GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ויקטור בריילובסקי: אני חושב שבדרך לצמיחת התיירות בארץ יש כמה מכשולים מאד חשובים, ואני רוצה לומר בקיצור רב איזה מכשולים אני רואה.
ויקטור בריילובסקי: דבר ראשון, מחסור בבתי מלון ברמה בינונית.
ויקטור בריילובסקי: כולנו יודעים שיש בתי מלון כאלה בספרד ובאירופה, ואילו בארץ המחיר בבית מלון הוא מאד גבוה ואין בתי מלון ברמה בינונית.
יורי שטרן: לעומת זאת השירות הוא בדרך-כלל ברמה בינונית.
יורי שטרן: אז יש פיצוי.
נעמי בלומנטל: את זה אתה אומר מן ההיבט של יהודים ברחבי תבל שרוצים להגיע לכאן ולא כולם עשירים.
ויקטור בריילובסקי: לא כולם עשירים.
ויקטור בריילובסקי: עוד לא.
ויקטור בריילובסקי: זה דבר אחד.
ויקטור בריילובסקי: דבר שני, לתיירות ממדינות מסוימות – ואני מתכוון לרוסיה, אוקראינה וכיוצא באלה – מאד קשה לקבל ויזת תייר לארץ.
ויקטור בריילובסקי: הם צריכים להוכיח שהם לא מתכוונים להישאר פה ולעבוד פה, ואני חושב שפוטנציאל התיירות מברית-המועצות לשעבר מנוצל רק ב-20%, בגלל מכשולים כאלה.
ויקטור בריילובסקי: דבר שלישי, שעליו מדברים וכותבים בעתונים, אבל אין שום שינוי, הוא הבדיקה הבטחונית בשדה התעופה בן-גוריון בחזרה עושה רושם כל-כך קשה, שאני שמעתי מאנשים רבים שהם לא רוצים להגיע לכאן.
ויקטור בריילובסקי: אני בטוח שאפשר לעשות בדיקה מלאה בצורה הרבה יותר אינטליגנטית מכפי שהיא נעשית עכשיו.
ויקטור בריילובסקי: בדרך למכירת חבילת תיירות ברוסיה או באוקראינה לישראל יש מספר מתווכים כל-כך גדול שכתוצאה מכך המחיר קופץ לשמיים.
ויקטור בריילובסקי: זאת אומרת שהמחיר הוא פי 2 או פי 2.5 גבוה מכפי שהוא צריך להיות.
ויקטור בריילובסקי: את התוצאה אנחנו רואים ברמת התיירות.
ויקטור בריילובסקי: אלה הבעיות.
ויקטור בריילובסקי: אם תהיה צמיחה בתיירות אני חושב שתהיה תעסוקה לעולים וללא-עולים, ואם לא תהיה צמיחה ולא נוכל להתגבר על כל המכשולים האלה, אז יהיה המצב המוכר לנו.
נעמי בלומנטל: חבר-הכנסת יורי שטרן, בבקשה.
יורי שטרן: אני רוצה לומר כמה דברים שמקשרים בין תיירות לעלייה ולקליטה, ויכול להיות שוועדת העלייה והקליטה תוכל לתרום פה תרומה ייחודית.
יורי שטרן: חלק מהנושאים הוזכרו.
יורי שטרן: התיירות היא ענף שיכול לפרנס הרבה מאד עולים.
יורי שטרן: כי מיהו העולה?
יורי שטרן: העולה הוא אדם שבא מחו"ל ויש לו קשרים שיכולים להיות קשרי תיירות.
יורי שטרן: אם יודעים לטפח את זה, אם יודעים לתת גיבוי מלא – וגב' ולדברג יכולה לספר לכם איך התאחדות היזמים מנסה לחזק את המגמה הזאת בקרב יזמים עולים – התיירות היא גם ענף שמספק הרבה תעסוקה, ובמיוחד היום כשחלק גדל והולך של העובדים במלונאות, למשל, או במסעדות, הם בכלל עובדים זרים לא חוקיים שתופסים את מקומם של הישראלים.
יורי שטרן: צריך לעשות שוב מאמץ כמו שנעשה לפני כמה שנים ולהכשיר עולים לעבודה בתיירות.
יורי שטרן: אני חושב שהעולים עדיין לא כל-כך מפונקים, הם מוכנים לעבוד בענפים האלה וכדאי לנצל את ההזדמנות הזאת.
יורי שטרן: הבעיה שהזכיר חבר-הכנסת בריילובסקי נדונה הבוקר בוועדה לפניות הציבור.
יורי שטרן: לא יכול להיות שאנחנו לא נשכלל את המערך של מתן אישורי כניסה למדינת ישראל.
יורי שטרן: הרי הקשיים הגדולים ביותר הם בחבר המדינות.
יורי שטרן: מי מזמין את התיירים האלה מחבר המדינות?
יורי שטרן: – או קרוביהם או חבריהם בארץ, שהם עולים חדשים, או סוכני נסיעות.
יורי שטרן: גם אם הסוכן הוא ישראלי שאינו דובר רוסית, לפחות העובד שלו, מישהו מהעולים קישר בינו לבין האיש בחבר המדינות.
יורי שטרן: זאת אומרת, כל האוכלוסיה של יוצאי ברית-המועצות לשעבר נפגעת קשות מההטרדות האלה.
יורי שטרן: לכן אני חושב שכוועדת העלייה והקליטה כדאי לנו להצטרף למאמץ ולטפל בענין הזה.
יורי שטרן: במשרד הפנים דווקא הדבר הזה השתכלל, אבל במשרד החוץ אין מספיק הבנה, כי חלק גדול מהדברים הלא-טובים עושות היום הקונסוליות הישראליות במקום, ללא שום קשר למשרד בארץ.
יורי שטרן: יש פה פוטנציאל, וגם בעיות, שאם נדע לפתור אותן, ניצול הפוטנציאל יהיה הרבה יותר גבוה.
יורי שטרן: אני מתנצל שאני צריך לעזוב לישיבה של הוועדה המשותפת לוועדות הכלכלה והכספים, שגם היא עוסקת בנושא תיירות.
מיכאל נודלמן: תיירים שבאים לארץ מברית-המועצות לשעבר נתקלים בקשיים ובמחירים גבוהים.
מיכאל נודלמן: אני חושב שאם התיירות תתפתח יהיו מקומות עבודה.
מיכאל נודלמן: יש פה קשר מאד מסובך בין כל הדברים.
מיכאל נודלמן: אני מסכים שענף התיירות הוא מקור תעסוקה.
מיכאל נודלמן: אני רוצה לשמוע מה אומרים הגורמים שמטפלים בדברים האלה ואחר-כך להתייחס לדברים.
נעמי בלומנטל: ברצון.
נעמי בלומנטל: חברת-הכנסת סופה לנדבר, בבקשה.
סופה לנדבר: אני מודאגת מדבר אחד, שבמשך שנים רבות אנחנו מדברים על תיירות מרפא ואנחנו לא מנצלים את הפוטנציאל.
סופה לנדבר: אני גם חושבת שהשנה התחלנו להפסיד את התיירות שכולנו ציפינו שתהיה, שגל תיירות יפקוד את מדינת ישראל.
סופה לנדבר: במדינת ישראל לפעמים מורידים את הידיים ומצפים – זה צריך להגיע והוא יבוא.
סופה לנדבר: הוא לא יבוא לבד.
סופה לנדבר: ועכשיו, כשנשיא רוסיה, נשיא אוקראינה, נשיא מולדובה ונשיא רוסיה הלבנה היו פה, אני חושבת שאנחנו צריכים לנצל את ההזדמנות ולפתוח את הדלתות של אותן מדינות ולהגיד: אנחנו ניתן כך וכך, ואנחנו מסוגלים לתת.
סופה לנדבר: אני לא חושבת שאנחנו צריכים לשבת ולחכות.
סופה לנדבר: השר דיבר היום בוועדת הכספים על שיווק.
סופה לנדבר: שיווק לא דורש כל-כך הרבה, כי בחבר המדינות צריכים ללמוד את המנטאליות, והם מוכנים להגיע.
סופה לנדבר: יש שם פוטנציאל גדול שלא ניצלנו אותו, ואנחנו רק בהתחלת השנה.
סופה לנדבר: מדאיג אותי שבמשך שנים רבות אנחנו לא מנצלים את תיירות המרפא.
סופה לנדבר: מברית-המועצות לשעבר הגיעו הרבה מאד רופאים שהם סופר-מומחים, הרבה מאד פרה-רפואיים.
סופה לנדבר: שנים רבות אני נוסעת לצ'כיה ואני אומרת שאני עושה להם שיווק, פה בארץ.
סופה לנדבר: אני נוסעת לשם ורואה שאין מלון קטן שהם לא מנצלים אותו.
סופה לנדבר: הם מעסיקים רופאים, אחיות, נותנים מסאג'ים רפואיים, אמבטיות, ועוד.
סופה לנדבר: ולנו יש אקלים, המלח בים המלח וכל הדברים סביב הדבר הזה שאנחנו יכולים לנצל אותם ולעשות מהם כסף רב.
סופה לנדבר: זה יתן מקומות תעסוקה, ואני לא תמיד מסכימה שתיירות זו תעסוקה שצריכה לתת שירותים, נקיון, וכיוצא באלה.
סופה לנדבר: עם זאת, משהו יותר אקסקלוסיבי, משהו ששווה להשקעה של המדינה כולה.
סופה לנדבר: בענין הזה גם ועדת העלייה והקליטה יכולה להשפיע על שר התיירות.
סופה לנדבר: במשך ארבע שנים שמענו שהעיר אשדוד היא במקום הראשון כעיר קולטת עלייה.
סופה לנדבר: ארבע שנים אנחנו ממתינים לבניית מלון ראשון באשדוד, שכמעט 40% מתושביה הם עולים חדשים.
נעמי בלומנטל: האם השר ענה לך בענין המלון באשדוד?
נעמי בלומנטל: גם אותי זה מעניין, כי אני חושבת שזה "נ" רציני שבאשדוד אין עדיין בית מלון.
סופה לנדבר: אני מקווה ששר התיירות יבוא לכאן ויתייחס לשאלה הזאת.
נעמי בלומנטל: העליתם פה נקודות חשובות.
נעמי בלומנטל: לגבי פוטנציאל התיירות מחבר המדינות שנתקל כאן בקשיים גדולים, גם מבחינת משרד החוץ וגם מבחינת משרד הפנים, אני מציעה שנקיים בענין הזה ישיבה נפרדת.
מיכאל נודלמן: גם בענין המחירים.
נעמי בלומנטל: על המחירים נדבר עוד היום.
נעמי בלומנטל: אבל באשר לפוטנציאל – חבל, כי רבים מהם יהודים, או לפחות קשורים לעם היהודי, הם רוצים להגיע לכאן אבל עושים להם קשיים עצומים.
נעמי בלומנטל: אני מציעה שבענין הזה נקיים ישיבה נפרדת.
נעמי בלומנטל: לגבי שאר הדברים, אני חושבת שפה יכולות להיות לנו תשובות ממשרדי הממשלה השונים.
נעמי בלומנטל: אולי נתחיל בך, מר רוזנטל, כי אתה גם היית מנכ"ל המשרד ואני מעריכה שיש לך פרספקטיבה מאד רחבה.
נעמי בלומנטל: עלו כאן כמה דברים שבוודאי שיערת שהם יעלו.
נעמי בלומנטל: למשל, תיירות מרפא.
נעמי בלומנטל: מתפתחת היום דרישה גדולה, בכל ארצות תבל, לטיפולים שונים, מסאג'ים.
נעמי בלומנטל: אנשים היום יותר ויותר דורשים את זה, ובנושא הזה באמת אפשר לשלב הרבה מאד עולים חדשים: רופאים, מסאג'יסטים, מורים לספורט, ועוד כהנה וכהנה.
נעמי בלומנטל: אולי אתה יכול להתייחס לדברים האלה שעלו כאן.
אבי רוזנטל: אני רוצה לומר משהו כללי.
אבי רוזנטל: בבתי המלון היום יש לנו 45 אלף חדרים.
אבי רוזנטל: בכל חדר אפשר, בגדול, להעסיק עובד.
אבי רוזנטל: זאת אומרת, אפשר להעסיק היום 45 אלף עובדים, ולנו יש 30 אלף עובדים.
אבי רוזנטל: זאת אומרת שאם התפוסה בתיירות והכל היה עולה, היה אפשר בקלות – ב-5%, 10% עלייה בתיירות להעלות את מספר העובדים בעוד 5,000 עד 10,000 עובדים.
אבי רוזנטל: למה אני אומר את זה?
אבי רוזנטל: לא חשוב מה אומר החוק לעידוד השקעות הון של מדינת ישראל, ענף התיירות מפוזר בארץ מהטבע של האתרים התיירותיים.
אבי רוזנטל: אילת הוא אזור פיתוח, ים המלח זה סדום ועמורה – אזור פיתוח שיכול לתת תעסוקה, והוא נותן גם בתחומים שחברת-הכנסת לנדבר דיברה עליהם, בערד ומערד, מדימונה.
אבי רוזנטל: מבאר-שבע צריך אולי קצת מאמצים בהכשרה, קצת מאמצים בהסבה וקצת מאמצים בהסעות.
אבי רוזנטל: טבריה – אזור פיתוח.
אבי רוזנטל: הגליל – אזור פיתוח.
אבי רוזנטל: יש אזור החוף, ועל ירושלים אני לא צריך לדבר, שגם הוא אזור מרכזי והחשוב ביותר שלנו.
אבי רוזנטל: לאורך החוף יש לנו את נהריה, עכו וחיפה.
אבי רוזנטל: הנושא הבא הוא ריביירה בין אשקלון לאשדוד.
אבי רוזנטל: זה דבר שמתבקש, אבל יש מגבלות.
אבי רוזנטל: פה יש לך בסיס צבאי, פה יש לך יזם שבא לאשדוד ומינהל מקרקי ישראל הכפיל את מחיר הקרקע, היזם ברח והוא פותח עכשיו באשקלון.
אבי רוזנטל: בשבוע שעבר פגשתי את נשיא הרשת והוא אמר לי שהוא הביא אתו 20 איש והם הלכו לאשקלון.
אבי רוזנטל: כל אזור אשקלון-אשדוד מתבקש שתהיה שם ריביירה עם בתי מלון, נופש, כפרי נופש ודברים אחרים.
אבי רוזנטל: בתוך 30 אלף העובדים בענף לפחות 15% מהם עולים חדשים.
אבי רוזנטל: הם מועסקים לא רק בנקיון ובעבודות כאלה, מפני שיש לנו גם כמה עובדים זרים, בעיקר באילת, שהם לצערנו עושים את העבודות שאף אחד לא רוצה לעשות.
אבי רוזנטל: איך יודעים שהעלייה מרוסיה נקלטה?
אבי רוזנטל: א.
אבי רוזנטל: הם לא רוצים לעבוד בעבודות שגם הישראלים לא רוצים לעבוד בהן.
אבי רוזנטל: ב.
אבי רוזנטל: הם מדברים על המחירים.
אבי רוזנטל: זה טבעי לישראלים.
אבי רוזנטל: אני מדבר כעת על תיירות פנים.
אבי רוזנטל: מה זה בישראל תיירות עממית?
אבי רוזנטל: תיירות עממית פירושה שאתה מקבל מלון דה-לוקס במחיר עממי.
אבי רוזנטל: כולם רוצים להיות במלון "הרודס", "דן," "רויאל", "המלך שלמה".
אבי רוזנטל: המדינה הזאת היא מדינה יקרה.
אבי רוזנטל: אנחנו לא רוצים להתחרות במצרים.
אבי רוזנטל: בטאבה משלמים 100 דולר לשנה לעובד, ואצלנו הממוצע הוא בכל-זאת 4,600 שקל לעובד בענף, שזה אלף ומשהו דולר, ואנחנו גם לא רוצים לא לשלם את המחיר הזה.
אבי רוזנטל: ברור שיש לנו בעיה מבנית בתוך הענין הזה.
אבי רוזנטל: אבל בסך-הכל פתיחת השערים ברוסיה עזרה לנו לא רק בעובדים אלא גם בתיירים.
אבי רוזנטל: פעם השווקים הגדולים שלנו באירופה היו בריטניה – 250 אלף, גרמניה בערך 200 אלף, צרפת – 180 אלף, סקנדינביה – בערך 120 אלף.
אבי רוזנטל: היום מדינות ברית-המועצות לשעבר נכנסו באמצע ומהן באים למעלה מ-150 אלף תיירים בשנה.
אבי רוזנטל: אני מעריך ששליש מהם באים לביקורי קרובים והם יורדים, אבל 100 אלף באים למטרות צליינות, ומי שקובע פה אלה הפרבוסלבים, ועוד קבוצה, כי בירושלים נמצאים המקומות הקדושים ביותר שלהם.
אבי רוזנטל: הצליינים הרוסים הם פוטנציאל אדיר של מיליונים לבוא לארץ הקודש, כי בסוף המאה הקודמת ובתחילת המאה הזאת הם היו הצליינים הבולטים ביותר למדינת ישראל.
אבי רוזנטל: זאת אומרת שכאשר משתפר שם המצב הכלכלי יש אצלנו יותר תיירות.
אבי רוזנטל: ברור, ואני לא רוצה להיכנס לזה כי זה עניינה של ועדת הפנים, שכל הקשיים הכרוכים בוויזות ובדברים כאלה גורמים קשיים.
אבי רוזנטל: יושבים מנהל שדה התעופה בלוד ויושב-ראש רשות שדות התעופה והם צריכים להסביר בוועדת הפנים למה הם עושים את כל הקשיים האלה.
אבי רוזנטל: ברור שיש לנו קשיים, כי יש גם בלונדינים שלא נוסעים לרוסיה, ובמקרה בלונדיני אחד הוא יושב-ראש הפרלמנט ההולנדי ושם עושים לו בעיות, אז ברור שהוא לא יוצא כבר חבר שלנו.
אבי רוזנטל: לנו יש עכשיו בעיה כללית של כל העסק הזה, אבל בגדול, לענף הזה יש פוטנציאל אדיר של צמיחה.
אבי רוזנטל: לא כולם יכולים להיקלט ב"היי-טק".
אבי רוזנטל: עובדה, אתה פותח מפעל בקרית-גת ואתה צריך להביא עובדים ממקומות אחרים.
אבי רוזנטל: לעומת זאת, אם אתה פותח מלון בים המלח או בטבריה או בעכו או בנהריה או בנצרת, רוב העובדים הם מהאזור.
אבי רוזנטל: בנצרת עלית נפתחו עכשיו שלושה בתי-מלון, וחלק גדול מהעובדים בהם הם מהאזור.
אבי רוזנטל: לא עושים להם הסעות.
אבי רוזנטל: בנוסף לזה יש הכשרה בתוך בתי המלון עצמם.
אבי רוזנטל: יש לנו בית-ספר ב"הולידיי-אין" שמכשיר עובדים לא רק לעצמו אלא לכל הענף, כולל עולים חדשים.
אבי רוזנטל: יש לנו את "תדמור", את "דביר", את "עמק הירדן".
נעמי בלומנטל: אם יש אחוז לא מבוטל של עולים חדשים בתוך ענף התיירות, אולי אפשר ליזום פעילות משותפת של עולים חדשים וותיקים.
נעמי בלומנטל: אולי נשמע מהעובדים עצמם.
נעמי בלומנטל: האם הייתם רואים מקום ליזום פעילות שתביא לקשר יותר טוב, ליחסים חברתיים יותר?
נעמי בלומנטל: הרעיון הזה עולה בראשי כעת, כי נראה לי שיש כאילו נתק, ואולי נבקש מהתאחדות בתי המלון לעשות את זה.
מטבי מורטוב: במלון "קראון פלזה" בים המלח שאני עובד בו, והוא יחסית חדש, אין כל-כך הרבה עובדים ותיקים.
מטבי מורטוב: במטבח, שם אני עובד, אני הכי בכיר.
מטבי מורטוב: לכן אני לא יכול להתייחס לשאלה הזאת.
מריה גרצ'יקוב: במלון "שרתון מוריה" בים המלח, שם אני עובדת, יכול להיות שיש בעיה בין עולים חדשים לבין ותיקים יותר, הצברים, אבל אצלנו אין דבר כזה.
מריה גרצ'יקוב: אף אחד לא יגיד לי שאני רוסיה, או מרוקאית, כמו שזה היה פעם.
מריה גרצ'יקוב: היום אין דבר כזה.
מריה גרצ'יקוב: כולנו יחד.
נעמי בלומנטל: באווירה טובה.
מריה גרצ'יקוב: מאד.
מטבי מורטוב: בכלל בים המלח אין הפרדה בין ותיקים לבין עולים חדשים.
אבי רוזנטל: גם ים המלח וגם אילת אלה אזורים של הרבה צעירים.
אבי רוזנטל: באילת עובדים הרבה חיילים משוחררים והרבה עולים חדשים.
ויקטור בריילובסקי: אנחנו לא יכולים, כמובן, לעשות השוואה עם טאבה לגבי המשכורת.
ויקטור בריילובסקי: אבל בספרד זה בערך אותו דבר, ושם יש בכל עיר בית-מלון במחיר סביר.
אבי רוזנטל: גם בישראל יש.
אבי רוזנטל: תיכף אסביר.
אבי רוזנטל: קודם-כל אני רוצה להתייחס לתיירות מרפא.
אבי רוזנטל: ים המלח, שהיה במשך שנים רק תיירות מרפא, קיבל את הדחיפה הגדולה ביותר שלו כשנפתח מלון "היאט" והפך את זה, למה שאמרה יושבת-ראש הוועדה, גם לבריאות וגם לספורט.
אבי רוזנטל: ברגע שזה הפך גם בריאות וגם ספורט, הישראלים גילו את זה וים המלח עבר כבר את טבריה מבחינת מספר לינות של ישראלים.
אבי רוזנטל: חוץ מזה יש בים המלח מקומות מרפא שאליהם באים מגרמניה וממדינות מסוימות אחרות בין אוקטובר למארס, כי קופות החולים באותן ארצות מסבסדות אותם.
אבי רוזנטל: הם יושבים בים המלח 21 עד 28 יום, וחלק גדול מהם חוזר אחרי שנה.
אבי רוזנטל: מתוך 45 אלף חדרים יש גם רשתות בינוניות ויש גם חדרים יותר זולים.
אבי רוזנטל: הארחה בקיבוצים – 2,500 חדר, זה "סטייל" אחר.
אבי רוזנטל: יש 6,000 צימרים להארחה, שאנשים מחוץ-לארץ לא תמיד רוצים את זה.
אבי רוזנטל: יש 10,000 חדרים בבתי-מלון ברמה הכי גבוהה, אבל יש יותר קטנים: בעכו, בנהריה, בתל-אביב.
אבי רוזנטל: יש בארץ גם בתי-מלון ברמה בינונית, וגם הם מתמלאים.
אבי רוזנטל: מה שמפליא לגבי ישראלים הוא, שבאילת למשל, קודם מתמלאים בתי המלון היקרים ואחר-כך יורדים לאחרים.
אבי רוזנטל: הראשון זה על החוף באילת, השני – הקו השני, והשלישי אלה בתי המלון בתוך העיר, כמו "נובה", "טופז" ו"פטרה".
אבי רוזנטל: הכל מתלא גם כן.
אבי רוזנטל: זאת אומרת, יש לנו היצע.
אבי רוזנטל: אולי לא מפרסמים את זה מספיק.
אבי רוזנטל: ניסינו לעשות הרבה מוספים בעתונות הרוסית בנושא תיירות, של כל בתי המלון עם המחירים שלהם.
אבי רוזנטל: דרך אגב, אנחנו יוצאים עכשיו ב"קמפיין" - תתחיל לנפוש גם באמצע השבוע.
נעמי בלומנטל: מר צבי לוטן, בבקשה.
צבי לוטן: אני עליתי מדרום אמריקה לפני 31 שנים.
צבי לוטן: יכולתי לדבר על הנושא הזה הרבה שעות, כי אני חושב שאין כיוון יותר טוב מאשר תיירות בקליטת עלייה.
צבי לוטן: מדינה שקולטת עלייה חייבת לפתח תיירות, וזה מזין אחד את השני.
צבי לוטן: רק אם נדבר קצת על חמישים שנות קליטת עלייה וחמישים שנות תיירות אנחנו נמצא כמה העלייה העשירה את התרבות של מדינת ישראל, וזה פן נוסף שמעניין את התיירים.
צבי לוטן: היא העשירה את המטבח של מדינת ישראל, וכמובן אין תייר שלא מחפש גסטרונומיה.
צבי לוטן: העלייה העשירה את הרמה של מורי הדרך.
צבי לוטן: יש לנו מורי דרך ב-120 שפות, ואין צורך להיכנס לרמת המלונאות וכו'.
צבי לוטן: זה קיים לאורך כל השנים, לא רק בשנים האחרונות.
צבי לוטן: כמו שאנחנו קולטים גלי עלייה שונים, אותם גלי עלייה נקלטים בענף התיירות.
אבי רוזנטל: כשהייתי מנכ"ל משרד התיירות שלחנו את מר לוטן להיות נציג משרד התיירות של ישראל בספרד במשך ארבע שנים.
צבי לוטן: חבר-הכנסת בריילובסקי, אני אסביר לך את ההבדל בינינו לבין ספרד.
צבי לוטן: בענין זה נצטרך לקיים דיון על מהות התיירות של מדינת ישראל, על ההבדל בין חופשה עיקרית לבין חופשה משנית, ולמה אנחנו לא יעד של חופשה עיקרית, ולמה אנחנו לא יעד של חופשה המונית, ועוד הרבה דברים נוספים שידרשו ממני זמן רב, שאותו אין לכם.
צבי לוטן: אבל אשמח לשבת אתך כמה שאתה רוצה על הנושא הזה.
צבי לוטן: שמענו קודם ממנכ"ל התאחדות המלונות על העובדה שתיירות מחוברת לטבור עם הדבר שנקרא פיזור גיאוגרפי.
צבי לוטן: פיזור גיאוגרפי מבחינתנו זה משמעותי מאד לקליטת העלייה, כי הרי יש פיזור אוכלוסיית עולים לאורך כל המדינה, ולמעשה איפה מצויים מרכזי התיירות שלנו?
צבי לוטן: לא בתל-אביב אלא דווקא באותם מרכזים בהם מתגוררים עולים, ויש אינטראקציה מלאה בין ענף זה לבין העובדה שקולטים עלייה.
צבי לוטן: אפילו אם נזכיר עכשיו לא את הפן של קליטה אלא את הפן של תפוצות – כמה עולים הגיעו קודם-כל כתיירים למדינה בשביל להיהפך אחר-כך לעולים חדשים.
צבי לוטן: אנחנו צריכים אתכם.
צבי לוטן: וכשאני אומר "אנחנו", אני מדבר מבחינה מאד אנוכית של משרד התיירות.
צבי לוטן: אנחנו צריכים אתכם, כי יש לנו אכן בעיה עם האשרות, ולא רק מחבר המדינות.
צבי לוטן: יש לנו עשרות מדינות עם בעיות דומות בברית-המועצות לשעבר.
צבי לוטן: כרגע הבעיה אקוטית ביותר בגלל המספר הגדול של תיירים שבאים משם, אבל לא רק משם, וזאת לא בעיה שלנו כפי שאתם יודעים.
צבי לוטן: אנחנו צריכים את עזרתכם בנושא של משיכת משקיעים מאזורים בהם אנחנו חושבים שצריך להמשיך להשקיע, ולא כל-כך מקבלים את העזרה של מוסדות כאלה או אחרים.
צבי לוטן: הוזכר פה מינהל מקרקעי ישראל, אבל הוא לא היחידי.
צבי לוטן: לפעמים יש לנו הרגשה שיד ימין ויד שמאל לא תמיד הולכות יחד במדינתנו הקטנה.
צבי לוטן: מישהו הזכיר פה מחירים גבוהים.
צבי לוטן: צריך לזכור שהמלונאי משלם מסים גבוהים, צריך לשלם משכורות שמדינות שכנות, וגם ספרד לא משלמת עבור העובדים.
נעמי בלומנטל: בארצות כמו יוון או ספרד, לדוגמה, המשכורות הן לא כמו בארץ?
צבי לוטן: חד וחלק לא.
צבי לוטן: את המצב בספרד אני מכיר טוב מאד, שירתתי שם שש שנים.
צבי לוטן: מעבר לעובדה שמאד אהבתי את השהות שם, זו מדינה קלה לשירות, לי היא אולי היתה נוחה בגלל המנטאליות והשפה, אבל הם ים-תיכונים כמונו, למרות שאנחנו מנסים להראות את עצמנו לא כאלה.
צבי לוטן: למדתי היטב את נושא התיירות שם.
צבי לוטן: הענף בספרד עובד לגמרי אחרת מאשר בארץ.
צבי לוטן: אני בשמחה אתן הרצאה על הנושא הזה, אבל נראה לי שאין לנו זמן לזה.
נעמי בלומנטל: זה גם לא בדיוק המנדט שלנו.
נעמי בלומנטל: זה ענין שנוגע לוועדת הכלכלה.
נעמי בלומנטל: יכול להיות שצריך לעשות ריאורגניזציה בענין הזה, כי אנחנו כחברי הכנסת מקבלים תגובות של הציבור, וגם מנסיוננו האישי יש לנו תחושה שהמחירים כאן מאד יקרים.
צבי לוטן: זה מתחיל מזה שהקרקע יקרה ליזם, אחר-כך הבנייה יקרה וכמובן המסים גבוהים, המשכורת שצריך לשלם וכו'.
צבי לוטן: זאת סדרה שלמה של בעיות שגורמות לכך שבסופו של דבר המחיר הוא כזה.
צבי לוטן: יש לזה עוד אלמנטים שאנחנו יכולים להוסיף, אבל זה בגדול.
נעמי בלומנטל: זאת אומרת שמתח הרווחים של בעלי בתי המלון הוא סביר.
נעמי בלומנטל: הם לא פתאום מתעשרים על-חשבון המחיר הגבוה שהם גובים.
צבי לוטן: לא רק שהוא סביר, לפעמים הוא נמוך להערכתי.
צבי לוטן: חבר-הכנסת בריילובסקי הזכיר את הענין של הרבה מתווכים באמצע.
צבי לוטן: היינו צריכים לעשות יום עיון בנושא מהות התיירות.
צבי לוטן: אנחנו צריכים את המתווכים האלה.
צבי לוטן: דווקא היות המתווכים באמצע מוזיל את החבילה ולא מייקרות אותה.
צבי לוטן: אם אני כתייר מגיע למלון, דופק בדלת ואומר: אני פה, כמה יעלה לי חדר?
צבי לוטן: יקחו ממני פי 2 אם אני כתייר הולך לסוכן נסיעות והוא משיג לי מחיר.
צבי לוטן: זה מוכח, וזה כך לא רק במדינת ישראל, בכל מקום בעולם זה כך.
צבי לוטן: יש לפעמים מתווכים שהיינו מאד שמחים אם הם לא היו באמצע, אבל יש כמה צעדים בסיסיים שאנחנו צריכים אותם כדי שהחבילה הכוללת תהיה מסודרת, כדי שתהיה לנו אחריות מלאה למוצר שאנחנו נותנים לתייר שמגיע אלינו.
צבי לוטן: תיירות היא גם מפגש רב-תרבותי בין התייר לבין המארח.
צבי לוטן: ברגע שיש לנו עולים בתוך הענף, אנחנו משיגים משימה כפולה: לא רק בינם לבין האורחים, אלא בינם לבין עצמם, ובין עצמם זה עם עצמנו, וזה מאד חשוב.
צבי לוטן: ועובדה, מה שהצעירים האלה אמרו לגבי מה שקורה בים המלח, וזה קורה לא רק שם.
צבי לוטן: גם אני יודע שלא קל להיקלט, אבל ענף התיירות הוא אחד הענפים שהכי תורם לקליטה קלה וחלקה, כי כל אחד מאתנו כעולה מרגיש שהוא תורם במידה שווה לאחרים, דבר שלא תמיד קורה בענפי תעשייה אחרים.
נעמי בלומנטל: רציתי להעלות נושא שחברת-הכנסת לנדבר דיברה עליו.
נעמי בלומנטל: אני אדבר על כך עם השר, לשלב במשרד התיירות גם יותר עובדים מבין העולים החדשים, כי הם מבינים אותם יותר.
נעמי בלומנטל: אולי אתה יכול להסביר לנו איך להביא יותר עולים מארגנטינה, למשל.
נעמי בלומנטל: או יוחנן סימון, שהוא מצרפת, יכול היה לעזור ולהביא תיירים מצרפת.
נעמי בלומנטל: ייתכן שמשרד התיירות לא משלב מספיק עולים חדשים במשרד, דבר שיעזור להבין את האוכלוסיה הפונציאלית לתיירות מחבר המדינות.
צבי לוטן: הלוואי שיכולנו לעשות יותר בתחום שאת מעלה.
צבי לוטן: הבעיה שלנו היא שאין לנו תקנים חדשים.
צבי לוטן: זאת בעיה של משרדי הממשלה.
צבי לוטן: דווקא אנחנו צריכים את כוח האדם הזה שמגיע רענן, עם יכולת של שפות, הוא יכול לנהל שיחה כמעט בכל שפה ובכל תחום שאנחנו צריכים.
צבי לוטן: אבל אנחנו נתקלים פה מול קיר אטום של נוהל החלטות.
נעמי בלומנטל: של תקנים, נכון.
נעמי בלומנטל: אנחנו נעלה את הנקודה הזאת בפני השר.
סופה לנדבר: יש לי רעיון.
סופה לנדבר: דיברנו עכשיו על כך שכאשר אדם יוצא מהמלון, בידיעה שכל מלון בעיר הוא נכס מבחינת ארנונה.
סופה לנדבר: כאשר יוצאים, מתעוררות כל הבעיות.
סופה לנדבר: אני חושב שדווקא פה אנחנו יכולים לעזור בחקיקה, מפני שהעיר צריכה לא רק לקחת, היא צריכה גם לתת, וכאשר העיר גובה ארנונה היא צריכה לתת שירות למלון.
נעמי בלומנטל: גב' קלאודיה כץ, מנהלת מח' תעסוקה במשרד לקליטת העלייה, מה חדש אצלכם?
קלאודיה כץ: אצלנו, כמו אצל כולם שנת 2000 הגיעה וההזדמנות הבאה תהיה בשנת 3000, ואני חושבת שאם לא ננצל את ההזדמנות, אז חבל על הזמן.
קלאודיה כץ: ב-1997 חשבנו על עלייה גדולה של צליינים שצפוייה לבוא מחבר המדינות וקיימנו כמה קורסים והכשרנו סוכני נסיעות ומורי דרך, בעזרה ובתמיכה רבה של טובה קלמן ממשרד התיירות.
קלאודיה כץ: עד כדי כך שבלי רעשים ובלי צלצולים אבל גם מבחנים תורגמו לרוסית, בעל-פה ובכתב.
קלאודיה כץ: היו מתורגמנים ואנשים קיבלו את כל היחס שבעולם.
קלאודיה כץ: הגוף שביצע את העבודות האלה היה בית-ספר לתיירות שעבר לידי אוניברסיטת חיפה, שעשתה מאמצים רבים.
קלאודיה כץ: בדרך-כלל אנחנו לא מקיימים קורסים ללא הבטחת השמה ואנחנו כל הזמן בחיפוש נישות תעסוקתיות עבור עולים.
קלאודיה כץ: במקרה הזה הלכנו על קורס שבו היה צפי להשמה ולא היתה הבטחה והתחייבות כתובה כנגד כ סף של הגוף.
קלאודיה כץ: עם זאת, אוניברסיטת חיפה עשתה מאמצים אדירים, היא חשפה את בוגרי הקורס לסוכנויות נסיעות שונות, וכיום יש בלוק קורסים בתל-אביב ארצי ובלוק בחיפה.
קלאודיה כץ: סיימנו את המחזור של סוכני נסיעות והם עובדים.
קלאודיה כץ: מורי דרך נמצאים כעת בשלבי סיום ואני מאמינה שבזמן הקרוב גב' קלמן תחלק להם תעודות.
קלאודיה כץ: אנחנו מקווים שגם הם ימצאו את מקומם.
קלאודיה כץ: אין ספק, זה פוטנציאל אדיר.
קלאודיה כץ: עם זאת, נשמח מאד אם יהיו עוד נישות - - -
נעמי בלומנטל: כרגע מתקיימים קורסים?
קלאודיה כץ: סיימנו ארבעה קורסים.
קלאודיה כץ: אנחנו מחכים שיתבהר הנושא התקציבי שלנו.
נעמי בלומנטל: איפה הקושי?
נעמי בלומנטל: כדי שנראה איפה אנחנו יכולים לסייע.
נעמי בלומנטל: יש אנשים שרוצים לבוא ואתם רוצים לפתוח קורס?
גבי מלכה: התקבלו מאות פניות מרגע שהפסקנו וסיימנו את הקורסים האלה.
גבי מלכה: למרות ההשקעה האדירה שנעשתה גם על-ידי משרד התיירות, גם על-ידי משרד הקליטה, גם על-ידי אוניברסיטת חיפה ובית הספר לתיירות, החומר תורגם והסגל הוכן, ולצערנו אנחנו נמצאים היום בשלב שיש דרישה בשוק ואין אפשרות להריץ את הקורסים האלה, בגלל הצמצומים.
קלאודיה כץ: כשאנחנו פנינו למכרז לקיים את הקורס, בית-הספר לתיירות היה אחד ויחיד.
קלאודיה כץ: היום קיימים בתי-ספר רבים שעושים את עבודתם ברמה כזו או אחרת, כאשר האנשים באופן פרטי עושים את הקורסים האלה.
קלאודיה כץ: הגדולה של הקורסים שאנחנו עשינו עם אוניברסיטת חיפה, חוץ ממאמצים רבים שהושקעו על-ידי האוניברסיטה, היתה גם בזה שאנחנו מימנו למעלה מ-80% מעלות הקורס, שזה המון כסף.
קלאודיה כץ: וגם נתנו בזמן הקורס הוצאות נסיעה, ומאחר שהקורס התקיים בשעות הערב לא דובר על דמי קיום.
קלאודיה כץ: זו השקעה אדירה.
קלאודיה כץ: כשהתבהר הנושא התקציבי של האגף אנחנו נחשוב איך נוכל להמשיך.
נעמי בלומנטל: אתם בעצם אומרים: היה בית-ספר לתיירות אחד ויחיד.
נעמי בלומנטל: אתם מבחינת משרד הקליטה, עם שירות התעסוקה - - -
קלאודיה כץ: שירות התעסוקה עושה הכשרות רבות בתחום התיירות.
קלאודיה כץ: אנחנו נוגעים רק בנישות.
גבי מלכה: אני רוצה לתקן.
גבי מלכה: משרד העבודה והרווחה לא עושה הכשרות בתחום התיירות, הוא עושה הכשרות בתחום האירוח.
גבי מלכה: יש הבדל גדול מאד.
גבי מלכה: משרד העבודה והרווחה עדיין לא נותן מקום של כבוד לכל הכשרה בתחום התיירות.
גבי מלכה: הוא לא מכיר במקצוע התיירות פרופר כמקצוע מועדף.
גבי מלכה: אני חושב שבתפישה של משרד העבודה והרווחה משהו צריך להשתנות בתחום של חשיבות מקצוע שנקרא תיירות פרופר.
גבי מלכה: בית-הספר שלנו הוא אחד מבתי הספר הטובים לתיירות במדינת ישראל.
נעמי בלומנטל: כדי ללמוד את מקצוע התיירות.
גבי מלכה: בוודאי.
גבי מלכה: אנחנו מכבדים אותו ומברכים על כך שהם קיימים.
גבי מלכה: היינו גם שמחים אם כמה בתי-ספר לא טובים היו נמחקים מהמפה, אבל אנחנו לא אחראים בנושא הזה.
גבי מלכה: אני רק אומר שמשרד העבודה והרווחה יכול לתת דחיפה חשובה מאד בקידום תחומי התיירות, אם הוא היה מכיר במקצוע התיירות כאחד המקצועות המועדפים לכיוון של התפתחות העתידית של מדינת ישראל.
גבי מלכה: תעשיית התיירות בכל העולם מוכרת ויש לה מקום של כבוד.
גבי מלכה: כאן אנחנו נתקלים בחוסר הבנה בנושא של תיירות במסגרת של משרד העבודה והרווחה.
גבי מלכה: אני חייב לציין שיש היום פתיחות חדשה במשרד העבודה והרווחה.
גבי מלכה: לראשונה בחיפה הצלחנו לשנות את העמדה של המשרד בכך שאנחנו פותחים שני קורסים עבור אוכלוסיית מובטלים אקדמאים, בתחום האירוח שנושק לתחום התיירות.
גבי מלכה: הזכרתם את הנושא של ניהול הספא.
גבי מלכה: אנחנו פותחים שני קורסים בתחום של ניהול הספא, ואני חייב לציין ש-85% מהמובטלים האקדמאים שמגיעים אלינו דווקא באים מאוכלוסיית העולים החדשים.
נעמי בלומנטל: אני רוצה לראות במה יכולה ועדת העלייה והקליטה לסייע.
נעמי בלומנטל: אני מבינה שיש נושא של לימוד מקצוע התיירות ואנחנו רוצים לעודד עולים חדשים ללמוד אותו.
נעמי בלומנטל: יש כמה בתי-ספר, כאשר אתם אחד מהם, ומשרד הקליטה מסבסד חלק מהעלות של הלימודים.
קלאודיה כץ: הוא סיבסד.
קלאודיה כץ: זה היה חד-פעמי.
קלאודיה כץ: אנחנו מחפשים נישות לתעסוקת עולים, אנחנו לא יכולים לפתור את בעיית התעסוקה במדינת ישראל.
קלאודיה כץ: לצורך זה קיים משרד העבודה.
קלאודיה כץ: אבל אנחנו מחפשים נישות תעסוקתיות עבור עולים, ואחת מהנישות האלה היתה תיירות.