GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
לשני חלקים: מ1998- יש ירידה דרסטית בנפח העבודה בפרוייקט של תחנת הכוח באשקלון.
לשני חלקים: עד תחילת 1999 עשינו הכל כדי לא לפטר כמעט אף אחד מהעובדים הארעיים ועל-ידי כך לא מילאנו את מקומותיהם של 75 עובדים קבועים שפרשו בעובדים חדשים אלא עודדנו כמה שיותר עובדים מתוך החברה ללכת לעבודות אחרות בחברה.
לשני חלקים: אלה שפרשו, לא מילאנו את מקומם, והיו כאלה שהתפטרו, ואפילו לצערי הרב אחד שנפטר.
לשני חלקים: כל שנה נערך דיון בקשר לתקציב ותוכנית העבודה של השנה הבאה.
לשני חלקים: נכון שבאוקטובר 1999 הגענו למסקנה שתוכנית העבודה לשנת 2000 אמורה להתאים למצבת כוח האדם ב1- בינואר 2000.
לשני חלקים: בתחילת 1999, על-פי המדיניות של המנכ"ל ועל-פי הקביעות שלנו להתאים תוכנית עבודה לכוח העבודה שלנו, ואת כוח העבודה שלנו לתוכנית העבודה, היינו צריכים לפטר 45 עובדים.
לשני חלקים: לתשעה עובדים מצאנו פתרונות בתוך החברה כך שהיינו צריכים לפטר 36 עובדים, מתוכם חצי ארעיים, חצי עובדי קבלן, מתכננים במתקני החברה.
לשני חלקים: למרות שחברת החשמל יכולה ורשאית לפטר עובדים ארעיים לפי התנאים בחוק, אגף משאבי אנוש שלנו מצא לנכון שצריכים לתאם את הדברים האלה עם ועד העובדים כדי שהדברים ייעשו בסדר.
לשני חלקים: התיאום הזה נמשך מה1- בינואר עד לסוף יוני 1999.
לשני חלקים: בסוף יוני 1999 פוטרו העובדים האלה בתיאום עם ועד העובדים.
לשני חלקים: אחרי חודשיים, אחרי החגים, העובדים הארעיים הוחזרו לעבודה ונשארו בחברה עד ה2- בפברואר 2000.
לשני חלקים: תארו לעצמכם, כפי שאמרתי קודם, לנו אין שום רזרבה לאגף התכנון.
לשני חלקים: אגף התכנון עיבד תוכנית פיתוח, ואם הוא עושה עבודה נוספת, אין כסף לשלם.
לשני חלקים: זה מצבו לעומת אגפים אחרים בחברה.
אבי ענתבי: ראשית, מעט צרם לי בתחילת הדיון שפה כבר משהו והוזכרה המילה בצורה שרירותית ונוצר כאן איזשהו רושם שחברת חשמל עובדת בשרירותיות ולא כך הדבר.
אבי ענתבי: אנחנו לא עובדים בצורה שרירותית.
אבי ענתבי: אני רוצה לפנות לחברי הכנסת.
אבי ענתבי: חברת החשמל היא חברה ממשלתית ובנוסף לזה היא גם חברה ממשלתית עסקית והיא מכלכלת את צעדיה בתבונה ובסופו של דבר החברה גם רוצה להיות רווחית כפי שהיא הייתה בשנים קודמות ורוצה להמשיך את הרווחיות לשנים קדימה.
אבי ענתבי: חברת החשמל לא עובדת בשרירותיות אלא היא עובדת במסגרת תכנון לטווח ארוך של הפרוייקטים שלה, יש לה תוכניות עבודה מסודרות וכל הפעילויות שלה נגזרות מתוך תוכניות העבודה.
אבי ענתבי: גם נושא המשאב האנושי, משאב כוח האדם, גיוס קליטה של עובדים הם פועל יוצא מתוכניות עבודה שנתיות ורב-שנתיות שנעשות בחברה גם לעבודות התפעוליות וגם לעבודות הפיתוח שיונה שוויצר הרחיב את הדיבור עליהן.
אבי ענתבי: אני רוצה לציין, וזה ידוע לכם, שחברת חשמל מחויבת להתייעל בשיעור או ברמה של שני אחוז מדי שנה.
אבי ענתבי: ההתייעלות הזו היא חלק מהתעריף שלנו.
אבי ענתבי: אני רוצה להתייחס לנושא של העולים החדשים.
אבי ענתבי: קודם כל, צמצומי כוח אדם בחברה, זה לא סוד שהם מתקיימים כבר כמה שנים.
אבי ענתבי: אני רוצה לומר שבמהלך השנתיים האחרונות, בשנת 1998 ו1999- ירדנו בקרוב ל400- עובדים קבועים ולא מילאנו את מקומם כי אנחנו צופים את העתיד ואנחנו עוד לא יודעים מה יקרה.
אבי ענתבי: דבר שני.
אבי ענתבי: אגף התכנון - שיונה שוויצר ממונה עליו ועושה את עבודתו נהדר – ירד בשבעים ומשהו עובדים במהלך השנתיים האחרונות וזאת כחלק מההתייעלות שאין לנו מוצא אחר.
אבי ענתבי: הנקודה המרכזית באגף התכנון היא מה קורה עם פרוייקט הפיתוח הבא, הקמת תחנת הכוח הבאה, פרוייקט D.
אבי ענתבי: היום עובדים על C באשקלון והתחנה עומדת להסתיים בטווח השנה הבאה.
אבי ענתבי: הפרוייקט הבא עדיין לא נכנס לקנה אם בכלל יכנס ואגף התכנון, כמובן בגיבוי של כל הנהלת החברה, פועל בהתאם למדיניות ולהנחיות.
אבי ענתבי: יצא כאן כאילו חברת חשמל היא לא בעד העולים, אבל זה לא כך.
איגור אוגורצב: רציתי לשאול את מר יונה שוויצר למה סגרו לנו את כל הדרכים האחרות כדי שבכל-זאת נוכל לעבוד בחברת חשמל.
איגור אוגורצב: התפרסמה אפשרות לעבוד קורס הסבה למערכות תקשורת ולבקשתנו מנהל המחלקה שלנו חתם לי ולחברתי למרות שהוא היה מאוד נגד זה כי הוא צריך אותנו ויש לנו עבודה במחלקה.
איגור אוגורצב: הוציאו אותנו ממש מהעבודה שאנחנו מבצעים.
איגור אוגורצב: ב28- בפברואר קיבלנו מכתב פיטורים וב29- בפברואר היה יום העבודה האחרון שלנו.
איגור אוגורצב: אני רוצה לשאול למה לא נתנו לנו לעבור לאגף אחר, לפחות לנסות לעבור לשם?
איגור אוגורצב: לא נתנו לנו את האפשרות הזאת.
איגור אוגורצב: אף פעם לא חשבנו, לא בברית-המועצות ולא כאן, שנפוטר רק בגלל שאנחנו מהנדסים.
משה שמעוני: יותר מזה, אי-אפשר היה לדבר עם הוועד.
משה שמעוני: הפקסים שלהם נותקו וכך גם הטלפונים ולא יכולנו להיות בקשר רציף.
משה שמעוני: היינו צריכים להגיע למצב שציבור המהנדסים מבקש סכסוך עבודה כדי שנציגי חברת החשמל יגיעו לדבר.
משה שמעוני: אני לא חושב שזה מצב מכובד לחברה גדולה.
משה שמעוני: יעקב חי ודאי ייתן לכם תמונה ברורה, אבל אני רוצה להגיד עוד משהו שכתבתי ואני לא אכנס לזה.
משה שמעוני: זו תמונה שמאופיינת בגופים חזקים, כאלה שחושבים שהם חזקים, ואז במקום לנסות ולפתור את הבעיה קודם, הם פוגעים בחלשים.
משה שמעוני: קל מאוד לפגוע בחלשים, בעיקר בציבור כזה.
משה שמעוני: יש מקומות שבגלל שהאיגוד המקצועי לא נכנס לשם, העולים החדשים אפילו לא יודעים למי לפנות ואז הם לא מגיעים אפילו אליכם אלא אם כן פרטנית אנחנו באים ונותנים להם סיוע משפטי.
יעקב חי: ראשית, מי שמנהל את חברת חשמל בפועל זה יורם אוברקוביץ, יושב-ראש ועד העובדים שם, ועמוס עדן.
יעקב חי: מילה שלהם זו מילה וגם המנכ"ל לא יכול לעזור.
יעקב חי: האדונים האלה שהם חברי הנהלה מונו רק לאחר המלצה של יורם אוברקוביץ.
יעקב חי: גם מנהל האגף שמחייך כרגע היה מועמד לפיטורים לפני שנה וחצי ויורם אברקוביץ עצר את פיטוריו ולכן הוא חייב לו וזה חלק מהחובות שאחד חייב לשני בגלל המינויים.
יעקב חי: סך הכל ממה התפתחו כל הדברים האלה?
יעקב חי: אנחנו, נציגות המהנדסים, ביקשנו לפני למעלה מחודשיים וחצי מארגון העובדים את הזכויות שלנו במוסדות ארגון העובדים.
יעקב חי: קרי, אנחנו אחוז מסוים בציבור, תנו לנו את הנציגים שלנו בהתאם כדי שגם לנו תהיה נציגות לפי התקנונים ולפי החוקים.
יעקב חי: אמרו לא.
יעקב חי: פנינו לבית-הדין לעבודה, בית-הדין לעבודה נתן להם הוראה לתת לנו את כל זכויותינו ומאותו רגע התחילה מסכת של עליהום, פוגרומים כנגד ציבור המהנדסים.
יעקב חי: ניתקו לנו את הפקסים, טלפונים, יונה שוויצר מנהל אגף התכנון לא אמר לכם שחודשיים האגף הזה עובד בתפוקה של עשרים, אין שירותי תחבורה, אין שירותי פקס, לא נותנים לנו אוכל, דואר, טלפונים, נייר טואלט לא סיפקו לנו.
יעקב חי: אותי אישית ניסו לפנות מהחדר, מאיימים עלי בפיטורים, אתמול ניסו לדרוס אותי.
יעקב חי: אני אתן לכם דוגמה.
יעקב חי: בגלל שאני עוזר לעולים, תראו מה מפרסמים.
יעקב חי: תסתכלו מה מפרסמים בחברת חשמל על כל לוחות המודעות ויש גם מודעות "יומת יעקב חי" וכל זה באתרי החברה וההנהלה לא עושה שום דבר.
יעקב חי: ברגע זה יושבת ההנהלה ודנה כיצד לפטר את יעקב חי ולהיפטר מהצרה הזאת שעושה את הרעש ואז אפשר יהיה להעביר את הכל בשקט.
יעקב חי: הרביצו לנו.
יעקב חי: באים פועלים למשרדים שלנו, היכן שיושבים מהנדסים, אבל גם יושבים קצת טכנאים כך שהם לא מבדילים בין טכנאים לאקדמאים, ומאיימים, זורקים את הניירות ואומרים שמחר יפטרו גם אתכם.
יעקב חי: יושב עמוס עדן ואומר למהנדסים שבאים אליו לנסות לתווך שאותם יפטרו עוד מעט.
יעקב חי: מנהל אגף כוח אדם, אדם שמואל, מי שיטפל בכל הנושא של הר כורזים, יבוא, והוא חזר אתמול, יפטר תוך חודש מאתיים מהנדסים ואז נראה אתכם מבקשים את הזכויות שלכם.
יעקב חי: תבינו שזה לא יאומן.
יעקב חי: מי שלא נמצא בפנים חושב שאני ממציא את הדברים האלה.
יעקב חי: יונה שוויצר, איך היו הפיטורים?
יעקב חי: הוא הציג תוכנית עבודה בפני דירקטוריון החברה לשנת 2000 ונכון שהיו צמצומים בשנת 1997 ו1998- ואנחנו אף פעם לא באנו אליכם כי אז פיטרו גם מהנדסים, גם טכנאים, גם אקדמאים, גם פועלים, מהנדסים עולים ולא עולים, אבל בסוף דצמבר אושרה על-ידי הדירקטוריון, אחרי עבודה מאומצת, תוכנית העבודה של אגף התכנון לשנת 2000 ולפי תוכנית העבודה לא היה צריך לפטר ולו עובד אחד.
יעקב חי: יונה שוויצר קיבץ את כל המנהלים הזוטרים שלו, מרמה מסוימת עד הרמה הגבוהה, והודיע להם שלשנת 2000 לא יפוטר אפילו עובד אחד, אבל מה קרה תוך חודש וחצי?
יעקב חי: ביקשנו את הדרישות שלנו ופתאום כל תוכנית העבודה לא משנה, הדירקטוריון אישר סתם תוכנית ופתאום מחליטים לפטר.
יעקב חי: באגף התכנון יש 130 עובדים ארעיים, חמישים מהם מהנדסים.
יעקב חי: לא אמרו שפיטרו עשרה מהנדסים, שני טכנאים ושני אקדמאים, אלא פיטרו 23 או 20 מהנדסים באגף התכנון מתוך ה27- ולא פיטרו אפילו טכנאי אחד.
יעקב חי: אני יודע שחלק מחברי הכנסת הם מהנדסים, תגידו לי, האם טכנאי יכול לעשות עבודה ללא המהנדס?
יעקב חי: איך יכולים לפטר מהנדסים ולהשאיר את הטכנאים?
יעקב חי: מפטרים בגלל הדברים שדרשנו.
יעקב חי: הם יודעים שהאוכלוסייה של המהנדסים העולים זו האוכלוסייה החלשה, זו האוכלוסייה שפוחדת יום יום לפרנסתה ואז אמרו שיפטרו את המהנדסים העולים ואלה שיישארו ואלה שיפוטרו יעשו עליהום על ועד המהנדסים ויורידו אותם מדרישותיהם.
יעקב חי: זו הסיבה העיקרית לפיטורים.
יעקב חי: יום יום אנחנו עוברים בחצר, חברי הוועד שואלים אם עוד לא פיטרו אותנו, האם אנחנו עדיין חיים, האם יש לנו עדיין עבודה וכולי וכולי.
יעקב חי: בית-הדין, כפי שראיתם בלקט העיתונות – ותאמינו לי שזה לקט קצר, אני הבאתי רק את התמצית – שמע אותנו, הבין שיש פה בעיה, החזיר לעבודה מלאה את כל המהנדסים שפנו לבית-הדין לפני שהפיטורים יצאו לפועל, וזאת בניגוד לדעת ההנהלה.
יעקב חי: היו כאלה שניגשו אחרי כן והם ניגשו אחרי כן כי הם פחדו.
יעקב חי: הם חשבו שאם הם לא ייגשו, אולי פעם יחזירו אותם לעבודה.
יעקב חי: רק אחרי שהחברים שלהם שפנו בהתחלה הצליחו, אז הם ניגשו ואז בית-הדין נתן הוראה אמנם להשאיר אותם בעבודה כי יש כל מיני סייגים משפטיים, ואמנם חברת חשמל משלמת להם עד הדיון את השכר המלא אבל הם לא עובדים.
יעקב חי: חברת חשמל הייתה מוכנה לשלם פיצויים מוגבהים, משולשים, מרובעים, אבל העיקר לא להחזיר אותם לעבודה.
יעקב חי: למה?
יעקב חי: שיראו וייראו.
יעקב חי: חשוב שהציבור יראה שפיטרו עובדים.
יעקב חי: לא איכפת להם לשלם פיצויים.
יעקב חי: עורך-הדין שלהם אומר שהוא מוכן לשלם פיצויים.
יעקב חי: יש מהנדס שאיננו כאן, הלבישו עליו תיק ואמרו שהוא ניתק את החשמל בחדרה, ובזיכרון.
יעקב חי: הגיעו לשלב העדויות ועלה אחד שהוא הנדסאי ולא מהנדס והציג את העמדה ואמר מה היה באותו יום – לא דובים לא יער.
יעקב חי: אפילו השופטת לא התאפקה ואמרה לעורך-הדין של חברת חשמל שהדברים הם לא כפי שהוא אמר ולא כפי שהוא הציג אותם אלא שונים לגמרי.
יעקב חי: בונים שקרים על גבי שקרים.
יעקב חי: אני רוצה לומר לכם כיצד מנהל מתאר את הפיטורים.
יעקב חי: היו לו שמונה עובדים ארעיים, ארבעה מהנדסים וארבעה טכנאים.
יעקב חי: הוא זומן למנהל האגף, יונה שוויצר, שאמר לו שהוא צריך לפטר שני מהנדסים.
יעקב חי: האדם אמר לו שהוא לא צריך לפטר כי לפי תוכנית העבודה יש לו הרבה עבודה וזה יפגע בעבודה.
יעקב חי: הוא אמר שהוא אולי יכול לפטר טכנאים.
יעקב חי: נאמר לו שלא, רק מהנדסים.
יעקב חי: אותו אדם אמר שהוא שלא רוצה לפטר, ואז יונה שוויצר קבע מי יהיו השניים וכך פוטרו שניים.
יעקב חי: כך זה נעשה לגבי כל האחרים.
יעקב חי: יש חתימות וכולם יעלו לעדויות.
יעקב חי: ככה זה מתואר במכתבים.
מיכאל נודלמן: אני חושב שצריכה לקום ועדה ממשלתית ואנחנו צריכים לפנות למבקר המדינה כדי שנעשה שם סדר.
מיכאל נודלמן: חברת חשמל חושבת שהיא מדינה בפני עצמה, אבל גם במדינה יש חוק ויש מסורת לדאוג לחלשים.
מיכאל נודלמן: יש אנשים שעובדים בחברת החשמל כמעט עשר שנים ועכשיו הם מפוטרים ונזרקים לרחוב.
מיכאל נודלמן: מה יעשה בן-אדם בגיל 55-50 אחרי הפיטורים?
מיכאל נודלמן: אין לכם לב, אין לכם ראש.
נעמי בלומנטל: אנחנו כועדת העלייה, הקליטה והתפוצות לא נוכל לתת את ידינו לפיטורים האלה.
נעמי בלומנטל: אנחנו בו-זמנית גם נפנה להנהלה, גם ליושב-ראש הדירקטוריון וגם למנכ"ל החברה וזאת כדי למנוע לאלתר את הפיטורים של המהנדסים האלה ולהחזיר אותם לאלתר לעבודה.
נעמי בלומנטל: מעבר לכך, בשל האווירה הקשה שהם נקלעים אליה ולפי הדרישה של חבר הכנסת נודלמן, אנחנו נפנה למבקר המדינה על-מנת שישקול אפשרות לבדוק מה באמת קורה לגבי המהנדסים שעכשיו מפוטרים לפי דעתנו בצורה שרירותית ובצורה שבעצם לא מביאה לידי ביטוי לא את הזכויות הבסיסיות שלהם כמהנדסים מקצועיים וכעובדים ולא את הזכויות הבסיסיות שלהם כבני-אדם.
נעמי בלומנטל: זאת המסקנה שלנו ואנחנו נמשיך לפעול בעניין הזה ונעקוב אחר ההתפתחויות.
יולי תמיר: אני רוצה להגיד שכשהוועדה מזמינה אותי – אני באה בזמן, וכשהוועדה מזמנת אותי – אני חושבת שהוועדה צריכה לבוא בזמן, כולל יושבת הראש.
יולי תמיר: אתם סירבתם לתאם אתנו את לוח הזמנים כך שאוכל להיות כאן כל הישיבה.
יולי תמיר: לכבודה של הוועדה, לכבוד הדיון ולכבוד הווטרנים היה ראוי שתהיי כאן בזמן.
נעמי בלומנטל: אני מבינה שאת התפרצת קודם לכן, וזה לא לכבודה של הכנסת.
נעמי בלומנטל: נמצאים כאן חברי כנסת שמגיעים לוועדה באופן קבוע, יושבים כאן, מכירים את הפעילות של הוועדה ומוקירים את הפעילות שלה.
נעמי בלומנטל: אני חושבת שההתפרצות שלך איננה במקומה.
נעמי בלומנטל: אני חושבת שזה לא לכבודך ולא לכבודה של הכנסת.
נעמי בלומנטל: אני רוצה לומר כדי שכולם יידעו, שאת רצית להשתתף בישיבה הזאת, אבל לא יכולנו לקיים אותה בזמן שנוח לך.
נעמי בלומנטל: זה קורה.
נעמי בלומנטל: בתקופה שיולי אדלשטיין כיהן כשר, עבדנו בשיתוף פעולה מלא, ולא היתה אף פעם בעיה של היעלבויות או של זמנים.
נעמי בלומנטל: את הרבה פעמים מודיעה לנו בדקה התשעים, בין שאת מגיעה ובין שאת לא מגיעה.
יולי תמיר: לא קרה שזימנת אותי לוועדה ולא הגעתי.
נעמי בלומנטל: סליחה, לא ניכנס לכל ההיסטוריה.
נעמי בלומנטל: אלמלא את היית מתפרצת, לא הייתי אומרת כאן מילה.
נעמי בלומנטל: יש כאן עובדי מדינה, ולא מן הראוי שהם ישמעו אודות התנהגות של חברי ממשלה.
נעמי בלומנטל: אני לא חושבת שזה ראוי.
נעמי בלומנטל: תאמיני לי שכולם מכירים אותי, ויש להם כל הכבוד הראוי.
נעמי בלומנטל: מכיוון שהואשמתי כאן בהאשמות שווא, אני רק רוצה לומר שהשרה אמרה שהיא לא תגיע לישיבה.
נעמי בלומנטל: ניסינו לתאם ולא הצלחנו.
יולי תמיר: שיניתי את כל לוח הזמנים שלי כדי להגיע לישיבה, ואת איחרת.
נעמי בלומנטל: את הודעת בפירוש שאת לא מגיעה לישיבה.
יולי תמיר: שום דבר לא מצדיק לאיחור.
נעמי בלומנטל: מי שהודיע שהוא מגיע לישיבה זה סגן השר אפרים סנה, שאמור להגיע לכאן בשעה 13:00, ולפיכך בין השאר התאמנו את עצמנו גם לזמנים שלו וגם לשאר חברי הכנסת.
נעמי בלומנטל: את הודעת בדקה התשעים.
יולי תמיר: הישיבה נקבעה לשעה 12:00.
נעמי בלומנטל: את לא תתני לי הנחיות.
יולי תמיר: את קבעת את הישיבה לשעה 12:00.
נעמי בלומנטל: אני יודעת, ואנשים יודעים לקבל יפה מאד גם איחור.
נעמי בלומנטל: אין בזה שום חידוש.
נעמי בלומנטל: כך מתנהלות ועדות הכנסת.
יולי תמיר: באיחורים?
נעמי בלומנטל: כן, בהחלט גם באיחורים.
יולי תמיר: טוב לדעת שזו המדיניות.
נעמי בלומנטל: תסלחי לי, זאת לא מדיניות.
נעמי בלומנטל: את יודעת מה?
נעמי בלומנטל: אני לא אתן לך את רשות הדיבור.
נעמי בלומנטל: אם את רוצה, תלכי מכאן.
נעמי בלומנטל: את לא תקבלי את רשות הדיבור, אם זאת הדרך שבה את מדברת ואת אומרת שזאת המדיניות שלי.
נעמי בלומנטל: זאת לא מדיניות.
נעמי בלומנטל: יש לפעמים דברים שאתה לא שולט עליהם, והייתי מצפה ממך לקצת יותר כובד ראש וקצת יותר התחשבות.
יולי תמיר: עם כל הכבוד, לא היה פה מקום לאחר לישיבה.
נעמי בלומנטל: תסלחי לי מאד, את מדברת כבר חצי שעה על הנושא של האיחור ומבקשת את רשות הדיבור, ואת עכשיו לא מפסיקה להכפיש אותי בפני עובדי מדינה וחברי הכנסת.
נעמי בלומנטל: אני חושבת שזה לא יאה ולא נאה, ואני מצרה על כך.
נעמי בלומנטל: אני רוצה להתחיל את הישיבה.
נעמי בלומנטל: בשל בקשה מיוחדת של מציעי הצעת החוק וגם הממשלה, כינסנו ישיבה מיוחדת שהיא ישיבת פגרה.
נעמי בלומנטל: זאת לא ישיבה שתוכננה קודם לכן.
נעמי בלומנטל: כולם, כל חברי הכנסת, עשו מאמצים גדולים מאד כדי להגיע לכאן.
נעמי בלומנטל: אנחנו נמצאים בערב חג, ואף על פי כן אנחנו הגענו לכאן.
נעמי בלומנטל: אני חושבת שהעובדה שהגענו לכאן היא לטובת הווטרנים שמחכים לחוק הזה כבר הרבה מאד זמן.
נעמי בלומנטל: נמצאים כאן מציעי החוק - חברי הכנסת יורי שטרן, מיכאל נודלמן וסופה לנדבר.
נעמי בלומנטל: יש כאן חוק שהוא הצעת הממשלה.
נעמי בלומנטל: הייתי רוצה לתת לך חבר הכנסת יורי שטרן לומר את מה שיש לך לומר באשר לחוק.
יולי תמיר: חברת הכנסת נעמי בלומנטל, אני חושבת שזה מאד לא תקין.
יולי תמיר: אני באתי הנה להציג את החוק של הממשלה.
יולי תמיר: כל החוקים האחרים ממתינים לחוק של הממשלה, ולכן מן הראוי שאתם תשמעו עכשיו את הדברים שיש לי להגיד לנושא החוק של הממשלה, ואחר כך יבואו כל חברי הכנסת האחרים ויציגו את דבריהם.
נעמי בלומנטל: אני רוצה לשאול את חבר הכנסת יורי שטרן, האם זה מקובל עליך?
יורי שטרן: כן, אני מסכים.
יולי תמיר: אני מודה לך.
יולי תמיר: הצעת החוק הזאת היא תולדה של עבודה מאד ממושכת של הרבה מאד אנשים.
יולי תמיר: קודם כל, אני רוצה להודות גם לחבר הכנסת יורי שטרן, גם לחבר הכנסת מיכאל נודלמן וגם לחברת הכנסת סופה לנדבר, שחיכו בסבלנות עם החוק שלהם בוועדה עד שהוגשה עכשיו הצעת החוק הממשלתית.
יולי תמיר: הצעת החוק הממשלתית נועדה לתת את מרב ההטבות שאנחנו יכולים כרגע להבטיח לווטרנים.
יולי תמיר: הרבה שנים היו הרבה הבטחות, ואין דבר יותר קל מאשר להבטיח הבטחות רחבות ומקיפות, אבל אנחנו רצינו חוק שלא יהיה הצהרתי.
יולי תמיר: אנחנו רצינו חוק שיעבור, חוק שיעבור בהסכמת האוצר, ולכן גם יישמו אותו, והווטרנים יקבלו את ההטבות שלהם בפרק זמן קצר ויעיל.
יולי תמיר: השיקולים כאן היו כולם שיקולים של יישום החוק.
יולי תמיר: אין לנו שום ספק, אפשר להציע הצעות יותר גרנדיוזיות, אבל אי אפשר ליישם אותן.
יולי תמיר: ולכן, הפנייה שלנו לחברי הוועדה היא לראות את החוק הזה כדבר המקסימלי שאפשר היה להביא אותו לציבור בתמיכה רחבה של הממשלה ושל האוצר.
יולי תמיר: זה לא סוד שגם בכנסת הקודמת היה ניסיון להעביר את חוק הווטרנים.
יולי תמיר: הניסיון הזה לא צלח מסיבה אחת פשוטה, כי לא היתה לחוק תמיכת ממשלה.
יולי תמיר: אני חושבת שהפעם באופן ראוי לציון יש תמיכה סוחפת של הממשלה בחוק.
יולי תמיר: התמיכה הזאת היא סוחפת בגלל שהצענו את החוק כלשונו כמו שהוא עומד היום.
יולי תמיר: ולכן, אני פונה אליכם ומבקשת שהחוק הזה יועבר במתכונת הנוכחית.
יולי תמיר: יש כאן דבר אחד שאני חושבת שחשוב לתת עליו במיוחד את הדעת.
יולי תמיר: במשך תקופה ארוכה דובר על עניין הדיור, והוצע שלווטרנים תהיה קדימות בדיור הציבורי.
יולי תמיר: ההתלבטות שלנו בסוגייה הזאת היתה מאד עמוקה.
יולי תמיר: אנחנו חששנו – ואני אומרת לכם את זה כבר כאן ועכשיו בגלוי – שאם נכתוב פסקה כזאת, הווטרנים במציאות כמעט שלא יקבלו דבר, כי אין היום כמעט דירות ציבוריות, ואז החוק אולי היה יוצא כאילו יותר מקיף, כאילו יותר מטיב עם הציבור, אבל למעשה מתוך ידיעת השטח, התוצאה היתה שאנשים פשוט לא היו רואים שום סיוע.
יולי תמיר: אנחנו יודעים שמדובר באנשים קשישים ושאלה אנשים שאין להם זמן לחכות, ולכן לא רצינו להיות במצב שאנחנו נותנים איזושהי הטבה כוללת וסוחפת שאי אפשר לעמוד מאחוריה.
יולי תמיר: ההטבה שמוצעת כאן היא בסיוע לשכר דירה.
יולי תמיר: את ההטבה הזאת הווטרנים יראו בעין ביום שהחוק יעבור.
יולי תמיר: אנחנו מייד נדאג לזה שהם יקבלו סיוע מוגדל בשכר דירה, דבר שיעזור להם לשפר את תנאי המגורים שלהם.
יולי תמיר: אם אנחנו היום נחזור לוורסיה הקודמת ויוחלט שתהיה להם קדימות בדיור הציבורי, התוצאה היחידה של זה תהיה שהם לא יראו בעין שום דבר, כי דירות ציבוריות כרגע אין, ואין כל אפשרות לתת להם דבר שלא קיים.
יולי תמיר: דרך אגב, לא היינו רוצים ליצור איזו תחושה של עימות בתוך קהל הנזקקים של מעט הדירות שניתנות היום לנכים, לאנשים במחלות סופניות ובמצבים מאד קשים, ושפתאום תתחיל איזושהי מריבה פנימית של ארגוני הנכים למשל שהיו אצלי - ושבצדק טענו שהם זקוקים לדיור ציבורי - לבין ארגוני של הווטרנים.
יולי תמיר: יש כאן החלטה יוצאת דופן של הממשלה לתת הגדלת סיוע בשכר דירה.
יולי תמיר: זה לא היה פשוט להעביר את זה.
יולי תמיר: זה שינוי מאד מהותי לגבי תפיסות קודמות שאמרו שיש דרגה של נזקקות שלא נותנים מעבר לה תוספות.
יולי תמיר: אני חושבת שבסיכום החוק הזה נותן הרבה מאד לווטרנים.
יולי תמיר: הוא יכול להיות מיושם מייד, ואם הוועדה תקבל על עצמה לתמוך בחוק, אנחנו נעלה אותו לקריאה שנייה ושלישית בימים הקרובים, ואנחנו נדע שביום הווטרנים, הווטרנים מתחילים ליהנות למעשה מכל ההטבות האלה.
יולי תמיר: לכן, במקום לשבת ולחכות ולקיים עוד דיונים מתמשכים ולהגיע למצב שהממשלה והוועדה נמצאות באיזושהי מתיחות, אני פונה אליכם לטובת הווטרנים וכדי שהחוק הזה סוף סוף אחרי כל ההבטחות ייושם ויבוא לידי ביטוי, ומבקשת לתמוך בחוק כמו שהוא מוצג כאן עכשיו.
יולי תמיר: מובן מאליו שאם יתאפשר לנו לתת הטבות נוספות – דיברתי על זה גם עם חבר הכנסת יורי שטרן – אנחנו נשמח לתת אותן.
יולי תמיר: מובן מאליו גם שבמהלך הקריאה השנייה והשלישית אפשר יהיה עוד להעלות נושאים שונים לדיון במליאה, וננסה לראות גם אז בתיאום עם האוצר ועם הממשלה, אם אפשר לגייס תמיכה יותר רחבה.
יולי תמיר: אני כמובן הייתי רוצה לתת לווטרנים את כל מה שהם רק רוצים, אבל אני חוששת שהצעה כזאת פשוט תופל על ידי הממשלה.
יולי תמיר: אם תהיינה הסתייגויות נוספות אחרי האישור בוועדה היום, אני מוכנה לשבת שוב עם נציגי האוצר ולראות איפה הדברים עומדים, אבל חשוב לנו מאד להעביר את החוק היום, כדי שהוא יעלה לקריאה שנייה ושלישית, וכדי שבאמת נוכל לקיים את ההבטחה של כולנו שהעניין הזה יבוא לידי ביטוי בימים הקרובים ולא ייווצר מצב שעוד פעם, בגלל איזשהו שינוי בחוק, התהליך נעצר, חוזר לאוצר, חוזר להתדיינות בממשלה, ועוד הפעם יעבור הקיץ ותגיע הפגרה והווטרנים יישארו בלי שום דבר.
סופה לנדבר: חברת הכנסת בלומנטל, יש לי שאלה.
סופה לנדבר: יושבים תחת הדלת וטרנים ובלוקדניקים, האם מותר להם להיכנס?
סופה לנדבר: אני לא חושבת שיש לנו פה סודות מדינה.
סופה לנדבר: אנחנו רוצים להעביר את החוק הזה בגללם ועבורם.
סופה לנדבר: אם לא, אז נבקש להצביע על זה, כדי לאפשר להם להיכנס.
סופה לנדבר: אני לא חושבת שזה מכובד להחזיק אותם כמו כלבים על יד הדלת.
נעמי בלומנטל: זה לא העניין.
נעמי בלומנטל: גם בעבר, כשעסקנו בשלב הזה של חקיקה, לא נהגנו לתת למוזמנים שאינם נציגי ממשלה להיות שותפים ולהיות נוכחים בחקיקה.