GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
9315:
אם היה מרכז קליטה חדש יכולנו להבין, המקומות היו קיימים, העולים היו קיימים, והגנים היו קיימים.
9315:
לכן עם רצון טוב אפשר היה לפתור את הבעיה, עד היום.
קולט אביטל:
אז יכול להיות שבשנים קודמות היה מספיק מקום בגנים, השנה אומרים לך, "הגנים מלאים".
יעקב ויזל:
אני רוצה להבהיר נקודה אחת.
יעקב ויזל:
בשנים קודמות, האוכלוסיה הדתית בקרית ים היתה רבה יותר.
יעקב ויזל:
מה שקרה, שבשנים האחרונות התמעטה האוכלוסיה הדתית, שחלקה פשוט עבר את הכביש, ורכשו דירות סמוכות לשכונה הקרובה קרית שמואל.
יעקב ויזל:
כתוצאה מכך שהתמעטו האוכלוסין גם נסגרו גנים.
יעקב ויזל:
אז המצאי שהיה בעבר, שיכול היה לקלוט אוכלוסיה, הצטמצם לשני גנים סך הכל, ושני הגנים האלה קולטים את כל האוכלוסיה - -
קולט אביטל:
מעבר לכביש?
קולט אביטל:
ואי אפשר להביא אותם לגן מעבר לכביש?
יעקב ויזל:
לא, כי הגנים שם מלאים.
יעקב ויזל:
שם יש תלמידים בגילאי תת-חובה שעיריית חיפה לא פותחת להם גנים, כי הם לא חייבים להם.
קולט אביטל:
עודי, אז מה הפתרון בבקשה?
עמיהוד בהט:
על זה אני רוצה לומר - את הבעיה כולנו יודעים להדגיש, ועסקנו בה פה בוועדה מכל הכיוונים.
עמיהוד בהט:
יש כמה רעיונות שמתגלגלים כרגע, ואני מקווה גם שדי מהר.
עמיהוד בהט:
אחד הפתרונות - -
קולט אביטל:
אני הייתי רוצה שזה יהיה רעיונות לבוא, אני רוצה לסגור את הדבר הזה ברמה העקרונית.
עמיהוד בהט:
אם כבר רוצים לסגור ברמה הממלכתית.
עמיהוד בהט:
בוודאי כי הפידולוג עלי, בכוונה ביקשתי מיעקב לדבר כי בכל מקום הסיטואציה היא שונה ואין לדבר סוף.
עמיהוד בהט:
הדבר הטוב הראשון שקורה בזמן האחרון - ואפילו עד הבוקר הזה ממש - זה שסוף סוף - אחרי הרבה מאד פניות וטעמים, וגם בזכותך, ובזכות הועדה הזאת - פנה אלינו משרד הקליטה וביקש לפני יציאתו השבוע למכרזים על מרכזי קליטה חדשים - זה לא יפתור את הוותיקים, אבל לפחות את החדשים זה יפתור - הוא מבקש לדעת את עמדת משרד החינוך באילו מקומות המערכת החינוכית לא תקרוס אם יוקמו שם מרכזי קליטה בגודל בינוני.
קולט אביטל:
צריך להוסיף לזה גם את המערכת העירונית, לא רק החינוכית.
עמיהוד בהט:
אנחנו נדרשנו לעניין הזה, כי אני מקווה שפנו לכולם, תעסוקה, דיור, והכל.
עמיהוד בהט:
אלינו פנו בנושא הזה, והגשנו רשימה מסודרת, זה כולל רשימה שבה אי אפשר בשום פנים ואופן להקים מכיוון שהדעת נותנת שסביר, אם להקים צריך להקים שם.
עמיהוד בהט:
העברנו את זה, ויבוא לזה ביטוי במכרז של משרד הקליטה כבר בימים הקרובים.
עמיהוד בהט:
וזה פתרון מערכתי בלי ספק.
עמיהוד בהט:
בדקנו כמובן גם את המקומות שהוצעו, ששם, אין בשום מקום עודף.
עמיהוד בהט:
אבל אפשר להימנע ככל האפשר ממקרים כאלה אחר-כך בכל מיני מקומות.
עמיהוד בהט:
דבר שני, אני רוצה להגיד משפט שאולי הוא חצי דמגוגי, אבל צריך לקחת אותו בחשבון במערך הכללי הזה, מה שמאפיין את העליה, דווקא העליה הדלילה של התקופה האחרונה לצערנו, זה הדינמיות שלה והעובדה שהיא מגיעה בלי שום התראה ואנחנו שיבצנו השנה למעלה מאלפיים תלמידים בכל מדינת ישראל, ואם מדברים פה היום על כל נפש אחת שיושבת בגן, זה נורא ואיום.
עמיהוד בהט:
צריכה להתייחס לזה וכך אני במשרד פועל על העניין הזה יום ולילה, אבל מעבר לזה, בפרופורציה הכללית, צריך לקחת בחשבון - מדובר פה על עשרה, פה על ארבעה שההורים לא רצו, אפילו עמדות אישיות של אנשים, בסך הכל, יגיעו עוד, לכן אני מתייחס לזה בשיא הרצינות.
עמיהוד בהט:
כן, הלוואי ויגיעו עוד, אין לי ספק, אני אומר רק תביטו פה על עשרה פה ושלושה פה, ולקחת בחשבון שאלפיים ילדים במרכזי קליטה, לא מדבר על אחרים, שחלקם הגדול מגיע נון סטופ לשמחתנו הרבה, בלי הודעה מוקדמת, וזה יילך ויגבר ולא יחדל.
קריאה:
מאתיופיה מגיעים בלי הודעה מוקדמת?
עמיהוד בהט:
בלי הודעה מוקדמת, ויש מקומות שהם באים במיקרו.
עמיהוד בהט:
גם המספרים לגבי עזיבות, גם הוא מוגבל, כי יש - -
קולט אביטל:
אנחנו מדברים על אנשים שנמצאים באדיס, אנחנו לא יודעים מראש מי מגיע.
קולט אביטל:
הרי אותו הסיפור היה לנו גם עם העולים מרוסיה, בזמנו.
קולט אביטל:
שלא מודיעים מבעוד מועד למשרד הקליטה מי עומד להגיע לארץ, כדי שהמשרד ייערך?
קולט אביטל:
או שהמידע הזה, אם אתם יודעים אתם - -
9315:
אנחנו יודעים בדרך כלל שבועיים לפני שהעולה מגיע.
9315:
זאת אומרת הרכב משפחה שמגיעה בפועל, אני יודע רק שבועיים לפני.
9315:
ברגע שאנחנו יודעים שבועיים לפני, - -
קולט אביטל:
כמה אנשים יש לכם שעובדים באדיס?
9315:
באדיס יש לנו רק אדם אחד.
9315:
אבל יש לנו אנשים מקומיים, שנמצאים.
9315:
אבל ברמה העקרונית יש לנו רק בן-אדם אחד, ואנחנו יודעים שבועיים לפני.
9315:
ברגע שאנחנו יודעים שבועיים לפני, גם את זה אנחנו מקבלים רק אחרי שמשרד הבריאות נתן עליהם אישור שהם יכולים לעלות לארץ.
9315:
בדרך כלל משרד הבריאות גם מעכב את התוצאה עוד באתיופיה.
9315:
הרי משרד הבריאות שלנו עובד באתיופיה דווקא טוב, אבל אז מעכב אותם.
9315:
ברגע שהוא נותן לנו אישור, שבועיים לפני, אנחנו יודעים.
9315:
מה שקורה בשבוע הראשון הזה, שאנחנו יודעים, אנחנו מעבירים את זה למשרד הבריאות, למשרד הקליטה, למשרד הפנים, וברמה העקרונית אם זה מרכז קליטה חדש, אנחנו גם מיידעים את המשרד של עמיהוד בהט.
9315:
אבל במרכזי קליטה בשיטה של המיטה המתפנה, אנחנו מאכלסים, אנחנו לא רואים צורך ליידע כי במילא לא צריך עכשיו לפתוח כיתות חדשות, וכן הלאה.
9315:
למרכזים חדשים אנחנו מיידעים.
יעקב ויזל:
על סמך מה אתה יודע שלא צריך לפתוח, הרי גם פה - -
9315:
אם משפחה של חמש נפשות עוזבת בקרית ים, אני לא מביא עשר נפשות, אלא בדרך כלל באותו הרכב משפחה שעזבה את הדירה, זה אותה מיטה - -
יעקב ויזל:
זה לא עניין של מיטה, גם הרכב המשפחה שונה, זה שאתה מביא חמש נפשות במקום חמש נפשות, זה לא אומר שזה אותו דבר.
יעקב ויזל:
אתה מביא ילדי כיתה א', כיתה ו' וילדי כיתה ח'.
יעקב ויזל:
זו קליטה שונה לחלוטין.
יעקב ויזל:
זו חשיבה אחרת לחלוטין.
יעקב ויזל:
זה לא הולך מיטה מול מיטה.
9315:
צריך להבין גם את המגבלות שבהן אנחנו עובדים.
9315:
המגבלות שלנו - אילו היו באמת יכולים להגיע חודש לפני, באיזה מקומות יהיו.
9315:
אנחנו נמצאים בלחץ אטומי, במשרד הקליטה.
9315:
מה שאנחנו עשינו, במקום לפתוח מרכזים חדשים, פינינו עולים.
9315:
רק עד עכשיו הגיעו יותר מ-3700 עולים, השנה.
9315:
אבל צריכים להגיע עוד, ולכן המגבלה הזאת של לדעת - אנחנו יודעים רק שבועיים.
9315:
איך אנחנו מסוגלים תוך שבועיים לווסת את כל המערכות, כולל הרשויות המקומיות?
קולט אביטל:
אנחנו יודעים בדיוק שאנחנו מביאים מידי חודש 300 אנשים.
קולט אביטל:
זה לא מסה, אנחנו יודעים לפי חשבון פשוט, אם זה 300 אנשים לחודש, מגיעים 3600 לשנה, 3700.
קולט אביטל:
אנחנו יודעים כמה אנשים נמצאים, וכמה אנשים מחכים בתור שם.
קולט אביטל:
יושבים שם אנשים.
קולט אביטל:
אתה רוצה להגיד לי שאין דרך לתכנן את זה בצורה יותר מסודרת, ולדעת - שלושה שבועות מראש, חודש מראש - מי מגיע.
קולט אביטל:
למה אתם מסוגלים לעשות את זה ולהודיע מבעוד מועד כדי שכולם יוכלו בהמשך להיערך?
קולט אביטל:
הרי אף אחד פה לא בא מתוך רצון לא לקלוט, אנחנו באים מתוך מצוקה כדי לקלוט אותם נכון.
קולט אביטל:
אם משרד הקליטה לא יודע מבעוד מועד, אם הוא לא מודיע לעיריות מבעוד מועד, אם לעיריות אין תקציב צבוע לנושא הזה מבעוד מועד, אז איך אתה רוצה שיפעלו?
9315:
לגבי שלושת מרכזי הקליטה שנפתחו בשנת 2004 - צפת, מירון; בכנען; ובחרוב בבאר שבע - לגבי שלושת המרכזים החדשים, הודענו לרשות כמה יגיעו, פחות או יותר, אפילו פילוח הגילאים.
9315:
אני יודע שלגבי צפת, ישבנו איתם חצי שנה לפני כי ידענו שהחוזה התארך.
9315:
לגבי באר שבע, חודשיים מראש הודענו להם - -
קולט אביטל:
למה ההוא לא יודע מבעוד מועד כמה אנשים מגיעים למרכז הקליטה?
9315:
כי בשנה שעברה היו לנו 350 עולים במרכז הקליטה קרית ים - זו המצבת שלנו פחות או יותר, בין 300 ל-350 נפשות שמגיעות - ואנחנו לא ראינו צורך ליידע אותו שבעוד חודשיים מגיעה משפחה.
קולט אביטל:
סליחה, מה זה לא ראיתם צורך?
קולט אביטל:
אתה אומר שהגיעו אנשים באוגוסט.
קולט אביטל:
מה זו האמירה ש-"לא ראינו צורך"?
קולט אביטל:
זה רע מאד.
קולט אביטל:
מאד קשה להרים טלפון ולהודיע?
9315:
אני חוזר ואומר, אם הדירה שלנו היא דירה של שלושה חדרים, בדרך כלל מאכלסים בה חמש נפשות או ארבע נפשות.
9315:
אם המשפחה הזאת עזבה, ברגע שמשפחה עוזבת, אנחנו מביאים משפחה אחרת בדיוק בגודל של המשפחה האחרת.
9315:
זאת אומרת, אם היה X ילד בשם קבדה, עכשיו יהיה ילד בשם אלמו, זה הכל, זה ההבדל.
קולט אביטל:
ההבדל הוא גילאים, ההבדל הוא כיתות, נוצר מצב שבו אם לשבעה ילדים נסערת.
יצחק בלונדר:
אנחנו מקבלים על עצמנו להודיע ברגע שתהיה לנו אינפורמציה מיד ניידע את הרשות המקומית.
יצחק בלונדר:
אני חושב שגם במקרה זה כאשר על העולים הראשונים הודענו ב-2 למאי ועל יתרתם הודענו ביום שהם הגיעו ב-30 וב-31 באוגוסט, אז לא - -
קולט אביטל:
אז נניח שאתם תודיעו כשאתם יודעים לראש העיר.
קולט אביטל:
עכשיו השגנו חצי בעיות.
קולט אביטל:
השאלה היא לא רק מה שאתם מודיעים, אלא הצורך שנוצר במקום - ולא רק בקרית ים - כתוצאה מזה שאין מסגרות דתיות באותם מקומות.
עמיהוד בהט:
כדי להשלים את דבריי קודם, דיברנו עד עכשיו על צד אחד, וזה על אותה יוזמה להכניס גם אותנו כאחד השיקולים להקמת מרכזים חדשים.
עמיהוד בהט:
זה שני דברים - אחד- פגישה ששלמה דיבר עליה, ב-30 לחודש במשרד ראש הממשלה עם מערך הדיור כדי לראות, - -
קולט אביטל:
למערך הדיור יש פתרונות כספיים גם?
עמיהוד בהט:
לא, אבל אני לא חושב שהכל כספי.
עמיהוד בהט:
מערך הדיור היה מוכן לעשות כל מיני גמישויות במקומות מסוימים, ואני חושב שאם אנחנו נבוא עם פתרונות יצירתיים כמו סוג הרעיון הזה לשלוח מורה מהסקטור הדתי לתוך כיתה X שעות בשבוע, ליהדות וכו', אני לא אומר כלום בשמם כמובן, אבל אם הרעיונות יעלו - - - שמעתי את ההערה, והדברים הם לא טעות, אלא שאני לא בטוח שמה שהיה במועצה האזורית רמת הנגב, בתללים ורתמים, אני מתכוון שזה נבע ישירות מהעניין של דתיים ולא דתיים.
עמיהוד בהט:
וגם המהלומות המילוליות שהיו שם - ואני מקווה שרק כאלה - היו על רקע של דתי - לא דתי.
עמיהוד בהט:
אבל יחד עם זה, רעיונות שאני אומר בכיוונים אחרים - ואני לא אומר שזה בא להנציח, אלא להיפך - יכול להיות שאנחנו צריכים לראות בגלל הדינמיקה הזאת ובגלל העובדה שלפעמים באמת נתקעים עם קבוצה קטנטונת - שבאים ארבעה ילדים בגיל מסוים, לדוגמה בכיתה ו', אם זו היתה כיתה של שלושה ילדים ולהביא מורה ל-35 שעות בשבוע - יכול להיות שצריך למצוא פתרון של מספר מורים בכל מחוז שעד שמסתמנת קבוצה, בא למרכז הקליטה ומלמדת שם.
עמיהוד בהט:
בעקרון אנחנו לא הולכים על זה.
עמיהוד בהט:
כיוון שאנחנו רואים את השילוב של הילדים על אף שהם בכתב קלט, רק של עצמם, אבל לקלוט במערכת בבית ספר שלם, עם טיולים ומסיבות, והפסקות ופעילויות במקצועות מסוימים כן ביחד, - -
קולט אביטל:
לפני שאתה מגיע לרמה של בית ספר.
קולט אביטל:
כשאתה מגיע לרמה של בית ספר, אני מדברת על גיל.
קולט אביטל:
כשילד כבר בן שש או שבע והולך לכיתה א' או ב', הוא יכול להשתלב במערך הסעות, כשאתה מדבר על תינוקות אתה לא יכול להסיע אותם, ולכן זה לא כל כך אסון שבשנה הראשונה תדאגו להם במרכז הקליטה לאיזו מסגרת של גנון, או גן.
אסמרה אקלה:
שמענו כאן את דעתם של נציגי המשרדים שזה בלתי אפשרי.
אסמרה אקלה:
הבעיה שנוצרה - אנחנו רואים אותה לא רק בקרית ים, זו תופעה בכל רחבי הארץ.
אסמרה אקלה:
יש גם בלוד מקרה ספציפי שאנחנו מטפלים בו כרגע.
אסמרה אקלה:
בין המשרדים פשוט נופלים הילדים, אף אחד לא דואג להם, אף אחד לא עושה איזה מצב לדווח, נניח, לפחות למשרד הקליטה שידווחו למשרד החינוך, שהילדים האלה, - -
יצחק בלונדר:
איך אתה יודע?
יצחק בלונדר:
זה פשוט לא נכון.
אסמרה אקלה:
הם הגיעו ב-30 לאוגוסט, אז אחרי חודשיים של תחילת הלימודים.
אסמרה אקלה:
אבל אני חושב שחסר פה הקטע של מי אחראי על מי.
אסמרה אקלה:
זאת אומרת, יש פה - עד גיל 3, משרד העבודה והרווחה צריך להיות מעורב בעניין הזה; מגיל 4, משרד החינוך חייבים לדעת שילד מגיע, לא משנה, הם צריכים לדעת שילדים מגיעים לארץ.
אסמרה אקלה:
מדובר ב-14-13 ילדים, תלמידים, מה זה לא ניתן לפזר אותם?
אסמרה אקלה:
מה זה פעולות ביתר המסגרות?
אסמרה אקלה:
מסגרות דתיות?
אסמרה אקלה:
אפשר למצוא להם מסגרות דתיות.
אסמרה אקלה:
תלמיד אחר שבא ומבקש במסגרת דתית, נקלט במסגרת.
קולט אביטל:
סליחה, מדובר במספר מקרים שבהם המסגרות הדתיות מלאות, ויש פה תביעה מיוחדת ומסוימת של מערך הגיור, שתובע שהילדים האלה יהיו במסגרת דתית.
קולט אביטל:
אם הם לא היו צריכים להיות במסגרת דתית, ראש העיר היה קולט אותם בקלות רבה ובשמחה רבה.
קולט אביטל:
פה, ברגע שבא גורם נוסף ואומר, "אני רוצה שבתפריט של הילד הזה תהיה כל יום בננה", אז מישהו צריך לשלם את הבננה, נכון?
קולט אביטל:
על זה אנחנו מדברים.
קולט אביטל:
זה הנושא, לא שאי אפשר לפזר, אלא שאין, הבננה לא נמצאת היום בשוק.
אסמרה אקלה:
אבל משרד החינוך אומר שהוא לא יכול לקלוט אותם, ברגע שמגיעים ילדים.
יעקב ויזל:
גם אם יגיעו מחר ילדים שהם לא מעולי אתיופיה, לא יהיה פתרון בגנים הדתיים בקרית ים כי הם מלאים.
אסמרה אקלה:
אני מפריד גם בין יוצאי אתיופיה ובין האחרים.
אסמרה אקלה:
אני לא רוצה עכשיו לדבר על תלמידים אחרים.
קולט אביטל:
אנחנו לא דנים פה - הבעיה קיימת לגבי העדה האתיופית, רק משום שהיא חייבת לעבור גיור.
קולט אביטל:
אם זה היה תלוי בי, אני לא הייתי דורשת שהם יעברו את הגיור, כולנו מסכימים, אבל זה מערך הגיור דורש, ואם מערך הגיור דורש, צריך לתת לזה איזה פתרון כספי.
יעקב ויזל:
אני רוצה להוסיף, כי הטענה כביכול שאם אנחנו נשלב ילדים לכיתות מיוחדות במסגרת החינוך הממלכתי, תהיה מה שנקרא כלפי הילדים האלה חשיבה אחרת, מצד האוכלוסיה הממלכתית, אני חד-משמעית אומר, "לא נכון".
יעקב ויזל:
יש לנו בתי ספר שאנחנו כבר באנו איתם במשא ומתן והחינוך הממלכתי, שבשמחה היו מוכנים לקלוט כיתה דתית, איתם בתוך בית הספר.
יעקב ויזל:
הפוך, יש אפילו אינטגרציה חברתית, בין חינוך דתי לבין חינוך ממלכתי.
יעקב ויזל:
אבל הבעיה היא - שוב, כמו שהיושבת ראש אמרה - הבעיה האמיתית היא בעיה של תהליך הגיור.
יעקב ויזל:
והיחס שלנו אל כל ילד הוא שווה-ערך, ואפילו יותר מזה.
יעקב ויזל:
רק לדעת, כמה שהמפקחים שלנו והמדריכות שלנו, רצים כל יום כדי למצוא מענה לאותה קבוצת תלמידים.
יעקב ויזל:
הבעיה היא פה כרגע - ולפי דעתי, לזה עוד לא נתנו מענה - מחר בבוקר מה עושים הילדים, האם הם נשארים במרכז הקליטה מחר, או שכבר נכנסים לאיזו מסגרת של גן, ואני הצעתי פה הצעה של משרד החינוך.
יעקב ויזל:
השאלה לראש העיר היא איך אפשר להשלים.
יעקב ויזל:
הנה, משרד הקליטה ישתתף בחלק היחסי.
אסמרה אקלה:
איפה משרד העבודה והרווחה?
אסמרה אקלה:
החלק של המשרד, התכנית שלהם, שההורים משלמים?
אסמרה אקלה:
במקום ההורים, משרד הקליטה משלם כ-300 שקל כל חודש.
שמואל סיסו:
הורה משלם לכיתת גן תת-חובה 650 שקל לחודש, ואילו הם משלמים 850 שקל לשנה.
דוד יאסו:
מגן חובה ועד כיתה י"ב, שהוא נמצא במערכת אצלך, אתה צריך 850 שקל עד שלוש שנים.
דוד יאסו:
כשמדובר מטרום חובה או עד טרום חובה, זה תשלום.
דוד יאסו:
לוקחים את הסעיף של משרד העבודה והרווחה שהוא 850 שקל - חצי ממנו משרד הקליטה מעביר, החצי השני השתתפות של - -
קולט אביטל:
וכמה זה יוצא סך הכל?
קריאה:
הסך הכל, אם מגיעים עשרה ילדים, אז אתה מעביר 3000 שקל לחודש.
קריאה:
זה מה שהוא אומר.
דוד יאסו:
במקום ההורים אנחנו מעבירים אליכם ואתם משלמים מול הרשות.
קולט אביטל:
מה הוא נוהל התשלום?
דוד יאסו:
הנוהל הוא, אנחנו מעבירים לסוכנות - -
קולט אביטל:
כמה אתה מעביר לגן טרום חובה, לשנה לילד?
דוד יאסו:
לגן טרום חובה, בסביבות 320 שקל לחודש.
קולט אביטל:
אתם מקבלים ומשלמים הלאה?
9315:
לא, זה לא המצב.
9315:
ילד מגיל 0 עד 18, ומ-3 עד 6.
9315:
זאת אומרת, עד גיל 4 הכל מכוסה על ידי משרד הקליטה, משרד העבודה והשתתפות ההורים.
9315:
זה באחריותנו.
9315:
זה הולך למעונות לא לעיריה.
קולט אביטל:
למה למעונות?
קולט אביטל:
אלה ילדים בגיל גן חובה.
קולט אביטל:
זה בדיוק הילדים שפה, שמדברים עליהם.
קריאה:
שלושה ילדים בטרום חובה שהם בגיל הזה, שהתשלום עבורם מגיע לרשות ולא למעון.
9315:
אני אחזור על זה.
9315:
מגיל 0 עד גיל 3 שנים, 36 חודשים, זה מעונות.
9315:
מגיל 4 עד 6 זה תת-חובה וחובה.
9315:
מה שאנחנו מקבלים עבור תת-חובה וצריכים להעביר לעירייה זה הסכום הזה שדוד יאסו דיבר עליו, 850 שקל.
קולט אביטל:
זה נכון לגבי 30 ילדים בכיתה.
קולט אביטל:
אבל כשיש לך 9 ילדים, התחשיב הוא אחר.
דוד יאסו:
התחשיב הוא - פר-ילד אנחנו משלמים.
דוד יאסו:
וזה מה שאנחנו מתוקצבים.
ירון מנשה:
אני מהאגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה.
ירון מנשה:
עלו פה שני נושאים, האחד- עניין העדכון מראש עיר לראש עיר, שלא קיים, והעניין השני הוא משאבים ומקום לגן דתי.
ירון מנשה:
שתי שאלות לראש העיר - הודיעו לך ב-2 לספטמבר, עברו חודשיים וחצי, אמרת שהודיעו לך אחרי פתיחת שנת הלימודים.
ירון מנשה:
כל עולה שמגיע אחרי פתיחת שנה הלימודים - שנה שלמה הוא לא יהיה בגן?
ירון מנשה:
שאלה שניה לגבי המשאבים או המקום- האם גם כשיש אוכלוסייה אחרת, לא של עולים, אלא אוכלוסייה דתית שרוצה להכנס לגן דתי, ואין לך עוד גן או אין עוד מקום, מה אתה עושה במקרה כזה?
שמואל סיסו:
לא פותח גן, ילכו לגן חילוני או שיעברו לגור במקום אחר, שיש בו מספיק דתיים.
שמואל סיסו:
הסיפור הוא פשוט.
שמואל סיסו:
עלות של גן, שוב חוזר על זה, על פי תחשיבי משרד החינוך - אפשר להגיד תחשיבים מינימליים - עולה 200 אלף שקל, מבוסס על זה - כמו שאמרה היושבת ראש - שיש 31 ילד בגן.
שמואל סיסו:
כאשר דורשים ממני לפתוח גן עם שבעה ילדים, בלי מימון בכלל, העיריה לא יכולה לשאת בזה.
שמואל סיסו:
זה כמו שאני נאלצתי, לצערי, לסגור פנימיות יום.
שמואל סיסו:
גם פנימיות יום זה לא דבר פחות חשוב.
שמואל סיסו:
גם פנימיות יום סגרתי מפני שאין לי כיסוי תקציבי, מה לעשות, אם אני לא אעשה כסוי תקציבי העיריה תתפרק.
קולט אביטל:
אי אפשר כל שנה לפתוח ולסגור, ולפתוח ולסגור.
שמואל סיסו:
זה פשוט מאד הסיפור.
שמואל סיסו:
אני בכל זאת מוכרח לענות למי שכביכול מאשים את ראש העיר הקודם, ולהקריא מכתב מ-2 במאי 2001, שהוא מודיע למשרד החינוך ולמשרד הקליטה.
שמואל סיסו:
"הריני להודיעך, לא אוכל לקלוט תלמידים נוספים במרכז הקליטה ספיר, ולשלבם בגני ילדים ממלכתיים-דתיים בקרית ים".
שמואל סיסו:
זה מ-2001.
שמואל סיסו:
אז אם יש לך איזה מניעים פוליטיים או אחרים שאתה מדבר, אז גם לי יש עליך, אני לא יודע של מי המניעים הפוליטיים.
שמואל סיסו:
זה לא בעיה שהתעוררה בתקופתי, זו בעיה שהתעוררה ב-2000 וב-2001.
קולט אביטל:
אני שמחה למען הפרוטוקול שהבהרנו את הנקודה הזאת.
קולט אביטל:
כי הבעיה היא לא להאשים אחד את השני, אלא לנסות למצוא פתרון.
קולט אביטל:
והבעיה היא כשלעיר מגיעים עולים בצורה לא מתוכננת מראש - כשיש מסגרות אז יש מסגרות, אפשר להראות גמישות, אבל כשהכל סתום ואין מסגרת, אז אי אפשר בגלל שבעה ילדים או בגלל עשרים ילדים לפתוח עוד מסגרת.
קולט אביטל:
גם משרד החינוך לא בדיוק מאפשר מיד לפתוח עוד גן ועוד גן.
קולט אביטל:
הרי בסך הכל גם משרד החינוך חי עם איזשהו תקציב, שהוא מאפשר כך וכך כיתות גן לפתוח לשנה, ואם אני לא אלך עם זה, אז אני יודעת את זה מהמגזר הבדואי.
קולט אביטל:
זה אותו הסיפור, גם שם יש בעיות עם ילדים קטנים, ילדי טרום גן, בגלל שאין ברוב הישובים גנים.
קולט אביטל:
וכל שנה מנסים למצוא כסף לפתוח עוד כיתת גן, אז זו לא הפקרות, וכשבאים עדו ששה ילדים, נפתח עוד כיתת גן, הלוואי והיינו במצב כזה, והלוואי והיה כסף לזה.
קולט אביטל:
אבל כיוון שכולנו חיים בסד כזה, שאין תקציבים, קיצצו תקציבים של משרד החינוך, קיצצו תקציבים של העיריות.
קולט אביטל:
מה אתה רוצה, שהוא יעשה חריגה?
קולט אביטל:
הוא יכול לעשות חריגה?
שמואל סיסו:
השאלה היא מה הרעיון הזה שאתה הצעת של שעות לילדים בינתיים, ואי אפשר לעשות אותו מיד.
עמיהוד בהט:
זה רעיון שעלה.
עמיהוד בהט:
אם בכלל, זה לעבד אותו ולעניין אותו בתור נוהל, אבל זה לא ששולחים מורה, צריך לנהל איזה שהוא פול מחוזי לרשום אותו באיזה שהוא בית ספר, צריך לארגן את זה.
שמואל סיסו:
כרגע אם אנחנו מדברים אד הוק, משרד החינוך מוכן להעמיד כבר גננת, מעבר לתקציבים, החלק היחסי של עוזרת זה 10% כי בגלל שיש שבעה ילדים אנחנו מקבלים רק 1%.
לאה הרפז:
אי אפשר שבגלל שאין לנו מספיק ילדים, לפתוח כיתת קלט, או כיתה רב-גילאית ואולי תוך כמה חודשים יהיו מספיק ילדים כדי לפתוח גן.
יעקב ויזל:
הכוונה לפתוח לכל הקבוצה, לא לשבעה.
יעקב ויזל:
הנכונות של המשרד היא לפתוח את הכיתה.
יעקב ויזל:
הפתרון של המחוז הוא, שהוא נותן מענה ל-13 הילדים.
קריאה:
זה חצי עוזרת.
יעקב ויזל:
את ההשלמה צריכה לעשות הרשות.
יעקב ויזל:
ועל הקטע הזה כרגע אני מצטרף לשאלה.
שמואל סיסו:
אולי הכסף הזה שרציתים לתת, חשבתם בפנטזיה, להביא כמורה, תגישו לנו אותה.
עמיהוד בהט:
סליחה, היושבת ראש שאלה אותי שאלה בצדק, ברמה הלאומית.
עמיהוד בהט:
לא כפתרון של היום בצהרים לעניין הזה.
עמיהוד בהט:
אין תשובה.
קולט אביטל:
בואו נעבור לפתרון עם מה אנחנו גומרים קונקרטית פה.
קולט אביטל:
אני שואלת, למרות שאני שמעתי מה שאמרו לי כאן, האם יש אפשרות כלשהי לצרף כיתה למסגרת קיימת עם תוספת של - נניח בגן עירוני - לפתוח כיתה דתית?
שמואל סיסו:
לא, גן הוא גן.
שמואל סיסו:
גן הוא כיתה.
יעקב ויזל:
פתיחת כיתה.
יעקב ויזל:
ברגע שהוא פותח כיתה כבר לא משנה.
יעקב ויזל:
הוא יכול להקל על עצמו אם הוא לוקח את הילדים ומשלב אותם בגנים קיימים.
יעקב ויזל:
אבל אם הוא פותח גן נפרד, כבר לא משנה אם זה ממלכתי או ממלכתי-דתי.
יעקב ויזל:
כרגע אם הוא פותח, ואני בא אולי לשאול את ראש העיר, מכיוון שאני מעריך שכולם יתגייסו לאיזשהו פתרון, אם יש איזשהו כיוון שאולי יימצא פתרון בימים הקרובים, בוא נעשה את הצעד הראשון, ונחליט אנחנו, הרי גם לפתוח את הגן, ההכרזה פה שהגן נפתח, זה לא נפתח מחר, כי צריך להכשיר אותו, לסדר אותו ולהכין אותו.
יעקב ויזל:
בוא נקבל החלטה עקרונית האומרת שאנחנו פותחים את הגן ביום ראשון הקרוב, הבא עלינו לטובה, יש שבוע ימים להתארגן לכל המקומות ולכל הגופים, כדי למצוא מענה.
יעקב ויזל:
אני מוכן לבוא מחר אל מנהל המחוז ולשאול את מנהל המחוז, במידה וישנה הסכמה על פתיחת הגן ביום ראשון, האם אנחנו יכולים מחר לשלוח את הגננת אל מרכז הקליטה, כשמרכז הקליטה ימצא איזשהו חדר לארבעה ימים על מנת שהיא תכין אותם לקראת המעבר ביום ראשון.
יעקב ויזל:
נשאלת שאלה.
יצחק בלונדר:
אין לנו אפילו לא פינה אחת.
יצחק בלונדר:
קיבלנו כעת 100 צעירים מרוסיה, גילאי 17-18, שמתכוננים ללימודים באוניברסיטה, אין לנו שם אף פינה אחת, אני מוכן לעשות הרבה דברים, אבל אני לא יכול להתחייב כרגע, אני יכול לצאת לבדוק את זה, אם יש לנו חדר, מקום לשים אותם לארבעה ימים.
קולט אביטל:
עודי, מה אתה מציע?
עמיהוד בהט:
אני לא חושב שאני יכול כרגע להציע יותר ממה שהציע יעקב ויזל במישור המקומי, תוך השימוש ביוזמה של בני המחוז לפתור את הבעיה, מתוך איזושהי תקווה שהמספר של הילדים יעלה, ואז התמיכה תעלה אוטומטית מכיוון שמדובר פה על פר-ילד, אני לא יכול לתת, אני לא יכול להתחייב.
קולט אביטל:
אני שואלת אותך עקרונית, האם יש אפשרות של הידברות ביניכם לבין מערך הגיור, שכאשר נוצרות בעיות מהסוג הזה, מערך הגיור יבוא לקראתכם בדרך זו או אחרת?
עמיהוד בהט:
של הידברות בוודאי שכן, ונעשה את זה בפגישה.
עמיהוד בהט:
ב-30 לחודש.
שמואל סיסו:
עשיתי חישוב מהיר, כרגע נשאר לנו פער של בערך 50 אלף שקל לפתוח גן, במידה ואנחנו עומדים על ה-13 ילדים.
קולט אביטל:
צפויים להגיע עוד ילדים.
יצחק בלונדר:
יגיעו בסוף שבוע זה עוד שלושה ילדים.
קולט אביטל:
אז אנחנו כבר מגיעים לפתרון שמכינים אותו גם לקראת האחרים, ויבואו עוד השנה.
קולט אביטל:
אז למה לא ללכת על הפתרון המוסכם הזה?
שמואל סיסו:
אז תקדמו מימון לצורך העניין.
שמואל סיסו:
השלושה שמגיעים הם גילאי חובה?
יצחק בלונדר:
כן.
שמואל סיסו:
הנה עוד פעם שולחים ילדים מבלי שאנחנו יודעים.
יצחק בלונדר:
אדוני, כל יום כל שעה כל הזמן מגיעים עולים למדינת ישראל, האם אדוני מציע שנעצור את העליה, עד אשר משרד החינוך יאשר לנו?
יצחק בלונדר:
אמרתי שאנחנו ניידע.
שמואל סיסו:
כמה שלחתם לרעננה?
שמואל סיסו:
מעניין אותי.
יצחק בלונדר:
אני לא מפנה אותם ואני לא שולח אותם.
קולט אביטל:
אז מי מפנה ושולח אותם?
9315:
ישבת פה עם אנשי האוצר ושמעת את התגובה שלהם בעניין.
דוד יאסו:
בעניין הזה, רעננה וכפר סבא- מה "אנחנו לא רוצים"?
דוד יאסו:
אנחנו רוצים, כאשר זה מגיע עם המכרז שיוצא.
קולט אביטל:
אנחנו מתקרבים כבר ל-20 ילדים.
קולט אביטל:
בשבועות הקרובים.
יעקב ויזל:
בשבועות הקרובים כן.
קולט אביטל:
אני מציעה שתהיה לכל הילדים האלה כיתה.
9315:
עד סוף השנה, אנחנו נכפיל, אם כרגע יש לנו 94 ילדים בכל הגילאים, יגיעו בערך בין 94 לעוד 100 ילדים נוספים.
9315:
כי מרכז הקליטה כרגע הוא בתפוסה של 154 ילדים, אני מניח שיגיעו עוד 150 עולים.
קולט אביטל:
הנה יש לנו פה, הרי אנחנו לא הולכים מהיד אל הפה רק כדי לפתור את הבעיה הזאת.
קולט אביטל:
בואו, אם כבר אנחנו מדברים, אז בוא נלך טיפה הלאה.
קולט אביטל:
בחודשים הקרובים צפויים להגיע עוד ילדים.
קולט אביטל:
אז בואו ננסה לפתור עכשיו, בכל זאת לתת את הקרדיט שצריך לתת אותו כדי לפתוח את הכיתה הזאת, תקראו לזה כיתה רב-תכליתית כי יגיעו גם גילאים אחרים.
קולט אביטל:
עכשיו, לשבוע הקרוב, יש 13, בעוד שבועיים יהיו 15, יש להניח שתוך שלושה חודשים יהיו 30 ילדים, יש להניח.
קולט אביטל:
ואז כדי לא לכנס עוד פעם את הוועדה, ועוד פעם, בואו נעבוד על התכנון הזה, נפתח את הכיתה הרב-תכליתית ותאפשרו לראש העיר לעשות את זה.
שמואל סיסו:
שמעת גם מה שהוא אמר, יש 150 ילדים לשנת הלימודים הבאה, שזה אומר 80%.
9315:
לא אמרתי 150 ילדים, אלא 150 עולים, שמתוכם בדרך כלל זה שני-שליש ילדים.
9315:
יגיעו בערך עוד 90 או 100 ילדים.
שמואל סיסו:
עוד 100 ילדים במערכת החינוך, עד סוף השנה.
שמואל סיסו:
איפה נכניס אותם?
שמואל סיסו:
אתה יודע מה זה אומר?
יעקב ויזל:
זה אומר שאנחנו צריכים לקבל התראה.
קולט אביטל:
הנה כבר עכשיו יש לך התראה.
יעקב ויזל:
אבל ההתראה הזאת, גברתי היושבת ראש, היא התראה שהיא לא כל כך משמעותית מבחינתנו, כי אני לא יודע באילו גילים הילדים, באילו כיתות - זו בעיה.
יעקב ויזל:
אני לא יכול להיערך עם 100 ילדים כשזה הולך מגן ועד כיתה י"ב.
יעקב ויזל:
זה דבר שונה לחלוטין מכל דבר.
קולט אביטל:
אבל בוא נתחיל לפחות בכיתה אחת של גן.
יעקב ויזל:
לכיתת הגן, אני הולך עכשיו לבדוק עם מנהל המחוז האם אפשר להכיר בכיתה הזאת ככיתה רב-תכליתית.
יעקב ויזל:
כי צריך להבין, כיתה רב-תכליתית, אם היא באמת תאוכלס בחודש הקרוב ותהיה כיתה מלאה, אז יכול להיות שנפתרה הבעיה, אבל אם לא מדובר בכיתה שהיא תתמלא, אלא פה יום ופה יומיים, זו בעיה.
9315:
סטטיסטית, אם יש לנו כרגע במספר גם גילאי הילדים, סטטיסטית הוא לא מטעה, כלומר ילד אחד פה וילד אחד שם, לפחות החלוקה, אנחנו ניתן את חלוקת הגילאים שיש לי כאן, סטטיסטית על מרכז הקליטה, סדר גודל הדירות זה דומה מאד, לא יכול להיות משהו אחר, תבנה את הכיתה על פי המספר שאני אעביר לך, ונפתור את הבעיה.
יעקב ויזל:
להערכתך עד סוף החודש אנחנו נהיה בערך ב-30 ילדים לגן.
יעקב ויזל:
עד סוף השנה.
9315:
זה שנת לימודים, זה לא משנה.
קולט אביטל:
אז אני גם מבקשת מכם טיפת גמישות, כדי לאפשר לנו לתכנן את זה.
קולט אביטל:
אם רק אפשר.
קולט אביטל:
רב-גילאים.
אסמרה אקלה:
זה אומר שבן 6 ילמד עם בן 3.
יעקב ויזל:
הפתרון לילדים שמגיעים, של גיל חובה, הוא הרבה יותר קל לנו מאשר בנושא הזה.
יעקב ויזל:
כי בגילאי חובה - ילדים מא' ומעלה - יש לנו פתרונות- או פתרון מקומי, או פתרון בהסעה לאזורים הקרובים.
יעקב ויזל:
לגני ילדים - תת חובה - אלה ילדים קטנים שהמענה שלהם הוא פתיחת גן נוסף בישוב עצמו.
צגה מלקו:
מגיל 3 עד 6?
צגה מלקו:
ילד בן 6 צריך להיות בכיתה א', ואז לשים אותו בכיתה הרב-גילאית, - -
שמואל סיסו:
הכוונה, אם המדובר בילדי גן חובה ותת חובה?
יעקב ויזל:
תת חובה וחובה.
קולט אביטל:
אני רוצה למען הסדר הטוב לסכם למען הפרוטוקול.
קולט אביטל:
אנחנו פונים לסוכנות היהודית, ואנחנו גם נערוך על זה בדיקה - להודיע מבעוד מועד, עד כמה שניתן חודש מראש - לשלטונות בארץ, למשרד הקליטה או למשרד החינוך על בואם של קבוצות עם הרכב גילאים, ועל משרד הקליטה להודיע על כך גם מבעוד מועד לעיריות כדי שהן תוכלנה להיערך.
קולט אביטל:
לא יעלה על הדעת, להטיל על ראשי הערים חובה להכניס ילדים למסגרות כשהמסגרות לא קיימות וכשהכסף לזה לא קיים.