GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רשף חן: האין אונים הזה יוצר תסכול נוראי אצל שני בני הזוג, ביחס לילדים, ביחס אחד לשני, הערכה עצמית מאוד נמוכה, מצב של לחץ רב מאוד.
רשף חן: הלחץ הזה לבד הוא לא מספיק, אבל כאשר הלחץ הזה מתחבר יחד עם העדר חסמים חינוכיים, תרבותיים, שאומרים זה, התסכול הזה, אסור לך, אתה לא יכול בשום פנים ואופן לפרוק אותו בצורה של אלימות, אז אנחנו מגיעים לתופעות של האלימות.
רשף חן: והמסקנה מזה בעיני שהנושא העונשי הוא נושא חשוב, הוא קריטי, כאמירה חברתית שאומרת זה אסור.
רשף חן: אבל לחשוב שמשם תיפתר הבעיה זו טעות גדולה מאוד.
רשף חן: היא לא תיפתר משם.
רשף חן: כי האמת שכשמישהו קופצים לו הפיוזים הוא לא רואה איזה עונש הוא כן יקבל או איזה עונש הוא לא יקבל.
רשף חן: מה שאנחנו חייבים לעבוד עליו זה לנסות לצמצם ולטפל במשפחות האלה לפני שזה קורה, למצוא את הפתרונות לאיך התסכולים האלה לא יווצרו.
רשף חן: והדבר השני זה לחנך לכך שהאלימות בתוך המשפחה היא לא אופציה.
רשף חן: היא פשוט לא אופציה לגיטימית.
רשף חן: והבעיה אצלנו בחברה זה שמערכת החינוך שלנו לא מתפקדת בכלל והיא בטח לא מתפקדת בזה, ובגלל שאנחנו חברה שמקדשת את הרבגוניות אז לחלק מהחברות בתוכנו אנחנו בכלל לא מעיזים להגיד את מה שחייבים להגיד פה, כי זה לא פוליטיקלי-קורקט להגיד שזה לא בא בחשבון שתרים יד על אשתך.
רשף חן: בחלק מהחברות ככה זה, מה זאת אומרת, מי אתה שתגיד לי שזה לא בסדר.
רשף חן: ושירותי הרווחה שלנו הם לא מצליחים לתפקד.
רשף חן: תכל'ס הם פשוט לא מתפקדים.
רשף חן: והם מתפקדים במקרים שזה כבר ברמה שמאוחר מידי.
רשף חן: וזה המחיר שאנחנו משלמים על העניין הזה.
רשף חן: וזו בעיה גדולה מאוד, והפתרון בעיני זה בראש ובראשונה להזרים משאבים לשירותי הרווחה, שיזהו את הבעיות ואיפה שיזהו את הבעיות לתת להם את הכלים להוריד את האש בתוך המשפחה.
קולט אביטל: המנכ"לית של המשרד לקליטת עלייה לא יכלה לבוא.
קולט אביטל: אבל היא שלחה לנו חומר, ואני מבקשת מנציגת משרד הקליטה אולי להציג את הדברים.
שרה כהן: אני ארצה להתייחס בצורה שהיא קצת יותר כוללת.
קולט אביטל: מונח לפניי, זה מאוד מעניין, הישיבה הקודמת שלנו היתה בשנים עשר ביולי.
קולט אביטל: כמעט שנה.
קולט אביטל: ויש לי מכתב מהשרה ציפי לבני שחתום על ידי שתי יושבות ראש, מהארבע עשרה ביולי, שקורה להפיק חומר הסברה למניעה וטיפול באלימות במשפחה בשפה האמהרית, ולדאוג להפצתו, גם ברדיו באמהרית, ולהקצות תקציב לפרסום שבועי של מספרי חרום למניעת אלימות בשפה הרוסית והאמהרית כדי להגביר את המודעות.
קולט אביטל: אני מבקשת גם את התייחסותך לבקשות האלה.
שרה כהן: מה שהבאתי פה בעצם על השולחן ומונח גם לפנייך זה חלק מבין החומרים שהוצעו, שהופקו על ידי המשרד במסגרת האגף למידע ופרסום, ושכוללים מגוון של חומרים שמכוונים לאוכלוסיה של העולים.
שרה כהן: במה שקשור לחומרים שמכוונים לאוכלוסיה יוצאת אתיופיה הופקו סימניות, שכוללות, הם הופקו בשיתוף עם הרשות לקידום מעמד האישה והסימניות הללו מופיעות בשפות שונות, יש לי כאן גם עותק בשפה האמהרית וגם ברוסית.
שרה כהן: הם כוללים פה את כל מספרי הטלפונים שהם רלוונטיים לפנייה לאוכלוסיות שונות, ולגבי האוכלוסייה יוצאת אתיופיה כולל המספרים שבהם נמצאים אנשי מקצוע דוברי שפה שמאיישים את הקו.
שרה כהן: ויש במסגרת קו החירום הארצי, שהמשרד שלנו גם תומך בהפעלה שלו, יש שם גם איוש באמצעות השפה האמהרית וגם באמצעות השפה הרוסית.
שרה כהן: קו חדש שהוקם בשפה האמהרית ובמרכז לסיוע לנשים דתיות שהוא גם מאוייש על ידי מתנדבות שהן דוברות אמהרית.
שרה כהן: מבחינת בעצם הפצת המידע, זאת אומרת באמצעות אמצעים נגישים מן הסוג הזה כן נעשתה פעולה לגבי יוצאי אתיופיה, כולל באמצעים שונים, שהם לא רק ברדיו אבל בעיקר באמצעים שהמשרד מפרסם באמצעותם מידע.
שרה כהן: ואני אסביר.
שרה כהן: המשרד מפעיל קו מידע טלפוני במשך עשרים וארבע שעות ביממה, שמספרו 039733333.
שרה כהן: הקו הזה הוא קו שנותן מענה באופן שוטף בכל השפות, כולל גם השפה האמהרית.
שרה כהן: לעובדי המשרד שמאיישים את הקו יש את כל המידע לגבי כל המרכזים שקיימים, כולל אפשרות גם ליצור קישור לאותם מרכזים.
שרה כהן: המרכז הזה מבחינתנו הוא מרכז שמפורסם כל העת על ידי המשרד.
שרה כהן: המגמה שלנו זה שהעולה יכיר מספר אחד שאליו הוא יוכל, שהמספר יוכל לקפוץ לו ממש בעת גם צרה או בתחושה באמת שמי שנמצא שם הוא זה שבעצם יוכל לתת לו את המענה ברגע שהוא רוצה לקבל מידע גם בשפתו.
שרה כהן: כולל גם, והעובדים שלנו שם יעשו את כל החיבורים שקשורים למרכזים למניעת אלימות במשפחה ולקוים השונים שפועלים בשפות השונות.
שרה כהן: זה הערוץ המרכזי של הפרסום שנעשה באמצעות המרכז, האגף למידע ופרסום אצלנו.
קולט אביטל: אם אני עולה חדשה מאתיופיה, איך אני יודעת שיש כזה קו, איך זה מגיע אלי, מי מספר לי על זה.
קולט אביטל: גם לפעמים יש לי בעיה כי אני לא כל כך יודעת לקרוא.
שרה כהן: אני אגיד לך קולט, את מתייחסת בעיקר כרגע לפן שהוא הפן ההסברתי, ואני משתדלת לענות כאן כמיטב יכולתי לגבי הפן הזה.
שרה כהן: אני חושבת שזה לא הפן היחיד, הוא שלטעמי הוא מתלווה למערך מאוד מובנה, מאוד שיטתי, מאוד שצריך להתקיים לאורך זמן, והנושא של ההסברה הוא לא חלופה לעבודה קשה בהקמה ופיתוח של מענים.
שרה כהן: אני מתייחסת מתוך המקום המקצועי שלי במשרד לנושא של ההסברה ולנושא של העברת המידע כמה שמשלים תהליכי עבודה שאני מקיימת אותם באמצעות מגוון מאוד גדול של שירותים.
שרה כהן: ולכן מה שנעשה פה באמצעות האגף למידע ופרסום מבחינתי כרגע משלים את ההליכים שנעשים באמצעותנו, ואני כן רוצה להתעכב עליהם,
קולט אביטל: למרות שאת מנסה לנהל את הדיון או להסיט את הדיון, בואי נדבר על זה בצורה שיטתית.
קולט אביטל: פשוט תתני לי מענה, רק אחד משפט, מה אנחנו עושים, זו דילמה, באות נשים, איך אנחנו מגיעים אליהם.
שרה כהן: יש בשדה התעופה הוא מקבל מדבקה שהוא יכול לשים אותה על המקרר, שהיא בשפות שונות, ומבחינתנו במדבקה הזאת יש את מספר הטלפון של הקו שלנו, של משרד הקליטה.
שרה כהן: זה קו שמבחינתנו הוא קו שמתעל את ההפניות לכל הגורמים שקיימים.
שרה כהן: זאת אומרת אנחנו חושבים שזה נכון וזאת ראייה מקצועית שלנו כמשרד שזה יהיה קו אחד, שהמשרד אחראי עליו, שהוא כל הזמן מכשיר אותו וכל הזמן מעביר לו מידע, שזה קו שיוכל לתעל את הפניות של כל העולים לכל אותם תחומים ונושאים שהם רלוונטיים.
שרה כהן: הקו הזה מבחינתנו הוא קו שיכול ליצור את החיבור ואת הקישור,
קולט אביטל: לא זו היתה השאלה.
קולט אביטל: כל מה שניסיתי להבין ממך, ואני לא מנסה להתקיף פה אף אחד, אבל תעני לי בטובך, אם את אומרת לי שהתשובה היא שכל אחת מהנשים האתיופיות שמגיעה לארץ מקבלת מדבקה כזו, אז אני אבין שזה האמצעי.
קולט אביטל: כל מה שאני מנסה להבין, הרי בסך הכל גם אם אתם מפעילים גם קו וגם אם הוא הקו הנפלא ביותר בעולם אם אני לא יודעת שקיים קו כזה אז הוא לא מועיל לי.
קולט אביטל: ולכן אני ניסיתי באופן שיטתי להבין אם אישה שמגיעה מחר לארץ, ותודה לאל כל חודש מגיעים שלוש מאות עולים, אז יש להניח שחצי מהם נשים, אם אנחנו שקטים, אנחנו יודעים קודם כל שאת הצד הזה כיסינו, שהיא יודעת שיכולה להיות בעיה, ויש לה כתובת.
קולט אביטל: זה כל מה שניסיתי לברר.
קולט אביטל: זה שאחר כך יש טיפול משולב, קשה, ונשמע את המשטרה ואת כל יתר הגורמים, ודאי שברור לכולנו.
קולט אביטל: בואי נתקדם.
קולט אביטל: אני יכולה להיות בטוחה שכל אדם שמגיע לארץ מודע, יודע, מקבל את המידע הזה, שאנחנו אחר כך הולכים למרכזי קליטה ואומרים להם?
תמר אברמוביץ: יש לנו פעילות, אנחנו מחוברים גם לרדיו בשפה הרוסית וגם לרדיו בשפה האמהרית.
תמר אברמוביץ: אנחנו גם תקופתית מעלים את הנושא הזה של קו המידע שלנו שהוא נותן מענה בכל השפות.
תמר אברמוביץ: בכל פרסום של המשרד מופיע קו המידע הזה והנושא הזה הוא בשיתוף הפעולה המלא של אמצעי התקשורת בשפות האלה.
שרה כהן: מה שאני רוצה להמשיך זה כן לתאר כרגע מהלך מאוד רחב ומשמעותי שנעשה באמצעות המשרד, יחד עם שותפים נוספים בהובלה משותפת של המשרד עם משרד הרווחה.
שרה כהן: השלב הראשון הוא קיום של פורום חשיבה מתמיד שכולל את כל הנציגים של כל הגורמים הרלוונטיים, גם במשרדי הממשלה וגם נציגי הלקוחות עצמם, נציגי ארגונים שונים, שבעצם הנושא של הפורום הזה זה למידה בנושא של אלימות, מאפייני התופעה של האלימות במשפחה בקרב אוכלוסיות עולות ולמידה של תהליכים ותכניות שנעשו במקומות שונים.
שרה כהן: מה שאנחנו ראינו שבמקומות שונים וביישובים שונים פותחו מודלים שונים, שהם בעיקר היו יישוביים, שבחלקם בהחלט ניתן ללמוד הרבה מאוד מתוך אותם מודלים ולזהות את אותם רכיבים שהם הרלוונטיים להתמודדות רגישת תרבות, וכן ליצור תהליכים שהם יותר רחבים והעתקה של מודלים.
שרה כהן: אנחנו למדנו על דגמים שקשורים לעבודה עם יוצאי אתיופיה, עם יוצאי חבר העמים, עם יוצאי בוכרה, וכל הדברים הללו הם מבחינתנו חלק מתוך גוף ידע שאנחנו הולכים ומרחיבים, וגם נביא לתיעוד שלו.
שרה כהן: המהלך השני שהוא כרגע מלווה בהשקעה תקציבית מאוד משמעותית מהמשרד, שכבר הועברה, וזה פיתוח שנמצא כרגע ממש בשלבים מתקדמים, של דגם עבודה, מודל עבודה רגיש תרבות, שנעשה בשיתוף המרכזים למניעת אלימות במשפחה.
שרה כהן: המשרד הקצה מליון מאתיים אלף שקל מהתקציבים של השירות שלי, לצורך הכנסה של עובדים סוציאליים דוברי שפות שונות, במסגרת מספר מרכזים למניעת אלימות במשפחה.
שרה כהן: המרכזים, שני מרכזים יהיו מרכזים שהם איזוריים, האחד מהם יהיה באיזור חיפה מהצפון.
שרה כהן: המצב הוא כזה שבכל המקומות הוקמו צוותי ההיגוי שמלווים, וחיפה כבר התמנתה מי שמרכזת את המרכז הזה שזאת גברת מרינה פילוטובסקי, שהיתה בזמנו, שריכזה את הקו הארצי למניעת אלימות במשפחה והיום היא מרכזת את הפרוייקט הזה.
שרה כהן: נבנתה תכנית עבודה שהיא איזורית של מודל שהוא נייד וכרגע מרואיינים אנשי המקצוע.
שרה כהן: בכל המקומות באיזור באר שבע והדרום נעשה אותו תהליך.
שרה כהן: הכוונה היא להנגיש את השירותים גם באמצעות עובדים שהם דוברי אמהרית וגם דוברי רוסית ושעות בהתאם לצורך של עובדים דוברי שפות שונות, כגון צרפתית וספרדית שהן תהיינה לפי הצורך.
שרה כהן: אותו מודל ייפתח גם באיזור באר שבע והדרום, עם המרכז למניעת אלימות במשפחה, ומספר מקומות נוספים כמו אשקלון, אשדוד, נתניה, אריאל, אור יהודה, שזיהינו אותם כמקומות שיש צורך באיזה שהם תשומות נוספות.
שרה כהן: כל העובדים במסגרת התכנית יעברו תהליך הכשרה שניתן באמצעות בית הספר להכשרת עובדים בשירותים החברתיים, יחד עם משרד הרווחה.
שרה כהן: תכנית ההכשרה כרגע בשלבי פיתוח.
שרה כהן: מבחינתנו אנחנו נמצאים כרגע בשלב של גיוס העובדים בכל המקומות הללו.
שרה כהן: אנחנו פנינו גם לג'וינט ואנחנו ניסינו יחד באמצעותם לבחון אפשרות של עיבוי העבודה במסגרת המודל הזה, גם בכיוון של עיבוי העבודה הקהילתית עם אוכלוסיה יוצאת אתיופיה.
שרה כהן: וזה בעקבות דגם שפותח באמצעות משרד הרווחה, יחד עם ד"ר לאה קסן והמרכז למניעת אלימות במשפחה בבאר שבע, אני מניחה שד"ר קסן גם תתייחס לעניין של הדגם הזה, ולראות איך אותו רכיב, איך אותו חלק שמתייחס גם לעיבוי העבודה, שהיא לא רק הטיפולית הישירה עם האוכלוסיה אלא גם הקהילתית, ובכיוון של העלאת מודעות וחשיפה של השירותים, גם יוכל לשזור אותו כחלק מאותו מודל שאנחנו עושים באותם מקומות שאנחנו גם נכניס את העובד בחצי משרה שהוא דובר אמהרית.
שרה כהן: כל זה הוא מבחינתנו לא חלופה לתהליך שוטף של הכשרה ושל התמקצעות בכל השירותים.
שרה כהן: זאת אומרת אנחנו לא נוכל להכניס עובדים דוברי שפה בכל המקומות.
שרה כהן: זה לא ריאלי.
שרה כהן: ולכן צריך את כל העובדים בכל המקומות להכשיר למה שאנחנו קוראים עבודה רגישת תרבות, זאת אומרת שהם יכירו את המאפיינים, את הרקע התרבותי של העדה.
שרה כהן: אני רוצה פשוט לסיים באיזה שהוא משפט אחד בהקשר הזה, ואולי גם לומר כמה מלים בשמו של מנחם ונשל, שפשוט התנצל שהוא לא יכול להגיע למפגש הזה וביקש שאני גם אגיד כמה מלים בשמו, כמי שמרכז את הוועדה הבין משרדית לנושא של מניעת אלימות במשפחה, שכוללת פורום של רכזים שאני הנציגה של המשרד לקליטת העלייה בפורום הזה.
שרה כהן: הוועדה הזאת היא ועדה שגם פועלת על בסיס החלטת ממשלה כוועדה שחוקרת מקרי רצח של אלימות במשפחה ואנחנו בוחנים מקרה מקרה על בסיס מידע שמגיע באמצעות הלשכות לשירותים חברתיים.
שרה כהן: ובאמצעות גם טופס דיווח אחיד שהוכן והועבר לכל המשרדים שהם רלוונטיים, משרד הרווחה, משרד הקליטה, משרד הבריאות, כל מי שבעצם מעביר מידע מבחינתו לגבי המקרה עצמו.
שרה כהן: המקרים שאנחנו בוחנים אותם עוברים איזה שהוא, מה שרציתי לומר לגבי המקרה, אחד מן המקרים האחרונים שאנחנו בחנו, שהיה לגבי נערה יוצאת אתיופיה שהיתה יחסית ותיקה בארץ, שחלק מבין זיהוי הבעיות שאנחנו ראינו בהקשר של המקרה שלה הוא זה שנשלל לה מעמדה כשוהה חוקית בארץ ובפרק הזמן שהיא שהתה בארץ כשוהה לא חוקית אנחנו סברנו שהמידה שבה היא חשופה לאלימות על ידי בן הזוג שלה היא גדולה יותר, כיוון שהיא לא הרגישה שהיא יכולה לפנות לשירותים, לא היה אף שירות אחרי שנשלל לה מעמדה, והוא עמד ובעצם נדון בפני בית המשפט לגבי ביטול שלילת המעמד, באותה תקופה לא היה אף גורם שעקב אחריה, ובן הזוג, שבסופו של דבר נטל את חייה, גם בין היתר ניצל את העובדה הזאת, לסברתנו, וגם בסופו של דבר הוא עצמו התאבד.
שרה כהן: זה חלק מתוך המאפיינים שאנחנו בחנו לגבי למשל המקרה הזה.
שרה כהן: אני עוד משפט אחד רוצה להגיד בהקשר הזה.
שרה כהן: לאחר שזיהינו את הנקודה הזאת כחלק מחקירת המקרה העליתי את זה,
קולט אביטל: זה רלוונטי אבל לא רלוונטי לציבור העולים,
שרה כהן: זו עולה שנשלל ממנה מעמדה וחשופה במקרה הספציפי הזה למצב של, חשופה יותר לאלימות.
שרה כהן: אנחנו העלינו את זה בפני הנהלת המשרד שהועבר להתייחסות של משרד הפנים לגבי כל התהליך בכלל של שלילת מעמד מאוכלוסיות עולות.
שרה כהן: וזה זיהינו כמשהו שהוא מאוד רלוונטי באשר להעלאת מידת המסוכנות של אוכלוסיות עולות.
קולט אביטל: במשרד הפנים, הדרך או המסלול הייחודי ששוללים בדרך כלל אזרחות מאנשים, זה אם יש איזה שהוא חשד שאו המסמכים היו מזוייפים,
אתי לבני: אני יודעת, ואני הגשתי הצעת חוק שזה לא ייעשה על ידי משרד הפנים אלא על ידי בית המשפט.
אתי לבני: שלילת אזרחות זה דבר יותר מידי חמור, והנה אני שומעת עוד מקרה שתומך.
אתי לבני: אי אפשר ככה.
דינה מרום: אני רוצה לפתוח ולומר שבראשית 1999 הוכן מערך ייחודי לטיפול בנושא אלימות בין בני זוג.
דינה מרום: הם הוכשרו ונותנים מענה בנושא אלימות בנוסף לתפקידם.
דינה מרום: משטרת ישראל בימים אלו נוכח המצוקה בטיפול בנושא הזה נותנת חוקרים נוספים שאף כי אינם מתוקננים בטיפול בנושא אלימות בין בני זוג.
דינה מרום: בנוסף לכך לפני שנתיים מונו קצינים מחוזיים שנותנים מענה,
קולט אביטל: אנחנו נפגשים עם נציגי המשטרה כבר כמה שנים, וכמה שנים אנחנו שומעים בדיוק את אותו מספר שאני מכירה אותו בעל פה.
קולט אביטל: דוברי רוסית ארבע עשרה חוקרים, דוברי אמהרית שלושה חוקרים.
קולט אביטל: לא היתה פה ישיבה שלא הסתיימה, כולל עם מפכ"ל המשטרה, הקודם והנוכחי, שלא פנינו ולא התרענו שזאת אחת הבעיות.
קולט אביטל: אגב עולים שבאים ומתלוננים שפשוט אין להם עם מי לדבר משום שכיוון שהם מדברים שפה זרה שולחים אותם.
קולט אביטל: השאלה היא מה נעשה.
קולט אביטל: זאת אומרת את באה ואומרת לי היום שיש חוקרים נוספים או שסוף סוף הפעם אנחנו מתבשרים שהולכים לקחת חוקרים נוספים, או שאנחנו עדיין נשארים במסגרת שבע עשרה חוקרים לשתי האוכלוסיות.
דינה מרום: אני מוכרחה לומר בעניין הזה שמלבד החוקרים, החוקרים האלה הם הוכשרו ספציפית, דוברי השפות האלה, לטיפול באלימות בין בני זוג.
דינה מרום: זה עדיין לא אומר שאם אישה תגיע לתחנת המשטרה והיא דוברת אמהרית, במידה ואין חוקר ספציפי לנושא אלימות בין בני זוג, זה עדיין לא אומר שאין חוקר אחר דובר אמהרית שייתן מענה.
דינה מרום: המספרים שנמצאים כרגע ברשותך הם מספרים של חוקרים שהם דוברי שפות,
קולט אביטל: את יכולה להגיד לנו אם כך שלא במסגרת זה כמה נוספים יש?
דינה מרום: כרגע לצערי אני לא יכולה להצביע על חוקרים נוספים שקיימים.
דינה מרום: אבל אי אפשר לתת חוקרים ולתקנן חוקרים אם אין הצדקה.
דינה מרום: ולמה אני מתכוונת,
קולט אביטל: את רוצה להגיד שאין הצדקה?
דינה מרום: אני רוצה לתת סטטיסטיקה, של מספר הפניות שמגיעות לפתחנו.
דינה מרום: אם אני רואה על פי הסטטיסטיקה, הרי איך מתקננים, לא ניתן לתת תקן, במקום, ביישוב, שיש מיעוט תלונות, ואני לא מדברת רק על אוכלוסיות של עולים.
דינה מרום: אפילו נניח תקן למגזרים אחרים.
דינה מרום: בהעדר מספר תלונות שמצדיק תקן לא נוכל לתת תקן.
דינה מרום: זה נראה לי הגיוני וסביר.
דינה מרום: אם בשנת 2003 יש עשרים אלף תיקים, כעשרים אלף חמש מאות תיקים בנושא אלימות בין בני זוג, בשנת 2004 יש יותר תלונות, עשרים אלף שבע מאות חמישים ואחת תלונות,
קולט אביטל: גבירתי, צר לי, אנחנו בוועדה הזאת, ולא רק בנושא אלימות כלפי נשים, אנחנו שומעים תלונות של הקהילה שבאה למשטרה ואין התייחסות ואין מי שידבר ואין אוזן קשבת.
קולט אביטל: למה, כי אין מי שיענה לבעיה.
קולט אביטל: בא אדם מדבר אמהרית, אין מישהו במקום שמדבר אמהרית, שולחים אותו חזרה הביתה.
קולט אביטל: אז יש פה מעגל קסמים.
קולט אביטל: את אומרת שמתוך עשרים אלף נפתחו מאתיים תיקים.
קולט אביטל: בואו נשאל את עצמנו גם למה.
קולט אביטל: אולי בכל זאת יש אנשים שמגיעים וכיוון שאין במקום מישהו שידבר אתם לא פותחים את התיק.
דינה מרום: אין כזה דבר שעולה חדש או דובר שפה מסויימת נשלח לביתו מכיוון שאין דובר שפה זרה.
דינה מרום: מה שאני מנסה לומר שאנחנו משתדלים לתת מענה של חוקר בתקן במקום לפי דרישה מהשטח.
קולט אביטל: צר לי, יש לי רושם שיש פה איזו מריחה.
אתי לבני: אני רוצה לשאול קצת בכיוון אחר.
אתי לבני: אתמול בתכנית פוליטיקה הוקדש אייטם שלם שיש אלימות בין בני זוג לא רק כשהגברים אלימים אלא גם הנשים אלימות.
אתי לבני: יש כאן עשרים אלף תיקים, ששה עשר אלף נפתחו בשל תלונת האישה.
אתי לבני: האם זה אומר שארבעת אלפים בשל תלונות גברים והאם יש גם תלונות של גברים על אלימות בקהילה האתיופית ובקהילה הרוסית.
דינה מרום: אני רוצה לומר שהנתון הוא די יציב בשנים האחרונות, בערך כשש עשרה אלף נשים אכן מתלוננות.
דינה מרום: זה אומר נכון שהיתר זה תלונות גברים.
אתי לבני: את בטוחה שארבעת אלפים תלונות גברים יש בשנה?
דינה מרום: זה עדיין לא אומר, מניסיון אנחנו יודעים שתלונה של גבר באה תמיד אחרי תלונת האישה.
דינה מרום: כמעט תמיד.
דינה מרום: כלומר האישה מגישה תלונה במשטרה והוא בתגובה לכך ממהר למשטרה ואומר בעצם זאת היא תקפה אותי.
דינה מרום: זה מרביתם.
אתי לבני: זה קורה גם בקהילות אתיופיות וישראליות?
דינה מרום: אני לא יכולה להגיד, אין לי את הנתון המדוייק לגבי הקהילות האתיופיות והרוסיות לגבי תלונות גברים, אבל זה לא בעיה, אם נזדקק נעביר.
גילה פינקלשטיין: מה בקשר לסיפור של צוי ההגנה, למשטרה אין מידע על צוי הגנה וגם כשיש מידע חמישים ותשעה אחוזים מפרים את צוי ההגנה.
דינה מרום: לגבי צוי ההגנה, אני רוצה להביא לידיעת
דינה מרום: כם שצוים רבים ניתנים דרך בית המשפט לענייני משפחה ולא מגיעים לפתחנו.
דינה מרום: אנחנו לא מודעים לזה.
דינה מרום: לגבי רצח נשים מרבית המקרים אלה מקרים שאנחנו לא ידענו קודם.
קולט אביטל: על המקרה אחרון ידעתם.
דינה מרום: על המקרה האחרון ידענו, נפתח תיק, הוגש כתב אישום באופן מיידי, בית המשפט הרחיק את הבעל, אנחנו ביקשנו לעצור, בית המשפט ראה לנכון להרחיק אותו לחדרה, מקום מגורי אמו, בתנאים נוספים.
דינה מרום: אנחנו יודעים שהוא כן הגיע בהסתר, זה לא הובא לידיעתנו, על מנת לראות את ילדיו, וזאת היתה התלונה היחידה שהובאה לפתחה של המשטרה, והמשטרה טיפלה כפי שצריך, לדעתי.
קולט אביטל: אני הייתי מבקשת לשמוע התייחסות לגבי מספר פתיחת התיקים, הנושא של החוקרים.
דוד מולה: אני נציג הג'וינט.
דוד מולה: אני רוצה לומר משהו לגבי המשטרה.
דוד מולה: אני הייתי שבע שנים, שירתתי במשטרת ישראל מ-97' עד 2003.
דוד מולה: גייסו אותי כקצין משטרה למגזר עולים וגם בחבר העמים.
דוד מולה: אנחנו הסתובבנו ברחבי הארץ בכל התחנות.
דוד מולה: אני לא הסתרתי לומר בישיבות בוקר של התחנות שבתחנות משטרה מסויימות אני באמת עליתי וגיליתי אין מספיק אוזן קשבת, אין סבלנות לשוטרים, וכפי שאמרתם באמת עולים מגיעים לשם,
דינה מרום: מתי זה היה?
דוד מולה: אני אסביר לך בדיוק מתי ואיך.
דוד מולה: אני לא בא לתקוף ביקורת על משטרת ישראל, שאני מאוד מעריך ומכבד, אלא אני אומר את העובדות.
דוד מולה: התייחסות, אין מספיק התייחסות לפניות של עולים, גם מטעמי תקשורת שאין מספיק הבנה, גם לשוטרים אין הרבה סבלנות לדברים מסויימים, אלא שמשטרת ישראל ברוב המקרים עסוקה עם דברים יותר גדולים ולא עם דברים יותר קטנים שבסופו של דבר הם גורמים לדברים חמורים מאוד.
דוד מולה: זה מה שבאמת היה הרושם שלי.
דוד מולה: לגבי תקן, לא תקן, יש צורך אבל יש פער מאוד גדול בין באמת הבנת הנושא הזה בעיקר במגזר עולים לבין אולי שיקולים אחרים.
דוד יאסו: אני קצת מופתע מהעמדה של המשטרה.
דוד יאסו: אנחנו, כמו שגב' היושבת ראש אמרה, פה מדברים ואני גם חי בשטח, אני אתן לכם דוגמא, אני התקשרתי, הפריעו לי, הציקו לי באיזה שהוא זרקור מול הטלויזיה.
דוד יאסו: התקשרתי למשטרה והבהרתי ואני מבקש שתגיעו.
דוד יאסו: אמרו לי בסדר, תמתין.
דוד יאסו: אני ממתין חצי שעה, עוד פעם אני מתקשר, תמתין.
דוד יאסו: אחרי ארבעים וחמש דקות, מה לעשות, אני עובד מדינה, אמרתי להם אני עוזר שר המשטרה.
דוד יאסו: תוך חמש דקות שתי ניידות הגיעו אלי הביתה.
דוד יאסו: זה אני עשיתי, אבל זה הקהילה לא יכולה לעשות.
דוד יאסו: ואנחנו אומרים את זה לתחנות, בתחנות יש בעיה של הקשבה.
דוד יאסו: אם הוא מתקשר, אם זה אתיופי, לא.
דוד יאסו: נכון שהיום, אני גם הייתי עם קצין שיטור קהילתי ברמלה, ישבתי אתו לפני שבועיים נדמה לי, יש תכנית הבנה נכונה של המשטרה שהיום רוצה להיכנס לפעולה, וראיתי באמת את התכנית והחזרתי אותה בחזרה.
דוד יאסו: אני אומר לך, לפני שבועיים ישבתי, אני מוכן לשלוח לך עוד היום כדי שתראי.
דוד יאסו: אבל עד היום באמת הקשבה לא קיימת, היא לא מספיקה.
דוד יאסו: ואנחנו רואים גם כן מבחינת הנהלים, על כל דבר באים ומתנפלים עלינו.
דוד יאסו: למה אנחנו מתלוננים, כי מתקשרים ואין הקשבה.
דוד יאסו: בגלל זה גם האחוז של מאתיים תשעים תיקים, אז זה יכול להיות, אבל אם באמת היתה אוזן קשבת אני מאמין שזה היה יותר גדול.
דוד יאסו: אני אומר לך את זה, יותר גדול מבחינת הפניות שלהם.
יפעת סולל: אני מעמותת טדקה, זו עמותה שנותנת סיוע משפטי ליוצאי אתיופיה.
יפעת סולל: בין היתר אנחנו מפעילים גם מוקדים שבהם אנחנו מקבלים קהל.
יפעת סולל: אני יכולה לומר לכם שאלי מגיעות הנשים, ואנחנו לא מטפלים בפלילי, אנחנו מטפלים בנושאים אזרחיים, אלי מגיעות הנשים כשהם צריכות את הדמי מזונות והגברים באים נורא מסכנים, שזרקו אותם מהבית.
יפעת סולל: וכשאנחנו בודקים את הדברים אז זרקו אותם מהבית בגין אלימות וכו'.
יפעת סולל: אני רוצה להתייחס לשתי נקודות.
יפעת סולל: אחת הנושא של הגברים.
יפעת סולל: במידה רבה הנשים האתיופיות בארץ, במידה רבה או יחסית רבה, יש להן מקומות לפנות אליהם.
יפעת סולל: יש עם מי לדבר.
יפעת סולל: יש ארגונים, יש ארגונים שבאים לחזק את הנשים, שנותנים להם מידע ומחזקים אותם.
יפעת סולל: אני מוכרחה לומר לכם באמת בראיה מהצד, אין ספק שקיימת מנהיגות נשית מאוד חזקה בקרב קהילת יוצאי אתיופיה ושהנושא של המעמד, גם המעמד האישי, מאוד דומיננטי, מאוד משמעותי, ואין ספק שמבחינת הקהילה האתיופית מדובר במהפכה הכי טוטאלית שניתן להעלות על הדעת.
יפעת סולל: אנחנו שומעים דברים איומים מגברים, גם בעקבות מקרי רצח הכי מזעזעים אפשר לשמוע התבטאויות, באו אלי שני סטודנטים שלי שבוע שעבר ואמרו את לא יודעת מה אמרו ברדיו באמהרית, העלו אנשים לשידור שבו אמרו כן, זה נכון, הנשים לא עושות את מה שאומרים להם, וממש ברמה של הצדקת הרציחות.
יפעת סולל: אבל הנשים באות ואומרות דבר כזה, תשמעו, אנחנו יודעות.
יפעת סולל: אנחנו יודעות שיש לנו זכויות ואנחנו יודעות מה מגיע לנו ואנחנו יודעות שאסור להם להתנהג אלינו ככה.
יפעת סולל: אבל שמישהו יגיד להם.
יפעת סולל: הם ממשיכות לחיות אתם בבית באמת עד שמגיעות לאיזה שהוא קו של שבירה, ואז הם לפעמים פונות למשטרה, הם לפעמים פונות לבתי משפט, הם מתחילות הליכים של היפרדות, הם מתחילות הליכים של גירושים, ובשלב הזה הם מקבלות סיוע, הם מקבלות תמיכה והגברים נשברים.
יפעת סולל: כי מה פתאום האישה שלהם הולכת ועושה את הדברים האלה.
יפעת סולל: הגברים נשברים.
יפעת סולל: אני חושבת שצריך לבדוק איפה נכנסים דווקא לתכניות לגברים.
יפעת סולל: צריך לקחת נקודה נוספת בחשבון, זה הנושא של האבטלה.
יפעת סולל: יוצאי אתיופיה מובטלים, הגברים נשארים בבית והנשים מפרנסות וזה עוד אלמנט שמגביר את תחושת התסכול ואת המעמד המאוד חזק שנפגע.
יפעת סולל: זאת נקודה אחת.
יפעת סולל: נקודה שניה, אנחנו מדברים הרבה על צוי הרחקה ועל צוי הגנה ואנחנו יודעים שחלק מאוד גדול מהמקרים היותר קיצוניים שנעשים נעשים תוך כדי או לאחר שמוצאים הצווים האלה נגד הגברים.
יפעת סולל: אני חושבת שאפשר להכריז על הצווים האלה כפושטי רגל.
יפעת סולל: הם לא נותנים הגנה.
יפעת סולל: המשטרה, גם אם תנסה, ומהבחינה הזאת, בתי המשפט, אני אומרת, המשטרה גם לו היתה יודעת הלא לא יכולה להציב שוטר מחוץ לדלת של כל אשה שהוצא עבורה צו הגנה.
יפעת סולל: באמת לא יכולה.
יפעת סולל: וגם בהרבה מאוד מקרים הנשים האלה מכניסות את הגברים לראות את הילדים מדי פעם.
יפעת סולל: מתנהגות בצורה אנושית.
יפעת סולל: כמו המקרה האחרון אגב.
יפעת סולל: אני חושבת שברגע שמגיעים לסיטואציה שבה מוציאים צו הרחקה זה חייב להיות מלווה באיזה שהוא צו שמחייב את הגבר להיכנס לאיזו שהיא מסגרת שאולי תוכל לסייע לו להתמודד עם הבעיות שיש לו, ולאפשר לו לחזור להיות חלק סביר והגיוני מהחברה, כמו שנאמר באמת בהתחלה פה.
יפעת סולל: הגברים האלה הם לא אנשים שמלכתחילה נולדו כפושעים או שהם לא מסוגלים להיות אזרחים שומרי חוק.
אתי לבני: יש תכניות שיקומיות לגברים.
יפעת סולל: מעט מאוד, וצריכות להיות ספציפיות לאוכלוסיות האלה.
שרה כהן: גבר יוצא אתיופיה, מתוך המקרים שאנחנו בדקנו אחד לאחד, זה הדפוס שמתואר כאן.
שרה כהן: זאת אומרת כל המערכת היא מכוונת לאישה, ומה שראינו במקרים שנבדקו באמת שפשוט הגבר גם לא היה לו גורם שיכול היה לפנות שהוא דובר שפה, גם אף אחד לא ראה אותו כקליינט שלו.
שרה כהן: לא המרכזים למניעת אלימות, לא אף אחד.
קולט אביטל: משרד הרווחה, אתם מפעילים איזה תכניות לגברים, וכמה יש?
דפני מושיוב: ישנה תכנית בנתניה, שבאמת בה יושבת עובדת סוציאלית במרכז למניעת אלימות, רונית סלומון, היא התנצלה שהיא לא יכלה להגיע, היא היחידה במדינת ישראל שהיא יוצאת אתיופיה עובדת סוציאלית שמוכנה להתמודד עם הבעיה של אלימות במשפחה.
דפני מושיוב: היא עבדה עם שתי קבוצות של גברים, של שלושים ושלושים.
דפני מושיוב: והיד עוד נטוייה.
דפני מושיוב: היא עבדה עם עוד גבר, עובד סוציאלי ישראלי ותיק.
דפני מושיוב: אין עובדים סוציאליים שיכולים גם לשמש רול-מודלינג, כי אחת הבעיות זה לא שאין עובדים סוציאלים גברים יוצאי אתיופיה אלא הנכונות להתמודד ובאמת להיכנס לתחום.
דפני מושיוב: אני חושבת שזה אחד הקשיים היום שאנחנו מנסים להתמודד, ואני מבקשת מהוועדה הזו לפנות בצורה רחבה וגם למנהיגות של יוצאי אתיופיה וגם אולי באמצעים אחרים לנסות ולעודד עובדים סוציאלים יוצאי אתיופיה, ויש כאלה שהם זזים מהמערכת הזו, שיעיזו להיכנס ואנחנו כמערכת, כמשרד הרווחה, ניתן להם את כל התמיכה, המקצועית, הרגשית כדי שיוכלו להיכנס.
קולט אביטל: זאת אומרת, אם אני מבינה אותך נכון, אם אנחנו באמצעות יוצאי אתיופיה נגיע לעובדים סוציאלים ואנשים אחרים שיכולים לעזור להקמת המסגרות האלה, אבל כמה מסגרות יש היום,
דפני מושיוב: יש היום חמישים ושבעה מרכזים למניעת אלימות.
דפני מושיוב: אני מניחה שאפשר לראות היכן ישנם מוקדים ספציפיים שבהם יש אחוז גבוה.
דפני מושיוב: חלק מהתכנית ששרה דיברה עליה, שוב, גיוס האנשים שרה ציינה שאנחנו בשלבים של גיוס האנשים, עם יוצאי ברית המועצות אין בעיה, המגוון הוא רחב,
אתי לבני: אני רוצה לשאול אותך, היו שתי קבוצות של גברים אתיופים.
אתי לבני: את יכולה לדווח לנו מה התוצאות, מה השגתם, איך זה עבד?
דפני מושיוב: העבודה היא עבודה קבוצתית.
דפני מושיוב: התוצאות שהגברים רובם, אין לי פירוט של כל אחד ואחד אבל האמירה הכללית של הדברים היתה שהם מודים לעבודה הקבוצתית מפני שהם למדו פעם ראשונה בחיים שלהם את חוקי מדינת ישראל, כי אין לנו תהליך התאזרחות,
אתי לבני: זה הלך עם צוי הגנה?
דפני מושיוב: לא.
דפני מושיוב: הם הופנו על ידי המשטרה וגם על ידי יוזמה של המרכז למניעת אלימות ומחלקת הרווחה.
דפני מושיוב: אבל שוב, אני מציינת שהיא העובדת היחידה, ועכשיו הוא לא ממשיך מפני שאין מספיק,