GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קולט אביטל: מה זה ה – תסלח לי.
רומן ברונפמן: זה שאשתי מהנדסת מים - - -
יפים רויטברג: לא, לא.
יפים רויטברג: היא יותר יכולה לתת הסברים ממה שאני.
רומן ברונפמן: לא, לא.
רומן ברונפמן: אני חושב שאתה ממש לא במקום.
רומן ברונפמן: ממש לא במקום.
יפים רויטברג: סליחה, צנרת – כל צנרת, כמו כל דבר – יכולה להתפוצץ.
יפים רויטברג: אבל, משתפים פעולה כל הדיירים – כל אחד יש לו פיתוח דירה.
רומן ברונפמן: מה זה קשור?
יפים רויטברג: לא, זה חשוב.
יפים רויטברג: שאם יש פיצוץ - - -
רומן ברונפמן: מה קשור אחד לשני?
יפים רויטברג: אחריות על הצנרת אף אחד לא צריך – יש אחריות.
יפים רויטברג: לפי חוק מכר הדירות זה שבע שנים.
יפים רויטברג: אנחנו היום, סליחה, בשנת 2005.
יפים רויטברג: המדינה קבעה חוק מכר הדירות, כתוב שם תקופת אחריות: שבע שנים.
רומן ברונפמן: תחזור להסבר מה זה לשמור על הבית.
יפים רויטברג: אז או.
יפים רויטברג: זה הסיפור.
יפים רויטברג: כל אחד קיבל חוברת, וכתוב: אל"ף, צריך לבדוק אם יש נזילות.
יפים רויטברג: עכשיו, קרמיקה – יש רובה.
יפים רויטברג: הרובה סוגרת את החיבורים בין הקרמיקות.
יפים רויטברג: הרובה לפעמים נופלת.
יפים רויטברג: לא יעזור שום דבר.
יפים רויטברג: אם לא מחדשים את הרובה, המים מצטברים מאחורי הקרמיקה, והקיר נפגע מהמים.
יפים רויטברג: וזאת שרשרת.
יפים רויטברג: אם במטבח מטפטף ברז ולא רואים את זה מיד - - -
קולט אביטל: אני פשוט מנסה להבין אם אני נכנסת לבית כזה, מה אני צריכה לעשות כדי – לנקות כל יום אני מנקה.
קולט אביטל: לטאטא כל יום אני מטאטאה.
קולט אביטל: אז מה בדיוק אני צריכה לעשות?
יפים רויטברג: תלוי איך את מנקה?
יפים רויטברג: אנחנו ראינו דירות שפשוט שוטפים עם צינור מים.
יפים רויטברג: זו לא בריכת שחיה בבית.
יפים רויטברג: זה לא עוזר לנו שום דבר.
יפים רויטברג: אני בטוח שאת בבית מנקה עם סמרטוט לח, אפילו לא שופכת דלי, רק עם סמרטוט לח.
יפים רויטברג: אבל עם צינור?
יפים רויטברג: עכשיו, ברגע שיש כמות מים בדירה, זה נספג בין הקרמיקה.
יפים רויטברג: ואם יש עוד מתחת רצפת עץ אז בכלל קטסטרופה.
יפים רויטברג: לא צריך להיות מומחה כדי לתחזק דירה, פשוט עיניים ורצון.
יפים רויטברג: אבל זה מה שאני רוצה להגיד, את מה שאני שומע כל הזמן: אין לנו כסף.
קולט אביטל: אבל אם יש חור בגג או ברצפה.
יפים רויטברג: הבעיה היא שזאת שכונה שאין לאנשים כסף, והם לא מטפלים כי אין להם כסף.
יפים רויטברג: זה מה שאני שומע יום יום, מה שמהפקחים שלנו שומעים.
יפים רויטברג: אם יש להם פיצוץ והם יודעים שהם צריכים להזמין ביטוח, הם צריכים לשלם קודם כל השתתפות עצמית 400 שקל, אין להם את זה.
יפים רויטברג: אז ממשיך ליזול.
יפים רויטברג: ממשיך ליזול – נגרם עוד נזק.
יפים רויטברג: זאת השרשרת, וזה מה שאמרתי:
יפים רויטברג: אם אנחנו מתקנים היום בבית ראוי למגורים - דרך אגב, אני מזמין אותך לאותה דירה ששיפצנו לפני חצי שנה.
יפים רויטברג: אני רוצה שאת תראי מה קרה עם הדירה הזאת.
יפים רויטברג: כאילו לא שיפצנו.
יפים רויטברג: יש – לא הרבה, אני לא יכול להגיד כמה – אבל יש משפחות, בגדול, מחזיקים שבעה-שמונה כלבים בדירה.
יפים רויטברג: הכלבים לא יודעים שהם צריכים לשמור על הדלתות, על השטיח, הם לא יודעים את זה.
רומן ברונפמן: אבל זה לא קשור.
רומן ברונפמן: שבעה כלבים זה לא טיפוסי.
יפים רויטברג: קשור הכל.
יפים רויטברג: אתם יכולים להגיד מה שאתם רוצים.
יפים רויטברג: ואני כבר פעם אומר: ערך החיים של התיקונים כפוף לרמת תחזוקה בבית.
יפים רויטברג: לא יעזור.
יפים רויטברג: אם את זה לא יבינו, אז אולי באמת חבל על הכסף שאנחנו עושים את השיפוצים.
קולט אביטל: יכול להיות.
יפים רויטברג: אנחנו, בכל פרוייקט, עושים משהו אחר.
יפים רויטברג: לפי הצורך, לפי הבדיקה שלנו, לפי התיקון שלנו, עושים את העבודה, יש פיקוח.
יפים רויטברג: את יכולה לבקר בשכונה שבה גמרנו את השיפוצים.
יפים רויטברג: מה יהיה בעוד שנה – אין לי תשובה.
יפים רויטברג: צנרת – מחליפים צנרת.
יפים רויטברג: אבל צנרת גם לא חיה כל החיים.
יפים רויטברג: אין לה אחריות לכל החיים.
רומן ברונפמן: לפי איזה קריטריון אתם מחליפים צנרת?
יפים רויטברג: פותחים, רואים שיש פיצוץ, מחליפים.
רומן ברונפמן: אז איך נוצר מכתב של 47 דיירים?
יפים רויטברג: כן, קיבלתי אותו אתמול.
יפים רויטברג: כבר בודקים את זה.
יפים רויטברג: ופה, מהנתונים שהתחלנו להבין – אבל אני לא רוצה להגיד כי שבוע ייקח לנו את הבדיקה.
רומן ברונפמן: בכל זאת, מה התחלת להגיד?
יפים רויטברג: פה מדובר על צנרת לא בקירות בחלל הגג.
יפים רויטברג: ואני פשוט לא רוצה – משום שלא גמרתי את הבדיקה.
יפים רויטברג: אז תרשה לי.
יפים רויטברג: אני אדווח לשרה בכתב.
קולט אביטל: האם יש לך איזושהי התייחסות, בצד המקצועי, לעניין הטרמיטים.
קולט אביטל: האם בדקתם, האם אתם יודעים?
קולט אביטל: איך אתם מתייחסים לזה? - אחר כך נשמע את הסקירה.
יפים רויטברג: אני שמעתי.
יפים רויטברג: התחלנו את העבודה שלנו בהנחיות של משרד השיכון, ואני חושב שבנושא הזה מר יוסקה מנור יגיב על זה.
יפים רויטברג: אני רק קראתי עכשיו ושמעתי מהעמותה שהם הזמינו מומחים לטרמיטים, ויש להם דוחות.
יפים רויטברג: אני רק לא מבין – מה זה?
יפים רויטברג: סוד כזה שאנחנו לא יכולים לראות אותו?
קולט אביטל: אף אחד לא שומר על שום סוד.
יפים רויטברג: אני ביקשתי, לא קיבלתי את הדוח.
יפים רויטברג: אנחנו עשינו עבודה בנושא הזה.
רומן ברונפמן: אנחנו מבטיחים שתקבלו את הדוח.
יפים רויטברג: בקשר לטרמיטים, יוסקה, אני מאד מבקש שאתה תדבר.
יוסקה מנור: אני אדווח על הטרמיטים.
קולט אביטל: קודם כל, אנחנו מקבלים בברכה את המנכ"ל.
קולט אביטל: הוא הבטיח לבוא בתשע וחצי ואפילו הקדים בכמה דקות.
קולט אביטל: אדוני המנכ"ל, אנחנו מקדישים לנושא הזה הרבה ישיבות.
רומן ברונפמן: רק שניה.
רומן ברונפמן: לפני שאת מתחילה עם שמוליק אבואב, אני רוצה לתקן את מה שאמר יפים.
רומן ברונפמן: אני מבקש שהדברים יועברו כפי שהם.
רומן ברונפמן: הנה אמרה לנו מנהלת הוועדה שאולי אתה לא קיבלת, אבל משרד השיכון, מי שממונה ומי שמממן, קיבל את הדוח טרמיטים.
רומן ברונפמן: בתחילת יוני, לא בתחילת יולי.
יפים רויטברג: סליחה, אתה שלחת לשרה את המכתב.
רומן ברונפמן: אנחנו מחזיקים במכתב משמונה ביוני.
יפים רויטברג: יש לי את המכתב.
יפים רויטברג: אני חשבתי – למה?
יפים רויטברג: כי המכתב שהגיע אליך שאני קיבלתי, שם יש 56 חתימות.
יפים רויטברג: המכתב שאתה מדבר עליו פה, זה 26 חתימות.
רומן ברונפמן: אתה אמרת שלא קיבלת דוח טרמיטים.
רומן ברונפמן: אז אני מודיע לוועדה, שמשרד השיכון לפני חודש בדיוק ועוד קצת, קיבל את הדוח ממני.
רומן ברונפמן: והתייחס אליו.
יפים רויטברג: מי?
רומן ברונפמן: גברת שרה צימרמן.
יפים רויטברג: ממך?
רומן ברונפמן: כן, בשמונה ביוני.
רומן ברונפמן: אז איך מחזיקים את זה בסוד כשהכל גלוי?
שרה צימרמן: אני לא יודעת על מה מדובר.
יפים רויטברג: לא, סליחה.
יפים רויטברג: אני מדבר על הדוח שכתוב פה אצלכם במסמך.
רומן ברונפמן: זה שני דברים שונים, יפים.
רומן ברונפמן: זה שני דברים שונים.
יפים רויטברג: אז על זה אני מדבר.
יפים רויטברג: למה לא קיבלתי אותו?
קולט אביטל: יפים, תעזוב את הדוח הזה.
קולט אביטל: אני שאלתי אותך משום שהדוח הוכן להבוקר.
קולט אביטל: הוא רק מוכן הבוקר.
שרה צימרמן: הטעות שיש - - -
קולט אביטל: סליחה, גברת צימרמן.
רומן ברונפמן: יש שלושה דוחות שונים.
רומן ברונפמן: מדברים על שלושה דוחות שונים.
נעמי מי-עמי: בסוף, היכן שכתוב מיליון ומשהו, זו טעות הדפסה.
רומן ברונפמן: נעמי, זה בסדר.
רומן ברונפמן: אנחנו מדברים על שלושה מסמכים שונים.
רומן ברונפמן: המסמך הראשון, לפי הכרונולוגיה, זה דו"ח של המכון הוולקני.
רומן ברונפמן: בתחילת יוני הועבר לגברת שרה צימרמן, קיבלתי התייחסות שלה.
רומן ברונפמן: לא יודע למה אתה לא יודע על זה.
יפים רויטברג: - -
קולט אביטל: גברת צימרמן, רק עובדתית.
קולט אביטל: תעני לי בבקשה.
קולט אביטל: קיבלת את הדוח בתחילת יוני, מה עשית אתו?
קולט אביטל: האם העברת אותו למומחים בשטח?
שרה צימרמן: אני, מכיוון שאני לא מתמצאת לטרמיטים, אני לא יודעת מה זה בכלל - - -
קולט אביטל: טרמיטים זה סוג - - -
שרה צימרמן: לא, היום אני יודעת.
שרה צימרמן: אני אומרת את זה קצת בצורה אירונית.
שרה צימרמן: אז אני לא עונה על המכתבים האלה לבד.
שרה צימרמן: אני מעבירה אותם לאנשים של שיכון ופיתוח וליוסקה מנור.
שרה צימרמן: כל מה שאני עונה לכם, זה חומר מהם.
שרה צימרמן: עכשיו, מה שאני זוכרת שהעברתי לחבר הכנסת ברונפמן זה את הסיכומים שנעשו בשטח פלוס חוות דעת של איכות הסביבה.
קולט אביטל: אנחנו שואלים שאלה הפוכה.
רומן ברונפמן: אז משהו הוסתר?
שרה צימרמן: הוסתר?
רומן ברונפמן: אמר יפים שהוא הוסתר.
שרה צימרמן: אף אחד לא מסתיר מאף אחד שום דבר.
שרה צימרמן: נקודה.
רומן ברונפמן: יופי.
שרה צימרמן: למה להסתיר?
יפים רויטברג: אמרתי שהדוח הזה לא מוכר לי, לא הגיע אלי.
רומן ברונפמן: איך זה לא הגיע אליך?
רומן ברונפמן: ברגע שקיבלתי, העברתי אותו למשרד השיכון.
רומן ברונפמן: כדי שהמשרד יתייחס לזה.
קולט אביטל: אבל משרד השיכון, גברת צימרמן, שכמובן לא יכולה לדבר בצורה אחרת אלא אירונית, כי אין טון אחר, אומרת שהיא העבירה.
קולט אביטל: אנחנו, לגבי אמינות של מה שקורה עכשיו, אני מצטערת אדוני המנכ"ל, אני לאט לאט מתחילה להשתכנע מכל מיני דוגמאות, שהדיווחים שאנחנו מקבלים ממשרד השיכון מאד לא אמינים, אם להשתמש בלשון המעטה.
קולט אביטל: ואני מתחילה את הבוקר עם הרבה כעס על העניין הזה, תסלח לי מאד.
קולט אביטל: קיבלת את הדוח על הטרמיטים, בבקשה?
שמואל אבואב: אנחנו נשיב על זה תכף.
קולט אביטל: לא, אני רוצה להבין מגברת צימרמן אם היא קיבלה.
שמואל אבואב: - - -
רומן ברונפמן: היא לא צריכה להבין בזה.
רומן ברונפמן: ואנחנו מבינים בזה?
רומן ברונפמן: היא לא צריכה להבין.
רומן ברונפמן: היא צריכה לקבל ולהעביר את זה הלאה, ולהודיע שהדוח קיים.
רומן ברונפמן: זה מה שצריך.
שמואל אבואב: אבל היא העבירה.
רומן ברונפמן: היא לא צריכה להבין בזה, שמוליק.
רומן ברונפמן: אף אחד לא מבקש ממנה להבין.
שמואל אבואב: תכף נסביר מה עשו עם הטרמיטים ומה הפתרונות.
רומן ברונפמן: הטרמיטים זה משל.
שמואל אבואב: תכף נסביר.
שמואל אבואב: טוב.
שמואל אבואב: אני קודם כל רוצה לפרוש תמונת מצב – מה תמונת המצב הביצועית.
שמואל אבואב: איפה עובדים, באיזה אתרים, בשנת 2005, ומה לוחות הזמנים לגמר העבודות האלה, מה לא נעשה, מה לא מכוסה לעומת הצרכים, ואחר כך נדבר על הטרמיטים.
שמואל אבואב: אלו שלושת הדברים שאני מבקש להציג בפני הוועדה.
שמואל אבואב: אנחנו עובדים כרגע בהיקף של עשרה מיליון על שלוש מאות בתים באופקים לקראת גמר.
שמואל אבואב: שתיים, אנחנו נכנסים תוך ימים לאתר נוסף באופקים, בהיקף של 12 מיליון שקלים.
שמואל אבואב: נביא לטיפול עוד תשעים יחידות דיור.
שמואל אבואב: המקום השלישי, ערד.
שמואל אבואב: אנחנו נעבוד שם בהיקף של שבעה וחצי מיליון שקלים.
שמואל אבואב: זה יקיף 220 בתים.
שמואל אבואב: תחילת העבודה תהיה, להערכתנו, בחודש ספטמבר.
שמואל אבואב: המקום הרביעי – נחל בקע בבאר שבע.
שמואל אבואב: יושקעו שם שמונה מיליון שקלים, יטפלו ב-350 בתים.
שמואל אבואב: ההערכה לתחילת הביצוע היא גם כן ספטמבר.
שמואל אבואב: איפה לא נעבוד, כי זה מעבר לסכום הכספי שיש למשרד לשנת 2005?
שמואל אבואב: אנחנו נישאר בבעיה בבאר שבע בנחל עשן – זה היקף של עוד 3.5 מיליון שקל, להערכתנו, ובנתיבות נצטרך לטפל בעוד שמונים יחידות דיור בהיקף של 4-4.5 מיליון שקלים.
שמואל אבואב: למשימות האלה כרגע אין מקור כספי.
שמואל אבואב: אז אני מסכם: מה בביצוע, מה יבוצע ב-2005, ומה אנחנו יודעים שצריך להיכנס ואין לנו כרגע את המקור הכספי.
שמואל אבואב: באשר לטרמיטים.
שמואל אבואב: המשרד התחיל במספר פעולות מקצועיות, ומה שהוא העלה תחת ידו לעת הזו, מחודש יוני שזה עבר אלינו ועד לחודש יולי שאנחנו נמצאים בו כרגע, הערכה לא מוגמרת ולא סופית של המקצוענים שאתם באנו בדברים - ולא מיצינו עד תום את כל האפשרויות וחוות הדעת המקצועיות – היא שצריך ליצור חפירה של חצי מטר מסביב לבית ולבצע ריסוס במעבה האדמה, כדי ליצור חגורת הגנה שגם ממיתה את הקיימים וגם מונעת מטרמיטים חדשים שנמצאים בסביבה לחדור אל תוך כותלי הבית.
שמואל אבואב: סדר הגודל בהערכה הוא שזה 3000 שקל ליחידה.
שמואל אבואב: אז אנחנו צריכים לבדוק ככה: אחד, האם זה הפתרון המקצועי והיעיל?
שמואל אבואב: שתיים, מה היקף הבעיה בכללותה – לא רק בהסתמך על התלונות, אלא יכול להיות שהתופעה היא רחבת היקף.
שמואל אבואב: שלוש, איך אנחנו מגייסים את הכסף למשימה הזאת.
שמואל אבואב: ארבע, האם האחריות היא אחריות של המדינה והמשרד צריך לבצע את זה.
שמואל אבואב: אלו ארבעת הדברים שאנחנו צריכים לעשות בקשר לטרמיטים.
שמואל אבואב: אם אני מסכם את הדברים שלנו, של המשרד – שלא ייווצר הרושם שהמשרד מתייחס לזה בשוויון נפש ובאדישות, והמשרד לא מבצע את העבודות.
שמואל אבואב: כל המשימות יבוצעו בלוחות זמנים, בדיוק כפי שתוכנית העבודה של המשרד אומרת.
שמואל אבואב: הגדרת הבעיה, מבחינתנו, זה מקורות כספיים להמשיך לטפל בבעיה.
שמואל אבואב: בוודאי שלא צריך בפניכם להכביר במילים ולהסביר מה המשמעות של תקציב של משרדי ממשלה.
שמואל אבואב: כי אם היה לנו, אז לא היה ספק שהיינו מסתערים על המשימה מתחילתה ועד סופה.
שמואל אבואב: מדובר בהיקף כספי מאד מצומצם, ועל פיו צריך לעבוד.
שמואל אבואב: אני מסכם במשפט אחד – ואלו לא דברים מוגמרים וסופיים – להערכתנו, מה שאנחנו עושים עכשיו יותיר עוד חוסר, לפחות של כ-25 מיליון שקלים, לטפל בטיפול שאנחנו עושים, שזה טיפול בצנרת המים והביוב, בקונסטרוקציה, במטבחים שלעתים מגיעים לריקבון.
שמואל אבואב: בכמה מקומות הגענו גם למצב של החלפת הרצפות.
שמואל אבואב: זה סוג הטיפול שאנחנו עושים, וייוותר עוד פער וחוסר של אולי אפילו למעלה מ-25 מיליון, בלי שעוד נגענו בבעיית הטרמיטים.
שמואל אבואב: אז אלו המשימות של המשרד, אלו היכולות שלו וזוהי תמונת המצב הנוכחית.
קולט אביטל: אל"ף, אני מבקשת להודות לך גם על התמונה שפרשת בפנינו, וגם על הרצון הטוב והיחס לנושא.
קולט אביטל: עכשיו, אינני יודעת אם ביקרת – אני מניחה שכן.
קולט אביטל: אנחנו בוועדה הזאת בעצם שואלים שתי שאלות יסוד.
קולט אביטל: שאלת היסוד הראשונה: היה מה שהיה, היה מכרז, הביאו בתים.
קולט אביטל: לא ברור לנו כמה בדקו את התאמתם לארץ, לאקלים, לאפשרויות התחזוקה בארץ, ולא ברור לנו עד עכשיו מה התשובה לזה.
קולט אביטל: כלומר, לא ללכת לעשות בדיקה איך הדברים נעשו אז, כי זה כבר לא יעזור, והיה על הדברים האלה דוח של מבקר המדינה.
קולט אביטל: על השיטה, על הדרך, על המכרז, על הקבלנים – אני לא רוצה להתייחס לזה.
קולט אביטל: אבל, השאלה היא מאד בסיסית.
קולט אביטל: אנחנו שואלים אותה כי יכול להיות שבעוד שנתיים, שלוש, ארבע, שוב תהיה לנו אותה הבעיה.
קולט אביטל: והשאלה גם נוגעת למה שאנחנו עושים עכשיו, כשאנחנו מעבירים אנשים לגוש קטיף ולמקומות אחרים, האם שוב נביא את סוג הבתים האלה, שהם בעיה.
קולט אביטל: לכן, השאלה הבסיסית השניה: אם אנחנו הולכים ומשקיעים ומשקיעים בעוד רצפה, בעוד צנרת, בעוד החלפת מטבח וכולי, אם יש בעיה אמיתית של טרמיטים שחופרים בתוך הקירות מעץ – האם באמת כדאית כל ההשקעה הזאת, המאד כבדה, של המדינה, כשהבתים האלה אולי נידונים למוות טבעי עוד מעט, כי הכל יתמוטט מבפנים.
קולט אביטל: זאת אומרת, האם לא נוצר מצב – אנחנו שאלנו את זה כמה פעמים פה.
קולט אביטל: אנחנו חייבים לשאול, אם המדינה לא הולכת עם הרבה רצון טוב, מנסה, משקיעה בתיקונים, בשיפוצים ובעצם הכסף הזה הוא כסף מבוזבז.
קולט אביטל: האם אתם שקטים שאלה באמת הפתרונות, או האם הפתרונות האלה, בסופו של דבר, נעשים לטווח קצר ולא לטווח ארוך, ואנחנו סותמים פה חור, והוא יפתח במקום אחר בעוד חצי שנה – שנה.
קולט אביטל: ובכסף הזה שהוצאנו עד עכשיו – אני לא יודעת אם זה 46 מיליון או משהו כזה – לא יכולנו למצוא פתרונות חלופיים שהם ארוכי טווח.
קולט אביטל: זאת השאלה שאנחנו שואלים פה.
קולט אביטל: היתר, אם נעשה – שמו עוד חתיכת צנרת או לא – אלה הם פרטים.
קולט אביטל: ולכן, אדוני המנכ"ל, חשוב לנו שאולי גם תשמע את האנשים פה.
קולט אביטל: חשוב לנו גם, כיוון שאנחנו מכירים אותך, כיוון שאנחנו סומכים עליך, שתיתן את דעתך לנושא הזה.
קולט אביטל: אלה השאלות.
רומן ברונפמן: לי יש שתי שאלות.
רומן ברונפמן: שמוליק, אתה ביקרת באתר?
שמואל אבואב: כן.
רומן ברונפמן: באיזה אתרים ביקרת?
שמואל אבואב: הייתי בביתא בבאר שבע והייתי בערד.
רומן ברונפמן: באופקים, נתיבות, היית?
שמואל אבואב: הייתי באופקים, אבל לא נכנסתי לתוך דירות.
רומן ברונפמן: אז אני מבקש ממך וממליץ שתלך לשם ותראה את זה.
רומן ברונפמן: באופקים ובנתיבות הבעיות לדעתי הן גם יותר גלויות וגם יותר אקוטיות.
רומן ברונפמן: זה דבר ראשון.
רומן ברונפמן: דבר שני, בנוסף למה שקולט אמרה – אני חושב שהיא פחות או יותר מיצתה את כל האסכולה של ההתלבטות שלנו – אני אגיד לך מה ההתלבטות הנוספת.
רומן ברונפמן: אתה קצת פספסת.
רומן ברונפמן: הייתה פה תקרית קטנה.
רומן ברונפמן: נושא של הצנרת.
רומן ברונפמן: אנחנו קיבלנו פניות – יש כאלה של 26 חתומים, יש כאלה של 47 חתומים, דווקא מאופקים, דווקא מהמקום שכרגע מתקיים בו מערך השיפוצים.
רומן ברונפמן: וקיבלנו פניות על זה שאנשים באים לשפץ, פותחים קירות, עושים שיפוץ של קירות, רואים צנרת דולפת, סוגרים קיר, עושים טיח, עושים סיד, ובזה נגמר הסיפור.
קולט אביטל: ולא תקנו את הצנרת.
יפים רויטברג: סליחה, סליחה, סליחה.
יפים רויטברג: זה לא נכון, ואני מאד מצטער.
יפים רויטברג: אנחנו פותחים קטע צינור, מחליפים אותו.
קולט אביטל: יפים, סליחה.
רומן ברונפמן: יפים, שמענו אותך.
רומן ברונפמן: בלי קשר לזה שאתה איש לא מנומס – ואני מצטער להגיד לך את זה – אין לי מה להוסיף.
רומן ברונפמן: אני לא אמרתי אם זה נכון או לא נכון, לא ביקרתי שם, ביקשתי מהמנכ"ל שירד לשטח לבקר וציטטתי את המכתב שהגיע גם אלי, גם אליך, גם לגברת צימרמן וגם לקולט אביטל.
רומן ברונפמן: אז מה לא נכון פה?
רומן ברונפמן: כדאי לך שתתנצל.
רומן ברונפמן: מה לא נכון בזה?
יפים רויטברג: לא נכון - - -
רומן ברונפמן: שמה?
רומן ברונפמן: נכון שיש מכתב כזה?
יפים רויטברג: למה לא פונים אלינו?
יפים רויטברג: כל אחד שפנה אלינו שיש נזילה, מיד פנינו ותיקנו.
יפים רויטברג: וזה שכותבים לכם ולא אומרים לנו, על זה אני כועס.
יפים רויטברג: ארבעה אנשים מכל הרשימה פנו אלינו – תיקנו.
יפים רויטברג: אלה, האנשים שכותבים – אני לא יושב שם.
יפים רויטברג: האנשים שלי בשטח - - -
קולט אביטל: יפים, יפים.
יפים רויטברג: יש קבלן משרד בשטח.
רומן ברונפמן: אני אגיד לך יותר מזה.
קולט אביטל: סליחה, רק שניה.
קולט אביטל: קודם כל, בוא.
קולט אביטל: אנחנו משתדלים לא להרים את הקול.
קולט אביטל: שנית, אני כן רוצה לשאול אותך: איך זה יכול להיות, שאפילו ארבעת האנשים האלה שפנו אליכם – אנשים שמבצעים את התיקונים לא רואים את הנזילה?
קולט אביטל: צריכים אחר כך לפנות אליכם?
מיכאל דמושלק: סליחה - - -
קולט אביטל: עוד מעט תקבלו רשות דיבור.
קולט אביטל: בבקשה, אדוני, תציג את עצמך.
יפים רויטברג: אנחנו לא מחליפים צנרת בכל הדירה.
יפים רויטברג: אנחנו מחליפים קטע.
קולט אביטל: רגע, יפים.
רומן ברונפמן: אני לא יכול לעבור בשקט על זה.
רומן ברונפמן: אני עכשיו אראה למנכ"ל של המשרד שלכם, מה כתוב פה.
רומן ברונפמן: מכתב שאני מדבר עליו, שמוליק, וכדאי שתשים לזה קץ, כי זה נמאס לי.
קולט אביטל: לכולנו נמאס.
רומן ברונפמן: הופנה ב-12 באפריל לגברת שרה צימרמן, שכותבת בכתב ידה: לפקסס ליפים, שיגיב.
רומן ברונפמן: והחתימה: 12.4.05.
שמואל אבואב: איזה מקום?
רומן ברונפמן: אופקים.
רומן ברונפמן: אותו נושא שאני מדבר עליו.
רומן ברונפמן: אני לא יודע מה לעשות עכשיו.
רומן ברונפמן: אם אני הייתי עכשיו יושב ראש הוועדה, יפים, אני הייתי מוציא אותך החוצה.
רומן ברונפמן: בבקשה, קח את זה, ותעשה בדיקה ותדווח לנו מה קרה פה.
רומן ברונפמן: מה לא נכון פה.
רומן ברונפמן: לא, מה לא נכון פה?
רומן ברונפמן: אתה לא קיבלת מכתב מגברת צימרמן?
יפים רויטברג: אני אומר לך לא נכון.
יפים רויטברג: אין לי עכשיו תשובה ביד, לא ידעתי מה צריך להגיב.
קולט אביטל: יפים, אני מבקשת ממך.
יפים רויטברג: אבל - - -
קולט אביטל: אתה לא ברשות דיבור עכשיו.
רומן ברונפמן: הנה, הוכחתי לך.
רומן ברונפמן: ב-12 באפריל זה הופנה אליך.
רומן ברונפמן: פנו אליך.
יפים רויטברג: לא הוכחת שום דבר.
רומן ברונפמן: מה זאת אומרת לא פנו אליך?
רומן ברונפמן: מה צריך לפנות אליך?
יפים רויטברג: מה שכותבים לך זה לא הכל אמת.
רומן ברונפמן: זה משהו אחר.
רומן ברונפמן: אבל אל תגיד שאתה לא יודע את זה.
יפים רויטברג: זה מה שאני אומר.
יפים רויטברג: שזה לא הכל אמת.
רומן ברונפמן: זה כתב ידה של מי שמזמינה אצלך את העבודה, שהעבירה את הפניה אליך.
קולט אביטל: אוקי, גמרנו.
רומן ברונפמן: חוצפן.
קולט אביטל: גמרנו.
קולט אביטל: אני מבקשת ממך לא להגיב עכשיו.
יורי קוצ'ר: אני הסגן של לידיה זילברשטיין.
יורי קוצ'ר: קודם כל אני רוצה להגיד תודה רבה לאנשים שעוזרים לנו בבעיות שלנו, ודבר שני – אני יש לי הרגשה – וזו לא רק ההרגשה שלי – שאנחנו נמצאים בשני עולמות.
יורי קוצ'ר: לא מבינים אחד את השני.
יורי קוצ'ר: אני הייתי מהנדס בניין.
יורי קוצ'ר: אני אומר עוד פעם: הייתי מהנדס בניין.
יורי קוצ'ר: ומשהו אני מבין בדברים האלה.
יורי קוצ'ר: אני חושב שזאת הייתה טעות שבמקום בית קנינו אוהל.
יורי קוצ'ר: אוהל נגמר, צריך להחליף, או ללכת לחנות לקנות חדש.
יורי קוצ'ר: זה הפתרון הכי טוב.
יורי קוצ'ר: אני חושב שהשיפוצים שעושים עכשיו זה גם סוג של פתרון, אבל סליחה – זה כמו ריסוס לג'וקים.
יורי קוצ'ר: אנחנו עושים ריסוס – עוד חצי שנה הם חוזרים.
יורי קוצ'ר: זה בזבוז כסף, וזה גם כסף מהכיס שלנו, וזה חבל.
יורי קוצ'ר: וכואב לי מה שאומר יפים, שאנשים לא שומרים בית.
יורי קוצ'ר: זה לא נכון.
יורי קוצ'ר: אני גר שם 11 שנים, וכמה אני שומר בית, אף אחד משיכון ופיתוח לא יכול לשמור.
יורי קוצ'ר: זה לא נכון שאין לאנשים כסף.
יורי קוצ'ר: זה לא נכון שאנשים לא שומרים.
יורי קוצ'ר: לא נכון.
יורי קוצ'ר: אולי יש כמה אנשים שבאמת, אבל הרבה אנשים שומרים את הבית.
יורי קוצ'ר: אבל, זה אי אפשר לשמור.
יורי קוצ'ר: אי אפשר לשמור אוהל.
יורי קוצ'ר: בגלל זה, מה שאנחנו מבקשים – אולי אפשר לקנות חדש וזהו.
יורי קוצ'ר: אין פתרון אחר.
יורי קוצ'ר: מה שאני אומר, אני מבין.
יורי קוצ'ר: אני אומר עוד פעם שאני מהנדס בניין, אני מבין מה שאני אומר.
יורי קוצ'ר: אם אתם רוצים לבדוק איך אני שומר את הבית – בבקשה.
יורי קוצ'ר: לא הייתה לי אף פעם שום נזילה.
יורי קוצ'ר: טיפה.
יורי קוצ'ר: אבל לא זאת הבעיה.
יורי קוצ'ר: לימדו אותי – אני זוכר שהייתי צעיר – שמישהו רוצה לעבוד, מחפש פתרונות.
יורי קוצ'ר: מי שלא רוצה לעבוד, מחפש סיבות.
יורי קוצ'ר: זהו.
קולט אביטל: לידיה, את רוצה להגיד כמה מילים?
קולט אביטל: הוא יתרגם.
לידיה זילברשטיין: תודה רבה לכם.
לידיה זילברשטיין: שמי לידיה זילברשטיין.
לידיה זילברשטיין: במיוחד העברתי דף לקולט אביטל, כדי להוכיח על ידי מסמך -יך הבית יכול להישמר אם מלכתחילה על פי התקן של מכון התקנים, הבית הזה נועד רק לחמישים שנות חיים, בתנאים, אם לא תהיה השפעה של – לחות, קרינת שמש, חול, רוח ומלח.
קולט אביטל: זאת אומרת, מכון התקנים אמר לכם, שרק אם לא יהיו כל הדברים האלה, הבית יכול להחזיק מעמד מקסימום חמישים שנה.
לידיה זילברשטיין: כן.
אלכס מרגוליין: זה התקן של מכון התקנים ומזה הופיע המספר חמישים שנה.
אלכס מרגוליין: כשאנחנו שואלים כמה הבית יחזיק מעמד, עונים לנו "חמישים שנה".
אלכס מרגוליין: למה עונים לנו "חמישים שנה"?
אלכס מרגוליין: כי במיוחד לבתים האלה הוכן תקן של מכון התקנים – תקן 422, מפרט 422 – שכתוב בו חמישים שנה, כמו שאתם רואים.
אלכס מרגוליין: בתנאים כאלה וכאלה.
קולט אביטל: אבל זה במקרה שאין רוח וכולי.
קולט אביטל: אבל יש.
לידיה זילברשטיין: יש לי שאלה.
לידיה זילברשטיין: האם זה בית למגורים או שזה מוצג מוזיאוני?
לידיה זילברשטיין: אי אפשר להתרחץ באופן נורמלי, אי אפשר לגור באופן נורמלי בלי לנקות את הבית, ואנחנו לא מבינים עכשיו מה בכלל אנחנו רשאים לעשות בתוך הבית, אם מאשימים אותנו באותם דברים שפירט עכשיו מר רויטברג.
לידיה זילברשטיין: בזמן השיפוצים שהם מבצעים לא הוחלף אף צינור והנה התמונה.
רומן ברונפמן: זה אחרי שיפוץ או תוך כדי שיפוץ?
מיכאל דמושלק: תוך כדי שיפוץ, אבל סוגרים את הצינורות בלי להחליף אותם.
לידיה זילברשטיין: לא הוחלף אף צינור.
לידיה זילברשטיין: אף צינור ורטיקלי רקוב.
לידיה זילברשטיין: גם את השלד סגרו צ'יק צ'ק.
לידיה זילברשטיין: חצי שעה והכל בסדר.
מיכאל דמושלק: גם עמודי העץ בפנים, הם לא מחליפים אותם.
מיכאל דמושלק: רק סוגרים משני הצדדים כדי שלא יראו אותם.
לידיה זילברשטיין: יש סרט שעשינו, טלוויזיה.
לידיה זילברשטיין: יש הכל.
לידיה זילברשטיין: אנחנו בני ערובה.
לידיה זילברשטיין: אנחנו לא כלום.
רומן ברונפמן: יש לי שאלה.
רומן ברונפמן: לפי מה הוחלט ששיכון ופיתוח תמשיך בשיפוצים?
רומן ברונפמן: היה מכרז?
שמואל אבואב: בגלל מחויבויות העבר.
שמואל אבואב: בגלל הקשר שלהם למקום מהעבר.
רומן ברונפמן: יש ביניכם יחסים פיננסיים?
רומן ברונפמן: אתם מתחלקים בשיפוץ?
שמואל אבואב: לא.
שמואל אבואב: בגלל שהם החברה שעשתה את הפרוייקט.
רומן ברונפמן: אבל למה השיפוץ ניתן להם?
קולט אביטל: אבל אם הם נכשלו פעם ראשונה, למה שלא ייכשלו פעם שניה?
רומן ברונפמן: למה השיפוץ ניתן להם באופן אוטומטי, למה לא יצא למכרז?
שמואל אבואב: אוקי.
שמואל אבואב: אז מה שחשבנו – ואני גם מוכן לשקול את זה מחדש – חשבנו, שמשום ההיכרות רבת השנים שלהם את המקום - - -
רומן ברונפמן: אני חושב שזה פסול.
רומן ברונפמן: אני, במחשבה שניה, חושב שזה פסול שהחברה קיבלה באופן אוטומטי את השיפוץ.
שמואל אבואב: למה לשחרר אותם מאחריות?
רומן ברונפמן: מה האחריות שלהם?
רומן ברונפמן: אבל מה האחריות שלהם פה?
רומן ברונפמן: מה הם משקיעים?
רומן ברונפמן: מה הם נותנים לך, חוץ מפיקוח בשטח.
רומן ברונפמן: אתה משלם להם כסף מלא, או שאתה לא משלם להם?
רומן ברונפמן: אני שואל אותך, אתה משלם?
שמואל אבואב: בוודאי.
רומן ברונפמן: אז מה הם נותנים לך בתמורה?
אלכס מרגוליין: הם מקבלים עמלה של 3.7% לפי מה שאנחנו ראינו.
שמואל אבואב: טוב, אני אשיב אחר כך.
רומן ברונפמן: אני חושב שאולי יש פה ניגוד אינטרסים.
רומן ברונפמן: יכול להיות שיש פה ניגוד אינטרסים בין מי שסיפק את הבית הזה, לבין מי שהיום משפץ אותו.
שרה צימרמן: לא, הם לא סיפקו את הבתים.
רומן ברונפמן: לא משנה, בנו אותם.
רומן ברונפמן: אל תתנפלו על המילים ,אוקי?
רומן ברונפמן: לא סיפקו את הבתים, בנו אותם.
רומן ברונפמן: יכול להיות שיש ניגוד אינטרסים.
רומן ברונפמן: אם אתה מכניס גורם חיצוני - - -
יפים רויטברג: שיכון ופיתוח לא בנתה אותם.
שרה צימרמן: היא רק מכרה אותם.
רומן ברונפמן: מכרה אותם, בנתה אותם.
קולט אביטל: חברים, בואו נעשה קצת סדר.
רומן ברונפמן: שמוליק, תבדוק את זה.
קולט אביטל: שניה.
קולט אביטל: בואו נעשה קצת סדר.
קולט אביטל: היחידות האלה נקנו מכמה מקורות בחו"ל.
קולט אביטל: עד עכשיו אני מדייקת?
קולט אביטל: היו עשרה קבלנים פלוס מינוס, שקיבלו את המכרז הזה, והלכו וקנו במקומות כמו טקסס, כמו דרום אפריקה.
קולט אביטל: כיוון שלא היו אז יחסים עם דרום אפריקה, קנו את זה דרך בוצואנה או דרך מקום אחר.
קולט אביטל: הביאו את זה לארץ – לא ברור לי עד היום כמה בדקו את התאמתם לאקלים.
קולט אביטל: לא ברור.
קולט אביטל: עכשיו, לקחו חברות, והן היו אחראיות על מיקומן במקום ובניית התשתית.
קולט אביטל: עד פה אני מדייקת?
קולט אביטל: אי לכך לקחו את שיכון ופיתוח, שהם אלה שניהלו, ואמרו להם: אתם אלה שתתקנו את זה.
קולט אביטל: עכשיו, אני – אם מלכתחילה נעשתה טעות – יכול להיות שנעשתה טעות – ביצירת התשתית – כי אם לא הייתה טעות ביצירת התשתית, לא היו נוצרים חורים ברצפה.
קולט אביטל: פתאום נוצר חור ענק ברצפה, בור, ואתה רואה שאין שום דבר מתחת.
קולט אביטל: אז אני, עם מעט הידע שיש לי, יש לי רושם שלא נוצרה שם תשתית.
קולט אביטל: אז השאלה שלנו היא לגיטימית: מדוע להפקיד שוב את אותם אנשים שעשו את הטעות מלכתחילה, על השיפוצים.
קולט אביטל: ואם יפים, תמשיך כך, אנחנו נצטרך לבקש ממך לצאת.
קולט אביטל: יפים, בבקשה – גם לסבלנות שלי יש גבול.
יפים רויטברג: את ממש מצחיקה.
יפים רויטברג: סליחה.
קולט אביטל: אז אני אבקש ממך לצאת.
קולט אביטל: אני אבקש ממך לצאת.
קולט אביטל: איך אנשים באים, אני מצחיקה אותו, הוא משקר.
שמואל אבואב: זו לא חברה שלנו.
קולט אביטל: אבל זה לא ככה נראה.
רומן ברונפמן: אבל זו חברה שמבצעת עבודה בשבילך, כרגע.
רומן ברונפמן: היא נושאת באחריות.
רומן ברונפמן: היא בעינינו נושאת באחריות.