנה.
קולט אביטל: סביר להניח שאם אנחנו מדברים 1,400 עולים, 20%-30% הם ילדים.
עודי בהט: 60% הם ילדים.
קולט אביטל: אז אנחנו יכולים לדעת מראש ולהודיע למערכת החינוך שתיערך לכך.
דוד יאסו: נאמר כאן לפני כן כי ישנם מרכזי קליטה קיימים.
דוד יאסו: משפחה מגיעה ואמורה לשהות שנה אחת ואחרי שנה היא צריכה לצאת ממרכז הקליטה.
דוד יאסו: אני לא אפתח מרכזי קליטה, אם יש לי מקום למשפחה אחת או ארבע משפחות שיכולות להיכנס, כמו שעשינו אתמול.
דוד יאסו: אתמול הגיעו עולים שנקלטו בבאר שבע, בדימונה ובניצנה.
קולט אביטל: גם את זה אתה יודע.
קולט אביטל: יש את כל הנתונים במחשב.
קולט אביטל: צריך בסך הכל לשים רשימה מול רשימה.
דוד יאסו: אני אמרתי כבר כי אנחנו לא מקבלים את הרשימה מאתיופיה.
קולט אביטל: במי זה תלוי שתקבלו את הרשימה הזו מאתיופיה?
דוד יאסו: בשליחי הסוכנות ומשרד הפנים.
דוד יאסו: אסור לשכוח כי פתיחת מרכזי קליטה תלויה במכרז.
דוד יאסו: מי שמאשר את המכרז זה האוצר.
דוד יאסו: משרד הקליטה והסוכנות לא יושבים ומקבלים החלטה לבד.
דוד יאסו: כרגע יש לנו 22 מרכזי קליטה.
דוד יאסו: ייתכן שעוד חודש אנחנו נצטרך עוד מרכז קליטה, אבל אז אנחנו נצטרך לצאת למכרז, ולכן אנחנו לא יודעים היכן יוקם מרכז הקליטה, בבאר שבע או באזור המרכז.
קולט אביטל: אני רוצה לומר לך משהו, ואני מקווה שלא תכעס, אני שומעת דרכך את הקול של הבירוקרטיה שאנחנו שומעים הרבה שנים.
דוד יאסו: אל תשכחי שאני נמצא באותה מערכת.
קולט אביטל: זה מה שמצער אותי.
30095: אנחנו כל הזמן אמרנו שצריך להיות תיאום בין מערכת העלייה ובן המערכת הקולטת.
30095: עד היום אין תיאום כזה.
30095: אנשים שם ממתינים שנים רבות, למרות שהנתונים שלהם ידועים.
30095: אנשים במשרד הפנים, לאחר שנשלחו האישורים, כבר יודעים כמה ילדים הם בגיל בית ספר וכמה ילדים הם בגיל גן.
30095: לכן, היה ניתן לערוך תיאום.
30095: אני מציע שיהיה תיאום.
30095: הצרכים המיוחדים של הקהילה הזו ידועים, ולכן משרד החינוך צריך להיערך לצרכים המיוחדים, כמו בית ספר דתי.
30095: אם הם יידעו את מספר הילדים שצריכים להגיע, הם יוכלו להיערך, אך התיאום הזה לא קיים.
30095: הפתרון לילדים בגיל תיכון, בעיקר, זו הפנימייה, בתנאי שההורים והילדים רוצים את זה.
30095: זה לא צריך להיות בכפייה.
30095: היום בבאר שבע יש 15 ילדים שמסתובבים ללא מסגרת, כי הם רוצים ללכת לפנימייה, אבל אין תקציב לכך.
30095: בטבריה, 6 ילדים מסתובבים ללא מסגרת.
30095: היום, שבועיים לאחר פתיחת שנת הלימודים, עדיין יש ילדים שמסתובבים ללא מסגרת.
אשר ישראלי: יש שני מישורים, אחד הגדול שהוא גדול מאיתנו, והשני שהוא היום-יומי שבגללו אנחנו כאן.
אשר ישראלי: בכתבה שפורסמה נעשה עוול.
אשר ישראלי: צריך להבהיר שלסוכנות היהודית אין שום נגיעה לשיבוץ התלמידים.
אשר ישראלי: זה נעשה על ידי משרד החינוך, כמו בכל מקום אחר.
אשר ישראלי: התפקיד שלנו הוא לדאוג לכך שהתלמידים יקבלו את המיטב, בכל מערכת חינוך שבה הם נמצאים.
תמר דסטה: האם זה המיטב?
אשר ישראלי: אין לנו כל טענה לבית ספר עמית טכנולוגי.
אשר ישראלי: זה בית ספר קטן המכיל 170 תלמידים.
אשר ישראלי: מנהל מכיר באופן אישי כל תלמיד ועוקב אחרי התקדמותו.
אשר ישראלי: את(תמר) קוראת לזה הסללה.
תמר דסטה: למה לא הבאת את הדוגמא להסללה של אותם ילדים שבכו על מרקע הטלוויזיה?
אשר ישראלי: אני אובייקטיבי לגמרי, כי אני רוצה את הטוב ביותר שניתן להשיג בנתונים הקיימים עבור תלמידנו.
אשר ישראלי: אנחנו עוקבים אחרי כל תלמיד באמצעות מערכת של מרכז קליטה שנמצאת בקשר עם בית הספר, המורים והמנהל.
אשר ישראלי: כמובן שלא מדובר על מצב אידיאלי, אבל אם אני משווה את אותם ילדים לילדים בבתי ספר תיכון אחרים, אני יכול לומר כי הם לא נפגעים מאלימות, מהמגע עם הילדים ולא מהתנאים הפיזיים.
אשר ישראלי: הם מקבלים ארוחה, טיולים וציוד.
תמר דסטה: תספר בדיוק מה קורה שם.
אשר ישראלי: את תפסת מישהו מסוים שיש לו טענה.
אשר ישראלי: אנחנו לבדוק האם כצעקתה.
אשר ישראלי: אף אחד מהתלמידים עצמם, 25 תלמידים, לא בא בטענות קשות, אלא ההפך הוא הנכון.
קולט אביטל: אני הייתי רוצה לבקש מהתלמידה שיושבת פה לספר לנו מה קורה בבית הספר.
תלמידה: טוב לי בבית הספר.
תלמידה: זה בית ספר רגיל.
תלמידה: יש בגרות, יש מקצוע.
קולט אביטל: האם את מרוצה מבית הספר?
תלמידה: כן.
תמר דסטה: אני מקווה שהיא לא נבחרה באופן מגמתי.
קולט אביטל: אולי אנחנו נעזר בתרגום.
קולט אביטל: אני רוצה שיוסבר לילדה כי אנחנו רוצים לטפל בבעיה, ולכן אנחנו רוצים לדעת אם קיימת מבחינתה בעיה עם המפגש עם הילדים שהם ילדים חלקם עם בעיות של פשע.
קולט אביטל: מה מידת המפגש ביניהם?
קולט אביטל: האם הם נתקלים בהם, והאם יש בעיה אם כך?
תלמידה: מבחינתי ומבחינת הקבוצה שמגיעה מ"קלישר", אנחנו לא מבחינים בשום דבר וטוב לנו.
תלמידה: לילדים שמגיעים מ"נורית", אני לא מבינה למה, אבל יש להם בעיה עם כך שהם נמצאים בבית הספר הזה.
יגאל יאסינוב: האם את יודעת שבגלל רמת הלימודים בבית הספר הזה, האזרחות שלך יכולה להישלל?
יגאל יאסינוב: האם הסבירו לך שבית הספר הזה עושה לך גיור?
קולט אביטל: חה"כ יאסינוב, זה ממש לא לעניין.
קולט אביטל: זו לא הבעיה.
יגאל יאסינוב: זו הבעיה.
יגאל יאסינוב: אני לא יכול להאמין למה שאומרת הילדה הזו, כאשר יושבת פה ההנהלה, נציגות ממשרד החינוך.
קולט אביטל: היא אפילו לא מכירה אותם.
יגאל יאסינוב: אני לא יכול להאמין לדברים של הילדה כאשר יושבת פה נציגות משרד החינוך, והיא יודעת שהיא לומדת במרכז גיור.
עודי בהט: לא מדובר במרכז גיור.
עודי בהט: השם של בית הספר הוא מרכז נוער.
עודי בהט: זה סמל מוסד, כמו כל סמל מוסד למדינת ישראל.
עודי בהט: יש פה ילדים שהם אולי ברמה אחרת, אך אין לזה כל קשר לגיור.
יגאל יאסינוב: אני חושב שהילדה פוחדת להגיד את האמת כיוון שלחצו עליה.
עודי בהט: אנחנו מזמינים אותך לבוא לביקור.
יגאל יאסינוב: אני עבדתי במרכז נוער בירושלים.
יגאל יאסינוב: אני אשמח לבוא לביקור.
יוכבד חג’בי: היוזמה להביא את התלמידה היא לא של משרד החינוך, אלא של הסוכנות.
יגאל יאסינוב: אני מעדיף להאמין לתמר.
מולו-אלם טמיוט: אני שאלתי את תמר אם היא יודעת האם התופעה הזו קיימת בעוד מקום.
מולו-אלם טמיוט: אני בא מלוד, וגם שם ישנם שלושה ילדים שהגיעו לפני ארבעה חודשים, ועדיין לא רשומים לבית הספר, כי העירייה טוענת שבית הספר הממ"ד אינו יכול לקבל אותם.
מולו-אלם טמיוט: זו לא תופעה מקומית בלבד.
עודי בהט: אני קיבלתי את התלונה הזו אתמול משלמה מולה.
עודי בהט: בערב העניין הזה נבדק עם ירדנה כהן, מנהלת מחלקת החינוך של עיריית לוד שהכחישה מכל וכל את העניין הזה.
עודי בהט: היא אמרה לי שאין ילד שלא נקלט, וכי אולי מדברים על סל קליטה שקשור לכסף ולא לקליטת ילדים.
קולט אביטל: בכל אחת מהישיבות שלנו יש משקע רגשי המינימום שניתן להבין מכל אחת מהישיבות שלנו, הוא שאין תכנון ואין תיאום בזמן שניתן היה לתכנן ולתאם, דווקא כשאין אמצעים וכולנו במצוקה ושאין כל כך הרבה עולים, כדי לתבוע ממערכת החינוך להיערך אחרת.
קולט אביטל: בסיכום הישיבה הזו אני רוצה לבקש שני דברים.
קולט אביטל: אני מבקשת ממערכת החינוך לחזור אלינו תוך שבוע עם תשובה סבירה לגבי אותו בית הספר, מה ניתן לעשות כדי שהילדים שנמצאים כרגע במסגרת הזו, לא ייפגעו.
קולט אביטל: אולי ניתן ליצור מחיצה או קיר, מערכת בתוך מערכת או מערכת נפרדת כדי שלא יצטרכו לעמוד מול ילדים שהשפעותיהם לא חיובית.
קולט אביטל: אני בדרך כלל בעד אינטגרציה, אך לא במקרה הזה.
קולט אביטל: במקרה הזה ההשפעה יכולה להיות רק שלילית.
קולט אביטל: הבעיה היא לא עד כדי כך מסובכת, עד כי לא ניתן לתת עליה את הדעת.
קולט אביטל: אני רוצה לקבל בעוד שבוע תשובה לגבי איך אתם נערכים במסגרת הספציפית הזו.
קולט אביטל: עם חידוש המושב, אנחנו נערוך ישיבה אחת שתיארך זמן רב עד שנגיע לאיזושהי רמה של קבלת החלטות על תיאום בין המערכות ועל תיאום מראש.
קולט אביטל: לא יכול להיות שמשרד הקליטה יידע רק יומיים מראש מי מגיע לארץ, ואז הוא מודיע לשאר הגורמים.
קולט אביטל: אנחנו נתקלנו בזה ברמה אחרת, עם אלכוהוליסטים שמגיעים מרוסיה.
קולט אביטל: אם אנחנו מחליטים שאנחנו רוצים לקלוט אלכוהוליסטים מרוסיה, ואני לא באה לשאול את השאלה האם כן או לא לקלוט אותם, אז אנחנו צריכים לדעת על כך מראש כדי להכין את המסגרות המתאימות.
קולט אביטל: באותה מידה, ילדים נטולי בעיות שבאים לארץ, קיים צורך לגייר אותם כי זו מדיניות הממשלה, זה התנאי לעלייתם לארץ, ולכך ניתן להיערך מראש.
קולט אביטל: צריך ליצור במשרד הקליטה מערכת תיאום בין מה שיש במרכזי קליטה לבין מה שמגיע לארץ ולקחת בחשבון שהפיזור בארץ יהיה מותאם לא רק למקומות במרכזי קליטה, אלא גם למקומות שקיימים במוסדות חינוך, בעיקר בפנימיות.
קולט אביטל: זה יכול לתרום לקליטתם יותר מאשר להעביר את כולם למקום אחד וליצור פקק אחד.
קולט אביטל: בעניין הזה אנחנו נטפל.
קולט אביטל: הדבר שאותי מפתיע שוב, הוא שאין חשיבה מערכתית בין משרדי הממשלה, ושבסוף הכנסת צריכה ליצור את המסגרות האלה, ואז השרים מתרעמים ושואלים מדוע אנחנו מטפלים בזה.
קולט אביטל: התשובה היא שהשרים לא מטפלים בזה.
קולט אביטל: מה שאנחנו עושים עכשיו לא קורה כל יום בכנסת, אבל לצערי הגדול, אולי לשמחתה, וילמה עוזבת אותנו אחרי עבודה של כמעט עשרים שנה בוועדה הזאת, וחשבתי שמן הדין שנגיד לה ולו מעט ממילות ההערכה והאהבה שכולנו חשים כלפיה.
קולט אביטל: זאת ועדה - אני יודעת מהמעט שהתמזל מזלי לעבוד פה - שכמעט אין נושא חברתי במדינת ישראל שלא עובר דרכה.
קולט אביטל: אנחנו, חברי הכנסת, אוכלוסייה מתחלפת, כפי שיעידו כמה מהאנשים שנמצאים פה, אבל המנהלים, המנהלות יותר נכון, של הוועדות נושאות איתן את הזיכרון הקולקטיבי, את הניסיון המצטבר, והרבה יותר חשוב – את העבודה המאוד מקצועית.
קולט אביטל: כשאני הצלחתי לקבל את רשות הוועדה הזאת, הדבר הראשון ששמעתי מכל מקום – את לא יודעת איזה מזל יש לך, כמה שוילמה נפלאה.
קולט אביטל: הכל היה בלשון המעטה.
קולט אביטל: וילמה בשבילי – ואני מניחה שכך מרגיש כל אחד שנכנס לוועדה הזאת – היא לא רק אדם שמכיר ויודע כל הנושאים, היא גם חושבת, מחפשת, היא פשוט יוזמת, היא יודעת, עוקבת, היא אדם שעם כל ראשה ונפשה טיפלה בנושאים שכולנו מטפלים פה.
קולט אביטל: חשבתי לנכון להגיד לה בשם כולם – ואני לא רוצה שרק אני אתבטא, יושבים פה יושבי-ראש קודמים של הוועדה, חברי הוועדה, קולגות, כל אחד ודאי ירצה להוסיף – וילמה, אני נורא מצטערת שאת עוזבת אותנו, אבל את נשארת פה קרוב.
קולט אביטל: אני באמת רוצה להודות לך מכל הלב – ויש אנשים שיכולים לעשות זאת יותר ממני - על כל מה שהשקעת.
קולט אביטל: הביטוי הכי נכון הוא ראש גדול, זה מה שאת, את גם נשמה.
קולט אביטל: את אדם ישר והגון ומקצועי, וזה מתחיל להיות נדיר במחוזותינו.
קולט אביטל: על כל אלה אני באמת רוצה להגיד לך תודה.
קולט אביטל: אנחנו רוצים לקדם בברכה את דנה, לברך אותך ולאחל לך שתצליחי כמו וילמה.
קולט אביטל: אנחנו בטוחים בכישורייך המקצועיים, ואני יודעת שוילמה העבירה לך את כל רזי העבודה.
קולט אביטל: וילמה, עוד פעם, אלף תודות, ואני רוצה להציע שכולנו נשתה לחייך.
יורי שטרן: עכשיו צריך לשמור שציפי לא תעזוב חלילה.
יורי שטרן: (מרימים כוסית לחיים)
יורי שטרן: אני רואה שההשפעה הרוסית בוועדת הקליטה קטנה מאוד, אם זה מה שאתם שותים לחיים.
יורי שטרן: ..
קולט אביטל: חברת הכנסת נעמי בלומנטל, היושבת-ראש הקודמת של הוועדה, בבקשה.
נעמי בלומנטל: אנחנו יושבים כאן בפורום מאוד מכובד של יושבי-ראש הוועדה לדורותיהם - קולט אביטל ועמנואל זיסמן - ושאר חברי הכנסת; מרים תעסה-גלזר, שרצתה לעשות מאמץ מיוחד ולהגיע, אבל לא הצליחה לבוא, מוסרת לוילמה דרישת שלום חמה ואת הערכתה.
נעמי בלומנטל: צבי הנדל כרגע נמצא בישיבה שהוא אירגן, הוא מנסה להשתחרר אבל אני לא מאמינה שיצליח, וחבר הכנסת מיכאל קליינר לא נמצא בארץ.
נעמי בלומנטל: אני חושבת שוילמה בהחלט מבטאת ומייצגת דמות, אולי אפילו אידיאלית, של מנהלת ועדה.
נעמי בלומנטל: אני רואה אתכן כאן, מנהלות הוועדות - יותר נשים מגברים - ברמה מאוד גבוהה, באיכות טובה, ברמת כישורים גבוהה.
נעמי בלומנטל: אני מציעה לכנסת לקיים דיון מה צריכים להיות הכישורים, מה צריך להיות הפרופיל של מנהל/ת ועדה, ואני רואה בפעילות של וילמה מודל לכך.
נעמי בלומנטל: הפעילות שלה לא היתה רק ליישם את האתגרים או הנושאים שיושב ראש הוועדה מציג, וילמה בהחלט גם היתה מביעה את דעתה, אומרת מה נראה לה שכדאי או לא כדאי להעלות ובאיזה עיתוי.
נעמי בלומנטל: לעתים, לגבי נושאים שאני רציתי להעלות, היא אמרה לי: לפי דעתי לא כדאי; זה נושא שאיננו ראוי או איננו בזמנו.
נעמי בלומנטל: אני הייתי יושבת-ראש הוועדה יותר משש שנים, לכן מובן שאני מכירה את וילמה ואת ציפי יותר משאני מכירה מנהלות ועדות אחרות, אבל אני בהחלט חושבת שכדאי לבנות מודל של מנהלת הוועדה שיכול להנחות אותנו.
יורי שטרן: מודל יש, רק צריך להעתיק.
נעמי בלומנטל: באשר לוילמה, אני באמת חושבת שעשית עבודה יוצאת מן הכלל בכל המובנים.
נעמי בלומנטל: כשבאתי לוועדה, אמר לי עמנואל זיסמן, קודמי בתפקיד, כפי שאמרו לקולט אביטל – דומני שאני אמרתי לה – יש לך נכסים בוועדה הזאת, וילמה וציפי.
נעמי בלומנטל: חשבתי איך אני אגיע לאותה רמה של קשר הדוק, מחויבות, הערכה, כפי שהגיע עמנואל, ואני רואה שכל פעם אנחנו רק יותר מתקדמים.
נעמי בלומנטל: הרבה תודה, וילמה, ובהצלחה.
נעמי בלומנטל: העולים חבים לך הרבה מאוד.
נעמי בלומנטל: יצרנו כאן אווירה מיוחדת, גם עם חברי הוועדה – חלקם יושבים כאן, כמו חבר הכנסת מלכיאור, וחסרים עוד כמה חברים שלא הגיעו.
נעמי בלומנטל: בסך הכול, גם אם לעתים היתה ביקורת, נוצרה כאן אווירה מאוד מיוחדת, שרצתה לקדם לא רק את מעמד העולים בארץ, את הדימוי העצמי, את הדימוי של החברה הישראלית כלפיהם, אלא ניסינו לראות איך עולים שעולים למדינת ישראל ימצאו בה את ביתם במהירות האפשרית מבלי לאבד את זהותם.
נעמי בלומנטל: אני חושבת שעשינו הרבה צעדים בכיוון הזה, ויש עוד הרבה דברים על הפרק.
נעמי בלומנטל: אנחנו מאחלים כאן לוועדה, לוילמה באופן אישי - לציפי, ז'אנה, אביטל, יפעת, הלית – הרבה הצלחה והמשך קידום העולים, ובעיקר צריך להביא יותר עלייה.
נעמי בלומנטל: יש לכם אתגר רציני.
אופיר פינס-פז: אני מתנצל, באתי מוועדת חוקה ואני צריך לחזור לשם, אבל כשיש פרידה מוילמה אני בא.
אופיר פינס-פז: זאת בסך הכל העברה לוועדה אחרת, שגם שם זאת תרומה.
אופיר פינס-פז: רק רציתי להעיר שבוועדת העלייה והקליטה, כאשר שותים לחיים, צריך לשתות וודקה.
אופיר פינס-פז: אני מוצא לנכון להודות לוילמה על עבודתה המסורה והאכפתית כמנהלת ועדת העלייה והקליטה.
אופיר פינס-פז: בשתי הקדנציות הראשונות שלי כחבר כנסת הייתי חבר בוועדה, אך הפעם לא היה מקום בשבילי, סוף-סוף היתה בסיעת העבודה תחרות קשה על הוועדה, התמודדויות ואל תשאלו.
אופיר פינס-פז: סוף-סוף מפלגת העבודה התפכחה והבינה שזאת ועדה חשובה.
אופיר פינס-פז: אצלנו הכל קורה מאוחר מדי, מבינים מאוחר את העלייה, את התופעה של שינוי, אבל טוב מאוחר מאשר אף פעם.
אופיר פינס-פז: אני רוצה להודות לך, וילמה, ולאחל לך הרבה הצלחה בתפקיד החדש, שהוא לא פחות חשוב ואחראי.
אופיר פינס-פז: אני בטוח שגם שם תהיי מנהלת מיתולוגית תוך זמן קצר.
אופיר פינס-פז: הרבה הצלחה ותודה.
קולט אביטל: אתמול בערב גונב לאוזניי שבין התוכניות של יושב-ראש הכנסת הוא מתכוון לבטל את הוועדה הזאת.
אופיר פינס-פז: לא, רובי הוא ציוני.
אופיר פינס-פז: הוא באמת ציוני, אבל זה לא ערובה לשום דבר.
אופיר פינס-פז: הוא גם מאוד אוהב נשים ובכל זאת הוא רוצה לבטל את הוועדה למעמד האישה...
יורי שטרן: אני מאוד תומך במה שאמרה חברת הכנסת בלומנטל על מנהלות הוועדות.
יורי שטרן: חבל שחיים שיבי הלך, אני חושב שהתקשורת צריכה להתייחס הרבה יותר, כשהיא מכסה את פעילות הכנסת, לא אלינו אלא לעובדים הקבועים, מנהלי הוועדות.
יורי שטרן: עצם הצורך כל פעם להתאים את עצמך ליושב ראש חדש, שכל פעם בא עם האופי הספציפי שלו, הרקע שלו, זה גם מאמץ נפשי מעבר למקצוענות.
וילמה מאור: לי יש מזל עם יושבי-ראש ועדות.
יורי שטרן: צריך כושר מנהיגות בלתי רגיל שמנהלות הוועדות יודעות להראות.
יורי שטרן: וילמה, את דוגמא דרמטית לעניין הזה.
יורי שטרן: יצא לי להיות יועץ בוועדה הזאת בתחילת שנות ה-90, כאשר מיכאל קליינר היה היושב-ראש, בתקופה הכי מעניינת וקשה שהיוותה אתגר אמיתי לכל המערכות, ואני יודע כמה גדולה היתה הנכונות של וילמה ללמוד דברים חדשים.
יורי שטרן: הכל היה חדש, הרבה מאוד פוליטיקאים, מנהלים ומנכ"לים לא הבינו ולא הפנימו את מה שקרה, אבל וילמה מהר מאוד ידעה לכוון את הדיונים בוועדה, את היושב-ראש והיועץ לכיוונים הנכונים שעונים לצו השעה של אותה תקופה.
יורי שטרן: אני מאחל לך כמובן הרבה הצלחה בתפקיד החדש, הוא לא יהיה כמו זה, אבל מצד שני צריך שינויים בחיים.
יורי שטרן: אני מאחל לקולט שהמנהלת החדשה תהיה פיצוי מקסימלי לעזיבה הזאת.
יורי שטרן: ושציפי תישאר, כי שתי מכות כאלה זה יותר מדי... היות וזאת ועדת העלייה הקליטה והתפוצות, הבאתי לך כאן מתנה, דמות של חסיד - זה לא העולה האחרון.
קולט אביטל: וילמה, את תקבלי ממני משהו חילוני.
יורי שטרן: הגו'ינט הקים בעשרות ערים בברית המועצות לשעבר ארגונים בשם "חסד", שעוסקים בפעילות קהילתית.
יורי שטרן: זו עבודה יוצאת מן הכלל, והמתנה שהבאתי היא מחסד בעש"ט, ממקום קבורתו של הבעל שם טוב, שיהיה לך למזכרת.
קולט אביטל: רוסית למדת, וילמה?
וילמה מאור: כן.
מיכאל נודלמן: וילמה, זה יום שחור בשבילי.
מיכאל נודלמן: אנחנו עבדנו טוב מאוד ביחד.
מיכאל נודלמן: עם וילמה, מתי שאתה נכנס ומתחיל לדבר, תמיד יש חיוך על הפנים, ואפשר בקלות לפתור את כל הבעיות שיש - אם לא היום, אז למחרת בטלפון.
מיכאל נודלמן: חבל לי שוילמה עוזבת, אבל יש לי ציפיות לפגוש אותך בחדר כושר, ואני מתחייב להיות יותר זמן מאשר עכשיו.
מיכאל נודלמן: וילמה, אני מאחל לך כל טוב והצלחה בוועדה האחרת, והצלחה למי שמחליפה את וילמה.
מרינה סולודקין: יש ביטוי בעברית כשמדברים על אנשים מצוינים, אומרים שהם מלח הארץ.
מרינה סולודקין: וילמה, את מלח הכנסת.
יורי שטרן: סוכר של הכנסת.
מרינה סולודקין: קיבלנו לפני כמה שנים בוועדה חברי כנסת עולים חדשים.
מרינה סולודקין: בוועדה שלנו יש קסם באווירה, וחלק מקסם זה את, וילמה, ציפי והאחרות.
מרינה סולודקין: גם ראשי הוועדות היו משהו, כולם אחד אחד.
מרינה סולודקין: וילמה, אני רוצה לומר לך שאני בטוחה שיש מזל לוועדת העבודה והרווחה שאת הגעת לשם.
מרינה סולודקין: לנו יש מזל אחר, כי עבדתי עם דנה בוועדה למעמד האישה, הייתי יושבת-ראש הוועדה, וראיתי שזו אותה אסכולה של יחסים אישיים, של בקיאות, של מומחיות.
מרינה סולודקין: אני תומכת באלה שאמרו שחבל שאין עיתונאים, כי כל הזמן יש דימוי רע של הכנסת, מייצרים אותו.
מרינה סולודקין: אבל את עבודת הוועדות, ששם עושים את העבודה הרצינית בכנסת, העיתונאים וכלי התקשורת לא מבינים, אולי זו גם הטעות שלנו שאנחנו לא מסבירים מה זה.
מרינה סולודקין: וילמה, עם כולם אני מאחלת לך הצלחה בוועדה החדשה, אבל אני בטוחה שאנחנו גם נתייעץ איתך בוועדה האחרת.
מיכאל מלכיאור: בפרשת נוח לומדים את הביטוי שכולנו יודעים אך לא יודעים מניין הוא בא: אומרים מקצת שבחו של אדם בפניו.
מיכאל מלכיאור: אני הכרתי את וילמה דרך העבודה כשר וסגן שר, ועסקנו בעיקר בנושא של תפוצות אבל גם בנושאים של עלייה.
אריה האן: באתי באמצע ישיבת ועדת הכנסת, ואני מבקש להגיד מילה.
אריה האן: אני חושב שוועדת העלייה מפסידה מנהלת מעולה, וועדת עבודה והרווחה מקבלת מנהלת מעולה.
אריה האן: אבל הוועדה הזאת קיבלה תחליף טוב.
אריה האן: תודה רבה, ואני מצטער שאני צריך לחזור לוועדת הכנסת.
מיכאל מלכיאור: יש מנהלות, מנהלים, שיודעים לעשות דבר טכני - לדאוג שהדבר יתפקד ושסדרי המינהל והשלטון יתקיימו כמו שצריך, ויש כאלה שנותנים את הלב לעניין.
מיכאל מלכיאור: מכל מה שראיתי במגע בינינו, וילמה, את בוודאי מהסוג הראשון, אבל בעיקר מהסוג השני – הנושא של העם היהודי, של הבאת העם היהודי לארצנו, היה לך כל כך חשוב, ולכן את עניינית, יודעת לנהל את יושבי הראש ואת כל חברי הוועדה, לנהל אותנו, את כולנו, בצורה שיכולנו לקדם את הנושאים והמטרות שהם באמת חשובים, שכולנו שותפים להם מסביב לשולחן הזה.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה לברך אותך, וילמה, שתוכלי לקדם את נושא הרווחה במדינת ישראל, שהוא במצב הכי קשה, בוודאי ובוודאי יהיה לך הרבה מה לעשות מול הממשלה הנוכחית.
מיכאל מלכיאור: אני מברך אותך שגם שם תצליחי, עניינית, להזדהות לגמרי עם היעדים של הוועדה, ושיהיה לך באופן אישי טוב.
מיכאל מלכיאור: ברכות גם למנהלת הנכנסת שכבר הכרנו, ואני בטוח שזה יהיה המשך טוב.
מיכאל מלכיאור: אבל את מקומך יהיה קשה מאוד למלא.
2339: אני רוצה להודות על ההזמנה.
2339: אני מכיר את וילמה 15 שנה, ובתוך זה ארבע שנים - מ-1992 עד 1996 - שהן שנים מאוד חשובות בקליטת העלייה.
2339: אני למשל הכרתי את העולה החדשה סולודקין מהפורום הציוני.
מרינה סולודקין: אז הייתי עצמאית, וגם עכשיו.
2339: הכרתי את העולה החדש נודלמן; יורי שטרן הוא כבר מהוותיקים.
2339: אני שומר על קשרים אישיים, חברתיים וציבוריים עם רבים מעובדי הכנסת, אבל עם וילמה וציפי במיוחד.
2339: אני תמיד נפגש איתן כששתיהן ביחד כדי למנוע רינונים...
2339: מנהלת ועדה צריכה יכולת ארגונית ומינהלית, אבל זה לא מספיק, צריך גם חיוּת, מסירות, הפעלה, צריך גם רגישות.
2339: וילמה היא אישה עם רגישות מלידה, וגם טיפחה אותה במשך השנים, לכן ההזדהות עם התפקיד.
2339: יש פה הרבה אנשים בכנסת שיש להם ערכים אבל הם רק לדיבור, לא למימוש, והיא מימשה.
2339: אני זוכר איך וילמה טיפלה ביהודי בוכרה.
2339: יהודי ברית-המועצות לא כולם מרוסיה ואוקראינה, יש גם יהודי בוכרה.
2339: אני זוכר איך וילמה טיפלה באותה תקופה בפלשמורה ויהודי אתיופיה.