GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קרן מורג:
דיברנו על פתרון הדיור, דיברנו על הנושא של עולים בקהילה, שנה הבאה המשרד יבצע הסברה והכשרה לכל העובדים שלנו מקבלי קהל כדי לחדד בדיוק את ההבדלים בין הצרכים השונים של האנשים עם מוגבלויות שונות, איך מאתרים אותם ואיזה מענים צריך לתת אותם, אנחנו חושבים שהם חייבים לספק כלים הרבה יותר ספציפיים בתחום הזה, ועוד כמה פעולות שאנחנו נבצע זה גם הנגשת אתר האינטרנט, אנחנו מקווים שכבר נוכל לבצע את זה בשנה הבאה, וגם הנגשת מבנים שהם לאו דווקא באחריות המשרד אבל שאנחנו כן נותנים מענים כמו אולפנים אולי יהיו הרצאות וכו'.
קרן מורג:
זה לא יהיה מעבר קל, כל הרשויות נמצאות כרגע במצוקות תקציביות קשות, אבל אנחנו נעלה את זה על סדר היום, ואנחנו נקדם את זה אנחנו מקווים כבר בשנים הקרובות.
מרינה סולודקין:
אני מסיימת את ישיבתנו ואני אומרת לכם, שאני מבקשת ממנהלת הוועדה לקיים בעוד חצי שנה ישיבת עבודה, רק על הבעיות שנותרו לנו.
מרינה סולודקין:
אני מאד מודה לכל המשתתפים.
קולט אביטל:
בוקר טוב, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת העליה, הקליטה והתפוצות, ואנחנו נזעקנו לקיים את הישיבה הזאת, מחוץ למנין, גם בגלל הנושא עצמו וגם בגלל הדחיפות.
קולט אביטל:
אני מודה שלא ראיתי את הכתבה כי לא הייתי בארץ, כאשר היא שודרה, אבל קראתי את התמליל ואני מבינה שבסיפור הזה, של הילדים האתיופים, בקרית ים זה סיפור קלאסי שכל אחד מעביר את הכדור למישהו אחר.
קולט אביטל:
ואם אינני טועה, אדוני ראש העיר - אני קודם מנסה לקבוע את העובדות - אני מבינה שמדובר בילדים בגיל גן, שאינם יכולים ללמוד משום אין מסגרת מתאימה.
קולט אביטל:
מסגרת שהרבנות כאשר היא מגיירת את העולים האתיופים דורשת שהם ייכנסו לבתי ספר ולמסגרות דתיות, ונוצר פה מצב שלראש העיר אין את האמצעים לפתוח מסגרת מיוחדת, וקיימת מערכת האשמות הדדיות בין הרשויות השונות.
קולט אביטל:
לפני שאני אעביר את רשות הדיבור לראש העיר אני רוצה להגיד שזאת לא ישיבה ראשונה שאנחנו מקיימים בזמן האחרון בנושא של ילדים אתיופיים ושל בעיות שנוצרות כאשר מובאים ציבורים אלה ואחרים לרשות עירונית שאין לה יותר את התקציבים לעסוק בכך, ובעצם במקרים לא מעטים אנחנו מאתרים במו ידינו בעיות.
קולט אביטל:
אז אני מבינה שהרבנות הראשית, או התנאי לעלייתם של יהודי אתיופיה היא גיור - כהלכה - ואני מבינה שהרשויות שמגיירות תובעות ודורשות שהילדים האלה - לפחות בשנתם הראשונה, אם לא יותר - ילכו רק לבתי ספר דתיים.
קולט אביטל:
דרך אגב זה לא רק בשנה הראשונה, כי אני הבנתי שהיו מקרים שבהם התנאי להמשך קיומם כיהודים היה שימשיכו ללכת לבתי ספר דתיים, כי אם לא, היה גם איום שאפשר גם פשוט לבטל את הגיור, גם על כך שמענו.
קולט אביטל:
מצד שני, אנחנו מבינים שלעיריה עצמה אין את האמצעים, ואנחנו גם מבינים שמשרד החינוך טוען שזאת לא הבעיה שלו.
קולט אביטל:
אז השאלה היא, של מי הבעיה, ואיך צריך לפתור אותה, לפני שאנחנו יוצרים עוד יותר בעיות.
קולט אביטל:
אני אבקש את ראש העיר לפתוח, ואחר כך נשמע את הרשויות השונות ונראה אם אנחנו יכולים להגיע לאיזשהו פתרון מוסכם על כולנו.
שמואל סיסו:
תודה גברתי היושבת ראש.
שמואל סיסו:
אני רוצה לציין שזה לא סיבוב ראשון שאנחנו כעירית קרית ים עושים, גם ראש העיר קודמי מר בן יסאקוב, בשנת 2000 עשה את אותו סיבוב, של בעיה שנוצרת כתוצאה מכך שמביאים פתאום, נוחתים בעיר עולים, אף אחד לא יודע, טלפון ממרכז קליטה, תסתדרו.
שמואל סיסו:
הבעיה נראית - כמה שהיא כואבת, עבור 13 ילדים, פתיחה של גן - אני רוצה לרדת לפרטים - זה צריך לעלות בין 200 ל-250 אלף שקל לעיריה.
שמואל סיסו:
היום עירית קרית ים נמצאת בתוכנית הבראה, שעל פיה גם אני חתמתי, וגם העיריה חתמה שאין סעיף, אין הוצאה כספית, שלא ממומנת או ממקורות חוץ, או ממקורות של העיריה, שיש עליהם כיסוי תקציבי.
שמואל סיסו:
זה דבר שאין עליו כיסוי תקציבי, אף אחד לא ידע, אף אחד לא שמע, ולא יתכן - ואני חוזר ואומר לא יתכן - שינהגו בבני העדה האתיופית כמו שנהגו בהורים שלנו בשנות ה-50, יביאו אותם למקום מסוים ויגידו להם תשברו את הראש, או יגידו לראש העיר תשבור את הראש.
שמואל סיסו:
עירית קרית ים - אף אחד לא יטיף לה בנושא של קליטת עליה, כולה מורכבת מקליטת עליה, בעשור האחרון אנחנו קלטנו 40% עולים חדשים.
שמואל סיסו:
העדה האתיופית נקלטת בקרית ים, אנחנו עושים את המירב על מנת שהיא תיקלט כמו שצריך.
שמואל סיסו:
יש בעיות, ויש בעיות חמורות, אבל בגדול מה שצריך להיות ואני הייתי רוצה שאולי אתם תהיו הפה של עירית קרית ים, ואולי הרשויות החלשות, שהנושא הזה צריך לבוא עם טיפול מערכתי כולל.
שמואל סיסו:
לא רק הבעיה של השבעה.
שמואל סיסו:
אני רוצה לבשר שממשרד החינוך כבר ביום חמישי צלצלו אלי מנהל המחוז, יש כבר תקציב לגננת.
שמואל סיסו:
אז חצי מהבעיה או 40% מהבעיה נפתרה.
שמואל סיסו:
ועוד מוכן לתרום ברוב טובו 10,000 שקל, מנהל המחוז במשרד החינוך, לתרום לעיריה.
שמואל סיסו:
גם קרן רש"י שקראה או שמעה או ראתה בטלויזיה את הבעיה והודיעה לנו שמוכנים להכנס ולעזור במימון הגן, אנחנו לא יודעים כמה, אנחנו לא יודעים איך, שלחנו להם תכנית.
שמואל סיסו:
אבל צריך לזכור, אלה ילדים שהידע הבסיסי שלהם בעברית הוא חלש מאד, עם צרכים מיוחדים.
שמואל סיסו:
בשנה הבאה הם יעלו לבתי הספר, שכבר כיום 30% הם ילדי בתי הספר הדתיים - -
קולט אביטל:
סליחה שאני שואלת אותך, אבל הילדים האלה בעצם נמצאים כרגע במרכז הקליטה, באופן ארעי, אנחנו אפילו לא יודעים בסופו של דבר אם ההורים ייקלטו בקרית ים, או שיעברו למקום אחר.
קולט אביטל:
זאת אומרת שממך נדרש פתרון, שהוא יכול להיות אפילו פתרון זמני, אתה צריך להשקיע באיזושהי מסגרת שאולי בשנה הבאה לא תזדקק לה יותר, אם אני מבינה אותך נכון, גם כן.
שמואל סיסו:
זה נכון חלקית, זאת אומרת, אני שמעתי שמועות, ראיתי באיזה נייר שבכלל לא היה מיועד אלי, שהשנה מיועדים לבוא עוד 100 ילדים עולים לקרית ים.
שמואל סיסו:
לא יודע אם זה נכון, לא יודע אם זה לא נכון, אז הבעיה תהיה פי 1000 יותר גרועה.
שמואל סיסו:
אם לא נמצא את המכניזם איך אנחנו פותרים את הבעיה, הבעיה לא תיפתר, אז אולי נפתור עכשיו את הבעיה של שבעה ילדים, באמת אפשר לפתור אותה על-ידי, לדעתי, או שמשרד החינוך יחד עם משרד הקליטה ייתנו את התקציב לפתוח גן, אני מוכן להעמיד גן שיתאים שהכל יהיה בסדר, נפתח גן.
שמואל סיסו:
אבל זו לא הבעיה, זה חלק של הבעיה.
שמואל סיסו:
הבעיה המרכזית היא מה אני אעשה אם מחר מביאים לי עוד 50 ילדים לכיתה א', ב' ו-ג'.
שמואל סיסו:
איפה אני שם אותם.
שמואל סיסו:
אף אחד לא מוכן לשים את הבעיה על השולחן, אבל זו הבעיה המרכזית.
שמואל סיסו:
אף אחד גם לא רוצה להגיד לי כמה ילדים יבואו.
שמואל סיסו:
אני בטוח, אני מבטיח לך גברתי, שבסוכנות היהודית יש תוכנית מסודרת להבאת ילדי האתיופים והמשפחות לקרית ים ולמרכז הקליטה.
שמואל סיסו:
נכון, שאולי חלק יעזבו, ומצד שני יש גם אנשים שאני יודע שנמצאים כבר מספר שנים במרכז הקליטה ועוד לא עזבו.
שמואל סיסו:
אבל נכון שחלק יעזבו ויעברו למקומות אחרים, חלק ישתכנו בתוך העיר קרית ים, אבל אנחנו עומדים, אני מניח, בפני מסה - מספר גדול - של עולים חדשים שיבואו לעיר קרית ים, וצריך למצוא פתרון לזה.
שמואל סיסו:
והפתרון לא יכול להיות - -
קולט אביטל:
ברמה העקרונית, כשמגיעים אנשים שמשתכנים בעיר שלך, בעידוד משרד הקליטה, האם יש איזשהו תיאום בין משרד הקליטה לבינך, או לבין ראש עיר שיודיע, "אוכלוסייה כזו וכזו" או "מספר כזה וכזה של עולים יקלטו בעיר שלך"?
קולט אביטל:
האם קיים דבר כזה?
שמואל סיסו:
לא.
שמואל סיסו:
כרגע לא קיים.
שמואל סיסו:
זו הבעיה שאני שם את האצבע בנקודה הקריטית.
שמואל סיסו:
כי אם נניח שהיתה תכנית כזאת, אז היינו יכולים לבוא כרגע למשרד הקליטה, למשרד החינוך ולמשרד העבודה והרווחה, חלק מהאנשים האלה צריכים גם טיפול אחר,לא רק באותו רגע לגן הילדים.
שמואל סיסו:
אז המשפחות שלהם צריכות טיפול, חלק שמקבלים בסוכנות היהודית, במרכז הקליטה, חלק מוטל על כתפי העיריה, אבל אף אחד לא אומר לנו שום דבר.
שמואל סיסו:
אנחנו פתאום מגלים אנשים חדשים בעיר, שאנחנו לא יודעים מאיפה הם באו.
קולט אביטל:
ולגביהם אתם לא מצפים.
שמואל סיסו:
בדיוק, אם אנחנו מדברים על שבעה ילדים או על 13 ילדים, הפתרון, לדעתי - אני הצעתי פתרון - לפתוח גן רב-גילי, שאני מבין שכבר יש גננת, למצוא עוד 100-150 אלף שקל כיסוי תקציבי לזה מאחד המשרדים, משרד הקליטה, משרד החינוך, הסוכנות, לא חשוב מאיפה.
שמואל סיסו:
העיריה לבטח לא יכולה לתת את התקציב הזה, בבקשה, נפתח.
שמואל סיסו:
אם לא, יש פתרון בעלות הרבה יותר קטנה, אם מתעקשים לשלוח אותם לגן ממלכתי-דתי.
שמואל סיסו:
דרך אגב, אני הודעתי שאפשר לשלוח אותם לגנים לא דתיים, בעיר.
שמואל סיסו:
אבל אם לגן ממלכתי-דתי, אז בבקשה, אפשר לארגן מערכת הסעות, העיריה מוכנה לעזור בזה, לקריות השכנות שזה גיאוגרפית היינו-הך, נניח לקצה אחר של קרית ים או לקריה שכנה אחרת, קרית שמואל, קרית מוצקין, קרית ביאליק ובא שלום על ישראל.
קולט אביטל:
ואז העלות היא?
שמואל סיסו:
ואז העלות היא הרבה יותר קטנה, מבחינת החזקת הילדים, ואז אפשר למצוא את הפתרון.
קולט אביטל:
דוד יאסו, מנהל מחלקת הקליטה של אתיופים במשרד הקליטה, אני הייתי מבקשת את ההתייחסות שלך ברמת המקרו, לא לגבי המקרה הספציפי הזה, אלא מה קורה כאשר, זאת אומרת, האם יש איזושהי הידברות בין משרד הקליטה לבין ראשי הערים, או שפתאום הם מתעוררים בוקר אחד ומוצאים שיש כך וכך עולים חדשים בעירם.
קולט אביטל:
איך ההיערכות.
קולט אביטל:
הרי בסך הכל, על כל קבוצה חדשה, חוץ מסל הקליטה, צריך להיערך - צריכים להיערך שרותי הבריאות, ושרותי הרווחה והחינוך וכו', וזה צריך למצוא, וזה בסך הכל עד כמה שאני יודעת דווקא לילדים אתיופים יש תיקצוב יפה מאד לגנים.
קולט אביטל:
אז בבקשה, תסביר איך אנחנו מגיעים למצב כזה שראש עיר אפילו לא יודע.
דוד יאסו:
ברמת המקרו, כפי שאת אומרת, הנושא של הקמת מרכזי קליטה - אנחנו גם דיברנו על זה בעבר - זה נעשה על ידי מכרזים שיוצאים ועל פי הזכיה של המכרזים, אנחנו מקימים את מרכזי הקליטה.
דוד יאסו:
אם אני אכנס לקרית ים באופן קונקרטי - -
קולט אביטל:
אז למה אי אפשר, אם הם נמצאים במרכז קליטה - ואני ביקרתי בכמה מרכזי קליטה - למה אי אפשר לתת להם שרותי גן, למשל, היינו בלוד, יש במרכז הקליטה גן ילדים.
קולט אביטל:
למה אי אפשר לתת להם את השרותים במרכז הקליטה.
דוד יאסו:
אבל היה שם גן, ובמסגרת השיפוצים שלהם, סגרו, למה להם לשבור את הראש.
דוד יאסו:
אפשר לבנות את זה - - -
9315:
היה שם גן לפני 15 שנה.
דוד יאסו:
מבחינת המיקום שלו, מרכז הקליטה כבר קיים, כפי ששמענו מפי שלמה ידידי שיושב פה, מעל 15 שנה.
דוד יאסו:
זה שייך לסוכנות, אז מבחינה טכנית פנימה, הם התייחסו לנקודה.
דוד יאסו:
אבל לשאלה שלך, אנחנו כן, לאלה שנמצאים עד טרום חובה, משרד הקליטה מסייע בנושא של כל נושא הגן.
דוד יאסו:
אבל מה שההורים אמורים להשתתף בו יחד עם משרד הרווחה, משרד הרווחה נותן את החלק שלו, אנחנו מעבירים את החלק שלנו, - -
קולט אביטל:
למי אתם מעבירים את זה?
דוד יאסו:
לרשות, למי שחייב.
קולט אביטל:
אתם העברתם, כשאתם יודעים מה קורה במרכזי קליטה.
קולט אביטל:
אתם יודעים שיש ילדים שנשארו בלי סידור של גן.
קולט אביטל:
מה אתם עשיתם מאותו הרגע שידעתם שאין סידור?
קולט אביטל:
האם אתם פניתם לראש העיר?
קולט אביטל:
האם אתם הצעתם איזה סוג פתרון?
דוד יאסו:
לגבי מה שאנחנו עשינו, מאחר והנושא של הטרום חובה, זה באחריות של משרד החינוך, אז ההידברות היתה מול עודי בהט, ואנחנו יודעים שזה גם ירד לשטח וגם חנוך סלס, סמנכ"ל, דיבר איתו מבחינת הדברים, וגם המחוז שלנו היה בהידברות מול הרשות, ויחד עם הסוכנות היהודית.
דוד יאסו:
ויש לנו את הפנייה של הסוכנות היהודית, שמרכזי הקליטה מופעלים גם על-ידי הסוכנות היהודית, אז לכן, אני אומר שוב, - -
קולט אביטל:
הם מופעלים.
דוד יאסו:
מופעלים וגם מתוקצבים, מבחינת משרד הקליטה.
דוד יאסו:
מתוקצב על-ידי משרד הקליטה והסוכנות.
דוד יאסו:
לכן אני מסביר, מופעלים בתקציב של משרד הקליטה, על-ידי הסוכנות, לכן גם לילדים האלה לא שהיתה בעיה בנושא של מה שהורה צריך לשלם, ההפך, אנחנו משלמים לגן חובה, 850 שקל - -
קולט אביטל:
כשהורה נמצא במרכז קליטה, עדיין במרכז קליטה, הוא צריך לשלם בשביל הגן?
דוד יאסו:
לא ההורה משלם, אנחנו - משרד הקליטה - משלמים, במקומו.
קולט אביטל:
אז למה אין מסגרת לילדים האלה?
קולט אביטל:
מה אתם עושים עם זה?
דוד יאסו:
למה "אין מסגרת"?
דוד יאסו:
שמעת את הסיבות, של - -
קולט אביטל:
מה זה "את שמעת אותו"?
קולט אביטל:
אני שואלת אותך.
דוד יאסו:
אני מוכן להעביר את זה למנהלת הלשכה במחוז, שהיא נמצאת יום-יום שם.
דוד יאסו:
בבקשה, שהיא תתן - -
קולט אביטל:
אני רוצה להבין, אני מבינה שאתה אחראי למחלקה הזאת.
קולט אביטל:
קורה דבר כזה, יש תזכיר כזה שמתפרסם בעיתונות, האם אתה בתור מנהל מחלקה לא בודק את הנושא, לא מקבל פרטים, לא בא לישיבה מוכן עם איזשהן תשובות?
דוד יאסו:
באתי מוכן.
דוד יאסו:
קיבלתי את הפרטים, באתי לישיבה הזאת מוכן, שמענו את הבעיות, שהרשות לא מוכנה לפתוח, לכן הסברתי, ושוב אני אומר, - -
קולט אביטל:
אבל למה הרשות צריכה לפתוח גן, אם הילדים האלה נמצאים במרכז קליטה?
קולט אביטל:
למה אתם זורקים ילדים על הרשות המקומית?
קולט אביטל:
מה, כל עוד הם במרכז קליטה הם צריכים להיות בטיפול שלכם ושל הסוכנות.
דוד יאסו:
בטיפול שלנו ושל הסוכנות, בשיתוף של הרשויות.
דוד יאסו:
אנחנו משתתפים עם הרשויות בכל מרכזי הקליטה שיש לנו, אנחנו מפעילים גם את בתי הספר וגם את הגנים ביחד עם הרשויות.
דוד יאסו:
זה לא שמשרד- בתוקף התפקיד גם הקמנו גנים.
דוד יאסו:
במקרה הזה, שמעתי לפני 15 שנים היה, לא בנתונים, אבל כפי שאמר.
דוד יאסו:
מרכז הקליטה הזה קיים כבר שנים רבות, וכל - -
קולט אביטל:
יש פתרון במרכז הקליטה כמו שיש במרכזי קליטה אחרים?
דוד יאסו:
מאחר וזה כבר פנימי של הסוכנות אז אני כבר מוכן שהם יענו מבחינתם.
9315:
אני אתן נתונים קודם כל, יש כ-14 ילדים, ילדי מעונות, זאת אומרת של נעמ"ת ו-ויצ"ו שמפעילות, אין בעיה עם זה.
קולט אביטל:
אני מבקשת שנדבר בצורה מסודרת, אל תגיד לי שיש ילדי מעונות, תסביר לי בבקשה של מי האחריות, איפה האחריות.
קולט אביטל:
אנשים נמצאים במרכז קליטה, יש להם ילדים קטנים.
קולט אביטל:
בידי מי האחריות?
קולט אביטל:
איך מתחלקת האחריות?
9315:
האחריות אני חושב שקודם כל זה ילדי מרכזי הקליטה, ברגע שהם מגיעים, נרשמים בתעודת הזהות, בכתובת שלהם, כמו כל אזרח במדינת ישראל.
9315:
אחריות צריכה להיות מחולקת על פי אותם אמות מידה של אזרחי מדינת ישראל.
9315:
הילדים של המעון צריכים ללכת למעון, הילדים של הגן צריכים ללכת לגן עירוני, הילדים של בית ספר צריכים ללכת לבית ספר.
9315:
זה באחריות.
9315:
אנחנו מבחינתנו האחריות הסטטוטורית הזאת צריכה כל הזמן להנחות אותנו.
9315:
גם משרד הקליטה, גם אנחנו, מגבים את אותן המסגרות שאליהן הילדים מגיעים, אם זה נדרש אני אבוא ואגיד לגבי - -
קולט אביטל:
אל תגיד, תזכיר לי בבקשה כי אני מנסה לדייק.
קולט אביטל:
אני לא רוצה להקשות עליך, אני רוצה להבין את המצב מבחינה משפטית.
קולט אביטל:
אל תגיד לי "צריך להיות".
קולט אביטל:
תגיד לי מה הנוהל - מגיע עולה חדש לארץ, הוא מגיע למרכז הקליטה.
קולט אביטל:
בשנה, שנתיים, עולים מאתיופיה, משפחה אתיופית מגיעה למרכז קליטה, מי אחראי לילדים האלה?
9315:
אני אחזור ואומר, האחריות היא של הרשות, הילד.
9315:
מרכז קליטה הוא קורת גג, הילד נשאר בתוך מרכז הקליטה, הוא צריך להיות רשום בבית ספר, בגן, במעון, כמו שכל ילד עולה אחר - נרשם.
קולט אביטל:
אם הוא צריך להיות?
קולט אביטל:
אני לא שאלתי אותך אם הוא צריך להיות, שאלתי מה הנוהל.
9315:
על זה אני מדבר.
9315:
הנוהל הוא כזה - ילד שמגיע לרשות מסוימת, אם גילו הוא גיל הגן, הוא צריך ללכת לגן.
9315:
אם הוא מבקש גן דתי, הוא צריך ללכת לגן דתי, אם הוא מבקש גן ממלכתי, לממלכתי.
קולט אביטל:
גם אם הוא במרכז קליטה?
9315:
גם אם הוא במרכז קליטה.
קולט אביטל:
עכשיו, תגיד לי בבקשה, אם זה כך, ואם אתה אומר שזה באחריות הרשות המקומית, מי מודיע לרשות המקומית כמה ילדים צריכים להיות בטיפולה?
9315:
אנחנו.
9315:
כל ילד שמגיע למרכז הקליטה - מרכז הקליטה קרית ים ממוקם יותר מעשרים שנה, הוא קולט את העולים מאתיופיה משנת 99 בהפסקה של שנים, משנת 99' עד השנה הזאת לא היתה לנו שום בעיה.
9315:
הילדים האלה היו כל הזמן נמצאים - אני רק רוצה להגיד - אבל אף ילד, אף משפחה לא נשארה בעירית קרית ים, למעט 11 משפחות שבישוב קבע.
9315:
כאשר כל שנה קלטנו קצת יותר מ-300 במרכז קליטה בצורה של התחלפויות.
9315:
זה נכון, בקיץ היה שיפוץ במרכז קליטה, נשארו 150 עולים, ואז ברגע שהשיפוץ הסתיים חזרנו לתפוסה מלאה של 300 עולים.
קולט אביטל:
סליחה, עד שהיה השיפוץ, היה שם גן ילדים?
9315:
לא, לא היה שם גן ילדים בעשר השנים האחרונות.
קולט אביטל:
מה קרה בעשר השנים האחרונות, שכשהחובה היא לספק לילדים האלה מסגרת דתית, והמסגרת הדתית הזאת לא קיימת?
9315:
אני חוזר ואומר, גם בשנה שעברה, גם בשנה לפני-כן ולפני שנתיים, העולים שמגיעים בשנה הראשונה מתגיירים, היו מסגרות, מה שהשתנה - הדבר היחיד - זה שראש העיר התחלף.
9315:
זה כל מה שקרה.
9315:
אני לא אומר את זה סתם, באמת זה בדיוק מה שקרה.
9315:
ילדים שלפני שנתיים הלכו לממלכתי-דתי, ונרשמו, עברו את הגיור, והלכו.
9315:
זה מה שהשתנה.
9315:
זאת האמת, אין פה משהו שאנחנו לא יכולים להחליט.
9315:
יחד עם זה, לגבי מה שנקרא סל הקליטה שמגיע להם, אנחנו - משרד הקליטה מעבירים לנו ואנחנו מעבירים את זה לרשות.
9315:
מה שאנחנו עושים ברגע שילד מגיע היום, שכבר השתתף, אנחנו מעבירים את הבקשה לעיריה, "הילד הזה הגיע, בבקשה תרשמו אותו".
9315:
ואז אמרו לנו, "חסום, אנחנו את האתיופים לא נקלוט פה".
9315:
זה כל מה שקרה עם הקבוצה הזאת, ספציפית.
9315:
זה שיש להקה - -
קולט אביטל:
זה מה שאמרו לכם, "אנחנו את האתיופים לא נקלוט"?
קולט אביטל:
בוא תדייק.
9315:
כן, הם אמרו לנו, "אין לנו מסגרות, אנחנו לא מסוגלים".
קולט אביטל:
"אין לנו מסגרות", או ש-"אין לנו מסגרות דתיות"?
9315:
אבל אנחנו אמרנו, "שנה שעברה היה לכם, מה השתנה?", אני אמרתי, "הרי הילדים של מרכז הקליטה שהיו שנה שעברה עברו לדיור קבע, אז הגיעו חדשים, הרי המסגרות לא השתנו".
9315:
אני חוזר ואומר, רק 11 משפחות נשארו משנת 99' כיושבי קבע בקרית ים.
9315:
על מה אנחנו מדברים?
קולט אביטל:
אנחנו מדברים על העדר מסגרות.
9315:
היו.
9315:
זה שהרשות החליטה להקשות עלינו, לבוא ולהגיד "אנחנו לא רוצים", זה עניין אחר.
9315:
יחד עם זה, עם המסגרות המטופלות, פנינו למשרד החינוך.
9315:
במשרד החינוך התרענו ואמרנו, וזה המצב.
יצחק בלונדר:
אני מנהל צפון של הסוכנות היהודית.
יצחק בלונדר:
האחריות הסטטוטורית לחינוך של הילדים במדינת ישראל היא על משרד החינוך, באמצעות הרשויות המקומיות.
יצחק בלונדר:
הסוכנות היהודית לא באה להחליף את משרדי הממשלה.
יצחק בלונדר:
כל השרותים שמקבל האזרח במדינת ישראל, את אותם השרותים ומאותם גורמים אמור לקבל גם אותו אזרח שמתגורר במרכז הקליטה.
יצחק בלונדר:
משך השהות של העולה במרכז הקליטה הוא בממוצע כשנה וחצי, וכעבור שנה וחצי העולים עוזבים את המקום.
יצחק בלונדר:
הרשות המקומית - על שני ילדים היא כבר ידעה בחודש מאי שנה שעברה שהם ישנם, ועל שאר הילדים ב-30 וב-31 לאוגוסט הודענו על הגעת הילדים.
יצחק בלונדר:
הגעת עולים למרכזי הקליטה השונים הינה על בסיס מקום פנוי, ברגע שאנחנו מצליחים לפנות או שמתפנה דירה או חדר, אנחנו מאכלסים את אותם המקומות.
יצחק בלונדר:
התפוסה המקסימלית של מרכז הקליטה היא כ-120 דירות, מתוכם כשני-שליש מיועדים לעליה מאתיופיה, והמספרים הם סדר גודל של עד 300 נפש במרכז הקליטה.
יצחק בלונדר:
אני חושב שעניתי בזה על כל השאלות שלך, האחריות היא לא על הסוכנות היהודית.
יצחק בלונדר:
על הנושא של הגן, היה לנו שם גן אשר פעל לפני כ-15 שנה במקום, ומזה כ-10 שנים המקום הוסב לכיתות מכשירים.
קולט אביטל:
מה קרה בכל השנים עם ילדים שיש חובה לגביהם שיכנסו למסגרות דתיות?
יצחק בלונדר:
בכל השנים, בכל שאר המקומות.
יצחק בלונדר:
בכל שאר המקומות הילדים מקבלים שרותי חינוך במתואם בין משרד החינוך ובין הרשויות המקומיות.
יצחק בלונדר:
בצפת ישנם כ-600 ילדים שמוסעים למקומות שונים באזור, זה לא באחריות שלנו, כל המימון, כל הביצוע, הכל על משרד החינוך ו/או הרשות המקומית.
עמיהוד בהט:
קודם כל אני מציע שיעקב ויזל ידבר לפניי, שהוא ממלא המקום של מנהל המחוז.
עמיהוד בהט:
משא ומתן היה בין היתר, כמעט כולו, בין המחוז לבין הרשות לבין נציגות הסוכנות במחוז, ומנהל המחוז טיפל בזה גם אישית, לכן אני מציע שיעקב ויזל ידבר ואחר כך אני אשלים.
יעקב ויזל:
מבחינתנו, משרד החינוך מתחיל בטיפול ברגע שהילדים נקלטים בישוב והרשות פונה אלינו לקבל פתרון לילדים.
קולט אביטל:
"ברגע שהם נקלטים" זאת אומרת, אחרי שהם עזבו את השלב של מרכז הקליטה.
יעקב ויזל:
ברגע שהם מגיעים למרכז הקליטה, ועברו את כל ההליך שהם צריכים לעבור, ואנחנו מקבלים התראה שאנחנו צריכים לקלוט את הילדים, מאותו רגע מתחיל שלב שאנחנו לוקחים את האחריות על עצמנו.
יעקב ויזל:
בעיר עצמה, בקרית ים, שנים העיריה קולטת תלמידים.
יעקב ויזל:
אני חייב פה לומר משפט לזכותו של ראש העיר, ללא כל קשר לדיון, שגם בקדנציה הראשונה שלו וגם בקדנציה הנוכחית ההתייחסות שלו אל התלמידים מכל השכבות, מכל הזרמים, היתה באותה מידה.
יעקב ויזל:
הבעיה שנוצרה כעת היא באמת בעיה מקומית קשה.
יעקב ויזל:
יש לנו בישוב שני גני ילדים דתיים, ושלושה בתי ספר.
יעקב ויזל:
בבתי הספר ישנם 625 תלמידים מתוכם 171 בני העדה האתיופית.
יעקב ויזל:
שני גני הילדים שנמצאים הם גנים מאוכלסים, דהיינו על פי התקן של משרד החינוך שבכל גן קרוב ל-50% הם ילדים מעולי אתיופיה.
יעקב ויזל:
אין לנו גנים נוספים כדי לקלוט ילדים.
יעקב ויזל:
דרך אגב, יש מספר ילדים שמוסע בבקרים לבתי ספר בקרית שמואל או בקרית אתא.
יעקב ויזל:
אבל מדובר שם על ילדים שהם כבר בגילאי בית ספר יסודי.
יעקב ויזל:
אבל לקחת ילדים שהם בגילאי 3-4, ולהסיע אותם בבקרים, אני לא יודע אם אני מבחינה מוסרית יכול גם לעשות מעשה כזה.
קולט אביטל:
גם מסוכן.
יעקב ויזל:
מבחינת המשרד, מה שאנחנו אמרנו לראש העיר, וזה מה שאנחנו מוכנים, מחר בבוקר, אנחנו מוכנים לתת גננת על חשבון משרד החינוך.
יעקב ויזל:
אנחנו נותנים את החלק היחסי להשתתפות הוצאות לעוזרת גננת, ואנחנו מוכנים לתת במצ'ינג 10,000 ש"ח להצטיידות ראשונה, על כל המשתמע מכך.
יעקב ויזל:
זה מה שהמשרד מוכן לתת, נכון להיום, על מנת שאותם 13 ילדים ייכנסו מחר למערכת החינוך.
יעקב ויזל:
צריך להביא את הנקודה הזאת, יש פה איזשהו ויכוח, באיזה שלב הרשות המקומית מקבלת את המידע שהיא אמורה לקלוט תלמידים.
יעקב ויזל:
אני לא נכנס, בין הרים גבוהים של משרדי ממשלה אלו ואחרים, אני רק יכול לומר את זה, שזה לא רק פה קורה, באיזשהו מקום ישנו מידע שלא מגיע.
יעקב ויזל:
ואנחנו גם - כמערכת החינוך - לפעמים שומעים את הנושא שבאים תלמידים בדקה ה-90, ואז ההיערכות לפעמים היא היערכות חפוזה, של מציאת פתרון מקומי או מציאת פתרון אזורי, והיו גם תקופות שבהן הוצאנו ילדים גם מחוץ למחוז, הסעות לנתניה, לכפר הרוא"ה, לאליכין, וכו' כדוגמה.
יעקב ויזל:
לכן בקטע הזה אני אומר, פה בקרית ים, באופן אמיתי אין לנו כרגע אפשרות לקלוט את הילדים בשני הגנים הדתיים.
יעקב ויזל:
והילדים קיבלו הצעה גם להשתלב בחינוך הממלכתי, אבל הם לא מעוניינים.
קולט אביטל:
מה זה "לא מעוניינים"?
קולט אביטל:
הם פשוט אסרו עליהם.
יעקב ויזל:
אנחנו בזמנו גם העלינו הצעה לרשויות הקשורות לנושא הזה, ואני, למשל, בזמנו הצעתי, אני מוכן לפתוח למשל כיתת לימוד של תלמידים מאתיופיה בבית ספר ממלכתי, עם חסות של החינוך הדתי גם כדי לפתור צורך של מקום.
יעקב ויזל:
והתשובה שקיבלתי היא שיש - כמו שאת אומרת גברתי - החלטה חד משמעית, שתלמיד עד תום תהליך הגיור, לפחות, חייב ללמוד במסגרת של חינוך דתי, ואנחנו קולטים אותם באהבה ונותנים להם את כל מה שצריך.
יעקב ויזל:
כרגע, הקטע הוא קטע כספי, ומעבר לקטע הכספי יש גם קטע שהוא, כנראה, שצריכים כנראה ברמה מערכתית - -
קולט אביטל:
יש קטע שאתה צודק.
קולט אביטל:
יש קטע עקרוני.
קולט אביטל:
אני חושבת שכשאנחנו מדברים על קליטה, וכולנו רוצים לקלוט את האנשים גם בצורה נכונה, ולספק להם את כל השירותים, מן הדין שלא יהיה קצר בתקשורת, ומן הדין שראש העיר או מי שמטעמו ממונה על תיק הקליטה, יוכל להיערך בהתאם, ולהגיד, "יש לי מסגרות אלה ואחרות", או "אם אתם רוצים שאני השנה אקלוט עוד 100 ילדים במסגרות שאין לי, אז אני מבקש את עזרתכם, תספקו לי".
קולט אביטל:
כי אנחנו לא יכולים לדרוש מראש עיר - גם לא לחרוג מהתקציב, גם לקצץ לו את התקציב, וגם פשוט לתת לו מתנה, וכרגע לא משנה מאיזו עדה אנחנו מדברים - אם זה אתיופים, אם זה ילדים בעלי צרכים מיוחדים או אם זה ילדים מארגנטינה.
קולט אביטל:
אנחנו מדברים על זה שאנחנו מעמיסים על העירייה הוצאה נוספת שלא מתוקצבת.
קולט אביטל:
והשאלה היא, איך נערכים מבעוד מועד.
קולט אביטל:
ואני מבינה - ופה אני רוצה לשאול את האחראים לנושא, אם נכון הדבר שבקרוב יהיה עוד גל של ילדים עולים.
קולט אביטל:
אז אם זה נכון, אז גם לזה צריך להיערך בהתאם.
קולט אביטל:
אם נכון שבאים עוד 100 ילדים.
שמואל סנבטו:
אני יועץ של ראש העיר, שמואל סיסו, אני נציג העדה בקרית ים.
שמואל סנבטו:
אני את אשר רציתי להגיד - אין שיתוף פעולה בין רשות לבין הסוכנות היהודית ומשרד הקליטה.
שמואל סנבטו:
אני נציג, ויושב יום-יום שם.
שמואל סנבטו:
ישנם ילדים ללא מסגרת, אחרי חודשיים, אני מבקש לעשות פנייה למשרד הקליטה - צריך לשתף אותנו, לא להביא ולזרוק אותם ואחרי זה לבוא בדרישה.
שמואל סנבטו:
אני מפריע לממסד יותר מכל האתיופים שנמצאים פה או לא נמצאים.
שמואל סנבטו:
אני מצייר את הבעיות של העדה האתיופית כמו שצריך, אבל אם את לא יודעת יש קליטה של העולים במרכז קליטה, אין קליטה של העולים.
שמואל סנבטו:
אנחנו לא ידענו, לפני שלושה שבועות אני ידעתי, דיברתי עם יעקב ויזל, דיברתי עם ראש העיר, גם הוא לא היה מתוכנן, הוא לא ידע.
שמואל סנבטו:
אני לא אומר - -
קולט אביטל:
מתי הגיעו הילדים?
שמואל סנבטו:
לפני 3 חודשים.
יצחק בלונדר:
ב-30 וב-31 ההורים ניגשו להירשם לגן, ב-1 לספטמבר היתה לי פגישה עם ראש העיר ושוחחתי איתו על כך.
קולט אביטל:
אחרי שהם הגיעו.
לאה הרפז:
אני רוצה להשלים את מה שאמר איציק בלונדר.
לאה הרפז:
באמת בתחילת ספטמבר ישבנו - מנהל מחוז חיפה, איציק ואני - אצל ראש העיר שהציג את הבעיה, והיתה לי שם תחושה שבעצם הדברים הולכים להסתדר, והיתה פנייה של מנהלת מרכז הקליטה למנהל המחוז חיפה, והתחושה היתה שזה בסדר, שהם ייקלטו בגנים.
קולט אביטל:
כנראה שהוא לא ידע שאין מקומות.
שמואל סיסו:
אני כל הזמן אמרתי, "תביאו לי מימון, אני אפתח גן, אין לי בעיה".
לאה הרפז:
הבעיה היתה גם מספר הילדים, שהם 6 בגן טרום חובה, ו-7 בגן חובה.
לאה הרפז:
ואי אפשר - - -
קולט אביטל:
אני רוצה לשאול שאלה אפיקורסית, ואני אשאל אותה את נציג משרד החינוך.
קולט אביטל:
האם אין שום אפשרות, בגן ילדים לא דתי, ממלכתי, לפתוח עוד כיתה אחת בהשגחה דתית?
קולט אביטל:
זאת אומרת, אם כבר יש מקום, ואני אומרת פיזית עכשיו, האם אי אפשר לקחת ולפתוח כיתה נוספת דתית, עם חינוך דתי בתוך המתחם הזה?
קולט אביטל:
האם יש אפשרות טכנית כזאת?
יעקב ויזל:
זה לא פותר את הבעיה הכלכלית.
יעקב ויזל:
גם אם נעשה את זה בכיתה, - -
קולט אביטל:
לא, זה פותר את הבעיה, כי הוא צריך 250 אלף שקל, אם יש לך כבר מקום, ויש לך את התשתית, - -
יעקב ויזל:
אבל הוא צריך גם עוזרת.
קולט אביטל:
אבל את זה הוא יקבל.
יעקב ויזל:
אבל תשתית יש לו גם היום.
יעקב ויזל:
הבעיה שלו היא לא של מקום.
יעקב ויזל:
לתת גן היום יש לו מקום.
יעקב ויזל:
מבנה פיזי יש לו לתת.
יעקב ויזל:
אין בעיה אם המבנה יהיה פה או פה.
יעקב ויזל:
אם אני לוקח את הילדים ומשלב אותם בגן ממלכתי, אז אני יכול לפזר אותם בכמה גנים, אבל להכניס אותם כיחידה נפרדת - -
אסמרה אקלה:
יש בעיה חברתית, היה נסיון באזור הדרום, כשניסו את המקרה הזה, והיו התנפלויות של ילדים אחרים על ילדי אתיופיה ולקחו להם את הכיפות, וקללות, לכן יש בעיה חברתית גם מההיבט הזה.
קולט אביטל:
הבנתי, בגן לא דתי יש התנפלויות על הילדים.
9315:
גם מערך הגיור, מה שהיה בית דין לגיור, הם לא נתנו סתם את דעתם.
9315:
עמיהוד בהט ואני מסתובבים עם הרעיון הזה כבר יותר מחצי שנה, שבעה חודשים אפילו.
9315:
אבל הבעיה היא, הבעיה הזאת לא עומדת לפתרון.
9315:
אמורה להיות איזו ישיבה עם מערך הגיור, עם משרד החינוך, עם הסוכנות, משרד הקליטה, והבעיה הזאת היא ברמה העקרונית, היא לא רק בקרית ים.
9315:
יש את הבעיה הזאת בבאר שבע, היתה בצפת, יש את הבעיה ב-"אורלי" בערד, היא לא בעיה קונקרטית.
9315:
היא בעית החינוך, הקושי הקיים.
9315:
לפחות לגבי קרית ים, אנחנו סבורים שהמרכז הוא לא חדש.