GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יהודה עליאש: לגופו של עניין, יש היום בקובץ הבריאות 138 אלף תושבים, שקופות החולים לא מקבלות בעבורן כסף, והם זכאים על פי חוק ביטוח בריאות ממלכתי לכל הזכויות, כמו כלל אזרחי מדינת ישראל.
יהודה עליאש: שאלת, כבוד היושבת-ראש, איך אנחנו יודעים?
יהודה עליאש: אנחנו מכירים את האנשים האלה בקובץ שלנו, זהו קובץ שאנחנו מקבלים מהמוסד לביטוח לאומי.
יהודה עליאש: ולנו בקופת-חולים מאוחדת יש מתוכם 14 אלף איש בקירוב, והם עולים 17 מיליון שקלים בשנה, תקשיבי טוב.
יהודה עליאש: 17 מיליון שקלים של אנשים, שאנחנו יודעים על פי נתונים שמתקבלים מהמוסד לביטוח לאומי, שהם לא מתגוררים בארץ, מרכז חייהם הוא לא בארץ, אנחנו לא מקבלים ממשרד האוצר ולו שקל אחד דמי ביטוח בריאות ממלכתי בעבורם - - -
קריאה: כי הם לא משלמים מס בריאות.
נדיה פריגת: אבל הם לא יכולים לשמור זכויות.
יגאל אסינוב: זה כולל שליחים?
יהודה עליאש: אנחנו לא יודעים מה זה כולל.
נדיה פריגת: אתם מונעים מהם שמירת זכויות.
יגאל אסינוב: יש פה הבדל.
יגאל אסינוב: השליח שגריר, שישלם.
קולט אביטל: חבר הכנסת יאסינוב, משלמים.
קולט אביטל: משלמים ועוד איך.
יהודה עליאש: אני רוצה להדגיש בפניכם, שקופות החולים מבטחות היום מעל 137 אלף תושבים, שאינם גרים במדינת ישראל, והם יכולים להגיע בכל עת בכרטיס טיסה של 300 ו-400 דולר, ולקבל את כל השירותים הרפואיים, נקודה.
יהודה עליאש: יש פה ויכוח ערכי וציבורי שנדון בכנסת כבר לפני שלוש וארבע שנים.
יהודה עליאש: השאלה היא, האם אנחנו מאפשרים את זה ללא כל מיגבלה, או לא.
יהודה עליאש: הכנסת החליטה בזמנו להגביל באמצעות חקיקה תקופות אכשרה כאלה ואחרות.
יהודה עליאש: כנותני שירותים, אנחנו כמובן לא מתנגדים לאפשרות כזו או אחרת, ובתנאי שמשרד האוצר יעמיד את המשאבים הראויים, כדי שנוכל לטפל בהם כמו שצריך.
קולט אביטל: זמננו הולך וכמעט תם.
קולט אביטל: אני רוצה לבקש מנציגת משרד הקליטה להגיב על כמה דברים שנאמרו כאן.
קולט אביטל: לצערנו לא נוכל לשמוע סקירה ארוכה, משום שאנחנו כבר שמענו אחת, אבל אמרי לנו, בבקשה, איך כל התקנות ישפיעו, לדעתך, ומה דרוש לעשות היום כדי לנסות ולעודד קצת יותר את הישראלים לחזור אלינו, למרות כל התקנות האלה.
נדיה פריגת: קודם כל, הדברים שנאמרו על-ידך ועל-ידי חבר הכנסת ברונפמן אכן חשובים ביותר, כי המסר הוא חשוב.
נדיה פריגת: אבל מעבר לכך יש גם צד פרקטי.
נדיה פריגת: סעיף 58 פשוט מאלץ את האנשים לשלם מחיר אדיר בשביל להיות בארץ.
נדיה פריגת: יש פה נושא שלא הוזכר.
נדיה פריגת: תושבים שנמצאים בחו"ל מעבר לחמש שנים, או שמפסיקים להיות תושבים אחרי תקופה מסויימת, לא יכול לשמור זכויות.
נדיה פריגת: זאת אומרת, שמצד אחד מונעים מהם את שמירת הזכויות – הם מוכנים לשלם, כמו שכל אחד מאיתנו חייב לשלם.
יהודה עליאש: המיגבלה לא חלה על ילדים, כדאי שתדעו.
נדיה פריגת: מצד שני, מונעים מהם גם את החזרה, כי המחיר הוא לא סביר לחלוטין.
נדיה פריגת: תקופת ההמתנה היא עד 24 חודשים.
נדיה פריגת: למה 24 חודשים?
נדיה פריגת: בהצעה שהמנכ"לית הציגה בעקבות משאים ומתנים עם גופים שונים, כבר התפשרנו על איזושהי מסננת שיכולה למנוע את כל המקרים האלה.
נדיה פריגת: מלבד זאת, תושב חוזר שבא לישראל לא זכאי לשום דבר לפני שהוא מוכר מחדש כתושב.
נדיה פריגת: זאת אומרת, הוא מוכיח שהוא חזר לישיבת קבע.
נדיה פריגת: למה להעניש אותו?
נדיה פריגת: זה לא מבקר.
קולט אביטל: סליחה אדוני, זה בדיוק כך.
נדיה פריגת: יש אפשרות לטפל נקודתית.
נדיה פריגת: אם יש טיפולי פוריות אז תמנעו טיפולי פוריות לשנה, אבל לא יותר מזה.
נדיה פריגת: הרי אי אפשר להעמיד אנשים במחיר כזה.
נדיה פריגת: אם מישהו רוצה לקנות את תקופת ההמתנה, הוא צריך לשלם 54 אלף שקלים לשנה לכל בוגר במשפחה, פלוס שנה המתנה, כי הוא משלם את זה שנה שלימה לפני שהוא חוזר.
נדיה פריגת: זאת אומרת, שזה עוד עונש מוכפל.
נדיה פריגת: אני רוצה לומר מילה בנושא המכס.
נדיה פריגת: אני לא יודעת למה אתה מציין את 10 השנים.
נדיה פריגת: אני לא ראיתי בתוכנית הכלכלית התייחסות לנושא של 10 שנים.
נדיה פריגת: אני יודעת שהפטנט הזה הומצא בשנת 1997.
בועז סופר: איזה פטנט, סליחה?
נדיה פריגת: של 10 שנים, כאילו שזה באמת תושב חוזר.
נדיה פריגת: אנחנו רוצים את האנשים.
נדיה פריגת: אנחנו רוצים אותם מוקדם.
נדיה פריגת: 50% מהם חוזרים תוך שנתיים עד חמש שנים – זאת גם ההגדרה של תושב חוזר במשרד הקליטה.
נדיה פריגת: למה למנוע מהם לממש את הפוטנציאל הזה, ולתת להם את התמריצים כשיש כבר פחות סיכויים שהם יחזרו?
נדיה פריגת: זאת אומרת, ההון האנושי שאנחנו מפסידים פה שווה הרבה יותר, לאין-ערוך, מכל הכסף הזה שאתה אולי תחסוך.
נדיה פריגת: בנוסף, גם ההערכות של השליחות הן לחלוטין לא סבירות.
נדיה פריגת: לכל מדינה יש שליחים.
נדיה פריגת: לפי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, בכל זאת חוזרים בין 8,000 ל-6,000, וזה רק בשנים האחרונות.
נדיה פריגת: פעם חזרו הרבה יותר – 10 אלף ו-12 אלף איש.
נדיה פריגת: אז מה, 75% מהם, כל המדינה זה שליחים?
נדיה פריגת: כעת אני רוצה לומר משהו על נושא העבודה שלנו.
נדיה פריגת: משרד הקליטה, באמצעות המחלקה, עושה מאמץ אדיר במשאבים מזעריים – וזה נכון עד לפני הקיצוצים האחרונים, שהיו פשוט דרקוניים עד שאי אפשר היה לקיים שום פעילות – ועדיין שומר על פעילות מאוד משמעותית לקשר עם הישראליים באמצעות הבתים הישראליים.
נדיה פריגת: המחלקה מגבשת את המדיניות, מנחה, מאשרת תוכניות ומממנת את כל הדברים.
נדיה פריגת: הפעילות נעשית בעזרת עובדים, שהם אחראיים להפעלת הבית הישראלי.
נדיה פריגת: הקשר הוא קבוע ורציף, והוא מעביר מסר של אמינות ושל קשר עם המדינה ואיכפתיות מצד המדינה.
נדיה פריגת: אני מקווה שהנושא הזה יורחב באמת בעזרת התקציב.
נדיה פריגת: אנחנו שמים המון דגש על נוער.
נדיה פריגת: יש פה נציג שהוא שליח הצופים.
נדיה פריגת: יש 2,500 ילדים, וצריך להגדיל את זה.
נדיה פריגת: נעשה המון.
נדיה פריגת: הלוואי ומדינת ישראל תכיר בכך, ואני מקווה שתעמיד בנוסף משאבים שיוקצו לנושא הזה.
נדיה פריגת: מחוסר הזמן אני לא יכולה להרחיב, אבל נעשית המון פעילות.
בועז סופר: יש מדדי הצלחה, גברתי?
קולט אביטל: סליחה, אדוני.
קולט אביטל: אני נתתי לך את זכות הדיבור?
נדיה פריגת: תלוי איך אתה מודד מדדי הצלחה.
קולט אביטל: אנחנו מקיימים פה מייד ישיבה נוספת, ואני רוצה לסכם את הישיבה הזאת על דעת כולם, ובוודאי על דעת חברי הכנסת.
קולט אביטל: אני רוצה לסכם את הישיבה בשלוש נקודות.
קולט אביטל: דבר ראשון, אנחנו כוועדת העליה, הקליטה והתפוצות, רואים בקשר עם ישראלים בחו"ל ובכל פעילות אפשרית להחזרתם, משימה בעלת עדיפות עליונה.
קולט אביטל: אנחנו חושבים שיש בכך פוטנציאל אדיר.
קולט אביטל: אנחנו חושבים שטוב שהמדינה היום משנה את עמדותיה, אבל לא נעשים מספיק דברים.
קולט אביטל: הדברים שנעשים בתקציבים מאוד מזעריים על ידי המחלקה של הגב' פריגת ועל ידי הקונסוליות למיניהן בחו"ל, הם פעילות ברוכה.
קולט אביטל: הם באמת נעשים לפעמים בחוסר אמצעים.
קולט אביטל: סגירתם של בתי ישראל היום וכל המיסוי החדש, שיוטל בסופו של דבר על תושבים ישראליים שרוצים לחזור – ויש דרך לדעת מיהו תושב חוזר, ויש דרך להגביל את הזכויות האלה לתושבים חוזרים – רק פוגעים במקום לעודד.
קולט אביטל: לכן, מצד אחד אנחנו נעקוב ונעשה כל מה שניתן כדי לעודד גופים כמו ארגוני עולים, דוגמת הגוף שקם בתוך הקונגרס הציוני הישראלי, שמעודדים את הקשר עם הישראלים.
קולט אביטל: אנחנו רואים בכך משימה בעלת חשיבות עליונה.
קולט אביטל: אנחנו, כחברי כנסת, נעשה את כל המאבקים הדרושים בוועדת הכספים ומול האוצר, ובמסגרת ההצבעות שלנו בכנסת, כדי שהגזירות האלה ישונו ויוחלפו – אנחנו לא מדברים על כל האוכלוסיה, אנחנו מדברים בסך הכל על אנשים שמוכיחים שהם תושבים חוזרים, ש-75% מהם הם כאמור סטודנטים.
קולט אביטל: שמעתם כאן מנציגי משרד הקליטה שזה בהחלט מזיק.
קולט אביטל: שמעתם שאין שום דרך לגבות את הכספים אחרי 5 שנים.
קולט אביטל: צריך לעשות תיאום בין גזירות לבין אפשרות לתת לאדם לשלם את המס הראוי, כדי שהוא גם יוכל לקבל את השירותים שמגיעים לו כשהוא חוזר לארץ.
יגאל אסינוב: ברשותך, אני רוצה להוסיף משפט אחד למשרד האוצר.
יגאל אסינוב: אין צורך בעידוד עלייה אם פוגעים בזכויות עולים, כי זוהי הפרסומת אנטי נגד העלייה.
קולט אביטל: אני פותחת את ישיבת הוועדה השנייה של ועדת העליה, הקליטה והתפוצות.
קולט אביטל: הישיבה הזאת תוקדש למכלול דברים שיש ביניהם קשר לכאורה.
קולט אביטל: המכלול הזה יהיה תחת הכותרת של תופעת התחדשות האנטישמיות.
קולט אביטל: אומנם התכוונו לייחד את הנושא הזה להצעות לסדר של חברי כנסת בנושא המלחין זמפיר, תיאודוראקיס ואחרים, אבל מאז ההצעות לסדר ארעו כמה מקרים טרגיים בכמה מקומות בעולם.
קולט אביטל: אני מתייחסת בעיקר למה שקרה בשבת – הפיצוץ שחל בשני בתי כנסת באיסטנבול ושריפת בית ספר יהודי בצרפת.
קולט אביטל: אנחנו רואים שיש כאן התחדשות של תופעה שצריכה להדאיג אותנו, ולכן אנחנו רוצים להתחיל את הישיבה – בנוכחותו של השר לענייני תפוצות נתן שרנסקי – בנושא הראשון, לפי סדרי עדיפויות שבכל זאת נראים לנו יותר חשובים ויותר חמורים.
קולט אביטל: נמצאים אתנו היום נציגי התאחדויות עולים, משרדי ממשלה, ונציגים של קהילות ישראליות בחו"ל – ממקסיקו ומפאלם ביץ', ואנחנו רוצים לברך אותם בברכת ברוכים הבאים.
קולט אביטל: כיון שזוהי ישיבה של ועדת התפוצות, אנחנו שמחים שהם יכולים להשתתף איתנו בישיבה הזאת.
אופיר פינס-פז: מה זה המסמך הזה?
קולט אביטל: אני לא יודעת, מישהו הפיץ כאן איזשהו מסמך.
אריה קופרשמידט: אלו התבטאויות של מר זמפיר.
קריאה: הוא חשב שזה מה שאתה אמרת.
קולט אביטל: אז היית צריך לכתוב את זה.
קולט אביטל: אני מציעה שאת הישיבה עם השר שרנסקי נפתח בנושא התחדשות הארועים האנטישמיים בחו"ל.
קולט אביטל: בזמן שאנחנו מקיימים את הישיבה, מתקיימות ההלוויות של ששה מהרוגי בתי הכנסת באיסטנבול, ומכאן, מהכנסת ומהישיבה המשודרת הזאת, אנחנו רוצים לשלוח בשם כולנו תנחומים למשפחות, וכמובן לחזק את ידי הקהילה היהודית באיסטנבול.
קולט אביטל: אנחנו רוצים לפתוח בתופעה הזאת, ולבקש מכבוד השר להגיד לנו מה היו פעולות הממשלה בנושא הזה.
קולט אביטל: לאחר מכן נעבור לנושאים האחרים.
נתן שרנסקי: תודה, גברתי יושבת הראש, חברי הכנסת והאורחים.
נתן שרנסקי: הארועים בשבת בטורקיה הזכירו לנו בצורה הכי טראגית, שהאנטישמיות היום היא גם רוצחת והורגת אנשים.
קולט אביטל: גם בעבר.
נתן שרנסקי: אבל כשאנחנו מדברים על אנטישמיות, אנחנו לא מדברים על השמצה נגד יהודים, שכתוצאה מכך לא נוח ליהודים והם צריכים להיות במיגננה.
נתן שרנסקי: אנחנו לא מדברים על השמצה שמעלה את הלחץ על ישראל ועל הקהילות.
נתן שרנסקי: אנחנו מדברים על כך שבסוף יש רצח של יהודים ושל לא-יהודים, וזה מה שקרה בטורקיה.
נתן שרנסקי: 48 שעות בדיוק לפני שזה קרה בטורקיה, ישבנו בצוות אחר – ואני רואה כאן נציגים של משרד החוץ ושל "נתיב", איתם ישבנו יחד – וקיבלנו דיווח על הערכות מהמומחים עם סקירה בנושא האנטישמיות.
נתן שרנסקי: אפשר לראות באירופה, למשל, שהשנה יש קצת פחות מקרים של אנטישמיות של הרחוב.
נתן שרנסקי: זה פחות מעסיק את בתי הכנסת, אבל יש בהחלט יותר סכנה לטרור.
נתן שרנסקי: יש יותר ויותר מקרים של איסוף מודיעיני של ארגונים אנטישמיים על יהודים ועל מוסדות של יהודים, בכוונה לבצע פיגוע טרור.
נתן שרנסקי: ממש ברגע האחרון מנעו מומחים פיגוע טרור בגרמניה שתכנן ארגון נאו-נאצי ימני בשבוע שעבר.
נתן שרנסקי: היה איסוף מודיעיני באנגליה במטרה לבצע פיגועי טרור.
נתן שרנסקי: כל זה, מזהירים המומחים, מראה על שלב חדש בהתפתחות של ארועים אנטישמיים, ועל סכנה מחודשת לכך שהאנטישמיות יכולה לעודד ולהביא לפיגועי טרור.
נתן שרנסקי: אני מזכיר שכל זה היה 48 שעות לפני האירועים בטורקיה.
נתן שרנסקי: אני בטוח שזה לא מקרי, שדווקא בימים האלה מקרינים ברשת אל-מנארה בערבית סרט אנטישמי חדש, בתוכנית שהרבה אזרחים דוברי ערבית במדינות מערב-אירופה יכולים לראות, ורואים.
נתן שרנסקי: התרגלנו כבר לתמונות אנטישמיות, אבל בכל זאת זה שיא חדש, ממש ללא תקדים.
נתן שרנסקי: אפשר לראות שם איך יהודים, רבנים מכובדים, מענים ורוצחים אנשים בתוך בתי כנסת, חותכים להם את האוזניים וכך הלאה.
נתן שרנסקי: ואז יש אנשים שמסתכלים על הסרטים האלה, ויש אנשים שאחר כך הולכים ומפוצצים בתי כנסת.
נתן שרנסקי: רק לפני שעתיים כינסתי שגרירים ממדינות מערב-אירופה והראיתי להם 3 דקות מתוך הסרט.
נתן שרנסקי: למעשה, עדיף לראות פעם אחת מאשר לדבר על כך אלף פעמים.
נתן שרנסקי: אחר כך כבר לא היו צריכים שום הסברים.
נתן שרנסקי: אמרתי, שאנחנו באמת מאוד מעריצים את העמדה שמגלים שורה ממנהיגי אירופה, שתוקפים את התופעה של האנטישמיות ונוקטים בצעדים שונים דווקא בימים האלה.
נתן שרנסקי: יחד עם זאת, אנחנו רואים שזה לא מספיק.
נתן שרנסקי: סרט כזה – זה ברור לפי כל החוקים – צריך להפסיק מייד.
נתן שרנסקי: אלו האזרחים שלכם, אמרתי להם.
נתן שרנסקי: בצרפת, בגרמניה, באנגליה – כל יום הם יכולים לראות בימים האלה.
נתן שרנסקי: אנחנו בדקנו – אפשר לקנות דרך cable TV חבילה של 150 תחנות שידור.
קולט אביטל: הם לא יכולים לעצור את האינטרנט.
נתן שרנסקי: לא, אני יכול להגיד שיש מדינה אחת שעצרה את זה – אוסטרליה.
נתן שרנסקי: פשוט, החבילה הזאת, שכוללת תחנות שמשדרות אנטישמיות כל כך בוטה – ואני מדגיש: כל כך רוצחת.
נתן שרנסקי: אפשר לעצור את זה, ואוסטרליה עשו את זה.
נתן שרנסקי: תחנת אל-ג'זירה - - -
חיים כץ: אבל אוסטרליה לא מדינה מתקדמת.
חיים כץ: אנחנו מתקדמים, הם לא.
נתן שרנסקי: יש חוקים ויש דרכים כדי לעשות את זה, וזו לא פגיעה בחופש הביטוי.
נתן שרנסקי: כאשר אנחנו רואים את הפער בין איך יהודים מענים והורגים אנשים בצורה כל כך אכזרית בתוך בתי כנסת, רבנים מכובדים, ואנשים אחרים לוקחים חוק בידיים.
נתן שרנסקי: דרך אגב, אף שגריר לא התווכח.
נתן שרנסקי: ברור שזה נושא מספר אחד.
נתן שרנסקי: הדבר הנוסף שמאפיין היום את התעמולה האנטישמית הוא כמובן הטשטוש המוחלט של הגבולות בין היהודים לבין ישראל.
נתן שרנסקי: מדינה יהודית ועל יהודים.
נתן שרנסקי: ולמעשה, ביטויים כמו של תיאודורקיס ואחרים מראים, שמי שחשב שזו רק ביקורת – יותר לגיטימית או פחות לגיטימית על מדינת ישראל – אנחנו רואים איך חוצים את הגבול בלי לשים לב, ומתקיפים את עם ישראל ואת היהודים באותם משפטים בדיוק שבהם התקיפו אותם האנטישמים לפני 2000 שנה.
נתן שרנסקי: אין ספק, שמדינת ישראל צריכה להפסיק להתגונן ולהתנצל, ואני חושב שהממשלה שלנו כבר לא עושה את זה.
נתן שרנסקי: בכך מכירים היום ראש הממשלה ושר החוץ.
נתן שרנסקי: אנחנו חייבים לשים מראה מול מדינות מערב, ולהראות להם מה יכול להיות ומה קורה כאשר יש טולרנטיות, סובלנות ואי תגובה.
נתן שרנסקי: אני חייב להדגיש שוב, שבזמן האחרון יש הרבה יותר מודעות ורצון לפעול, אבל המציאות כל כך חמורה, עד שצריך לתרגם את זה לפעילות הרבה יותר מהר.
נתן שרנסקי: יש בכמה מדינות חוקים טובים, כמו בצרפת – זה הזמן להפעיל את החוקים ולהילחם נגד האנטישמיות.
נתן שרנסקי: בין הפעולות של המשרד לענייני תפוצות, הייתי מזכיר גם פעילות שאנחנו עושים עכשיו בקמפוסים, כי הקמפוסים הפכו לאחד המרכזים של פעילות אנטי-ישראלית או אנטישמית.
נתן שרנסקי: הייתי כבר ב-13 קמפוסים בארה"ב, והייתי לפני כמה ימים באוקספורד.
נתן שרנסקי: אחרי הדיווח שלי, ראש הממשלה פנה לשרים וביקש מכל אחד מהם להופיע בקמפוסים בזמן שהם מבקרים במדינות בחו"ל, כי כולם רואים היום שחסר מאוד בקמפוסים קשר ישיר עם מנהיגים ישראליים.
נתן שרנסקי: רק בשבועיים האחרונים ביקרו 5 שרים בקמפוסים בזמן הביקורים שלהם בחו"ל.
נתן שרנסקי: בסך הכל, אין ספק שבמשך 20 שנה נעשה שם מאמץ ממוקד לבנות רשת של middle-east study centers, שהפכו למרכזים של פעילות אנטי-ישראלית, והיום רואים שם גם אנטישמיות.
נתן שרנסקי: נעשה מאמץ מרוכז של ארגונים ערבים ומוסלמים ואחרים, שהפעילו לחץ כדי לקשר כל נושא שנוגע לזכויות האדם למאבק נגד הלגיטימיות של מדינת ישראל.
נתן שרנסקי: יש לנו עובדות, יש לנו עמדות, אין לנו ממה להתבייש.
נתן שרנסקי: כמובן, יש לנו בעיות כמו לכל דמוקרטיה שנמצאת במלחמה.
נתן שרנסקי: אבל ראינו שכאשר מדברים, מתווכחים ונאבקים, אפשר להחזיר ליהודים בקמפוסים הרגשה של גאווה, במקום הרגשה של פחד ורצון להתרחק מכל מה שקשור ליהדות ולישראל.
נתן שרנסקי: בנושא הזה אנחנו מקיימים דיונים עם משרד החוץ, איך לנצל בצורה יותר יעילה את כל אותם סטודנטים שלומדים בארץ.
נתן שרנסקי: יש כ-6,000 מאמריקה וקנדה שלומדים כל שנה בארץ במסגרות השונות.
נתן שרנסקי: חשוב מאוד להשתמש בכל המוסדות האלה כדי לחזק אותם במאבקים בקמפוסים.
נתן שרנסקי: חשוב גם להכניס תוכניות לימוד מתאימות ב-high school, כדי להכין ילדים יהודים לקראת כניסתם לקמפוסים.
נתן שרנסקי: לאור העובדה שישראל הופכת, מטבע הדברים, למרכז המאבק באנטישמיות ונוקטת עמדה יותר פעילה, חשוב שהמודעות של אזרחי ישראל לסכנת האנטישמיות תהיה ברורה.
נתן שרנסקי: אם בעבר חשבנו לעיתים קרובות, שהמאבק נגד אנטישמיות הוא לא בדיוק תפקידה של מדינת ישראל, היום כבר אי אפשר להפריד בין אנטישמיות מסורתית לאנטישמיות חדשה.
נתן שרנסקי: על כן יזמנו הצעה, לפיה ב-22 בינואר, שבו חל יום השואה באירופה, וחשוב מאוד שיש עכשיו באירופה יום השואה - - -
קולט אביטל: הודיעו היום שהיוונים מצטרפים.
נתן שרנסקי: זה מאוד חשוב.
נתן שרנסקי: לנו יש כמובן יום שואה אחר, אבל אנחנו רוצים שאותו יום יהיה בישראל יום של מלחמה באנטישמיות.
נתן שרנסקי: אנחנו יוזמים את זה, והתחלנו סדרת פגישות עם קצין חינוך ראשי בצבא, עם משרד החינוך וכן הלאה, כדי להכין את היום הזה.
קולט אביטל: יש בוודאי חברי כנסת שרוצים להתבטא.
קולט אביטל: לפני שאני מעבירה להם את זכות הדיבור, רציתי שתרשום אצלך שאלה, אדוני השר: איך וכיצד אתה עושה את ההבחנה – אני חושבת שזה חשוב לנו, ואני לא אומרת את זה מסיבות קנטרניות – בין ביטויים אנטי-ישראליים, שמתנגדים בצורה לגיטימית זו או אחרת למדיניות ישראל, לבין אנטישמיות.
קולט אביטל: לא פעם יש לנו הרושם, שכל מה שנאמר נגד ישראל מתקבל מייד באופן אוטומטי על ידי אחדים כביטוי אנטישמי.
קולט אביטל: אז אני חושבת שאנחנו לא עושים בכך שירות לעצמנו ולעם שלנו.
נתן שרנסקי: את רוצה שאני אענה לשאלה עכשיו?
קולט אביטל: לא, אנחנו ניקח כמה שאלות.
קולט אביטל: חבר הכנסת אופיר פינס, בבקשה.
אופיר פינס-פז: תודה גברתי יושבת הראש.
אופיר פינס-פז: אדוני השר, חבריי חברי הכנסת ואורחים נכבדים.
אופיר פינס-פז: ראשית, שני הפיגועים בטורקיה הם פיגועים מזעזעים ממש ומקוממים במיוחד – משום שהם התרחשו בבתי כנסת ביום שבת, וזה אולי הביטוי הכי מוחצן, הכי אכזרי והכי דווקאי של הטרור המוסלמי, הפנאטי והקיצוני כנגד היהדות וכנגד מדינת ישראל.
אופיר פינס-פז: בתי הכנסת האלה היו מוגנים היטב, ולמרות זאת הטרור הצליח לבצע את זממו.
אופיר פינס-פז: משום שבסופו של דבר, תמיד אפשר להוסיף עוד 50 ק"ג חומר נפץ או עוד 100 ק"ג חומר נפץ, ובסוף יכולים לפוצץ גם עיר שלימה כדי לפוצץ בית כנסת אחד.
אופיר פינס-פז: הרי אין לזה סוף ואין לזה גבול.
אופיר פינס-פז: לא במקרה רק מיעוט ההרוגים הם יהודים.
אופיר פינס-פז: הרוב המכריע הם טורקים לא-יהודים – כתוצאה מגודל חומר הנפץ נהרגו גם הרבה מאוד אנשים אחרים.
אופיר פינס-פז: אז כמובן שהטרור הזה הוא מקומם, וכמובן שאנחנו גם מגנים וגם דורשים מהעולם כולו לגנות ולפעול כנגד הטרור הזה.
אופיר פינס-פז: אני רוצה לציין – ואני מניח שזה לא מפתיע אף אחד – שהפיגוע בטורקיה הוא רק אירוע קשה וטראומטי במיוחד, אבל הוא מצטרף לרצף אירועים קשה שהולך ומתגבר בעולם כולו כנגד מוסדות וארגונים יהודים.
אופיר פינס-פז: ואני, במטותא מכבודך אדוני השר, לא חושב שזו רק אנטישמיות.
אופיר פינס-פז: אני חושב שזה קודם כל אנטי-ישראליות.
אופיר פינס-פז: זה לא יעזור.
אופיר פינס-פז: בואו לא נעשה את החיים קלים.
אופיר פינס-פז: החיים יותר מסובכים משנדמה.
אופיר פינס-פז: אז אם אתה מופיע עכשיו בעולם ואומר שזו אנטישמיות, אני מקבל את זה.
אופיר פינס-פז: אבל אתה מופיע בכנסת ישראל, ובכנסת ישראל אנחנו צריכים לברר לעצמנו קודם כל מה קורה.
אופיר פינס-פז: מה שקורה הוא שיש גל קשה מאוד של ביקורת כנגד ישראל, שהופכת גם לאלימות מילולית, ובסוף גם לטרור.
אופיר פינס-פז: והביטוי האלים, הקיצוני והנבזי שלה הוא פגיעה באתרים יהודיים בגולה ובתפוצות.
אופיר פינס-פז: אני מצטער צער רב על כך שהעם היהודי בגולה נאלץ להתמודד עם טרור ועם הגנה מול טרור.
אופיר פינס-פז: אני אומר שאני מצטער וכואב את זה, משום שיש הבדל בין מדינה שמתמודדת נגד טרור, כמו מדינת ישראל, לבין קהילה שנאלצת להתמודד נגד טרור, ואין לה את הכלים להתמודד נגד טרור.
אופיר פינס-פז: אני מסתובב בעולם היהודי מדי פעם, אני מגיע לבית כנסת, לבית ספר, לפדרציה או לכל מקום, ואני רואה את החבר'ה הצעירים מתארגנים לשמור על עצמם.
אופיר פינס-פז: אני מאוד מעריך את זה.
אופיר פינס-פז: אני יודע שהרבה מאוד משאבים התנדבותיים, כספיים ואחרים מושקעים היום על ידי הקהילות עצמן כדי להגן על עצמן.
אופיר פינס-פז: אני זוכר שבביקור האחרון שלי בהולנד פנה אליי צעיר יהודי ואמר לי, תגיד לי, כשאתם שם בארץ מקבלים החלטות, אתם יודעים מה קורה איתנו?
אופיר פינס-פז: אנחנו תמיד דורשים מהם – מהעולם היהודי – לדעת מה קורה בישראל.
אופיר פינס-פז: גם אנחנו צריכים לדעת מה קורה בעולם היהודי.
אופיר פינס-פז: העולם היהודי נמצא היום תחת מיתקפה, והוא במיגננה קשה ולא פשוטה.
אופיר פינס-פז: אנחנו צריכים להיות ערים לכך, קודם כל.
אופיר פינס-פז: אני לא אומר מהי ההשלכה המיידית של זה על התיפקוד שלהם.
אופיר פינס-פז: אני חושב שהציבור בישראל לא מודע למה שקורה בעולם היהודי בעולם, שהיום ליהודי זה לא פשוט להסתובב בקמפוס, קל וחומר במקום העבודה, קל וחומר בין חבריו.
קולט אביטל: או ברחוב.
אופיר פינס-פז: הוא נמצא כל הזמן תחת התקפות – לא של טרוריסטים – אלא של חברים שלו, שלא מבינים אותנו ולא מצליחים להבין מה אנחנו עושים.
אופיר פינס-פז: יש אחת משתי אפשרויות: או שאנחנו לא יודעים להסביר את עצמנו, או שאנחנו צריכים להתחיל להסביר את עצמנו לעצמנו.
אופיר פינס-פז: כי העולם לא מבין אותנו, ולא כל העולם אנטישמי.
אופיר פינס-פז: את זה אני מקבל במאת האחוזים.
אופיר פינס-פז: לא כל העולם אנטישמי, בשום פנים ואופן.
אופיר פינס-פז: אם מפלגה גרמנית זרקה חבר מהפרלמנט על אמירות אנטישמיות, זה אומר שהעולם לא אנטישמי.
אופיר פינס-פז: יש אנטישמים בעולם, בוודאי.
אופיר פינס-פז: רבים, לצערי.
אופיר פינס-פז: יש בעולם אנטי-ישראליים בלי סוף.
אופיר פינס-פז: אבל לא כל העולם נגדנו, ולא כל העולם רוצה ברעתנו.
אופיר פינס-פז: כל האמירות האלה הן אנכרוניסטיות ולא במקומן.
מרינה סולודקין: אז איך אתה מסביר את זה?
אופיר פינס-פז: את מה?
מרינה סולודקין: את מה שקורה, את התופעות האלה.
מרינה סולודקין: יש לנו משרד החוץ אימפוטנטי?
מרינה סולודקין: תגיד מה אתה חושב.
אופיר פינס-פז: יש לנו משרד חוץ שאין לו קצה-קצהו של מושג איך להסביר את מדינת ישראל.
אופיר פינס-פז: הוא לא מבין בזה, הוא לא עוסק בזה כמו שצריך.
אופיר פינס-פז: זה נורא.
אופיר פינס-פז: תראו את התוצאה של הסקר של אירופה.
אופיר פינס-פז: תאמינו לי, כשאני רואה שהולנד במקום הראשון של אנטי-ישראל.
קולט אביטל: 74%.
אופיר פינס-פז: אז אני אומר לכם, שאם מדינת ישראל לא מצליחה להסביר את עצמה בהולנד, זו פשוט קטטסטרופה.
אופיר פינס-פז: לא משקיעים בהסברה.
אופיר פינס-פז: אמר שר החוץ בעצמו, שתקציב ההסברה של מדינת ישראל קטן מתקציבי הסברה של כל חברה מסחרית רגילה שעובדת בחו"ל.
אופיר פינס-פז: אז מה רוצים?
אופיר פינס-פז: אין כסף.
אופיר פינס-פז: זה לא פשוט.
אופיר פינס-פז: צריך לבוא ולדבר, צריך לבוא ולהסביר, צריך לבוא ולייצג.
אופיר פינס-פז: יש למטבע שני צדדים.
אופיר פינס-פז: אני מסכים שבמציאות העכשווית, הדברים לא נעשים מאליהם.
אופיר פינס-פז: כשהיה לנו את תהליך אוסלו, ולצערי הוא הסתיים בכישלון, תאמינו לי – לא היינו צריכים להסביר את עצמנו.
אופיר פינס-פז: העולם היה בעדנו.
נתן שרנסקי: אז סגרו את כל התוכניות.
אופיר פינס-פז: יכול להיות.
אופיר פינס-פז: אני לא מכיר את הפרטים.
קולט אביטל: איזה תוכניות סגרו?
נתן שרנסקי: הכל.
נתן שרנסקי: את מחלקת ההסברה – את כל התוכניות שהיו בקמפוסים סגרו בשנים 1993-1994.
נתן שרנסקי: יוסי ביילין הסביר לי אישית, שאין צורך להסביר – צריך לעשות שלום.
נתן שרנסקי: מי שעושה שלום לא צריך להסביר את עצמו.
אופיר פינס-פז: אבל היום צריך לפתוח.
נתן שרנסקי: היו תוכניות כל כך טובות, למה סגרתם אותם?
אופיר פינס-פז: אל"ף, אם סגרו – זו שגיאה.
אופיר פינס-פז: ואם אפשר לפתוח – צריך לפתוח.
אופיר פינס-פז: ואתה צודק שצריך להגיע לקמפוסים ולכל מקום.
קולט אביטל: לא, הם לא סתם.
קולט אביטל: הם גם סוגרים נציגויות, לא רק הסברה.
אופיר פינס-פז: עוד סוגרים נציגויות.
נתן שרנסקי: צריך לפתוח וצריך תקציב.
אופיר פינס-פז: אנחנו בכלל לא מבינים את החשיבות.
אופיר פינס-פז: אתם יודעים, כשמסתכלים על ממשלות אחרות בעולם – אתה מסתכל על הממשלה הבריטית, למשל.
אופיר פינס-פז: לשר החוץ יש 6 סגני שרים לפי יבשות.
אופיר פינס-פז: זה עסק רציני.
אופיר פינס-פז: מתייחסים לזה ברצינות.
אופיר פינס-פז: אצלנו זה כאילו משרד נסיעות.
אופיר פינס-פז: זו פשוט ראייה כל כך קטנה, כל כך לא רצינית.
אופיר פינס-פז: אחר כך מתפלאים שכל העולם נגדנו.
אופיר פינס-פז: בוודאי שכל העולם נגדנו – לא עובדים ולא מסבירים.
אופיר פינס-פז: אבל יש גם קושי להסביר.
אופיר פינס-פז: יש דברים שקשה להסביר.
אופיר פינס-פז: גם את זה צריך לומר.
אופיר פינס-פז: אני לא מדבר בהקשר של הטרור, כי לטרור אין שום הצדקה, ולכן אני לא רוצה להיכנס כאן לפירוט ולוויכוח הפוליטי בשום פנים ואופן.
קולט אביטל: אבל חלק מהטרור הוא גם תוצאה, חבר הכנסת פינס.
אופיר פינס-פז: אבל אנחנו יודעים בעצמנו – לפחות מי שחושב שנעשים כאן דברים שלא צריכים להיעשות – שיש קושי.
אופיר פינס-פז: שמעתי אתמול את נשיא צרפת, שמגנה גינוי חריף מאוד את הארוע הוונדליסטי – השריפה של בית הספר היהודי בצרפת, והוא אמר את הדברים האלה בצורה מאוד ברורה ומאוד מרשימה בעיניי.
אופיר פינס-פז: אבל זה לא מספיק.
אופיר פינס-פז: הוא צריך שהגינוי הזה ילווה במעשים חקיקתיים, פוליטיים ואחרים כדי לבלום את הגל העכור הזה.
קולט אביטל: במקרה לגמרי, לצרפת יש את החוק הטוב ביותר והשלם ביותר, וכרגע גם את שר הפנים הטוב ביותר.
אופיר פינס-פז: כן, אבל השאלה פה היא האכיפה ודברים אחרים.
קולט אביטל: כן, צריך רק להפעיל דברים.
אופיר פינס-פז: צריך לייצר דה-לגיטימציה חריפה לטרור בתוך אירופה ובתוך העולם כולו, וזה חייב לבוא מהמנהיגות של המדינות האלה בצורה עקבית ונחושה – לא רק כשקורה משהו, אלא באופן עקבי ושיטתי.
אופיר פינס-פז: אחרת זה יחזור אליהם כבומרנג.
אופיר פינס-פז: הם מתחילים להבין את זה.
אופיר פינס-פז: הם מתחילים להבין שלטרור אין גבולות.
אופיר פינס-פז: הם מתחילים להבין שזה מגיע אליהם הביתה.
אופיר פינס-פז: אבל הם כנראה עוד לא מבינים את זה מספיק.
אופיר פינס-פז: אין ויכוח בינינו, גברתי יושבת-הראש, שצריך להילחם בטרור.
אופיר פינס-פז: השאלה היא איך נלחמים בטרור המודרני בכלים מודרניים, וזו שאלה לא פשוטה.
אופיר פינס-פז: אני חושב שבמסגרת המחוייבות ההדדית בינינו לבין העולם היהודי שגר מחוץ לישראל, מדינת ישראל צריכה לקחת על עצמה יותר ויותר את ההגנה על המוסדות והמקומות היהודיים, גם כאלה שנמצאים בארצות אחרות.
קולט אביטל: אתה מתכוון להגנה פיזית?
אופיר פינס-פז: פיזית, בתיאום עם מדינות אחרות.
אופיר פינס-פז: אבל לקחת אחריות זה חשוב היום בעיניי לא פחות מאשר האחריות שלקחנו בחלק מהמקומות בנושא החינוך היהודי, או בכל דבר אחר.
אופיר פינס-פז: אני מאוד מקווה שמהבחינה הזאת נתגייס, כמדינה, למערכה הזו, משום שאני לא רואה שרוב הקהילות מסוגלות לעמוד לאורך זמן בנטל האבטחה הקיומי והיומיומי של כל המוסדות והפעילויות שלהן.
יגאל יאסינוב: לפני כמה ימים נפגשתי עם משלחת מצרפת, והופתעתי ממה ששמעתי מהם.
יגאל יאסינוב: יהודים מבוגרים שמתגוררים בצרפת אמרו לי: אנחנו כאילו חזרנו לשנות ה-30, לפני מלחמת העולם.
יגאל יאסינוב: זה מה שקורה.
יגאל יאסינוב: הממשלה לא מתייחסת – ואני מאוד שמח שנשיא צרפת התייחס לכך אתמול.
יגאל יאסינוב: הם הביאו לי דוגמאות.
יגאל יאסינוב: במרסיי, שהיא מוקד אנטישמי, שוטרים רואים איך צעירים, ערבים מוסלמים, מטרידים צעירים ברחוב, והם מסובבים את הגב ולא מתייחסים לכך.
יגאל יאסינוב: אני מסכים ב-99% עם מה שאמרת, חבר הכנסת פינס.
קולט אביטל: זה נדיר.
יגאל יאסינוב: זה נדיר, אבל זו האמת.
יגאל יאסינוב: אני מסכים עם מה שהוא אמר.