GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרינה סולודקין:
אני מאד מודה למשפחת בגדסריאן, לאיליה ואירנה, שטרחו להגיע לכאן ולספר לנו, ואנחנו מבינים איך בשטח מתרגמים את המילה טיפול פרטני של משרד הקליטה, וזה מאד חשוב בגלל לפני כן זה היה, תפקיד או משימה או שאנחנו חברי כנסת היינו צריכים פרטנית לעשות את זה בגלל שבמקרים האלה מובן אנשים לא יכולים להמשיך.
מירלה גל:
אני רוצה להוסיף שזו דוגמה אישית למצוא פתרון לכל עולה.
קריאה:
ישנם מקרים אוכלוסיות שונות שאולי גם העובדים הסוציאליים לא יכולים לתת מענה לזה, המוגבלויות לאנשים, באיזה נושאים משרד הקליטה באמת עוסק בנושא, ובאמת צריך להרחיב את הנושא של תעסוקה - -
מירלה גל:
אנחנו עובדים עם הרבה מאד גופים, עם כל הגופים וכל העמותות שנמצאות בשוק, ובאמת לחלק מהעולים אנחנו מוצאים פתרונות.
מירלה גל:
אני לא יכולה לבוא ולהגיד כמובן לכולם, אבל הרבה מאד עולים מצאנו להם פתרונות, ואני מקווה שנוכל כמה שיותר גם בעתיד.
ציפי לבני:
אני ברשותכם, מתנצלת.
ציפי לבני:
תודה רבה.
יגאל יאסינוב:
קודם כל חבל שהשרה יצאה, ואני מקווה שהמנכ"לית תעביר את זה, רציתי להגיד שהטיפול כן השתנה לכיוון הטוב, וזה הרבה שהיה לפני שנכנסתם לתפקיד, ועל זה אני חייב להגיד, כמובן יש פה מוגבלות של כספים ואני רק מקווה שעכשיו גם במשרד השיכון, ואני מקוו שבמשרד השיכון זה ישתנה.
יגאל יאסינוב:
אני רוצה לדבר על דברים פחות טובים.
יגאל יאסינוב:
גם כשיש הקצאה והחלטה ומשפחה מקבלת אישור שסכום מסוים, כי הסכומים הם זהים הם קשורים לקטגוריה, אבל הם פחות או יותר זהים, הוקצה עבור המשפחה לקנית הדירה, זה לא אומרת שהמשפחה מקבלת את הדירה ואפילו לא אומר שבזמן הקרוב מאד הם עוברים לדירת נר, אני אישית טיפלתי לפחות בשני מקרים, שיותר מחצי שנה עברו עד שהתחילו לקנות להם את הדירה, מסיבה אחת.
יגאל יאסינוב:
יש רשימה שאני לא מבין מי בנה אותה, ואיך היא נבנתה, אותם מתווכים שרק דרכם מותר לקנות דירה.
יגאל יאסינוב:
אני לא מבין מה זאת אומרת, המתווך א' קשור, ומתווך ב' לא קשורים, אבל זאת השאלה הראשונה שאני רוצה להבין, שאלה שניה, נכון שדירות נר, דירות מיוחדות לנכים, המסגרות האלה יש להם קריטריונים מסוימים ומיוחדים.
יגאל יאסינוב:
למרות זאת יש יחסית הרבה דירות בזמן האחרון בשוק, שגם בינם אפשר לקנות אחוז ומספר דירות הרבה יותר ממה שקונים, במיוחד שיש כסף.
יגאל יאסינוב:
רק לפני יומיים בירושלים הסתדר ענינה של אחת מהמשפחות האלו שחצי שנה, הם אפילו לא קיבלו אישור לראות את הדירה.
יגאל יאסינוב:
זאת אומרת, פשוט המתווך שדרשו מהם לעבוד דרכו, לא עבד.
יגאל יאסינוב:
אני יודע וכולם יודעים, שיש המון דירות בירושלים.
יגאל יאסינוב:
וזה גם אחד, ואני אעבור לחלק הכי חשוב של הנכים, לאותם נכים שהם בנכות הרבה פחות משמעותי מצד כל המשרדים וזה למחלות הקלות שהמשרדים מיחסים.
יגאל יאסינוב:
חולי סכרת שיש להם נכות 30, 40, 50 אחוז, שהם לא רשאים לקבל תמיכה ענקית, ומקבלים כמעט כלום, יש להם גם כן בעיה של כניסה לעבודה.
יגאל יאסינוב:
לא מקבלים אותם, חברים, קל מאד לעזור לאנשים שמגיע להם הכל, על פי החוק, קל לעזור.
יגאל יאסינוב:
קשה לעזור לאלה שהם צעירים, ואני יכול להביא דוגמה, אשה בת 30, היא רוצה לעבוד והיא חולת סכרת ועולה חדשה, והמשרד כמעט ולא עוזר, ואין תכנית במשרד הזה ולמשרד אחר, כי גם הם נכים וגם להם מגיע.
חביב קצב:
ממונה על נושא הדיור במשרד הקליטה.
חביב קצב:
כל הנושא הזה של רכישת דירות נר לזכאים נכים, זה מתבצע באמצעות חברות רוכשות מטעם משרד הבינוי והשיכון, שאושרו בפטור ממכרז לרכישה.
חביב קצב:
ההנחיה היא שהעולה הזכאי, במקרה זה נדבר על העולה, צריך להביא את הכתובת של הדירה, ואישור שהוא ראה את הדירה, אז החברה שולחת את השמאי שלה ובודקת אם הדירה מתאימה כפוף למחיר, כפוף לכל הנהלים כמדינה רוכשת דירה.
חביב קצב:
אין שום הנחיה לעבוד עם מתווך אחד מסוים או לא לעבוד עם מתווך אחר.
חביב קצב:
יש הנחייה ברורה לעבוד עם מתווך שיש לו אישור ממשרד המשפטים שיש לו תעודת מתווך.
חביב קצב:
זו ההנחיה היחידה שקיימת.
חביב קצב:
אין הנחיה אחרת.
חביב קצב:
ואם יש ביצוע בשטח אחר, אשמח ביותר לקבל מידע על זה, אנחנו נטפל בזה כי אין על פי ההנחיות, אין דבר כזה.
חביב קצב:
דבר שני, תהליך הרכישה זה לוקח זמן.
חביב קצב:
מסיבה מאד פשוטה.
חביב קצב:
אתה אמרת חבר הכנסת, שיש הרבה דירות בירושלים לנכים, צר לי להגיד לך שיש מעט מאד דירות מתאימות לנכים על כסא גלגלים בירושלים.
חביב קצב:
זה בדיוק הפוך.
חביב קצב:
ואני אשמח ביותר לקבל נתונים של דירות קיימות, אנחנו נקח את הכתובות של הדירות האלה ונעביר אותם לכל העולים הזכאים שממתינים ומחפשים את הדירות, אנחנו נעשה את זה בשמחה.
חביב קצב:
דבר שלישי, הנושא של המוגבלויות האחרות, אין ספק, אנחנו בקבוצת העולים הברוכה, הגדולה, אנחנו מתיחסים מול בתקציב נתון, בתקציב שהוא מאד מצומצם וכו', על מנת לסבר לכם את האוזן אנחנו עדיין יש לנו היום 100 מקרים, שמחזיקים ביד אישור לדירת נר, ואין לנו מספיק תקציב עבורם, ויש לנו עוד כ-300 מקרים שצריך לאשר אותם ואנחנו לא מאשרים אותם בכלל כי עדיין המרחק הוא עצום.
קריאה:
כמה יש שעומדים בתור?
חביב קצב:
אתה השלמת 400 כרגע, 100 כרגע יש להם אישור ביד, 300 עוד אין.
חביב קצב:
וזה בהמשך למה שאמרה שרת הקליטה ושרת השיכון, כל פעולה שלכם להגדיל את התקציב הנר זה פעולה מאד מבורכת ומקלה על המצב, כי לדעתי אין מצוקה קשה יותר ומאשר אנשים מרותקים לכסא גלגלים.
יגאל יאסינוב:
אני חושב פשוט מאד שצריך להודיע שבלי זה לא - - תקציב , אנחנו פה שלושה חברי כנסת ותומכים, מתומכי תקציב, אנחנו יכולים להגיד זה לא כסף גדול, אלא ממש משהו קטן.
חביב קצב:
אני הבאתי את הנושא הזה גם בועדת התקציב שהתקיים בשבוע שעבר בועדה זו, שאמרתי שלדעתי אחד הדברים שצריכים לשים את הדגש עליהם, זה הנושא של דירות נר, לעולים זכאים, אמרתי פה לעולים אבל יש זכאים אחרים.
יגאל יאסינוב:
מה הסכום פחות או יותר?
חביב קצב:
אם לרכישה זה סכום ענקי, אם אנחנו רוצים לתת לכל החבירה דירות נר, הממוצע על 300 מקרים, 370 מקרים תכפיל את זה 600 אלף שקל, לדירה, זה המון כסף.
חביב קצב:
זה יעלה בערך בסביבות למעלה 250, 270 מיליון שקל.
חביב קצב:
צריך לעשות את החשבון, זה המון כסף.
יגאל יאסינוב:
אבל יש תקציב שאושר, אני שואל מה ההפרש?
חביב קצב:
זה אתה יכול להגיד בערך 50 מיליון שקל, ואתה יכול להגיד 220 מיליון.
חביב קצב:
תשובה אחרונה לנושא הנפגעים, ברשימה כזאת של מצוקה אנחנו בהכרח מאד צמודים ונותנים עדיפות, נותנים פתרונות דיור לאלה שמתקיימים מקצבת קיום של הביטוח הלאומי, כקצבת נכות או הבטחת הכנסה של ביטוח לאומי, מי שלא נופל בקטגוריה הזאת, לא שחס וחלילה אני מזלזל, - -
יגאל יאסינוב:
לא דיברתי על דיור לנכים עם נכות נמוכה, דיברתי על מגורים משותפים ודיברתי על תמיכה ודיברתי על טיפול אישי.
חביב קצב:
אני עיין בכולם.
חביב קצב:
ראיתם פה כרגע דוגמה, אבל הדוגמה הזאת מייצגת, מתקיים בכל אחד ואחד.
חביב קצב:
נסיון שלנו לשדך לכל אחד טיפול אישי וטיפול תעסוקתי וטיפול הולם למצבו, זה מתבצע בשוטף.
חביב קצב:
מידת ההצלחה שלנו זה מידת היכולת שלנו להתמודד בשוק החופשי בהשמה של תעסוקה של אנשים, אבל אנחנו לא מרפים מזה אנחנו ממשיכים את זה בקצב וזה מתבצע מהבקר עד אחרי הצהרים, עד הלילה, הפקידים שלנו מטפלים בטיפול אישי עד כמה שהם מסוגלים ביחד עם העמותות, ביחד עם כל האנשים שמטפלים בתעסוקה למוגבלים.
חנה מרקוביץ:
סליחה, אני רוצה להוסיף, בנוסף למה שנאמר על ידי השרה, בקשר להחזרת המענקים, שזה אני חושבת הצלחה גדולה, ומתן השתתפות בשכר דירה לזכאי דירות נר, הגדלת ההשתתפות בשכר הדירה וגם הקלה ניכרת במצב שלהם, רציתי להוסיף לענין של תהליך רכישת הדירה, שזה תהליך קצת יותר מורכב, כי צריך לוודא שהדירה הזאת אכן מתאימה לאותו נכה, זאת אומרת אנחנו מקבלים חוות דעת של מרפאה בעיסוק, וגם חייבים גם שכל התהליך של רישום דירה כזאת הוא יהיה תקין.
חנה מרקוביץ:
הבשורה היא, שבימים אלה המשרד עובד על מכרז חדש לרכישת דירות נר, זאת אומרת, אנחנו נפתח את הנושא הזה להשתתפות של גופים בשוק החופשי, ובוודאי שזה ישפר גם את היחס לזכאי, לנכה, זה יקצר אני מניחה, את הזמן של ההמתנה כי האינטרס שלהם יהיה לספק את הסחורה כמה שיותר מהר, כי כך ירוויחו יותר מהר, ואנחנו יודעים שזה מה שבדרך כלל זה מניע את כולם.
מיכאל נודלמן:
אני חושב שהישיבה היום היא ישיבה מיוחדת כי בכל ישיבות הכנסת מדברים היום על אנשים עם מוגבלויות.
מיכאל נודלמן:
למה היא מיוחדת כי בכנסת תמיד מדברים על פוליטיקה על התנתקות לא התנתקות, על ערפאת על כל מיני דברים אבל על אנשים מדברים פחות.
מיכאל נודלמן:
ואני חושב שזה חשוב מאד שבכל הועדות היום מדברים על זה.
מיכאל נודלמן:
מה שקשור לועדה שלנו ועדת קליטה, אני צריך להגיד שבשנה שעברה אנחנו השגנו 10 מיליון בנוסף לתקציב, לדירות נר.
מיכאל נודלמן:
אני חושב שזו נקודה חשובה, כי אנחנו כמו שאמרה יושבת ראש הועדה עסוקים עם ניהול פרטני לאנשים עם מוגבלויות בלי מוגבלויות, אבל יש דברים שאי אפשר לעשות בצורה פרטנית, ובעיה של דיור נר, זו הקדנציה השלישית שאנחנו בכנסת, וכל הזמן זה עומד על סדר היום.
מיכאל נודלמן:
היו אני זוכר את ההפגנות מול משרד הקליטה, ואני עד היום חושב שזו נקודה הכי חשובה, לדאוג לאנשים שהם לא יכולים כמו כל אחד לשכור דירה בשוק החופשי, וזה עולה יותר ולא כל דירה מתאימה לאנשים כאלה.
מיכאל נודלמן:
אני חושב שפה אמרו שאנחנו צריכים להתעקש בנקודה על תקציב, אני אמרתי את זה קודם, ולהגדיל את התקציב ולעשות מלחמות כמו שעושים עכשיו, לפעמים בשקט, לפעמים פומבית כדי להשיג דירות נר.
מיכאל נודלמן:
התקציב היה יותר גדול.
מיכאל נודלמן:
אני מבין שדירות נר אין אפשרות להשיג בקלות, אנחנו צריכים לקחת בחשבון שיש אצלנו עכשיו בסדר היום התנתקות, יש אצלנו בעיה עם נוער בסיכון שזה גם בעיה.
מיכאל נודלמן:
אני עוד רוצה להגיד שאני מסכים עם ידידי יאסינוב, שזה לא רק אנשים שצריכים דירות נר, יש אנשים עם מוגבלות של 40%, 50% שם יש בעיות אחרות, של עבודה, ואני שמח שמשרד הקליטה עכשיו מטפלת בכל בן אדם באופן פרטני, ואני חושב שזה שינוי דרסטי במשרד הקליטה.
מיכאל נודלמן:
אני צריך להגיד שטוב שנמצאו כאן שרת הקליטה והמנכ"לית, אני אציין הועדה עברה הרבה שרי קליטה, אבל שרת הנוכחית אני רואה שהיא עשתה הכל עם סדר עדיפויות, עם ראש פתוח ואני חושב שהיא השרה הכי טובה שאני הכרתי במשרד הקליטה.
מיכאל נודלמן:
היא לא רק מדברת אלא מבצעת, עושה, מה שהיא יכולה.
מיכאל נודלמן:
אם היא זקוקה לעזרה היא לא חוששת לגשת לחבר כנסת ולבקש את עזרתו, אם זה ללובי חזק, בכנסת, כדי להשיג את המטרות שהציבה לפניה, אם זה נוער בסיכון או במצוקה, נוער עולה, שהופך לנוער שוליים, מאחר והמגורים לא מביאים אותם לצפון תל אביב אלא מקומות בהם הדיור זול יותר, וזה בשכונות עוני.
מיכאל נודלמן:
במקומות של עוני יש גם פשע ויש הכל.
מיכאל נודלמן:
פה יש בעיה גדולה וגם לזה צריך כסף, אבל אני חושב שאנחנו צריכים ללמוד סדר עדיפות, ולגבי דירות אני בלי ספק שזה בסדר עדיפות צריך לקנות דירות נר.
מיכאל נודלמן:
ואני חושב שכל הכלכלה סובל מזה שאין מענקים ויש מיתון בענף שיכון ובניה זה קטר לכלכלה, אבל משרד האוצר עושה דברים שאי אפשר להעביר, ולכן אי אפשר לעשות את זה.
מיכאל נודלמן:
במקום לתת מענקים, כמו בכל המדינות לתת מענקים, לפחות בפריפריה, לא נותנים שום שדבר, לקחו הכל ומזה סובלים לא רק אנשים הזקוקים לדיור, אלא גם הקבלנים הבונים דיור, וסובלת מזה הכלכלה.
מיכאל נודלמן:
אבל בנושא שאנחנו דנים, אני חושב שאנחנו נשיג משהו, אני מקווה שכמו שחביב אמר בעוד שלוש שנים תור הממתינים יהיה פחות ממאה הדורשים דיור.
מרינה סולודקין:
אני מבקשת מעולים דוברי אנגלית שהגיעו לישיבה, להציג את בעיותיהם.
נחליאל דיסון:
יו"ר מועצת עולים בהתאחדות עולי אמריקה, רציתי לבקש מנעמי כץ לספר על פרויקט של עזרה לעולים עיוורים, תספר על הפרויקט ויש פה עולה חדש שיספר לנו קצת על בעיה שהוא שנתקל בה בעולים עם מוגבלות.
נעמי כץ:
מנהלת הספריה לעיוורים של העירייה.
נעמי כץ:
מצאנו שיש בערך 25% של האוכלוסיה של הקשישים סובלים מבעיות בראייה, הגבלות, הם היו רואים אבל בהזדקנות במשך הזהן, יש בעיות מחלות הגיל, זה סכרת, ומחלות שמפריעות ומשפיעות על הראייה.
נעמי כץ:
הם בדרך כלל אינטליגנטים העולים שלנו, וקוראים הרבה, אבל עכשיו הם לא יכולים לקרוא, לא יכולים להסתכל בטלויזיה, ואין ספריה שהם יכולים, לא היתה, להוציא חומר מתאים.
נעמי כץ:
בגלל זה הקמנו ספריה, להגבלות בראייה, ואותם אנשים שקשורים לבית, באנגלית, ותודות להרבה תורמים אנחנו קיבלנו ספרים על קלטות, קסטות, מכל הארץ, הרבה מארצות הברית, כי זה לא קיים פה באנגלית כמובן, וגם ספרים באותיות גדולות.
מרינה סולודקין:
כמה אנשים משתמשים בקלטות שלכם.
נעמי כץ:
עד היום, וזה רק כמה שנים, עד היום יש לנו כ-100 מנויים.
נעמי כץ:
זה חינם.
נעמי כץ:
קיבלנו גם דואר חינם לעיוורים, ואנחנו שולחים לכל הארץ מאילת עד נהריה ועד הגולן, קבוצים, מושבים, והם כל כך שמחים כי היו מנותקים מכל התרבות.
נעמי כץ:
רק דבר אחד, לפני כמה שנים קבלנו קצת כסף ממשרד הקליטה, אבל אני הסתכלתי פה, ואיך אפשר, לא כתוב שזה קיים, איך אפשר לפרסם את התפקיד שלנו.
מרינה סולודקין:
אני מבקשת מאנשי משרד הקליטה למסור לגב' אידה בן שטרית, להכניס את הפרט הקטן הזה, אבל מאד חשוב, למהדורה באנגלית.
מיכל ורצברגר:
יש בפרויקט י"ש שיקום חברתי, תמיכה רגשית, ספריות והשאלת ספרים בעברית ובשפות נוספות בכתב ברייל ובקלטות.
מרינה סולודקין:
אז אולי גם להכניס את הכתובת שלכם והטלפון, שיש דבר כזה.
ג'ון סיימנס:
דבריו מתורגמים מאנגלית לעברית.
ג'ון סיימנס:
יש לי מחלה.
ג'ון סיימנס:
הייתי פעיל בנושא של עזרה לאנשים עם מוגבלויות ועכשיו אני מוצא את עצמי מוגבל, הוא הגיע לארץ, עכשיו אני עדיין בבית קנדה, והוא מוצא שאנימקבל עזרה גם מהסוכנות וגם מהתאחדות עולי אמריקה וקנדה, הבעיה היא בעיה של אגד, בעיה שהאדם עם מוגבלות נכנס הוא מבקש שהנהג יהיה אחראי על שלומו ולא יזרוק אותו אחורה או קדימה, קרה כבר כמה פעמים שנפלתי בתוך האוטובוס.
ג'ון סיימנס:
אני מבקש שהנהג יהיה זה שאחראי לטפל באדם עם מוגבלות שעולה לאוטובוס.
מרינה סולודקין:
אנחנו מאד מודים לך מפני שהצגת בצורה מאד נכונה את הענין.
מרינה סולודקין:
רשות הדיבור לחבר הכנסת דהן, מי שיזם את ציון היום לאנשים עם מוגבלות.
נסים דהן:
תודה רבה לגברתי היושבת ראש חברת הכנסת מרינה סולודקין, היא תמיד מזכירה לי, השר לשעבר, הידידות בינינו היא לאורך שנים כשהיינו ביחד סגני שרים ושיתפנו פעולה אני חושב לתועלת כולם.
נסים דהן:
חבריי חברי הכנסת, אורחים נכבדים.
נסים דהן:
היום הכנסת מציינת את יום הנכה הבינלאומי, ואני שמח שכל הכנסת, וכל ועדותיה כולל יושב ראש הכנסת והמליאה נקדיש את השעות האלה לדיון בבעיתם של אנשים המוגבלים עם כל סוגי המוגבלויות.
נסים דהן:
זה לא דבר פשוט, שכנסת מפסיקה את סדר יומה, ויש לנו סדר יום עמוס, צפוף שמשתנה כל שעה, ובכל זאת אנחנו עוצרים את השעון רגע אחד כחברה עם בעיות של בטחון, עם בעיות של קיום עם בעיות של כלכלה קשות, עוצרים רגע אחד את החיים ואומרים, רגע, עכשיו אנחנו מדברים על הסדר יום האמיתי של החברה בישראל.
נסים דהן:
סדר יום אמיתי של השוויון לכל אדם באשר הוא שונה, בוודאי לאנשים עם מוגבלות.
נסים דהן:
כועדת קליטה, בראשותה של חברתי, לפחות הדיון הזה, רוצים להתעסק עם בעיתם של העולים כעולים מוגבלים.
נסים דהן:
איך מדינת ישראל קולטת, אם בכלל קולטת, אנשים עולים מוגבלים.
נסים דהן:
האם אין איזה סינון שאומרים לעולה המוגבל, חיית 50 שנה ברוסיה, תשאר שם.
נסים דהן:
אנחנו רוצים צעירים, יפים, עם עיניים כחולות, ג'ינג'ים.
נסים דהן:
לא, האם אנחנו כחברה שוויונית פתוחים ומוכנים לקלוט כל כמדינת היהודים היא מדינתו של כל יהודי וזה לא משנה מה מצבו הגופני, כמו שלא משנה אם הוא עשיר או עני, כמו שלא משנה מה דרגת היהדות יש לו.
נסים דהן:
זו מדינתו של כל העולם היהודי וכולם מוזמנים לכאן, ואת כולם אנחנו רוצים לקבל בזרועות פתוחות.
נסים דהן:
השאלה 'האם אנחנו באמת רוצים'?
נסים דהן:
זו השאלה שצריכה לעמוד במרכז הדיון, האם במדינת ישראל באמת עושים את אותה קליטת עליה לאותם אנשים עם מוגבלות.
נסים דהן:
אני אישית מכיר סיפורים, לא סתם אמרתי אמרו לו תשאר שם, אני מכיר סיפורים אישית שטיפלתי בהם כחבר כנסת, שמשפחה שרצתה לעלות, ואחד מבני המשפחה היה אדם עם מוגבל, אמרו להם, אתם יכולים לעלות אם אתם רוצים, אבל את האדם המוגבל תשאירו שם.
נסים דהן:
זה מזעזע לשמוע כאלה דברים.
נסים דהן:
אבל זה סיפורים שאני טיפלתי בהם אישית.
נסים דהן:
הייתי צריך להתערב בין הסוכנות למשרד הקליטה, ובמיוחד אם המשפחה הזאת הגיעה לפניו, למשל אם הוא נמצא במוסד, ותקופה מסוימת הם השאירו אותו במוסד ועלו לארץ, בתקוה שאחרי שהם יקלטו והם כבר ידעו ויביאו אותו, ואז כשרצו להביא אותו אמרו להם, רק רגע, עד כאן.
נסים דהן:
כל הדברים האלה בוודאי יעלו לדיון, ואני מקווה שהדברים האלה ימצא להם פתרון, חוץ מהנגישות של אותם נכים, עולים נכים, שמגיעים לארץ עם קשיי שפה, וגם אם יש נגישות וכתוב המעלית לנכים בקצה המסדרון, זה כתוב רק בעברית.
נסים דהן:
העולה מרוסיה לעולם לא ימצא את המעלית הזאת.
נסים דהן:
כי זה כתוב בעברית.
נסים דהן:
ושוכחים שעולים לא תמיד ביום הראשון קוראים עברית, נתתי דוגמה עולה מרוסיה, זה יכול להיות מארגנטינה זה יכול מצרפת וזה יכול להיות גם ממרוקו.
נסים דהן:
גברתי, אני ממש מודה לך על הדיון הנפלא הזה, הפרוטוקול יופץ יובא לידיעת כל הגורמים, כמו שנה שעברה, אנחנו עשינו מזה מסורת בכנסת, לעשות את יום הנכה והמוגבל בכנסת כיום מיוחד, אני מאד מקווה שזה לא יהיה רק פעם בשנה, אלא ידברו על זה יום אחד בשנה, אבל ההשלכות של הדיון הזה יהיו במשך כל השנה עד שנוכל להיות בטוחים שאנחנו בחברה שוויונית, פתוחה, אני רואה פה חוברות בשפות שונות עם זכויות של עולים, של עולים נכים, זה דבר מצויין.
נסים דהן:
זה בהחלט צעד חשוב, לקראת הדברים שאנחנו מדברים עליהם.
נסים דהן:
ואני מודה לכם על מה שאתם עושים.
נסים דהן:
אני מצטער שאני עוזב, לועדות אחרות, כמו שאמרתי כל ועדות הכנסת היום מדברות בזה.
נסים דהן:
אני מודה לך.
נסים דהן:
תודה רבה לכולם.
מרינה סולודקין:
יוזמה מאד ברוכה שלך, גם אנחנו מודים לך.
חיים גילה:
אני רוצה לדבר על מרכז לסיוע, תמיכה וליווי של אנשים עם מוגבלויות ובעיות נפשיות.
חיים גילה:
המרכז נקרא "מרכז בנפשנו" שנמצא בירושלים מטעם עמותה שנקראת "עמותת שק"ל", (שירותים קהילתיים למוגבלים) בסוגים שונים.
חיים גילה:
הבשורה הטובה שלנו השנה היא, שאישרו לנו פרויקט של הביטוח הלאומי לשלוש שנים להתרחבות גדולה, כי לפני זה אנחנו היינו סך הכל צוות של ארבעה חמישה אנשים.
חיים גילה:
אנחנו כבר קלטנו אנשים חדשים, שכולם הם או בני משפחה של אנשים עם בעיות נפשיות, או אנשים עם מוגבלויות נפשיות בעצמם, שהשתקמו ורוצים לעזור ולסייע לאחרים.
חיים גילה:
ובעזרת התכנית הזאת של הביטוח הלאומי אנחנו קלטנו שני אנשים דוברי רוסית, כך שהמרכז היום פתוח ומוכן לענות, לסייע וללוות כל אדם שיפנה אלינו בקווי הטלפון שלנו גם בשפה הרוסית.
חיים גילה:
אנחנו נשמח להפיץ את המידע שיש לנו, אנחנו מפרסמים הרבה מידע, נושאים השונים של בריאות הנפש, ובמיוחד בנושאים של שיקום והחזרה לקהילה, כפי החוק שהתקבל בשנת 2000, ואנחנו נשמח להעביר חומר לכל מי שיפנה אלינו.
חיים גילה:
ניתן גם לפנות אלינו אחרי הישיבה ואנחנו נרשום את שמכם, ונעביר לכם את החומר.
חביב קצב:
ברשותכם, בעקבות דבריו של חבר הכנסת דהן שלא נמצא פה, אני בתור מיצג של משרד הקליטה אני רוצה להגיד, אנחנו משרד הקליטה קולטים את כל עולה שמגיע לארץ.
חביב קצב:
אין לנו שום החלטה של נגיעה שום השפעה, לעכב או לטפר או להעלות מישהו שנמצא בחוץ לארץ זה לא בטיפולנו, זה בטיפולה הבלעדי של הסוכנות היהודית.
חביב קצב:
נקודה שניה, נמצאת כאן גב' קרן מורג, שמתוך שעות היממה, 20 שעות ביום מטפלת בשני דברים מרכזיים במשרד, אחד מהם זה הנושא של הטיפול האישי בעולה, והשני התאמה המשרדים שלנו לנכים המוגבלים, כלומר לנכים וגם למוגבלים, אני אשמח מאד אם תאפשרו לה להציג את מה שהמשרד עושה, לשפר את המצב ואת הצורה, לדעתי המצב שופר בצורה מאד רצינית, אבל זה הבמה שלה.
מרינה סולודקין:
אני מאד מודה לך, ולפני שקרו תדבר, לא ידעתי שעכשיו היא בכובע חדש של עזרה לנכים, אני רוצה את הנציג של ביטוח לאומי.
מרינה סולודקין:
אני מבקש שנסיים בדיוק בשעה 11:00 שיש לי ישיבה בועדת העבודה והרווחה.
רבקה פריאור:
מנהלת אגף במינהל המחקר של המוסד לביטוח לאומי.
רבקה פריאור:
לידי יושבת שולה מיטבסקי, מנהל תחום נכויות היא תשלים את מה שאני לא בקיאה בו.
רבקה פריאור:
לאחר שנה בארץ, הנכה העולה, זכאי לכל אותם זכויות שזכאים הנכים הוותיקים.
רבקה פריאור:
הנכים הישראלים.
שולה מיטבסקי:
לפי החוק, מי שעולה לארץ, עולה זכאי לקצבת נכות אם הוא נכה אחרי שנה מיום שהוא עלה לארץ, ובעצם הסיבה שקצבת נכות כללית משולמת למי שאיבד כושר השתכרות.
שולה מיטבסקי:
השנה הראשונה של העליה לארץ עוד אי אפשר לדעת מה הסיבה למה הוא לא עובד.
שולה מיטבסקי:
אם זה קשיי קליטה, או אבדן כושר השתכרות, בגלל נכות רפואית.
שולה מיטבסקי:
נכה שעולה מקבל קצבת נכות כמו כל אזרח ישראלי אחרי שהות של שנה בארץ, ויש לנו לנכים היותר קשים יש גמלה שנקראת גמלה מיוחדת לעולה וזה באמת לנכים שהם תלויים בעזרת הזולת, שהם הנכים הסיעודיים, שהם הנכים היותר קשים והם לא ממתינים שנה אלא שלושה חודשים.
שולה מיטבסקי:
הגמלה שנקראת "פשרת עולים", שהיא מקבילה לגמלת שרותים מיוחדים לנכה רגיל, נפגע רגיל תושב רגיל.
שולה מיטבסקי:
זה מופיע בחוברת ההסברה בשפה הרוסית, ויש גם נייר אחר שגם קשור לנכים, גם אותו ביקשתי שיתורגם לרוסית.
שולה מיטבסקי:
אני קצת חורגת, אבל בנוגע למה שכן חשוב, הרעיון הוא שאפשר גם לעבוד וגם לקבל קצבת נכות.
שולה מיטבסקי:
וזה חשוב ובמיוחד לעליה הרוסית שהיא אוכלוסיה שעובדת.
שולה מיטבסקי:
והגמלה הזאת היא גמלה מיוחדת לעולים מורכבת גם מהחלק הסיעודי וגם השלימה את החלק מבטיח קיום והיא משולמת אחרי חצי שנה שנמצאים בארץ, וכל זה משולם עד תום השנה הראשונה, זאת אומרת בשנה שעולה אינו זכאי לקצבה, אחר כך הם נקלטים במערכת הביטוח הרגילה של נכים ומקבלים קצבת נכות רגילה וקצבה סיעודית רגילה מה שמגיע לכל אזרח בארץ.
רחל פריאור:
אני אשלים במעט נתונים, ואני חייבת להודות שהיה לי קושי מסוים להכין את הנתונים האלה מפני שאני יודעת שהועדה מתיחסת פה בדיונים לאלה שעלו מסוף 89 ועד היום.
רחל פריאור:
כאשר בעצם חלקם הלא קטן, אני לא יודעת להגיד בדיוק כמה, הם כאלה שעלו בתור צעירים בגיל 18 הם כבר היו בארץ והפכו לנכים ואחר כך בכל אופן גם הם נכללים כאן.
רחל פריאור:
כל מי שיש לנו רישום לגביו, ששנת העלייה שלו היא מ-1990 ואילך, נכלל כאן.
רחל פריאור:
כלל אוכלוסית הנכים שמקבלים קצבה בביטוח לאומי היא כ-165 אלף איש.
רחל פריאור:
מתוכם כ-27,300 הם עולים מהקבוצה הזאת.
רחל פריאור:
אם אנחנו מתיחסים לעליות המאוחרות אז משנת 2000 יש לנו 3000 עולים שמקבלים קצבת נכות.
רחל פריאור:
אתן לפרוטוקול, אני חושבת שאין טעם להלאות פה בפרטים של אחוזי נכות ודברים כאלה אני אתן שיצורף לפרוטוקול, כי חבל על הזמן.
מרינה סולודקין:
אני חושבת שאנחנו נעשה עוד ישיבה בעוד חצי שנה.
מרינה סולודקין:
בקשנו במיוחד ממכון הג'וינט לספר לנו איזה מחקר שהם יעשו בנושא של עולים נכים.
אריה חביב:
אני עובד בג'וינט ישראל בתחום של תעסוקה ויזמות, אגף שילוב עולים תעסוקה ויזמות, ואנחנו בשל חשיבות הנושא החלטנו להכנס לפעילות שלנו עם נכים עולים בתחום של תעסוקה.
אריה חביב:
הנושא של תעסוקה כאן עלה ורואים בו חשיבות מאד גדולה, זה מגדיל את תחושת ההשתיכות וכל הנושא של הערך העצמי, הדימוי העצמי, ובוודאי מיותר לציין שכל הנושא הכלכלי.
אריה חביב:
כדי לעשות תכנית התערבות מושכלת ונכונה ויעילה, אנחנו החלטנו לבצע סקר, אנחנו לקראת סיום התהליך לביצוע הסקר, סקר שהוא בא לעמוד על מידת התופעה, על הקשיים שעומדים בפני האנשים עולים עם מוגבלויות, הפיזור שלהם על פני הארץ, אופן ההתיחסות של המשפחות לנכות הוא שונה מקהילת עולים לקהילת עולים אחרת, היחס של מתנ"סי השירותים השונים כלפי אותה אוכלוסיה, המסגרות הקיימות האם הם מותאמות לאנשים עם צרכים יחודיים כאלה של אנשים עם נכויות, עולים, כל זה אנחנו נבדוק.
אריה חביב:
אנחנו מתחילים בתוך כשבועיים שלושה, אנחנו מתחילים בסקר.
אריה חביב:
היקף הזמן שמתוכנן הוא כשלושה חודשים עד חמישה חודשים, לסיום הסקר.
אריה חביב:
אנחנו בשיתוף פעולה עם משרד הרווחה, משרד הקליטה, אנחנו משתפים פעולה ביחד.
אריה חביב:
אני רוצה להודות למוסד לביטוח לאומי שהעביר לנו נתונים ראשוניים, כדי לבסס עליו את הסקר, וכמובן אנחנו נשתף פעולה עם כל הגורמים ביחד, התוצאות אפילו בפחות משנה, אני מקווה שבתוך ששה עד שבעה חודשים נוכל גם לפרסם את התוצאות וגם להעתיק את תכנית ההתערבות הכוללת שאנחנו מקווים להתיחס.
רחל ששון:
עובדת משרד הבריאות, אחראית על נפגעי נפש בכלל, וביניהם כלולים גם העולים.
רחל ששון:
אני רואה פה בעמוד 45 שכתוב אולפנים מיוחדים ללימודי עברית.
רחל ששון:
משווים אותנו עם עיוורים וחרשים לנפגעי נפש, הוא לא זמין מבחינת נוכחות, מכיוון שעולה נפגע נפש כשהוא מגיע לארץ אינו מקבל אולפן, כי הוא במצב שהוא לא יכול לקבל אולפן.
רחל ששון:
אני בזמנו ביקשתי, וישבנו עם המון ועדות, שירחיבו את הזכאות אותם 500 שעות שכל עולה מקבל, עולה נפגע נפש אינו מקבל, בכלל.
רחל ששון:
לכן אנחנו רוצים שאת ה-500 שעות האלה שנותנים לכל עולה, כשהוא יקבל את במשך עשר שנים, כמו שמקבל אותו עולה קווקזי, כמו שמקבל עולה אתיופי, מכיוון שיש לו צרכים מיוחדים.
מרינה סולודקין:
זה בהיקף של 150%, אנחנו מכניסים את זה למסקנות של הועדה.
דניאלה ברון:
אני עובדת במשרד הרווחה באגף לאדם עם פיגור שכלי, ובשונה ממה שאמר חבר הכנסת דהן, אנחנו משלבים אנשים עם פיגור שכלי בכל המסגרות שלנו, עולים חדשים בכל המסגרות שלנו, והגיעו עולים עם המשפחות, ובלי המשפחות, לפני המשפחות, אחרי המשפחות, וכולם השתלבו בכל המסגרות שלנו.
דניאלה ברון:
אנחנו אפילו, מעיזה לומר נותנים עדיפות בתהליך האבחון שה התנאי עוד לפני סף ראשון, כדי לקבל שירות של השרות אותו אני מייצגת, אנחנו נותנים עדיפות לעולים חדשים מפני שלפעמים אנשים מבוגרים, מה שנקרא ישראלים, אנחנו לא בנקל מאבחנים וקובעים שהם מפגרים, בגיל מבוגר, כאשר בעולים חדשים אנחנו נותנים להם עדיפות.
דניאלה ברון:
את שלב האבחון הם עוברים כולם עם מתורגמנים כי אין דרך אחרת, אבל פה אני מצטרפת אליה לבקשה שלה, אנשים משתלבים אצלנו במסגרות, ולמזלנו באמת במסגרות יש דוברי כל השפות העובדים הם דוברי כל השפות מכל מגוון האוכלוסיה.
דניאלה ברון:
הקושי הגדול אתם יודעים שתנאי הכרחי לבן אדם להשתלבות הוא השפה, ואנחנו כולנו יודעים.
דניאלה ברון:
אדם עם פיגור שכלי גם אם הוא פיגור קל, יכול אך ורק לקבל הוראה כאשר היא הוראה מתחום החינוך המיוחד.
דניאלה ברון:
אולפן לצורך הענין הזה לא יכול לסייע לו.
דניאלה ברון:
פה אני חושבת ששילוב של משרד הקליטה עם אותו סל קליטה, או אותם שעות שמדובר בהם, לאנשים עם פיגור שכלי מאד היה עוזר, אבל הם משתלבים בכל המסגרות ואצלנו אין תור ממתינים, לא לאחרים וגם לא לעולים חדשים, כולם מקבלים את השירות.
מרינה סולודקין:
בענין זה אני אומרת לך, מכניסים למסקנות של הועדה ופונים עם זה גם למשרד הקליטה.
קריאה:
חשוב שבאומנות תהיה מורה מהחינוך המיוחד.
קריאה:
אי אפשר שתעמוד מורת אולפן רגילה ותעביר קורס, חייבת להיות מורה מהחינוך המיוחד.
קרן מורג:
אני מיצגת את האגף לשיפור השירות במשרד הקליטה, ובנוסף לכובע הזה בתחילת השנה מוניתי כממונה לשוויון לאנשים עם מוגבלויות.
קרן מורג:
כאן חשוב לי לומר, אני לא יודעת אם כולכם יודעים, שבעצם באמצעות הנחיה של משרד המשפטים, ד"ר דינה פלדמן, כל משרד מחוייב למנות ממונה לשויון אנשים עם מוגבלויות כך שמעבר לזה שאתם יכולים לראות בי או בנו, כתובת דעו לכם בכל משרד יש ממונה שפשוט אתם יכולים לפנות אליו בסוגיות השונות.
קרן מורג:
מעבר למה שפירטו המנכ"לית והשרה, הדבר המרכזי הוא באמת ברפורמה של השירות האישי, שזו באמת מהפכה אישית שכל עולה ועולה חווה בה, עולה במוגבלויות השונות, הדבר השני שכבר התחלנו לבצע באמצעות עמותת שק"ל, אגב, אנחנו עשינו סקר בכל היחידות, בכ-40 יחידות מאילת ועד קרית שמונה כדי לבחון מה הצרכים שלנו כדי להנגיש את המבנים שלנו החל מהחניה וכלה באביזרים בשרותים המתבקשים ובאמת פיתחנו תכנית תלת שנתית, אנחנו כבר מתחילים אותה בשנה הבאה מכיוון שמדובר בעלויות מאד גדולות כדי להנגיש את כל המבנים של המשרד.