GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה סמיונוב: אני חקרתי את הנושא בתחום הסוציולוגיה על גבול הכלכלה, אבל יש גם היבט פסיכולוגי, היבט של מדיניות.
משה סמיונוב: חייבת להיות מסגרת כזאת.
משה סמיונוב: כל חברי הוועדה המדעית שהתנדבו מיד לתפקיד עובדים מעל ומעבר כי הם רואים את חשיבות הנושא.
משה סמיונוב: סוף-כל-סוף יהיה בית אחד וטוב להוראה.
משה סמיונוב: התחלנו לעבוד כבר בשנה שעברה בקצב מהיר מאוד להכין תוכנית רב-תחומית ללימודי הגירה לתואר שני שתתקוף את הנושא מזוויות שונות.
משה סמיונוב: התוכנית תכשיר אנשי מקצוע בתחום, שייתנו שירותים וגם יחקרו: גם קאדר של חוקרים וגם קאדר של אנשים שיעבדו ויתרמו את הידע לטובת הציבור.
משה סמיונוב: הכוונה היא ליצור ידע מהזוויות השונות של התחום הזה.
משה סמיונוב: התוכנית הושלמה אחרי שנתיים של הכנה.
משה סמיונוב: כשהיא תאושר, ואנחנו מקווים שהיא תאושר בקרב, תוך שנתיים יהיו לנו אנשים שיוכלו לעבוד בשטח הזה.
משה סמיונוב: נוסף על כך אנחנו מכשירים את צוות החוקרים; 6 מחקרים יצאו לדרך, ואנחנו מנסים לקשור קשרים עם גופים בינלאומיים.
משה סמיונוב: התחברנו לרשת בינלאומית שחוקרת הגירה בעולם; פנינו גם לקרנות מחקר בינלאומיות כדי להתחבר לאותן רשתות ולנסות לראות איפה ישראל ממוקמת בתהליך הזה.
משה סמיונוב: כלומר, יש פה מאמץ מסיבי רציני מאוד ליצור תוכנית ברמה גבוהה שתשווה עצמה לתוכניות אחרות שקיימות בעולם.
משה סמיונוב: בעולם יש גם מכונים לחקר ההגירה שאין בישראל וגם תוכניות לחקר ההגירה.
משה סמיונוב: בישראל שהיא חברת מהגרים, אולי הבולטת ביותר, אין כזה דבר.
משה סמיונוב: תודה.
מיכאל נודלמן: אתם אומרים שבעוד שנתיים יהיו בשטח תלמידים שלכם.
מיכאל נודלמן: איך אתם חושבים על ארגונים ציבוריים שגם עסוקים בקליטת עלייה?
מיכאל נודלמן: יש רוסים, דרום-אמריקנים.
מיכאל נודלמן: עכשיו יש בעיה שמשרד הקליטה - - - וארגונים ציבוריים לא מקבלים תמיכה מארגונים ממשלתיים.
מיכאל נודלמן: זה לא בסדר, כי ארגונים ציבוריים הם הבסיס לחברה פתוחה.
מיכאל נודלמן: עולה חדש שעובד עם ארגון כלשהו מרגיש שייך ושלקליטה יש שורשים יותר עמוקים.
מיכאל נודלמן: איך אתם משלבים ארגונים ציבוריים ואנשים בשטח?
קולט אביטל: כיוון שאני סבורה הוא גם חשוב וגם כורח המציאות, זה באמת מתבקש; וכיוון שהמטרה שלי היא לראות את המחקרים שמפיקים גם משרדי הממשלה, השאלה היא אם הגעתם להידברות עם משרדי ממשלה שהם ישלחו אנשים לקורסים, שהם יהיו שותפים לתהליכים.
קולט אביטל: נדמה לי שזה המקום הראשון שצריך להיות- -
רונית דולב: מטבע הדברים פנינו גם למשרד הקליטה, גם לסוכנות היהודית וגם לג'וינט.
רונית דולב: משרד הקליטה התחייב להעמיד 200 אלף שקל כ- matching מול הכסף שרופין משקיעה כדי לקדם את זה במשותף.
רונית דולב: מאחר שתקציב המדינה לא אושר זה לא התקדם, אנחנו מקווים שבימים האלה הם יתקדמו, וכמובן להגדיר חלק מהנושאים.
רונית דולב: אנחנו יצאנו לדרך עם 6 מחקרים כי לא רצינו להתעכב.
קולט אביטל: אני שואלת משהו אחר:
קולט אביטל: איך גורמים לאנשים ממשרד הקליטה וממשרד הרווחה ישתתפו בקורסים?
רונית דולב: במקביל הצענו להם הכשרות בתוך המערכת, וכבר משה שריר וד"ר קרין עמית מובילים הכשרה של רכזים שנעשית ברופין.
שוש ארד: יש מועצה ציבורית שבראשה עומד משה נתיב וגברת מאיה קראף מבוסטון.
שוש ארד: אנחנו הצענו לכמה גופים להיות מעורבים במועצה – ויכול להיות שלזה את מתכוונת.
שוש ארד: נמצאים גם המדענית הראשית של משרד הקליטה וגם חנוך צמיר ממשרד הקליטה.
שוש ארד: אנחנו שואפים לשתף גופים אחרים, כמו הג'וינט ומבקשים מהם להצטרף לאמנה הציבורית, להיות ולהשפיע.
קולט אביטל: זה שהם במועצה זה טוב, אני גם מנסה לראות איך אנשים שעובדים בתוך המערכת יקבלו הכשרות.
מרינה סולודקין: והסבה מקצועית.
משה סמיונוב: זאת אוכלוסיית היעד, והיא בעצם כפולה: אנשים יוכלו להגיע מתוך אידיאל אינטלקטואלי ואקדמי,וצריכים להכשיר את הדור הבא של החוקרים שלא יתקפו את זה מנקודות ספציפיות, אלא מראיה אינטרדיסיפלינרית.
משה סמיונוב: יחד עם זאת, הכוונה היא להכשיר אנשי מקצוע ואנשי שטח ולהגיע למוסדות הממשלתיים.
משה סמיונוב: כמעט בכל משרד ממשלתי יש אנשים שנמצאים בקשר עם אוכלוסיית העולים והמהגרים.
משה סמיונוב: צריך לפנות לאותם אנשים ולנסות לגייס אותם להיות תלמידים – אנשים שעוסקים בשטח שיקבלו את ההכשרה, שיהיו אנשים טובים יותר עם הידע שהם רוכשים.
משה שריר: גם שיקיימו שיח משותף, הבנה משותפת, ראייה משותפת.
משה סמיונוב: המגשרים זאת הרמה הנמוכה ביותר, אבל תלמידי ה- M.A יהיו אנשים שכבר עובדים במערכת וחסרה להם ההכשרה.
שוש ארד: - - -אנשים מהמשרד לביטחון הפנים- -
רונית דולב: אנחנו מדברים על 4 מסלולי הוראה: האחת היא תוכנית לתואר שני; השני הוא תוכנית "מגשרים", שהיא תוכנית עם התמחות לגישור בין-תרבותי שתתחיל עם קבוצה של 30 אתיופים השנה; השלישי הוא אשכול לימודים שכבר התקיים השנה לכל הסטודנטים ברופין.
רונית דולב: זה קורסי בחירה שהשתתפו בו כ- 300 סטודנטים; הדבר הרביעי זה הכשרה לעובדי השטח שהתחלנו אותה.
רונית דולב: אנחנו יודעים שמשרד הקליטה עומדים לעשות את ההכשרה לרכזי הקליטה ברשויות, ואני מאד מקווה שזה יתרחב.
משה סמיונוב: התוכנית היא שנתיים הכשרה, ואני מקווה שברגע שהיא תאושר נתחיל.
משה סמיונוב: בשלב זה אנחנו עושים מאמצים לקבל אנשים.
שוש ארד: דרך הוועדה הזאת צריך לקרוא למשרדי הממשלה לבוא ולהכשיר את האנשים בקורסים שיינתנו אצלנו.
שוש ארד: לדוגמה, לקורס "פסיכולוגיה של ההגירה" באו אנשים מהסוכנות ואמרו שנפתח להם- -
קולט אביטל: הפעם הראשונה שזה הועלה בוועדה הזאת היה לפני שבוע שבועיים על-ידי הגברת דולב.
קולט אביטל: זה ממד מאוד חשוב.
מרינה סולודקין: אני מאוד שמחה שיש לנו הזדמנות לשמוע את אנשי מכללת רופין בנושא של הגירה, עלייה וקליטה ותוכניות.
מרינה סולודקין: אנחנו ממליצים לכם להיות יותר אגרסיביים מכיוון שבארץ קיים צורך מאוד גדול לידע, לניסיון ולהיסטוריה של קליטה ושל הגירה.
מרינה סולודקין: כל הזמן מגיעים חובבנים בתחום הזה וכאילו מתחילים מהתחלה.
מרינה סולודקין: יש ידע ומרכז של ידע ,ואתם בעיצומו של התהליך.
מרינה סולודקין: אני אספר לכם סיפור קטן: יש לי חברה שעובדת בתחום הרווחה בעיריית בני-ברק, ומשרד הקליטה שלח לשם 50 משפחות של פלשמורה.
מרינה סולודקין: פתאום היא מתקשרת ללשכתי ואומרת שהיא בהלם, היא לא יודעת מה לעשות.
מרינה סולודקין: אנחנו חשפנו יחסי עבדות בפלשמורה, והיא שואלת מה לעשות.
מרינה סולודקין: זה לא רק משטרה, זה גם רווחה, וכל העיריות שנוגעות לעניין.
מרינה סולודקין: אני מאוד מעריכה את המאמץ האקדמי והמחקרי, אבל לא ראיתי היסטוריה.
מרינה סולודקין: ב- 81' במוסקבה התזה שלי הייתה הגירה לאוסטרליה ובניית כלכלה חופשית שם.
מרינה סולודקין: אחר-כך אני עברתי בתוך הקהילה האקדמית שהבינה שזה משהו אחר: לקרוא את האנשים, לבנות הודות להם כלכלה מוצלחת גם בארצות-הברית, גם בניו-זילנד, גם אצלנו.
מרינה סולודקין: אני אמליץ ליושב-ראש הוועדה לפנות למשרד הקליטה כדי שיעברו אצלכם קורסי הסבה מקצועית.
מרינה סולודקין: חוץ מזה, להזמין את המחקר.
מרינה סולודקין: עכשיו חוץ ממכון ברוקדייל גם מכללת רופין עושה מחקר הגירה.
משה סמיונוב: התוכנית היא באמת בראייה רחבה.
משה סמיונוב: הכוונה היא גם ליצור פרספקטיבה השוואתית-היסטורית, שאנשים יקבלו את הרקע הבינלאומי, אבל גם בקונטקס הישראלי.
משה סמיונוב: כלומר, יש שני מישורים: תיאורטי-כללי רחב, ומישור אחד שהוא ייחודי לישראל עם מחקרים אמפיריים שאנשים יתמודדו עם הקונטקסט הישראלי.
משה סמיונוב: צריך כמובן להכשיר אנשי מקצוע רחבים ככל האפשר, שיהיו להם כל הכלים התיאורטיים.
משה סמיונוב: זה מופנה לאנשים גם ברמה המוניציפלית, אבל גם ברמה של משרדי הממשלה.
מיכאל נודלמן: חבר הכנסת אברהם מיכאלי, בבקשה.
אברהם מיכאלי: אני לא הכרתי את המרכז האקדמי רופין כאזרח.
אברהם מיכאלי: אני מאוד שמח שבכנסת הייתה לי הזדמנות להכיר.
אברהם מיכאלי: קראתי את המייל ששלחתם אליי למשרד, וזה בסדר גמור.
אברהם מיכאלי: חלק מהקליטה היא לתת לאוכלוסייה הצברית הישראלית את התיעוד של קבוצות עולים.
אברהם מיכאלי: אני רואה שאצלכם יש דגש על הדבר הזה.
אברהם מיכאלי: אני מבקש אם אפשר לקבל הסבר מה הספקתם לתעד על סיפורי העלייה או על הרקע של העולים.
אברהם מיכאלי: יש בעיה בספרי ההיסטוריה בארץ שלא מצליחים ללמד על האוכלוסיות השונות שהגיעו לארץ, ויש קבוצה אחת שלומדים עליה, והרבה קבוצות אחרות שלא יודעים עליהן כלום.
אברהם מיכאלי: אני יודע שכמה פעמים כסטודנט וגם לאחר-מכן פניתי למשרד החינוך ושאלתי למה לא מכניסים לתוכנית הלימודים את קבוצות העולים שלא לומדים עליהן.
אברהם מיכאלי: הם היו אומרים שזהו מחקר מקובל שאפשר ללמד אותו בבתי-הספר.
אברהם מיכאלי: השאלה היא האם במכון אספתם מספיק ידע או הפעלתם מספיק אנשים מאותן קבוצות עולים שדרכם תוציאו חומר כתוב?
אברהם מיכאלי: לא צריכים ספרים גדולים, לפעמים מספיק אפילו חוברת קטנה שאפשר יהיה להכניס למשרד החינוך.
שוש ארד: אני מאוד מאמינה שנוסף לעניין האקדמי החינוך בשטח – מה שאני קוראת לו "העלייה מהבטן" – תהיה מאוד אצלנו.
שוש ארד: אחד הדברים שעדיין לא עשינו, ואנחנו רוצים לעשות הוא להקים מרכז שיתעד סיפורי עלייה.
שוש ארד: כמו שעשו בסיפורי השואה; החלק השני של השואה הוא העלייה.
שוש ארד: עוד לא התחלנו בזה.
שוש ארד: דיברנו הבוקר עם כמה אנשים שיודעים לכתוב סיפורים ולתעד אותם, כמו יוסי אלפי.
שוש ארד: אנחנו מתכוונים לדבר איתם ולהתחיל בזה, אבל אנחנו צריכים לגייס כסף.
שוש ארד: זה לא פשוט.
שוש ארד: פרסמנו את רופין דרך סיפור העלייה לא במקרה, אלא כדי להגיד שאנחנו שם.
שוש ארד: אנחנו מכללה ציבורית, והכספים שלנו מאוד מוגבלים; גם המחקר וגם ההוראה וגן הפסלים– הכול מכספנו האישי, עדיין לא קיבלנו כמעט גרוש מאף אחד.
שוש ארד: סיפור דרך פסלים ותרבות של אנשים זה לתת להם להציג בשיא הכבוד ולפי היכולות את התרבות שלהם, וזה חלק מאותו עניין.
שוש ארד: אנחנו מחפשים מקורות מימון לתיעוד סיפורי העלייה, ובימים אלה אנחנו נמצאים בעיצומו של החיפוש, ומאוד נשמח אם תעזרו לנו בזה.
מרינה סולודקין: אנחנו מכירים אוליגרכים בדימוס מרוסיה, שעוזרים לבית התפוצות או לפרסום של ספרים בנושאים האלה.
מרינה סולודקין: אני ממליצה לפנות באופן אישי לאנשים כמו נבזלין- -
שוש ארד: נבזלין לא מעוניין לדבר עם מכללה, הוא מדבר רק עם אוניברסיטה.
שוש ארד: נשמח אם תעזרי לנו בכך, ונשמח שכולכם תעזרו לנו- -
מרינה סולודקין: הון ושלטון זה בנפרד, את יודעת.
אברהם מיכאלי: לקבל תקציבים מהממשלה לכל פרויקט זה לא תמיד הולך.
אברהם מיכאלי: כל אחד רוצה לקבל בתחום שלו- -
שוש ארד: אנחנו מאוד מעונינים, אנחנו מחפשים ביכולותינו, ונשמח אם תעזרו.
יוסף שגל: אתם לא יכולים לחפש את הדרך לאוליגרכים?
יוסף שגל: יש להם המון כסף, ולדעתי, יש להם גם רצון.
יוסף שגל: יכול להיות שכדאי לעבוד בדרך יותר אגרסיבית.
יוסף שגל: זה כסף שלא מגיע לממשלה או למישהו אחר.
יוסף שגל: הכול לגיטימי, הם באמת רוצים, ויש להם תחושה שכולם חושבים שהם קרימינלים ולא בסדר.
יוסף שגל: זה מפריע לי.
שוש ארד: אנחנו רק שנה בשטח וניסינו להקים ולהציב את מקומנו.
שוש ארד: בזמן הקרוב אנחנו צריכים עזרה בעניין הזה.
מרינה סולודקין: יש שמות שאת יכולה לפנות אליהם: נבזלין,צ'רנוי ולבייב.
מרינה סולודקין: הם אנשים עם אופקים רחבים.
מיכאל נודלמן: - - -
יוסף שגל: גם ארקדי גאידמק.
רונית דולב: אנחנו צריכים עזרה בלהגיע אליהם.
מרינה סולודקין: זה קצת יותר קשה.
יצחק זיו: ההבדל ביני לבין חבריי הוא שאני נולדתי בארץ.
יצחק זיו: חשבתי, האם חשבתם איך לגרום לעולים מאתיופיה לרצות להגיע לדברים האלה.
יצחק זיו: לעולים מחבר העמים יש נכונות להגיע אליהם.
יצחק זיו: אבל העולים מאתיופיה מנותקים, הם הגיעו מעולם שונה לגמרי.
יצחק זיו: איך לגרות אותם להגיע לנושא הזה.
משה שריר: הקשר שלי עם הקהילה האתיופית התחיל כשהייתי מפקד הגדנ"ע.
משה שריר: הייתי מאלה שעשו את חץ וקשת- - -.
משה שריר: המכון נתן לנו הזדמנות יוצאת מגדר הרגיל בכל מה שקשור במעורבות חברתית.
משה שריר: לצד מה שהנשיאה הזכירה שאם כל הסטודנטים מתנדבים למערכות שעוסקות בקליטת העלייה אנחנו מאפשרים היום לסטודנטים מצטיינים שלנו – חלקם צריכים להגיש קורות חיים כדי להתקבל לסמינר הזה – לחבור לעמותות שנמצאות בקו הראשון של התמודדות עם הנושא בשטח, והמבחן הוא לא לעשות עבודה ולהגיש נייר, אלא באיזו מידה אתה יכול לתרום את השירות לעמותה שייקח אותה כלכלית.
משה שריר: ברופין יש אנשים מבושלים שלקחו אחריות בחיים שלהם, היו בעמדות הייטק; יש גמלאים בני 30 שהיו ב- 8200, היו בארצות הברית, ועכשיו הם לומדים.
משה שריר: אני אתן שתי דוגמות: דוגמה אחת היא עמותת סנטוריון שמתמודדת עם הבעיה הכאובה של העסקה הפוגענית של העולים.
משה שריר: אתה לוקח אנשים שגדלו בארץ, שירתו בצבא ומילאו תפקידים מרכזיים, ומעולם לא דיברו עם עולה.
משה שריר: כולם עוברים בשערים, אבל מישהו מדבר עם עולה?
משה שריר: קבוצה כזאת לאחר הפרק התיאורטי מוצאת את דרכה לומדת את הציפיות ואת השאיפות של העמותה; הולכת לשטח ונפגשת עם שומרים; עולה לכנסת ונפגשת בשעתו עם חבר כנסת יאסינוב שניסה לפעול בנושא הזה- -
מרינה סולודקין: כולנו מכירים את סנטוריון, הם בני בית שלנו.
משה שריר: זה מעמיד אותם במצב שהם עכשיו צריכים לקבל את המציאות.
משה שריר: מה הייתם עושים?
משה שריר: הגענו למשרד התמ"ת, והיום אנחנו מפתחים גם מערכת מידע שיכולה להיות מופצת בין כל השומרים והסביבה שלהם, ומעבר לזה מביאים את סנטוריון למעמד שבו הם יקבלו סמכות של גורם מוסמך מטעם משרד התמ"ת להתמודד עם נושא האכיפה.
משה שריר: פתאום האנשים הצעירים נחשפים למציאות שלא חוו אותה.
משה שריר: אנחנו עובדים היום עם 4 עמותות של עולי אתיופיה: היוט בחיפה, עם פידל, עם מקסם בחדרה ועם טבקה שמתעסקת עם הגנת זכויות העולים.
משה שריר: מגיעים חבר'ה ורואים שלעורכי הדין הוותיקים והחדשים אין שום מערכת של ניהול מידע, הם עובדים עם ניירות.
משה שריר: פיתחו להם מערכת של ניהול מידע, והיום טבקה מסוגלת בכל רגע נתון לדעת מי פנה, למה פנה, מאיזה מקום לאיזה חתך תוך כדי המעקב.
משה שריר: רק השבוע כל צוות טבקה היה ברופין כדי להשתכלל בנושא ה- Excell.
משה שריר: עבדנו כבר עם 10 עמותות.
משה שריר: אנחנו ניכנס לעמותת של מרגרטה וגם לאגודת אנשי נתיב הל"ה.
משה שריר: באוקטובר הקרוב אנחנו מתעתדים לקלוט במסלול מנהל עסקים 30 בני העדה האתיופית כסטודנטים מן המניין – לא על-יד, לא בערך, לא על הצד – בהתמחות בנושא הזה של הגירה ושילוב חברתי.
משה שריר: זאת תהיה פריצת דרך.
משה שריר: אני רוצה שהאנשים האלה לא יעמדו ויתמודדו על עמדות המתורגמן למטה, אלא שיתמודדו על העמדה של מנהלת הקליטה או של מנהל מחלקת קליטה עירונית.
משה שריר: הרעיון הוא שזה יהפוך לאחד ממסלולי ההתמחות בחוג למנהל עסקים, והוא יהיה פתוח גם לאנשים מבוכרה או מקווקז או ישראלים.
משה שריר: במקרה הזה מנהל הסטודנטים, האגודה לקידום החינוך והיחידה להכוונת חיילים משוחררים הלכו איתנו בשיתוף פעולה מלא ומגיעה להם גם כן ברכה.
יצחק זיו: אני מזמין את עצמי לביקור.
שוש ארד: קיבלת הזמנה.
מיכאל נודלמן: נעבור לתוצאות המחקר במדד רופין.
משה שריר: שימו לב, לישראל יש מדדים לחוסן כלכלי, יש מדדים לחוסן חברתי או חוסן ביטחוני או מדיני; אין שום מדד לנושא הקליטה.
משה שריר: מרכז רופין לקח על עצמו ליצור מדד כזה.
משה שריר: במשך השנה האחרונה החלטנו ליצור קבוצה של אנשים שעובדים ברופין עם היועצים בוועדה האקדמית, והם ישבו ועבדו יחד לבחון איזשהו מדד כדי שנוכל לעקוב אחרי תהליכים בחברה הישראלית.
משה שריר: לא להסתכל מנקודה סטטית אחת, אלא הכוונה היא באמת לראות איך לאורך שנים נעשה השילוב של המדדים, ואנחנו זקוקים למדדים מאוד עקביים, סטנדרטים וחזקים כדי שאפשר יהיה לראות מה מתרחש בחברה הישראלית, להבין את התהליכים ולהבין את המגמות כי החוסן החברתי הוא לא פחות חשוב מאשר חוסן מדיני או ביטחוני- -
מרינה סולודקין: אתה יודע שגם הסוכנות הזמינה - - - בנושא מדד האינטגרציה באוניברסיטת תל-אביב.
מרינה סולודקין: לפני שבוע עשיתי את הוועידה המדעית והפוליטית בנושא 15 שנה לעלייה.
מרינה סולודקין: שמעתי את הדיווח של החוקרת.
משה סמיונוב: יש חוקרת דוקטורנטית במדע המדינה שעובדת על זה.
משה סמיונוב: היא באה אלינו ואמרה שהמדד שלכם הרבה יותר מקיף וטוב.
משה סמיונוב: היא ביקשה לקבוע איתי פגישה ביום הדיון שהיה לנו ביום הקליטה.
משה סמיונוב: זה ניסיונות ספורדיים, אבל פה הכוונה היא לעשות מדד שנתי תקף שמבוסס על נתונים חזקים, כדי שנוכל לראות מאיפה אנחנו באים ולאן אנחנו הולכים.
משה סמיונוב: עשינו את זה בלחץ זמן אדיר, אבל בכנס שמרכז רופין כינס בנושא קליטה הצלחנו להציג את המדד.
משה סמיונוב: הנתונים מדהימים, לא מפתיעים, אבל חשובים.
משה סמיונוב: אם כל שנה נוכל להציג את אותו מדד נוכל להבין מאיפה אנחנו עובדים, מאיפה אנחנו באים, ומהם התהליכים החברתיים ששולטים בזה.
משה סמיונוב: יתרה מזאת, המדד מבוסס גם על נתונים אובייקטיביים, כלומר נתונים סוציו-כלכליים ושל קליטה, אבל גם על נתונים סובייקטיביים.
משה סמיונוב: כי קליטה היא לא רק מה מצבך הכלכלי, אלא גם מה המצב החברתי והתפיסה שלך את עצמך בחברה הישראלית.
משה סמיונוב: למדד כפי שקבענו אותו יש 4 מרכיבים: אחד הוא הרבה יותר סובייקטיבי שעוסק בשביעות רצון.
משה סמיונוב: אנחנו נרצה לפתח אותו, אין לנו מספיק נתונים פה.
משה סמיונוב: הייתי רוצה את תמיכת הוועדה כדי לקבל נתונים נוספים מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה שיסייעו בידינו.
משה סמיונוב: כרגע השתמשנו בנתונים שכולם של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
משה סמיונוב: אבל יש שאלות שהיינו רוצים מאוד את עזרתכם בהוספה של שאלות ספציפיות, כי הסקר לא נעשה כדי לחקור את נושא העלייה.
משה סמיונוב: אפשר להוסיף 2-3 שאלות שיוכלו לעזור לנו מאוד.
משה סמיונוב: יש מדד שקראנו לו אור"ח – איכות ורמת חיים – שמטרתו לראות איפה אנשים נמצאים מבחינת התנאים האובייקטיביים ביותר.
מרינה סולודקין: יש חוברת?
משה סמיונוב: יש נתונים מאוד מעניינים, רונית תכף תציג אותם.
משה סמיונוב: יש מדד לשילוב בתעסוקה, כי הרי הגשמה היא יותר בשוק העבודה בחברה המודרנית.
משה סמיונוב: אנחנו רוצים לדעת את הפוטנציאל של אנשים במידת ההשתלבות שלהם; יש קבוצות שמצליחות להשתלב יותר ולהתקדם, ויש קבוצות שפחות, וזה מעניין מאוד בפני עצמו.
משה סמיונוב: אנחנו מנסים ליצור גם היבטים חברתיים נוספים שאנחנו בשלבים ראשונים שלהם, לדוגמה: ידיעת השפה שהיא אלמנט חשוב, כי כדי להיות חלק מחברה אתה חייב לדעת לתקשר.
משה סמיונוב: אלו יהיו ההיבטים של הקליטה החברתית.
משה סמיונוב: אנחנו באמת מאמינים שנוכל ליצור מדד סטנרדטי מתוקנן שאפשר יהיה לעקוב אחריו.
משה סמיונוב: הכוונה שלנו כל שנה היא לקיים כנס בנושא, להציג את הממצאים, ואולי לבוא ן
משה סמיונוב: לכאן בעוד שנה ולהציג את הוועדה הזאת ולקיים דיון בנושא הזה שהוא החשוב ביותר בתחום הקליטה.
משה סמיונוב: הנתונים התבססו על הסקר החברתי של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
משה סמיונוב: התלבטנו בסקרים שונים, אבל החלטנו להתמקד בסקר החברתי שהוא לא מאוד גדול מבחינת ההיקף, אבל הוא מדגם מייצג.
משה סמיונוב: יש לו היתרון שהוא הסקר היחידי של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה שנותן גם שאלות סובייקטיביות של אנשים.
משה סמיונוב: בדרך כלל הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה עוסקת רק בנתונים אובייקטיביים-עובדתיים, אבל יש גם שאלות של תחושות, כמו שביעות רצון מהעיסוק ומהחברה, מידת הקליטה של העולה בחברה.
משה סמיונוב: היינו רוצים להוסיף עוד שאלות בנושא הזה.
משה סמיונוב: אני מבקש אם יש אפשרות להגדיל את זה למדגם של האתיופים כדי שיהיה מספר מקרים גדול מספיק לבצע ניתוחים סטטיסטיים.
משה סמיונוב: כשמתחילים לפרק את זה לקבוצות גיל – נשים, גברים – אז העיבודים הסטטיסטיים הם קצת בעייתיים.
משה סמיונוב: לשם השוואה עיבדנו מספר קבוצות עולים: עולי חבר העמים מהרפובליקות האירופיות ומהרפובליקות האסיאתיות – כולם אחרי 89'; עולי אתיופיה מכל השנים.
משה סמיונוב: הממצאים לא כל כך מעודדים לגביהם, אבל זאת קבוצה קטנה יחסית במדגם; עולים מארצות נוספות משנת 1989 שרובם הגיעו מארצות אירופה ודרום אמריקה; ועולים ותיקים שעלו בשנות העלייה המסיבית לישראל.
משה סמיונוב: אנחנו מגלים שילידי ישראל ממוצא אסיה-אפריקה שהם דור שני והעולים הוותיקים לא הצליחו להתקדם בחברה הישראלי.
משה סמיונוב: אפילו אחרי 40-50 שנה במדינת ישראל יש קבוצות שהם דור שני שלא- - - בעוד שאחרים מצליחים לשפר את מיקומם במערכת הישראלית בתקופה קצרה יחסית.
משה סמיונוב: אנחנו גם רוצים להשוות את זה לקבוצה אחרת, ערביי ישראל.
רונית דולב: הרצנו את המדגם הזה על 8 קבוצות, וכשפרופ' סמיונוב אומר שלא היו לנו מספיק אתיופים, זה המדגם הכי גדול שמדינת ישראל עושה – 7,250 בתים, והוא נעשה בשפות שונות.
רונית דולב: רצינו שבכל קבוצה יהיו לנו מספיק אנשים, וגם הרבה פעמים יש גברים ונשים בנפרד כי הם לא תמיד מתנהגים אותו דבר.
רונית דולב: ידיעת העברית לא הפתיעה אותנו.
רונית דולב: כל קבוצות העולים העידו שהם מדברים עברית פחות טוב מאשר הוותיקים.
רונית דולב: אצל עולי אתיופיה בחלק גדול מהמדגם המבוגרים פשוט לא השיבו על השאלות, העבירו את זה לילדים שכן מדברים עברית, ולכן התוצאה היא קצת יותר גבוהה.
רונית דולב: שאלנו אותם מהי תחושת הבדידות שלהם, והאם יש להם על מי לסמוך.
רונית דולב: כל הקבוצות - והאתיופים יותר – הרגישו בודדים, וזה מאפיין חברות מערביות בכלל; אבל כששאלנו אם יש להם על מי לסמוך, הסתבר שאם הממוצע בקרב ילידי הארץ היה 5% יוצאי אירופה ואמריקה, ו- 13% בקרב אסיה-אפריקה, בקרב האתיופים למעלה מ- 28% מרגישים שאין להם על מי לסמוך.
רונית דולב: זה כמעט פי ששה, וזה מאוד שיעור ניכר.
מרינה סולודקין: הם גם צנועים מאוד.
יצחק זיו: מאוּפקים.
אברהם מיכאלי: תואילי בבקשה לפרט מי אלה קבוצת עולי חבר העמים - - -
רונית דולב: מאחר שהסקר אפשר לנו, עשינו הפרדה בין הרפובליקות האסיאתיות לבין הרפובליקות האירופיות- -
מרינה סולודקין: המלכודת מאוד עמוקה- -
משה סמיונוב: ודאי.
משה סמיונוב: לא כל מי שהגיע מהרפובליקה - -
מרינה סולודקין: - - עולים מאוקראינה ומאזרביג'אן- -
רונית דולב: יחד עם זה אתם תראו שבנתונים יצאו הבדלים מאוד ניכרים, כך שהנתונים המרכזיים מטרידים, והם מחייבים התייחסות.
משה סמיונוב: המבחן הוא קונסרבטיבי.
משה סמיונוב: אנחנו יודעים שהייתה תנועה מסיבית של אוכלוסייה בתקופת מלחמת העולם השנייה.
משה סמיונוב: זה בעצם הרפובליקה שממנה הגיע האדם- -
מרינה סולודקין: זאת התכונה האשכנזית.
משה סמיונוב: אנחנו לא אומרים שזה מוצא, אלא רפובליקה.
משה סמיונוב: אין ספק שהרפובליקות האסיאתיות פחות מפותחות.
רונית דולב: המטרה היא גם לעזור למקבלי ההחלטות ולאנשים שמעצבים תוכניות להבין איפה נמצאות בעיות שצריכים להתייחס אליהן.
רונית דולב: חלק מהסטנדרטיזציה זה טיפול שלא נותן מענה כי הקבוצות מאופינות- -
משה סמיונוב: זה מדד אוכלוסייה ותיק, ועדיין לא מראים שאנשים שהגיעו מהרפובליקות האסיאתיות, היו להם בעיות הסתגלות הרבה יותר - -
אברהם מיכאלי: איך ממקמים קבוצות עולים מבחינה מוצא ומנטליות.
משה סמיונוב: על זה אין לנו נתונים.
משה סמיונוב: יש לנו נתונים רק על רפובליקת המוצא.
רונית דולב: גברים לעומת נשים:
רונית דולב: הגברים האתיופים מרגישים עוד הרבה יותר בודדים ויש להם פחות על מי לסמוך.
רונית דולב: כל קבוצות העולים, להוציא עולים מהמערב, מרגישים שרמת החיים שלהם ואיכות החיים שלהם היא נמוכה.
רונית דולב: עולים מהמערב מרגישים יותר טוב, ומה שמעניין מאוד זה שילידי הארץ ממוצא אפריקה-אסיה מרגישים שעדיין לא השלימו את תהליך הקליטה.
רונית דולב: נשאלה שאלה סלקטיבית מהי תחושת שביעות הרצון שלהם מהחיים, והאם מצפים לשיפור.
רונית דולב: תחושת שביעות הרצון של העולים היא נמוכה יותר.
רונית דולב: מה שמטריד מאוד בקרב עולי חבר העמים גם מהרפובליקות האסיאתיות וגם מהרפובליקות האירופיות, שהם לא אופטימיים.
רונית דולב: לעולים מאתיופיה אין שביעות רצון מהמצב שלהם, אבל הם מאוד אופטימיים.
רונית דולב: 67% חושבים שזה ישתנה, ואילו לעולים מחבר העמים אין ציפייה שזה ישתנה.
רונית דולב: 38% לא מרוצים, אבל הם גם לא מאמינים שזה ישתנה.
רונית דולב: זה נתון מטריד ביותר, בעיניי.
רונית דולב: בדקנו את פוטנציאל ההשתלבות בשוק העבודה.
רונית דולב: זה לא מפתיע, אבל אלה שיש להם הפוטנציאל הגבוה ביותר להשתלבות בשוק העבודה הם העולים מהמערב.
רונית דולב: כמו שאתם רואים, הם גם מגיעים עם תואר אקדמי בשיעורים מאוד גבוהים.
רונית דולב: גם הנתונים של העולים מחבר העמים מאוד בולטים לעומת עולי אתיופיה.
רונית דולב: עולי אתיופיה דומים מאוד לילידי הארץ ממוצא אסיה-אפריקה.
רונית דולב: שימו לב שהקבוצות הנמוכות זה ערביי ישראל, ישראל אסיה-אפריקה זה ילידי הארץ והעולים האתיופים.
נויה גוברין: אני לא רואה התייחסות לעולי ארצות-הברית וקנדה- -
רונית דולב: אי-אפשר היה לעשות את זה.
רונית דולב: זה חלק מהבקשות שלנו מהוועדה.
רונית דולב: היינו צריכים שבכל תת-קבוצה שבדקנו יהיו מספיק אנשים כדי שהנתון יהיה נתון סטטיסטי עם אמינות.
רונית דולב: כשחילקנו 7200 איש לקבוצות, לא יצאו לנו מספיק אנשים מצרפת ומארגנטינה כדי שזה יהיה אמין.
נויה גוברין: - - -
רונית דולב: אבל הם נמצאים כולם כעולים מהמערב כקבוצה אחת בלי הבחנה בין תת-קבוצות.
רונית דולב: אם תעזרו לנו לעשות over-sampling, תשפיעו על הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה להגדיל את קבוצות המדגם האלה אנחנו מאוד נשמח לעשות את הדיפרנציאציה ביניהן.
רונית דולב: אבל אין טעם להוציא נתון לא מובהק.
רונית דולב: עדיין מובהקת מאוד ההתנהגות שלהם לעומת הקבוצות האחרות; בין אם הם באו מצרפת או מקנדה או מניו-יורק או מארגנטינה, הם מתנהגים אחרת לגמרי מעולים שבאו ממקומות אחרים.
רונית דולב: מדד ההשתלבות בשוק העבודה מראה מה שכולנו יודעים: שיעור ההשתלבות של העולים מחבר העמים הוא מאוד גבוה, וגם שיעור האבטלה שלהם הוא לא גבוה יחסית.
רונית דולב: הדבר נכון גם אצל גברים וגם אצל נשים – שיעור ההשתלבות בשוק העבודה גבוה יותר מאשר בקרב ילידי הארץ- -
מיכאל נודלמן: מה זה אומר?
מיכאל נודלמן: בשבילי זה לא אומר שום דבר.
רונית דולב: זה אומר שכשבשילוב במקצועות האלה השיעור שלהם מאוד נמוך.
רונית דולב: שיעורם בשוק העבודה מאוד גבוה, אבל כמעט כולם עובדים בעבודות לא מקצועיות: בעבודות אבטחה ובעבודות אחרות.
רונית דולב: יש להם מוטיבציה לעבוד, שלא כמו האתיופים, אבל שילוב העבודה שלהם במקצוע היא מאוד נמוכה אחרי הרבה מאוד שנים בישראל.
מיכאל נודלמן: בגלל זה אין אופטימיות.
רונית דולב: נכון.
רונית דולב: ושוב, תראה את ההבדל ביניהם לבין עולים מהמערב- -
מיכאל נודלמן: אני לא רוצה להגיד מה שאת אומרת על איבוד הכלכלה, איבוד של בני-אדם.
משה סמיונוב: יש איבוד של הון אנושי אדיר מבחינת פוטנציאל הכלכלה.
משה סמיונוב: יש ממצא לא מהנתונים האלה הצעירים, אלא ממחקרים שנעשו, שהצעירים נקלטים מצוין בשוק העבודה, ואני מכיר את כל הפוטנציאל שלהם.
משה סמיונוב: המבוגרים שלהם, הייתה להם בעיה בקליטה- -
דנה גורדון: זה לא מה שהוצג לוועדה.
דנה גורדון: לוועדה הוצג שמסיימי אוניברסיטה יוצאי אתיופיה לא משתלבים - -
משה סמיונוב: לא דיברנו על אתיופיה, דיברנו על ברית המועצות.
משה סמיונוב: האוכלוסייה הצעירה משפרת את המיקום שלה במערכת החברתית יוצא מן הכלל, ורואים את זה לאורך שנים.
משה סמיונוב: האוכלוסייה שהגיעה מבוגרת יחסית בתחילת שנות ה- 90' היא זו שנתקלה בקשיים ונתקעה למטה.
מיכאל נודלמן: צריך להגיד למה האוכלוסייה היותר המבוגרת?
מיכאל נודלמן: כי אין שפה.
מיכאל נודלמן: לצעירים יש שפה, ופחות ידע.
רונית דולב: בהמשך לשאלה שלך, בקרב עולים מהמערב שיעור ההשתלבות בעבודה הוא 78% לעומת למעלה מ- 90% מעולי חבר העמים.
רונית דולב: שמדברים על השתלבות במקצוע 60% מעולי המערב משתלבים במקצוע לעומת 25% מעולי חבר העמים.
רונית דולב: זאת אומרת, יש הבדל ניכר בין ההשתלבות והנכונות לעבוד וההשתלבות במקצוע לבין עולים מהמערב.
רונית דולב: זה נתון מטריד ביותר.
רונית דולב: זה כמובן המדד שמבטא את הפרמטרים האלה בצורה הטובה ביותר.
רימה גלקין: אני סיימתי לאחרונה מחקר מערכתי שבודק תהליך הסתגלות של נוער עולה מברית המועצות במרחב החברתי-תרבותי החדש.
רימה גלקין: אני מברכת על המחקר.
רימה גלקין: אני רואה הלימה בין תהליך ההסתגלות של ההורים.
רימה גלקין: אחד הנושאים שאני מציעה להעלות לדיון הוא הקשר בין תהליך ההסתגלות של ילדים לעומת הורים.
רימה גלקין: הורים שמגלים חוסר אופטימיות לגבי עתידם, במחקר שלי ראיתי שגם הילדים שלהם מגלים פחות אופטימיות כלפי העתיד, וזה בא לידי ביטוי בהתנהגות כוחנית.
רימה גלקין: חשוב לדעת שיש גם חוקרים עולים שעוסקים במחקר.
רימה גלקין: יש מחקר שהסתיים עכשיו, ונעשה בידי הקואליציה למען עולים בסיכון; פורום עולים הורים ארצי עוסק עכשיו במחקר בנושא הגירה בקרב נוער עולה.
רימה גלקין: אני מאוד אשמח לשתף פעולה.