GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רומן ברונפמן: את העשרים אלף הנותרים אפשר לשנות בתוך משרד הקליטה לפי הצורך.
מיכאל ברקן: לצורך העניין אנחנו - - -
קולט אביטל: תסלח לי בבקשה, אתה דיברת, הקשבנו לך, תן גם לאחרים.
מיכאל ברקן: לצורך העניין - - -
מיכאל ברקן: לצורך העניין הזכות שלי ושל חבר הכנסת זה אותו דבר.
רומן ברונפמן: ממש לא.
קולט אביטל: - - - אז אנחנו נוציא אותך.
קולט אביטל: תסלח לי.
קולט אביטל: אתה לא יכול להתפרץ באמצע הדיון.
קולט אביטל: יש גבול גם לחוצפה.
מיכאל ברקן: חוצפה שאני מוותר.
מיכאל ברקן: זו החוצפה היחידה שעשיתי.
מרינה סולודקין: אני לא רוצה להתעסק ב"כאילו" פתרונות.
מרינה סולודקין: אני יודעת שהרזרבה זה כסף וירטואלי ולא במשרד הקליטה, במשרד האוצר.
מרינה סולודקין: נותנים את הכסף הזה אך ורק אם מגיעים עולים.
מרינה סולודקין: דבר שני, אני חושבת שבמשרד הקליטה אין רזרבות.
מרינה סולודקין: כי זה הקיצוץ החמישי שעושים עכשיו.
מרינה סולודקין: אנחנו צריכים לדבר בצורה אחרת לגמרי, כי מה שאני רואה זה אסון חברתי שנפל על העלייה כולה.
מרינה סולודקין: התוכנית הכלכלית האחרונה פגעה בכל הזכויות ובכל האינטרסים של העולים שהגיעו לארץ בשתים-עשרה השנים האחרונות ואלה שיגיעו.
מרינה סולודקין: דיברנו כאן על כמה נושאים, קולט: על מינהל הסטודנטים, על נושא שעדיין בבג"ץ – וכל הכבוד לסוכנות היהודית שפנתה לבג"ץ – בנושא של ביטול המענקים למשכנתאות לעולים.
מרינה סולודקין: אבל, אני צריכה לומר לכם שאני רואה טעם וריח - - -
קריאה: אז למה הצבעת בשבילה?
מרינה סולודקין: אני לא הצבעתי.
רומן ברונפמן: היא היחידה שלא הצביעה.
מרינה סולודקין: אני לא הצבעתי, כי אני רואה אסון - - -
קולט אביטל: לא רק שלא הצביעה, אלא שיש עליה גם סנקציות עכשיו.
קולט אביטל: ואני לא במפלגה שלה.
מרינה סולודקין: מה שאני אומרת לכם:
מרינה סולודקין: אנחנו צריכים לשבת, גם סגני ראשי ערים, גם יושבי ראש ועדות קליטה וגם סגנים ולחשוב, מפני שזה אסון חברתי שמתקרב.
מרינה סולודקין: הייתי באסיפה של אמהות חד-הוריות.
מרינה סולודקין: אתם יודעים כמה כסף הן מאבדות?
מרינה סולודקין: הן על סף רעב וזריקה מהדיור שלהם, בשכירות.
ליאוניד סמוליאנוב: זה 500 עד 1000 ₪.
מרינה סולודקין: כל התוכניות של הדיור הציבורי נפסקו עכשיו.
מרינה סולודקין: אנחנו יושבים כאן ויש לי עוד ישיבה היום, שאליה הזמנתי את רוב האנשים שנמצאים כאן, מפני שאני רואה שיהיה גל של התאבדויות, חס וחלילה, בקהילה של העולים.
מרינה סולודקין: ממה שאני מקבלת בפניות רבות ובטלפונים, אני רואה שאחרי יוני, כשכל הקיצוצים יהיו בתוקף, זו תהיה עבודה יומיומית שלכם, אלה שיושבים כאן, להציל נפשות.
מרינה סולודקין: בגלל זה אנחנו כאן.
מרינה סולודקין: אני מכירה את משרד הקליטה ויש לנו גם שרה אחראית שמבינה מה קורה עם התקציבים של המשרד וטוב שהיא לא נתנה לקצץ עוד שני אחוזים, אבל לא רק שזה לא מספיק: אנחנו צריכים לחשוב באיזו צורה, אפילו במצב הנוכחי, להחזיר את הזכויות שפגעו בעולים.
מרינה סולודקין: אני חושבת שאנחנו לא יכולים לעשות את זה בוועדה, זה עניין פוליטי.
מרינה סולודקין: אנחנו צריכים להביא יחד עם הציבור שלנו את המחאה של ההמונים, כי זה יהיה מאד מאד קשה.
ליאוניד מן: אני לא רוצה לחזור על מה שנאמר כאן.
ליאוניד מן: אני רוצה לספר מה קרה לי לפני חודשיים.
ליאוניד מן: הייתי ביריד עלייה באוקריינה.
ליאוניד מן: ניגשו אלי המון אנשים ושאלו אותי שאלה אחת:
ליאוניד מן: אם אנחנו עולים עכשיו ארצה, האם יהיה לנו מספיק כסף בסל הקליטה לשלושה-ארבעה חודשים?
ליאוניד מן: כדי ללמוד שפה באולפן ולחיות?
ליאוניד מן: והתשובה שלי: לא.
ליאוניד מן: סל הקליטה, בשלוש השנים האחרונות, קטן כל הזמן.
קולט אביטל: סל העלייה עצמו קטן?
ליאוניד מן: בטח.
קולט אביטל: סל העלייה הצטמצם או שהתקציבים שניתנים לכם הצטמצמו?
ליאוניד מן: לא, אני מדבר על הסל שמשפחות שעולות ארצה מקבלות.
מרינה סולודקין: גם רכב וגם הובלת רהיטים.
קולט אביטל: טוב, זה בינתיים נדחה.
ליאוניד מן: סל הקליטה שמשפחות מקבלות קטן כל הזמן והיום, בכל משפחה יהודית יש בעלי מקצוע, אבל איש שלא יודע שפה שעובר למדינה אחרת, אין לו סיכוי להסתדר בחיים.
ליאוניד מן: אנחנו מראש אומרים לאנשים האלה: תישארו שם, אל תעלו ארצה, כי אין פה פתרון.
יצחק יגודייב: העובדה הזאת שדיבר עליה פה נציג האוצר, שיש סכום כסף מסוים שנשמר במשרד האוצר ומיועד לשחרור רק במצבים מיוחדים כאשר יש קבוצה גדולה של עולים חדשים, מאד מאד מדאיגה אותי.
וילמה מאור: לא, זה סל הקליטה.
קולט אביטל: מה שהוא הסביר – ואני מקווה שהבנתי אותו נכון – זה שסל הקליטה ניתן לעולים בתוקף חוק.
קולט אביטל: אם בשנה מסוימת מגיעים מאה אלף עולים, אז המדינה צריכה לתת למאה אלף אנשים את סל הקליטה.
קולט אביטל: אם בשנה מסוימת מגיעים שבעת אלפים, נותנים רק לשבעת אלפים.
קולט אביטל: הכסף הוא וירטואלי.
קולט אביטל: אני מניחה – ואני לא דוברת האוצר – שזה לא שהם יושבים על איזושהי קופה, רוצים – מוציאים, לא רוצים – לא מוציאים.
קולט אביטל: אין להם בחירה.
יצחק יגודייב: אבל למעשה, הכסף הזה מיועד לאותם עולים חדשים - - -
קולט אביטל: כשהם מגיעים.
יצחק יגודייב: לא רק כשהם מגיעים.
יצחק יגודייב: הרי זה חלק מאותו סכום כסף שמיועד לנושא הקליטה.
וילמה מאור: בקופת המדינה זה לא כסף צבוע לעולים, אלא כדי ליישם חוק.
יצחק יגודייב: אם הכסף הזה לא מנוצל, לאן הוא מיועד?
דפני מושייב: למשל, לצרכים בריאותיים.
יצחק יגודייב: אני חושב שלא צריך לעבור על זה לסדר היום.
יצחק יגודייב: את, כיושבת ראש ועדת קליטה, צריכה לתת לנושא הזה התייחסות.
רומן ברונפמן: לי יש שאלה לאריה קורת.
רומן ברונפמן: בסופו של דבר, הכלב קבור שם.
רומן ברונפמן: הכלב קבור בכסף שנמצא באוצר כך או אחרת וכשהוא לא מנוצל הוא הולך לצרכים אחרים או חוזר לקופת המדינה ומקטין את גירעון הממשלה.
רומן ברונפמן: עכשיו, הרי כל פעילות משרד הקליטה מתוכננת על פי תחזית של מספר העולים שעולים.
קולט אביטל: דרך אגב, נציג משרד הפנים העיר לי הערה נכונה.
קולט אביטל: הוא אמר לי נכון, שיש שבעת אלפים עולים, אבל יש איזושהי הטעייה, כי רוב העולים מגיעים בחודשי הקיץ.
רומן ברונפמן: בסדר.
רומן ברונפמן: אז נניח שיגיעו עשרים אלף במקום ארבעים אלף.
רומן ברונפמן: מחצית.
רומן ברונפמן: אז נכון שסל הקליטה זה כסף שנמצא באוצר ולא נוגע אליכם, אין לכם שום נגיעה אליו, אבל אתם מתכננים את הפעילות הענפה שלכם – לא רק ברשויות המקומיות, גם בכל הדברים האחרים – על פי אותו מפתח, של ארבעים אלף עולים.
רומן ברונפמן: אז זאת הנקודה.
רומן ברונפמן: לא צריך להתייחס בדיוק למה שאמר הבחור.
רומן ברונפמן: הוא אמר דברים מסוימים, אבל יש מאחוריהם דברים נוספים.
רומן ברונפמן: וזה אומר שהכל, כל מה שתוכנן במשרד הקליטה, מבוצע בחציו.
רומן ברונפמן: אז איפה עוד מחצית הכסף?
רומן ברונפמן: למה אתם עכשיו, ביוני, לא יכולים לדרוש מהממשלה – ולהשתמש בנו – הסבה של לפחות כמה סעיפים שאתם יודעים שלא יבוצעו עד סוף השנה, לאותם צרכים זועקים?
רומן ברונפמן: זאת השאלה העיקרית.
קולט אביטל: אני מציעה שתנצל את התשובה הזאת כדי להרחיב קצת.
קולט אביטל: בכל זאת, אתה נציג משרד הקליטה כאן היום.
קולט אביטל: אז תסביר בקצרה לנוכחים כאן, בבקשה, כמה דברים על מבנה התקציב שלך, כדי שנבין אם יש גמישות, אם יש מאיפה לגרד – מתקציבים אחרים שלא מבוצעים וכולי.
משה בורוכוב: אולי שיענה בסוף?
משה בורוכוב: כי יהיו עוד כמה שאלות.
קולט אביטל: רגע, אני אבקש לדעת: יש עוד שאלות באותו תחום, שצריך להפנות לנציג משרד הקליטה?
מרה קנבל: כן.
אריה קורת: אז אני אענה בסוף.
מרה קנבל: אני סגנית ראש העיר רחובות, מחזיקת תיק הקליטה, יושבת ראש ועדת ההיגוי לקליטה, ראש "מצילה" בישוב וכל זה מתקשר לאותה בעיה של נוער העולים ונוער הלא עולים.
מרה קנבל: בהתייחס לתקציב שקיבלנו, חתמנו אתמול – אני והגזבר של העירייה - על קיצוץ התקציב בסביבות חמישה אחוז והעברנו את זה למשרד הקליטה.
מרה קנבל: העבודה, הפעילות, התחילו כבר בתחילת השנה והתוכניות הקודמות שהגשתי הן עד סוף השנה.
קולט אביטל: הקיצוץ הוא רטרואקטיבי.
מרה קנבל: הקיצוץ הוא רטרואקטיבי והוא לא 25%, הוא הרבה יותר מזה.
מרה קנבל: זה דבר אחד.
מרה קנבל: דבר שני: קיים הנושא של חלוקה תקציבית בין רווחה, תרבות, חינוך ואחרים.
מרה קנבל: לדוגמה, יש השנה 3% ספרות.
מרה קנבל: אנחנו קונים ספרים ואני בעד.
מרה קנבל: אנחנו פותחים ספריות ואני מאד בעד הנושא של חינוך ותרבות.
מרה קנבל: אז יש 3% של ספרות שקנינו בספרדית, ברוסית ואני לא יודעת באיזה עוד שפות.
מרה קנבל: אני ביקשתי, אם אפשר, במצב כל כך קשה, לוותר על זה השנה, בגלל המצוקה הזאת.
מרה קנבל: אז לא.
מרה קנבל: זה אי אפשר.
קולט אביטל: כי זה משרד אחר.
מרה קנבל: זה לא משרד אחר.
מרה קנבל: זה משרד הקליטה.
אריה קורת: זו מדיניות של משרד הקליטה.
קריאה: מישהו צריך לשנות אותה.
קריאה: היא לא צריכה להיות כל כך מרובעת.
מרה קנבל: זאת מדיניות של משרד הקליטה והשאלה היא, אם במצוקה שאנחנו היום נמצאים בה ואנחנו צריכים בכל זאת איכשהו לעבוד ולקלוט את העולים, אנחנו לא יכולים לקבל את הכסף הזה לצרכים אחרים.
מרה קנבל: אם אנחנו בתוך המסגרת של העיר שלי, רחובות, שיש בה מאה ועשרה אלף תושבים ועשרים אלף עולים וזה לא מעט, ואנחנו פותחים כיתות אולפן כשבערים אחרות סוגרים אותן, אז אני חושבת שעיר אטרקטיבית כזאת צריכה לקבל איזושהי התייחסות בהתאם למצב הנוכחי של העיר: עיר קולטת עלייה.
מרה קנבל: זה נושא אחד שאני לא כל כך מבינה את הגישה של "חד וחלק" בו.
קולט אביטל: מדיניות בלתי מתפשרת.
מרה קנבל: זה מה שצריך וזהו.
מרה קנבל: 13%, 25%, 3%, 3% וכך הלאה.
מרה קנבל: זו נקודה אחת.
מרה קנבל: הנושא השני הוא נושא של קייטנות.
מרה קנבל: אנחנו כבר בקיץ, אנחנו כבר בהרשמה לקייטנות.
מרה קנבל: תמיד עשינו קייטנה לעדה האתיופית – וזה תקציב נפרד.
מרה קנבל: זו עיר שיש לה שבעת אלפים אתיופים, שכונה שלמה – כולם מכירים את רחובות עם המצוקה שלה - - -.
מרינה סולודקין: קריית משה.
מרה קנבל: קריית משה, כן.
מרה קנבל: יש לנו תמיכה מטורונטו, יש לנו היום אורחים – אני רצה לקבל אותם – מבולטימור, כדי לעזור לאותם עולים.
מרה קנבל: אבל אנחנו, בנושא של חינוך הבלתי פורמלי, בבעיה.
מרה קנבל: יש את הבעיה של אולפנים, אני כל הזמן נלחמת על אולפן מרכזי עירוני אחד – זה לא יוצא לפועל מכל מיני סיבות.
מרה קנבל: משרד החינוך, משרד הקליטה.
מרה קנבל: לא כל כך לעבור את המחסום, כנראה.
מרה קנבל: ואז יש לנו בעיה של חינוך בלתי פורמלי, כי כשלא לומדים שפה ולא יודעים אז יש לנו תוצאות אחר כך ברחוב וכל מה שמשתמע מזה.
מרה קנבל: אחר כך הם באים למצילה וצריך לעזור להם.
קולט אביטל: אני מאד מבקשת מהשואלים הבאים לקצר.
קולט אביטל: אני לא יכולה לאפשר לכל אחד נאום ארוך, לצערי.
קולט אביטל: אנחנו צריכים לסיים את הישיבה בעוד רבע שעה.
קולט אביטל: אז כמה שתצמצמו יותר נוכל לשמוע יותר שאלות.
משה בורוכוב: קודם כל, אני מברך על הפורום כי אני תמיד אומר שבכל פורום תמיד אפשר ללמוד.
משה בורוכוב: הנקודה החשובה ביותר לדעתי זה שמשרד הקליטה, ביחס לרשויות, הפך היום להיות אחד מהגופים הבירוקרטיים ביותר.
משה בורוכוב: המקום היחידי לשינוי של כל הבירוקרטיה וכל ועדות ההיגוי שבזמנו הוקמו כדי שגם לעולים החדשים יהיה קול – היום, ברוך השם, אנחנו כבר מספיק מבוססים ויש לנו קול מספיק כדי לדבר.
משה בורוכוב: צריך לאפשר שינוי תוכניות מיידי, שינוי מדיניות וכל זה נוכל לעשות אך ורק ברגע שיגיעו המלצות מוועדת הקליטה.
משה בורוכוב: אני, בכלל, רואה בכל הוועדות – וזה לא משנה אם זה בכנסת או בעירייה – כוועדות שצריכות לתת המלצות.
משה בורוכוב: כי גוף ממשלתי, כמו משרד הקליטה, גם אם הוא רוצה לשנות משהו, לא יכול לעשות את זה מהיום למחר כי זה הוכתב לו ושינוי יכול לקחת גם חצי שנה וגם שנה.
משה בורוכוב: הבקשה פשוטה: בתוך ועדת הקליטה לתת המלצות למשרד הקליטה לעבוד עם הרשויות המקומיות – גם בתקציב המצומצם הזה – בצורה פשוטה, בהתאם לגמישות של הרשויות, בלי ועדות היגוי לפחות בחלק מהסכום.
משה בורוכוב: ואז לא יהיו 3% ספרים שאף אחד לא צריך אותם.
קולט אביטל: יש עוד אנשים שמצטרפים לדעה הזאת?
מיכאל סלובודוב: כמה מילים.
מיכאל סלובודוב: אני חושב שוועדה כן צריכה ויכולה – וזה דווקא נושא גלובלי – להרים דגל של עלייה.
מיכאל סלובודוב: כי אם דגל העלייה נופל וישראל עכשיו לא מעודדת עלייה ולא רוצים עלייה, אנחנו יכולים פה לדבר ולדבר.
מיכאל סלובודוב: אם כן אפשר לשנות את זה דרך התקשורת, להרים את הדגל של העלייה, המצב ישתנה.
מיכאל סלובודוב: זה הגלובלי.
מיכאל סלובודוב: אני גם תומך בנושא ששניים כבר דיברו עליו, שהיום המצב כל כך קשה שצריך לעשות משהו לגבי החלוקה התקציבית.
מיכאל סלובודוב: כי היום באים אלינו עם תקציב ואומרים: תעשו את זה.
מיכאל סלובודוב: אנחנו אומרים: יש לנו את זה, ממשרד אחר.
מיכאל סלובודוב: אומרים לנו: לא, לא.
מיכאל סלובודוב: תעשו את זה.
מיכאל סלובודוב: ואנחנו כן רוצים לעזור לאחת האמהות החד- הוריות ולא יכולים.
מיכאל סלובודוב: אז תנו לנו את התמיכה.
סלאבה יטבצקי: יש לי הצעה.
סלאבה יטבצקי: אולי אפשר לחזק את הקשר בין משרד הקליטה והסוכנות היהודית, כדי לקבל איזשהם תקציבים משם.
סלאבה יטבצקי: כי כמו שאנחנו יודעים, אם התקציבים הם לפי מספר עולים, זה משפיע גם על הסוכנות היהודית.
סלאבה יטבצקי: אז ברגע שיש להם עודפים כספיים, שהם יכולים להעביר, זה יכול לעזור.
אנטולי גיטלמן: אני לא מצפה שהכנסת תפתור את בעיית הקייטנות ואני לא רוצה להוסיף טיפות לכוס המלאה של המצב שלנו.
אנטולי גיטלמן: אבל אני חושב שהכנסת הוא הגוף העליון במדינה, שמכתיב לנו לאן אנחנו נלך.
אנטולי גיטלמן: ואני מציע לכנסת: יורדת, לצערנו, הכמות של העולים, אבל אנחנו עדיין נשארים עולים חדשים ואני עדיין במסגרת טיפול של עולים.
אנטולי גיטלמן: זה קובע איך אני עכשיו אסתדר בארץ.
אנטולי גיטלמן: אחרי חצי שנה - שנה, עם כל הכבוד למשרד הקליטה, העולה כבר לא זוכר את משרד הקליטה.
אנטולי גיטלמן: הוא קיבל את סל הקליטה שלו, הוא סיים את האולפן, הוא כבר לא מכיר אף אחד שם.
אנטולי גיטלמן: אנחנו מכירים אותו, כי אנחנו עובדים אתו.
אנטולי גיטלמן: את מי הוא מכיר?
אנטולי גיטלמן: את מי שקולט אותו.
אנטולי גיטלמן: את הרשות המקומית.
אנטולי גיטלמן: וכשאני שומע על תקציב של שמונה מאות מיליון שקל וחמישה עשר מיליון שקל, בשבילי זה מאד טיפשי.
אנטולי גיטלמן: סליחה.
אנטולי גיטלמן: רציתי להגיד "לא הגיוני", אבל זה באמת טיפשי.
אנטולי גיטלמן: מי קולט עכשיו עלייה?
אנטולי גיטלמן: רשות מקומית.
אנטולי גיטלמן: מי קובע את גורל המשפחה?
אנטולי גיטלמן: אם אני אסתדר ולא יהיו לי חובות, אני אוכל להשאיר משהו לילדים שלי.
אנטולי גיטלמן: יש תקווה ויש אפילו סיכוי והבטחה שהדורות הבאות של משפחת גיטלמן יסתדרו.
אנטולי גיטלמן: ולא יהיו שמונה מאות מיליון וחמישה עשר מיליון.
אנטולי גיטלמן: אם יבואו, יבואו.
אנטולי גיטלמן: אם יעלו בעוד שנה מאתיים אלף עולים, משרד הקליטה ייתן להם סל.
אנטולי גיטלמן: עכשיו – אנחנו עובדים עם העולים וקולטים את העולים.
מרט גנדלר: אני אגע בשלושה דברים.
מרט גנדלר: הדבר ראשון – חבל שנציג האוצר יצא.
מרט גנדלר: הבעיה היא כנראה בכלל לא במשרד הקליטה, הבעיה היא במשרד האוצר.
מרט גנדלר: הוא הרי סיפר לנו שנשאר כסף כל שנה.
מרט גנדלר: הוא גם אמר שאי אפשר להעביר אותו.
מרט גנדלר: הבעיה היא טכנית, בכלל.
קולט אביטל: יש שני דברים.
קולט אביטל: בוא נעשה הבחנה.
מרט גנדלר: אם אני לא הבנתי, אני אדלג על זה.
מרט גנדלר: אני הבנתי שהוא לא יכול לתת את הכסף הזה לצרכים אחרים של משרד הקליטה.
מרט גנדלר: זאת אומרת שצריך פה פתרון טכני שמי שצריך ליצור אותו זה משרד האוצר, לא משרד הקליטה.
מרט גנדלר: הדרישה צריכה לבוא ממשרד הקליטה.
רומן ברונפמן: הוא לא כל כך רחוק מהמציאות.
מרט גנדלר: גם העניין הבא נוגע למשרד הקליטה.
מרט גנדלר: אני מדבר לא על ביטול ועדות ההיגוי – למרות שגם זה יכול לבוא בחשבון – לא זה העניין.
מרט גנדלר: אני מדבר על הגמישות של משרד הקליטה.
מרט גנדלר: משרד הקליטה צריך ללמוד להיות גמיש יותר.
מרט גנדלר: זה פשוט לא יתכן מה שקורה.
מרט גנדלר: זה הולך להיות מצחיק ואני לא חושב שזה מה שמשרד הקליטה רוצה.
מרט גנדלר: בשנה שעברה הגשתי תקציב לרכישת ספרים.
מרט גנדלר: לא אישרו לי בגלל שזה לא היה בנוהלי משרד הקליטה.
מרט גנדלר: עקב המחאה החריפה שלי, מכתבים וצעקות, אישרו לי השנה.
אריה קורת: גם זה לא טוב.
מרט גנדלר: לא.
מרט גנדלר: דרשתי – קיבלתי.
מרט גנדלר: אחרי הקיצוץ הגדול שהגיע, אני לא יכול לקנות ספרים.
מרט גנדלר: עכשיו אני צריך לחם.
מרט גנדלר: ואתם אומרים לי: לא, עכשיו תקנה ספרים.
אריה קורת: סליחה, אני לא נותן לחם.
מרט גנדלר: ברור שלא התכוונתי לאוכל ממש, נו, באמת.
מרט גנדלר: ברור שהתכוונתי לצרכים ראשוניים.
מרט גנדלר: דבר שלישי: היום באמת עומדות לפנינו קייטנות ואנחנו פשוט פשטנו רגל.
מרט גנדלר: ילדי העולים לא יהיו בקייטנות השנה – לפחות בעיר שלי.
מרט גנדלר: אני לא רוצה לדבר על ערים אחרות.
משה בורוכוב: גם בשלי.
מרט גנדלר: ממש S.O.S..
מרט גנדלר: אם אתם יכולים לחשוב על משהו, איזשהו תקציב זעיר, זעיר ממשרד הקליטה – אתה יודע, אם יאשרו לי לקחת את הכסף מהספרים זה כבר יעזור לי.
מרט גנדלר: אני לא צריך ספרים היום.
מרט גנדלר: תודה.
יורי זמוייצ'יק: יש לציין דבר חשוב מאד.
יורי זמוייצ'יק: אולי לא כולם יודעים – אני, כיושב ראש מט"י יודע את זה – לפני כמה חודשים הקפיאו את "קרן עולה" שמשרד הקליטה נתן דרכה סיוע לבעלי עסקים קטנים.
יורי זמוייצ'יק: בזמן הזה, במצב במדינה, זה חמור מאד.
קולט אביטל: רגע, זו קרן של משרד הקליטה?
יורי זמוייצ'יק: "קרן עולה".
יורי זמוייצ'יק: זה 35 אלף שקל שמשרד הקליטה נותן לבעלי עסקים קטנים עולים.
יורי זמוייצ'יק: זה דבר חשוב ולא בזמן הזה צריך להפסיק את זה.
יורי זמוייצ'יק: ויש לי שאלה פשוטה: למה זה?
סטלה וולטר: לא ממש שאלה, המלצה.
סטלה וולטר: התנאי לביצוע של כל הפרוייקטים – כן משרד הקליטה, לא משרד הקליטה – זה החלק של הרשויות, "מצ'ינג", של לפחות 25%.
סטלה וולטר: המצב של הרשות – אני לא רוצה לחזור על זה עכשיו – מאד קשה.
סטלה וולטר: אז זה יכול לעזור לכל הרשויות אם יבטלו את ה-25% של ה"מצ'ינג" בביצוע של הפרוייקטים.
קולט אביטל: אוקי, חבר הכנסת יאסינוב ואחר כך נציג משרד הקליטה.
יגאל יאסינוב: אל"ף: מה אתם, משרד הקליטה, מצפים מאתנו חברי הכנסת מוועדת הקליטה?
יגאל יאסינוב: מה אתם חושבים שאנחנו צריכים לעשות.
יגאל יאסינוב: בי"ת: מה אתם מתכננים לעשות בנושא, מי במשרד האחראי בנושא ולמי לפנות?
מרינה סולודקין: קודם כל היית צריך להצביע נגד התכנית הכלכלית.
יגאל יאסינוב: אני לא רוצה להיכנס לזה פה, אבל אם תבדקו את ההצבעות תגלו שבהצבעה הזאת לא השתתפתי.
יגאל יאסינוב: בסעיף שדן בקליטה לא השתתפתי.
קולט אביטל: אה, אוקי.
קולט אביטל: אני שמחה שלא הטילו גם עליך סנקציות.
יגאל יאסינוב: לא השתתפתי, קיבלתי אישור מהסיעה.
קולט אביטל: אנחנו עדיין לא מבינים למה היה כזה רוב לתקציב הזה בכל זאת.
קולט אביטל: משהו מוזר.
יגאל יאסינוב: כדי להסיר ספק, אם לא הייתי מקבל אישור מהסיעה, הייתי מצביע בעד.
יגאל יאסינוב: בכל הסעיפים האחרים הצבעתי בעד הקיצוצים.
קולט אביטל: מר אריה קורת, בבקשה.
אריה קורת: ברשותכם, אני אתחיל מהסוף ואתחיל מחצי הכוס המלאה.
אריה קורת: אני שמח להודיע לכם שבשלושה ביולי יתקיים, לראשונה, כנס של משרד הקליטה, הסוכנות היהודית ומרכז השלטון המקומי בנושא של עבודה עם הרשויות המקומיות בנושא קליטת עלייה, מתוך מגמה להגיע לתיאום ולאיגום משאבים מקסימלי.
אריה קורת: לאור העובדה שבשנה הקרובה גם הסוכנות עומדת להיכנס לתחום הזה, כבר ישבנו עם צוותי עבודה משותפים על מנת להגיע להבנה על דרך העבודה המשותפת-המשולשת, עם הרשויות, מתוך אותם צרכים שהועלו כאן.
אריה קורת: מילה אחת לגבי התהליך של המשרד עם הרשויות המקומיות: המשרד עובד זו השנה השביעית עם הרשויות לצורך הפעלת פרוייקטים מיוחדים, בתחום הקליטה בקהילה בלבד.
אריה קורת: תהליך העבודה הוא כזה שיוצא נוהל עבודה – זאת, למשל, דוגמה של נוהל עבודה של האגף לשנת 2003 ובו כל תהליך העבודה של המשרד עם הרשויות, מהתחלה ועד הסוף.
אריה קורת: בתהליך הזה כל רשות – אנחנו עובדים היום עם כ-120 רשויות – מקבלת תקציב שהוא תוצאה מתהליך של בחינה של מספרי העולים בישוב, אחוז העולים בישוב, שכונות צפופות אוכלוסיה ומצב סוציו-אקונומי של הישוב.
אריה קורת: חשוב לציין פה נתון שמשום מה אנשים פה מתעלמים ממנו:
אריה קורת: התחשיב הוא – ורבותיי, התחשיב הזה לא יהיה אתנו בשנים הקרובות – על פי עולים שעלו בשנת 1989.
אריה קורת: אנחנו נכנסים פה לתקצוב לגבי עולים שהגיעו בשנת 1989.
אריה קורת: זה בעצם הבסיס על פיו ניתן התקציב לרשויות.
אריה קורת: הדברים שקופים, אחידים ושוויוניים.
אריה קורת: באתר האינטרנט של המשרד יש פרסום ובו כל החלוקה התקציבית של המשרד בנושא הרשויות.
קולט אביטל: האם בכל התהליך הזה, שאתם יושבים בו ומחשבים על פי הצרכים ומכינים תוכנית עבודה מוגדרת מראש, יש רפרנטים או אנשים אצלכם שיכולים לשבת מול הרשויות המקומיות ולנסות לשנות ייעוד מסעיף לסעיף?
אריה קורת: ברשותך, דקה.
אריה קורת: הביזור בנושא הזה, רבותיי, הוא מוחלט.
אריה קורת: ברגע שמוקצה התקציב, בהתאם לאותם תבחינים שקופים, יושבת ועדת היגוי שבראשה עומד ראש העיר או מחזיק תיק הקליטה בעיר.
קולט אביטל: הוא יכול לשנות ייעוד?
אריה קורת: רגע.
אריה קורת: אנחנו את מאת האחוזים של התקציב מחלקים לקבוצות בהתאם ליעדי המשרד.
אריה קורת: אנחנו קובעים, למשל, שמתוך המאה אחוז עד עשרים וארבעה אחוז מוקצים לנושא רווחה, עד שלושים אחוז זה לחינוך - - -
מרט גנדלר: זה לא עד.
מרט גנדלר: לפחות.
מרט גנדלר: זה מה שחשוב.
אריה קורת: לפחות.
אריה קורת: סליחה.
אריה קורת: יש חלוקה לפי נושאים.
אריה קורת: הנושאים נקבעים בהתאם למדיניות המשרד, אבל המשרד לא נכנס לתכנים.
אריה קורת: יותר מזה: מתוך המאה אחוז, עשרים וחמישה אחוז זה כלי של יושב ראש הוועדה.
אריה קורת: כלי שהוא יכול לקבוע בעזרתו את תוכניות העבודה בהתאם ליעדי הרשות.
מרט גנדלר: 14%.
אריה קורת: אנחנו לא נכנסים לתכנים.
אריה קורת: בהחלט כל רשות מוסמכת לקבוע את סוגי הפעילויות שייעשו תחת אותה מסגרת של חברה, תרבות וכן הלאה.
אריה קורת: כתוצאה מפניות חוזרות אלינו בשנה האחרונה, להגדיל ולהיכנס לתחום רכישת ספרים בשפות העולים לספריות הציבוריות, החלטנו לקחת, כפיילוט, שלושה אחוז מתוך התקציב לצורך רכישת ספרים כאלה.
אריה קורת: בספרדית, ברוסית ובשפות אחרות.
אריה קורת: זה התהליך.
אריה קורת: בשנים האחרונות הכנסנו לתהליך הזה משבצת נוספת, שבוועדות ההיגוי יישבו גם נציגי עולים, לא רק נציגי ממסד.
אריה קורת: חשוב שבתהליך הזה יישבו עולים, כי חשוב שהם יהיו חלק מתהליך קבלת ההחלטות בכל התחום החברתי-תרבותי שלהם.
אריה קורת: אני רוצה להגיד משהו במאמר מוסגר ואני אומר את זה בעיקר לחברי הכנסת:
אריה קורת: לפני שנה לא התקיים דיון פה בנושא הזה, כי היה מספיק כסף ואז לא היו בעיות.
אריה קורת: לכן, כשמעלים פה בעיות נוספות, חשוב שנגדיר את הדברים.
אריה קורת: המצוקה שלכם היא שלנו ואולי בגין זה אנחנו פה וזה הנושא התקציבי.
אריה קורת: כולנו נוגעים באותו פצע וכולנו חיים באותה מדינה, אף על פי שיש לפעמים תחושה, שאנחנו חיים בכלל בשני מקומות נפרדים.
אריה קורת: ארבעה קיצוצים המשרד עבר.
אריה קורת: במאה מיליון שקל קוצץ תקציב המשרד לשנת 2003, לא כולל את הקיצוץ שהודיעו עליו היום, שיגיע ביום רביעי.
קריאה: כמה אחוזים זה?
אריה קורת: שני אחוז.
אריה קורת: מדברים על עוד קיצוץ של כשבעה, שמונה מיליון שקל.
רומן ברונפמן: כמה זה מתוך הסך הכל?
אריה קורת: אני לא יודע, אני מוכן לבדוק.
אריה קורת: אותם מאה מיליון, רבותיי, קוצצו מנושאים שהועלו כאן:
אריה קורת: עסקים קטנים, תעסוקה, פרוייקטים אחרים.
אריה קורת: הם קוצצו מפעילויות אמיתיות.
אריה קורת: תחום הסיוע של המשרד לרשויות – תפתחו את ספר התקציב המופץ, הספר הירוק, תראו שתקציב המשרד לפי הספר הירוק הוא תשעה מיליון שקל.
אריה קורת: אבל מתוך סדר עדיפויות פנימי שלנו ומתוך חשיבות שאנחנו נותנים לנושא הזה, הגדלנו את התקציב לפני שנה בתשעה מיליון והשנה בחמישה וחצי מיליון שקל.
אריה קורת: החמישה וחצי מיליון שקל הם מתוך קיצוצים פנימיים נוספים שלנו.
אריה קורת: זה מתוך החשיבות שאנחנו נותנים לנושא הזה.
אריה קורת: בעוד שבועיים יש אצלך דיון בנושא התמיכות, אז אני יכול לומר בשלב זה: אין לנו השנה תקציב לתמיכות, רבותיי.
אריה קורת: נכון להיום אין תקציב לתמיכות.
קולט אביטל: זה העמותות?
אריה קורת: זה העמותות.
אריה קורת: אז יכול להיות שבעוד שבועיים ישבו פה קולגות וחברים שלכם ויגידו: תקצצו מהרשויות ותביאו לעמותות.
אריה קורת: גם הן עושות עבודה מצוינת ותאמינו לי: הן מחוברות לעולים לא פחות מכל אחד מכם.
אריה קורת: חשוב לומר את הדברים האלה.
אריה קורת: נוסף לכל זה, אתמול עוד החלטנו על אישור תקציבי נוסף של חצי מיליון שקל לישובים בקווי העימות.
אריה קורת: אותם ישובים שעל פי החלטת ממשלה נמצאים בקווי עימות, יקבלו תוספת תקציבית בסך כ-מיליון שקל.
רומן ברונפמן: גם מעלות?
רומן ברונפמן: גם שלומי?
אריה קורת: גם מעלות, גם שלומי.
אריה קורת: חשוב עוד לציין שהסיוע שלנו הוא לעולה ונוסף לאפיק של הרשויות, עולים שנמצאים ברשויות נהנים מפרוייקטים אחרים, שמשום מה לא צוינו פה היום.
אריה קורת: יש פרוייקטים של "פלא" - תוכנית לתגבור לימודים – לא נגענו בה.
אריה קורת: לא רצינו לפגוע, זה פועל בשלושים ושמונה יישובים שאתם הנציגים שלהם.
אריה קורת: יש לנו היום בשנים עשר יישובים פרוייקטים משותפים עם הג'וינט בתחום החינוך.
אריה קורת: ביישובים שלכם.
אריה קורת: נכון, הכסף לא מגיע לקופה של הרשויות, אבל הוא מגיע לעולה באופקים ובמגדל העמק.
ולדימיר גרשון: מה עם בתי מהנדסים?
קולט אביטל: אפשר לצמצם?
אריה קורת: כן.
אריה קורת: נוסף לנושא הזה יש את המוקדים של האתיופים ואנחנו, אתמול, איתרנו תקציב נוסף לנושא של קייטנות העולים מאתיופיה.
אריה קורת: אני מסכים אתכם שהתהליך לא נכון, אבל הוא לא תלוי בנו.
אריה קורת: אנחנו, את הספר הזה עם כל הפרוייקטים, הצגנו כבר בדצמבר 2002, אבל מה לעשות?
אריה קורת: קרה משהו במדינה.
קולט אביטל: לכל דיון נפלא מגיע סוף, גם לדיון לא נפלא.
קולט אביטל: יש בעיות אובייקטיביות.
קולט אביטל: האישה היפה ביותר לא יכולה לתת את מה שאין לה.
קולט אביטל: על אחת כמה וכמה אישה כשהיא לא יפה.
קולט אביטל: אנחנו לא יכולים לקחת תקציב שקוצץ ולעשות ממנו פלאים, אבל אנחנו יכולים לעשות כמה דברים, יחד.
קולט אביטל: אנחנו יכולים לנסות לראות עד כמה ניתן להתגמש ואם באים אנשים ואומרים: השנה אני מוותר על ספרים ואני רוצה את זה לקייטנה, אני חושבת שיש מקום, בשעה כל כך קשה של קיצוצים, לעשות עוד פעם חושבים ולראות איך ניתן לחלק את החלק הקטן של העוגה המצומקת שנשארה בצורה יותר יעילה, לפי ראות עיניהם של אותם אנשים שמופקדים על הנושא הזה.
קולט אביטל: אז המינימום של המינימום הוא לנסות להתגמש.
קולט אביטל: זה תפקידך שלך.
קולט אביטל: תפקידנו שלנו כרגע, כחברי כנסת, זה לנסות לבדוק מול האוצר מאיפה כן ניתן, אולי, לקחת כספים שלא מוצאים על נושאים אחרים.
קולט אביטל: אני מציעה שאנחנו, כקבוצה של חברי כנסת, נקים בשלב הזה ועדה או נעשה עבודה בינינו לבדיקת התקציב וייעודו ולבדיקת אפשרויות או המלצות בפני הממשלה להעביר כספים ממקורות אחרים.
קולט אביטל: אחרת, גם העולים שהגיעו יהיו במצוקה, גם הדגל של להעלות את העלייה על ראש שמחתנו לא התבצע, גם אנשים שהגיעו הנה על סמך הבטחות והתחייבויות של הממשלה מזמרים ושולחים הביתה מסרים: "אין לכם בשביל מה לבוא למדינת ישראל" והעולים הטובים עולים לקנדה או לגרמניה.
קולט אביטל: לכן, אני חושבת שנעשה את שלנו כקבוצה של חברי כנסת או כוועדה, כדי לנסות לראות מאיפה ניתן להפיק דברים נוספים.
קולט אביטל: יש שני דברים שאני כן יכולה להמליץ עליהם: יכול להיות שאני טועה, אבל ההתרשמות שלי היא שהרבה מאד מהנוכחים בפורום הזה אינם מודעים למה שעוד מתבצע בעירם בזכות כספים אחרים: בזכות תמיכות, בזכות עמותות וכולי.
קולט אביטל: אז אני חושבת שהמינימום של המינימום שניתן לדרוש הוא, שכל עיר, כל ראש עיר, יקבל תמונה מלאה ויידע: אתה מקבל תקציב אל"ף, אבל דע לך שאנחנו מתקצבים בנוסף לכך בעירך את פרוייקט בי"ת, גימ"ל ודל"ת.
קולט אביטל: כך אותו ראש עיר, אותו אחראי על המשאבים, יוכל לדעת מה מתבצע וממה, אולי, הוא יכול לחסוך כדי להעביר למשהו אחר יותר דחוף.
קולט אביטל: יש דבר נוסף שאנחנו מדברים עליו בוועדה הזאת יום יום והוא איגום משאבים.
קולט אביטל: אתמול ישבנו וקיימנו פה דיון על נושא של נוער שמגיע לפשיעה.
קולט אביטל: ואז מסתבר לנו שיש המון ארגונים שפועלים באותו נושא ואחד לא יודע על השני.
קולט אביטל: יש מודל – אני לא אומרת את זה משום שנמצא פה חבר הכנסת ברונפמן, אבל הם פיתחו מודל יוצא מן הכלל בעיר חיפה.