GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלכס טנצר:
ב-96', הבטיח בנימין נתניהו – היום שר האוצר – הקלות בנטילת משכנתאות למקרים סוציאליים ולעולים חדשים.
אלכס טנצר:
אנשים האמינו לאמירות האלה ולקחו משכנתא.
אלכס טנצר:
לפני 12 שנה התחלתי בסדרת פרסומים בשפה העברית בהם כתבתי שכ-200,000 איש, מבוגרים מעל גיל 50, יסתבכו בגלל שלא יוכלו להחזיר משכנתא.
אלכס טנצר:
אדם שהוא היום בן 50 לא תהיה לו פנסיה ואם הוא יקנה דירה, כשהוא יפרוש הוא יסתבך.
אלכס טנצר:
היו על כך כתבות ענקיות בכל העיתונים.
אלכס טנצר:
במשרד השיכון אמרו לי שכשתהיה קטסטרופה הם יטפלו בה.
קולט אביטל:
אתה טוען שאנשים לקחו משכנתאות על סמך כרוזים פוליטיים של מפלגות לפני בחירות.
קולט אביטל:
מה קרה אחרי בחירות?
קולט אביטל:
האם היתה מדיניות?
קולט אביטל:
האם משרדי ממשלה אמרו לאנשים לקנות דירות?
אלכס טנצר:
היתה מדיניות לעודד קניית דירות.
אלכס טנצר:
ההסתבכות הגדולה ביותר היא של אנשים מבוגרים שרכשו דירות.
אלכס טנצר:
פרסמתי אז סדרת כתבות על כך שאנשים שייצאו לפנסיה או יפסיקו לעבוד, יסתבכו.
אלכס טנצר:
תהיה הסתבכות המונית ומאות אלפי אנשים לא יוכלו לעמוד בהחזרי המשכנתא.
אלכס טנצר:
אני טוען שהכסף נמצא במשרד האוצר.
אלכס טנצר:
להערכתי שר האוצר – בגלל שהיתה התחייבות אישית של ביבי נתניהו – צריך למצוא את הכסף לעזור לאנשים שהוא עודד לרכוש דירות.
אלכס טנצר:
ביבי נתניהו, באופן אישי, צריך לעזור לאנשים.
אלכס טנצר:
דבר אחר, אני מציע שמענקים למשפחה ימשיכו להיות מענקים ולא יהפכו להלוואות.
אלכס טנצר:
בסוף שנות ה-80 היתה הסתבכות המונית של אזרחי מדינת ישראל.
קולט אביטל:
אני מבינה שלשנה זו לפחות עומדים לרשות נציגי האוצר 31 מיליון – 26 מיליון פלוס 5 מיליון.
קולט אביטל:
עד עכשיו, במשך חצי שנה, אחרי כל הטיפול המפואר והמאוד מסור של הוועדה, מתוך הסכום הזה הוצאתם רק 5 מיליון.
קולט אביטל:
למה לא לנצל את הכסף ולזרז את הטיפול?
קולט אביטל:
מר קונסטנטינובסקי, אתה עצמך אומר שמתוך 300 תיקים שהוגשו לכם, טיפלתם רק ב-150, כי לגבי היתר לא ברור לך אם אנשים יכולים לשלם את ה-190 שקלים.
קולט אביטל:
אנחנו רוצים לפתור את הבעיה.
קולט אביטל:
אם נקים ועדת חקירה כדי לבדוק מי גרם להסתבכות, זה לא ייתן לנו כלום.
קולט אביטל:
עכשיו גלגלו לפתחנו את הקטסטרופה.
קולט אביטל:
דרך אגב, אם אני קוראת נכון בעיתונות, במדינת ישראל יש 80,000 אנשים שלא יכולים להחזיר משכנתאות.
קולט אביטל:
פה אנחנו מטפלים בציבור העולים ולכן בואו נראה איך אנחנו עוזרים, מה מזרזים פה.
צחי מלאך:
הנתונים של הביצוע הם ב- delay.
צחי מלאך:
לפי הנתונים של שנים עברו אני יכול להבטיח שהביצוע של התקציב יעמוד על 100%.
צחי מלאך:
זה תלוי בבקשות עצמן, אם יש בקשות ויש לנו תקציב, אנחנו נעזור.
רומן ברונפמן:
האם פרסמתם בעיתונות הרוסית על עצם קיום הוועדה?
חביב קצב:
לא פרסמנו בעיתונות, אבל הודענו לכל העולים.
רומן ברונפמן:
איך?
רומן ברונפמן:
אנשים לא יודעים על כך.
חביב קצב:
הודענו לכל העולים.
חביב קצב:
כל מי שיש לו קשר עם משרד הקליטה, יודע על הוועדה הזאת.
קולט אביטל:
למשרד הקליטה יש בעיה לפרסם מודעה בעיתונות הרוסית?
חביב קצב:
אני מטפל בזה.
קולט אביטל:
אנחנו מדברים על זה כבר חודשים.
צחי מלאך:
בנייר שהכנסת הכינה כתוב שהבנק מחויב על פי החוק להודיע לכל לווה שנכנס לפיגור על קיום הוועדה.
צחי מלאך:
לכן הפרסום בעיתון מיותר לכאורה.
רומן ברונפמן:
אתה לא יכול להחליט על כך.
רומן ברונפמן:
הוועדה החליטה שיהיה פרסום ומר חביב קצב הבטיח לנו שיהיה פרסום.
רומן ברונפמן:
נכון שהזיכרון שלנו קצר, אבל לא בכל מקום.
חביב קצב:
לא היה פרסום בעיתונות, אבל היה פרסום לכל העולים שיש להם משכנתא.
רומן ברונפמן:
ההחלטה שלנו היתה בנוכחות שרת הקליטה ואני לא מבין מדוע לא פרסמתם את זה.
קולט אביטל:
באיזו מידה אתם מפקחים שכל הבנקים אכן מקיימים את ההנחיה הזאת?
קולט אביטל:
גברת ארג'ואני סיפרה לנו על סניף בנק טפחות בבאר-שבע שלא מעביר את המידע הזה ללקוחות.
רומן ברונפמן:
מר פלדמן, מדיניות המטה שלך אינה מבוצעת בכל הסניפים.
רומן ברונפמן:
גם אני קיבלתי "דרישות שלום" מהסוג הזה.
דרור פלדמן:
השתדלנו לפרסם את עובדת קיומה של הוועדה בכל דרך אפשרית.
דרור פלדמן:
לא פרסמנו מודעות בעיתונות הרוסית, אבל במצב החשבון שנשלח השנה לכל לווי הבנק, היה סעיף כזה.
דרור פלדמן:
בכל הודעה שלקוח מקבל על אי כיבוד, נכתבת גם הודעה לגבי קיום הוועדה.
רומן ברונפמן:
ביקשנו ממשרד הקליטה שהפרסום יהיה בשפה הרוסית, כדי שתהיה נגישות לנושא ולכן צורם שמשרד הקליטה לא ביצע את מה שביקשנו.
נטליה דיבינסקי:
יש מספר חברות שמסייעות בתקשורת עם הבנקים.
נטליה דיבינסקי:
הם מבטיחים צמצום ניכר בגובה ההחזר, עד 100 אלף שקל חיסכון תוך עשר שנים.
נטליה דיבינסקי:
מדובר בחברות פרטיות שגובות 4,000 שקל.
נטליה דיבינסקי:
יש הבדל בין פנייה ישירה לבנק לבין פנייה דרך אותה חברה.
נטליה דיבינסקי:
החברות האלה מצליחות לפתור את הבעיה.
נטליה דיבינסקי:
את העמלה הם לוקחים רק אחרי שהם סידרו את העניין.
נטליה דיבינסקי:
לפעמים הבנקים כן יכולים ללכת לקראתנו.
נטליה דיבינסקי:
יש קבוצה של אנשים שקיבלו מענקים – הלוואה עומדת – ועכשיו גם מטילים עליהם ריבית.
נטליה דיבינסקי:
צריך להגיע למצב שבו תהיה הפחתת ריבית לאנשים שחיים מקצבאות ביטוח לאומי.
קולט אביטל:
אני מבינה שאין קריטריונים קבועים, אבל כשאתם לוקחים בחשבון אם האדם חי מקצבת ביטוח לאומי, זה אחד הדברים שאתם מתחשבים בו.
גרמן קונסטנטינובסקי:
בהחלט.
רומן ברונפמן:
משפחת בגייב היא משפחה טיפוסית, שם מרוכזת רוב הבעיה.
רומן ברונפמן:
מדובר במשפחת פנסיונרים בגיל 65-66 שעלו ארצה ב-92'.
אירנה בגייב:
אני בת 66 ובעלי ויקטור בן 65.
אירנה בגייב:
עלינו לישראל ב-26 באוקטובר 1992.
אירנה בגייב:
באותו זמן הודיעו לנו שנוכל לקבל דיור ציבורי תוך שבע-שמונה שנים.
אירנה בגייב:
מערכת של שכירת דיור היתה אז מאוד מסובכת, במובן זה שהשוכר היה תלוי באופן מוחלט בבעל הדירה, במצב רוחו וברצון להאריך את החוזה או ברצונו לסלק את הדייר.
אירנה בגייב:
עלינו ממוסקבה, שם חיינו בדירה והיינו רוצים לקבל גם בישראל קורת גג ולהרגיש שאנחנו בבית.
אירנה בגייב:
קנינו דירה בבאר שבע, עכשיו אנחנו קשישים, לא עובדים, אין לנו גם ילדים ואנחנו מקבלים קצבה של 2,820 שקלים לחודש.
אירנה בגייב:
אנחנו משלמים משכנתא של 1,660 שקל בחודש.
אירנה בגייב:
לאחר שאנחנו משלמים את כל הוצאות תחזוקת הבית, לרפואה ולתרופות יותר מ-200 שקל לחודש, נשאר לנו למחייה רק 240 שקל לחודש ומזה אנחנו חיים.
אירנה בגייב:
חברה שלי ממוסקבה שולחת לנו לפעמים 50 –100 דולר בחודש.
אירנה בגייב:
זה מעמד קשה בשבילנו ואנחנו מתביישים שאנחנו במצב כזה.
אירנה בגייב:
יוצא שאף אחד לא צריך אותנו בישראל כמו שאף אחד לא היה צריך אותנו בברית המועצות.
אירנה בגייב:
עולים בגיל ביניים או בגיל מבוגר אשר לא ידעו את השפה וחוקי המדינה, בלי להבין את ההשלכות, עשו הרבה שגיאות, כי כל אחד רצה להרגיש שהוא בבית בישראל.
אירנה בגייב:
אנחנו מבינים שלא חישבנו נכון את הכוח שלנו, עכשיו הגיע הזמן לקבל החלטה בעניין ההקלה במצב האנשים האלה.
קולט אביטל:
פנית לוועדה?
אירנה בגייב:
פניתי לוועדה של בנק הפועלים.
אירנה בגייב:
קיבלתי חשבון על 189 שקל ולא הלכתי לשלם.
רומן ברונפמן:
היא פנתה לבנק הפועלים כדי להגיע לוועדה.
רומן ברונפמן:
הבנק דרש ממנה 189 שקלים, אבל אין לה כסף לשלם.
רומן ברונפמן:
היא לא קיבלה ערבות מהבנק שהבנק יקל עליה.
קולט אביטל:
כמה כסף את חייבת עכשיו?
אירנה בגייב:
אני משלמת תשלומים באופן סדיר, בלי פיגור.
אירנה בגייב:
אני חייבת עוד 198,000 שקל.
קולט אביטל:
אני מבינה שחוק הלוואות לדיור מאפשר לכל אדם שלקח משכנתא תקציבית לפנות לוועדה, ללא קשר לפיגור.
קולט אביטל:
מדוע מונעים מאדם שאין לו ממה להתקיים לפנות לוועדה ובעצם מענישים אותו על זה שהוא משלם את המשכנתא?
קולט אביטל:
כדי להגיע לוועדה אדם צריך לפגר בתשלומים, זאת כדי שיהיה לו ממה לשלם 189 שקלים.
צחי מלאך:
הוועדה מתייחסת באהדה גדולה לאלה שאינם בפיגור ופנו יום אחד קודם, כי הם בבעיה.
ישראל שוורץ:
גם קל יותר לסייע להם.
צחי מלאך:
גברת בגייב אמרה שההחזר החודשי שלה הוא 1,660 שקל.
צחי מלאך:
היא לקחה את ההלוואה ב-92' ויש מספיק "בשר" לפרוס את ההלוואה לתקופה יותר ארוכה כך שההחזר החודשי ירד מ-1,660 שקל לכ-1,100 שקלים ואולי אפילו פחות מזה.
צחי מלאך:
יש פה חיסכון של כ-400-500 שקל לחודש.
קולט אביטל:
זה לא חיסכון.
רומן ברונפמן:
אחרי שהיא משלמת משכנתא – והיא מקפידה לשלם את המשכנתא - נשארים לה 240 שקל למחייה וזו הסיבה שאינה יכולה לשלם 189 שקלים.
רומן ברונפמן:
אני יודע שאתה לא מסוגל להבין את זה, אבל לכן ביקשנו לפתור את הבעיה של התשלום לחקירת הוועדה.
רומן ברונפמן:
אני מבין שזה פותח לכם בעיות תקציביות, אבל יש מקרים ספציפיים שבלי זה הם ימצאו את עצמם ברחוב.
קולט אביטל:
אפשר יהיה לגבות את זה אחר כך מהכסף שייחסך.
רומן ברונפמן:
מר חביב, אני כועס עליך שעדיין לא פרסמתם בעיתון.
אירנה גבייב:
פניתי לכנסת וכתבתי: אתם נבחרי העם והגיע הזמן לגישה חדשה.
אירנה גבייב:
אני מציעה לבטל את התלות של האדם בתעודת הזכאות.
אירנה גבייב:
אדם שמוותר על הדירה ומפסיק לשלם משכנתא, שיחדשו לו את הזכאות לשכר דירה.
אירנה גבייב:
יש להתיר שיטה לפיה הדירה תועבר למעמד של דיור סוציאלי והדייר באותה דירה יקבל סיוע בשכר דירה.
קולט אביטל:
כלומר, את מבקשת שאת הדירה שרכשת, מכיוון שאינך יכולה לגמור לשלם את החוב לגביה, תיקח לבעלותה חברה כמו "עמיגור".
קולט אביטל:
מה לגבי כל הכסף ששילמת עד עכשיו?
אירנה גבייב:
אני מוכנה לוותר על זה.
ראובן אברג'יל:
בשנים עברו, בשנות ה-'60 וה-70', היו מצבים שפינו אנשים ממקומות כמו ממילא, ימין-משה ומקומות אחרים, נתנו להם שיכונים בשכירות סוציאלית והכסף שלהם הופקד בקופת המדינה.
ראובן אברג'יל:
הכסף צובר ריבית והוא יכול לשמש אותם בעתיד.
ראובן אברג'יל:
גברת גבייב בעצם מתכוונת לאותו דבר – נניח שהיא שילמה 40,000 שקל, היא מבקשת שאת הכסף הזה יפקידו בחשבון המדינה, המדינה תשלם את שאר הכסף ויאפשרו לה ליהנות משכירות סוציאלית.
ראובן אברג'יל:
אני חושב שזה פתרון מתאים.
קולט אביטל:
זה פתרון מעניין, אבל צריכה להיות חברה שמוכנה לרכוש בתנאים האלה.
רומן ברונפמן:
זה בעצם הלאמה של הנכס.
ראובן אברג'יל:
משרד האוצר או משרד השיכון צריכים לממן את זה, משום שאישה זו נפלה בין הכיסאות.
ראובן אברג'יל:
אם היא תפונה היא תעלה למדינה הרבה יותר מאשר במצב בו המדינה תרכוש את הנכס.
אירנה בגייב:
צריך להעביר את הדירה לחברה לדיור סוציאלי.
פבל שוסטר:
החוקר שמגיע מטעם הבנקים דורש 189 שקלים במזומן בלבד.
פבל שוסטר:
גם אם אומרים שמוכנים לתת שיק, החוקר עונה שהוא לא מאמין לצ'קים שלהם.
פבל שוסטר:
דבר אחר, החוקר מגיע לבית ומסתכל אם יש טלוויזיה או וידיאו ואם יש מכשירים כאלה הוא אומר לדיירים למכור את התכולה ולשלם כך את המשכנתא.
ישראל שוורץ:
לחוקר לא צריכה להיות דעה.
ישראל שוורץ:
הוא צריך להעביר את המידע מגורם אחד לשני.
קולט אביטל:
מר שוורץ, אתה מדבר בצד העקרוני ואני טוענת שייתכן מאוד שאנשים שמגיעים לבתים מתנהגים כך ומן הדין לבדוק את זה.
קולט אביטל:
אני לא יודעת איך שוכרים את החוקרים האלה, אבל הייתי ממליצה למי ששוכר את החוקרים האלה לבדוק בדיוק איך הם עובדים.
רומן ברונפמן:
לפני כחודש היתה אצלי אישה חד-הורית, לבושה יפה ואפילו ענדה עגילים.
רומן ברונפמן:
היא מספרת שהגיע חוקר, הסתכל עליה ואמר: את לא מסוגלת להחזיר משכנתה?
רומן ברונפמן:
תראי איך את נראית, זה לא עולה כסף?
קולט אביטל:
סליחה שאני מזכירה נשכחות, בזמנו שאלו אמהות חד-הוריות למה הן הולכות למספרה.
קולט אביטל:
אני מבקשת לקבל עדכון ממשרד האוצר בכמה מקרים הם טיפלו, כמה כסף מתוך ה-31 מיליון – או לפחות מתוך ה-5 מיליון שקלים שמיועדים לעולים - נוצל ולבקש לזרז את הטיפול.
קולט אביטל:
אנחנו חייבים למצוא פתרון לעניין התשלום של 189 שקלים לחוקר, גם אם פירוש הדבר שאדם ישלם את זה לאחר שאישרו לו את הבקשה, כלומר שיוסיפו לו את זה לתשלום הראשון המעודכן.
קולט אביטל:
כלומר, יגבו את זה מהכסף שהוא חסך לאחר שקבעתם תשלום מעודכן.
קולט אביטל:
בגין התשלום הזה יש אלפי אנשים שלא ניגשים לוועדה.
קולט אביטל:
צריך למצוא הסדר כלשהו עם הבנקים או עם משרד האוצר, כדי לעזור בנושא הזה.
קולט אביטל:
אנחנו מבקשים שוב - אנחנו לא מסוגלים להבין מדוע משרד הקליטה שהתחייב פה לפרסם את העניין הזה בתקשורת, לא עשה זאת.
קולט אביטל:
עובדה היא שהידיעה על קיום הוועדה מגיעה רק לאלה שמפגרים בתשלומים בדף החשבון ששולח הבנק, אבל אדם שלא מפגר בתשלומים לא יודע מזה.
קולט אביטל:
אני מקבלת הרבה פניות מהסוג הזה ואז אני מספרת להם שיש ועדה כזאת.
חביב קצב:
אנחנו נפרסם בתקופה הקרובה, אני מקווה שבשבוע הבא.
רומן ברונפמן:
מה אפשר לעשות כדי לפתור את הבעיה של התשלום לחוקר?
קולט אביטל:
אנחנו לא מבקשים לא לגבות את התשלום הזה.
צחי מלאך:
אדם שאומר שאין לו 189 שקלים לשלם לחקירה, מטריד אותי מאוד איך בחודש לאחר מכן יהיה לו לשלם תשלום מלא של המשכנתא.
רומן ברונפמן:
אתה מאמין לגברת בגייב שכל שקל אצלה מחושב?
קולט אביטל:
רוב המקרים הם כמו האישה הזאת.
צחי מלאך:
באותם מקרים שאין פיגורים אני לא רואה בעיה לממן את החקירה מהתשלום החודשי ובחודש לאחר מכן יגבו את זה.
צחי מלאך:
במקרים שיש פיגור בתשלומים, אני רואה עם זה בעיה, כי זו עוד אינדיקציה שהאדם לא יכול לשלם.
ברכה ארג'ואני:
למה צריך בכלל לשלם את התשלום הזה?
ברכה ארג'ואני:
אם היו להם הכנסות, הם לא היו פונים לבקש.
ברכה ארג'ואני:
האנשים האלה בכל מקרה בצרה גדולה ואתה רוצה להתווכח איתם על 189 שקלים שיכולים לעזור להם לקנות אוכל לילדים או תרופות?
ברכה ארג'ואני:
אם היתה להם הכנסה גבוהה, הם לא היו פונים לבקש עזרה.
רומן ברונפמן:
היכן נמצאים 5 מיליון השקלים שבהסכם הקואליציוני הוסבו לתחום הזה?
חביב קצב:
צריך להוסיף אותם לוועדה.
חביב קצב:
זה עדיין לא הועבר, אבל זה לא מונע מהוועדה לתת פתרונות.
חביב קצב:
בכל מקרה, התקציב הזה לא מיועד לתשלום לחקירה.
רומן ברונפמן:
מדוע לא?
חביב קצב:
לא נכון לעשות את זה.
חביב קצב:
אם נעביר 5 מיליון שקל כתשלום לחוקר, לא עשינו כלום.
קולט אביטל:
כמה יהיה התקציב הכולל?
חביב קצב:
התקציב הכולל יהיה 35 מיליון.
חביב קצב:
לא נכון לתת לכל אחד, בלי הבחנה, 189 שקלים.
ברכה ארג'ואני:
אז צריך לוותר על הנוהל הזה.
קולט אביטל:
מי מעסיק את החוקרים?
ישראל שוורץ:
משרד השיכון.
קולט אביטל:
איך עובד חוקר כזה?
קולט אביטל:
כמה מרוויח חוקר כזה וממי הוא מקבל את התשלום?
ישראל שוורץ:
בעבר הבנקים הם אלה שהעסיקו חברות חקירה.
ישראל שוורץ:
אנחנו נדרשים לשלם 700-800 שקל לחקירה ומאחר שאנחנו נדרשים להעסיק חוקרים הצענו לבנקים להשתמש בשירותים האלה ולהוזיל את המחיר.
קולט אביטל:
כלומר, כרגע אתם חוליה מקשרת – גם בוחרים את החוקרים וגם דואגים שמישהו אחר ישלם.
קולט אביטל:
מה תרומת משרד השיכון לעניין זה?
ישראל שוורץ:
תרומת משרד השיכון היא שבדרך של מכרז העלות ירדה מ-700-800 שקלים ל-190 שקלים.
קולט אביטל:
אבל אתם לא נותנים לעניין הזה פרוטה.
ישראל שוורץ:
אין לנו תקציב לזה.
רומן ברונפמן:
השנה היו 300 פניות לוועדה.
גרמן קונסטנטינובסקי:
בהחלט לא.
גרמן קונסטנטינובסקי:
מספר הפניות לוועדה הגיע ל-7,500.
קולט אביטל:
מאוד מעניין מה שאתה אומר עכשיו.
קולט אביטל:
כששאלתי כמה פניות היו לוועדה, נעניתי שהיו 300 פניות.
צחי מלאך:
רק לעניין הבנייה הקלה היו 300 פניות לוועדה .
קולט אביטל:
כמה מהפניות לוועדה הם של עולים חדשים?
גרמן קונסטנטינובסקי:
אין לנו סטטיסטיקה כזאת, אני מעריך שזה כ-25% מכלל הפניות, כ-1,250 עולים לשנה.
קולט אביטל:
האם משרד הקליטה יכול לקחת על עצמו לעזור בעניין זה?
חביב קצב:
אני מוכן לבדוק את זה.
גרמן קונסטנטינובסקי:
לא יהיה נכון לעשות את זה גורף, כי העזרה הזאת תהיה לכולם ולא רק למי שזקוק.
רומן ברונפמן:
אני חושב שההצעה של מר צחי מלאך היא הפתרון הטוב ביותר, כי זה שוויוני ואמיתי.
רומן ברונפמן:
הכוונה היא לקזז את התשלום לחוקר מהתשלום הראשון, כלומר שזה יקוזז מההפחתה שתהיה במשכנתא.
צחי מלאך:
זה יכול להיות רק לגבי מי שאינו מפגר בתשלומים.
רומן ברונפמן:
אם תפתור את הבעיה למי שמפגר בתשלומים, הוא יתחיל לשלם ואז אפשר יהיה לקזז את התשלום לחוקר.
קולט אביטל:
אני לא מאמינה שכרגע נגיע להסדר שיפטור את כולם מתשלום.
קולט אביטל:
אנחנו צריכים לשאוף להגיע להסדר, כך שאם אדם חייב 200-300 אלף שקל, בתוך "ים" זה, זה לא יהיה מעמסה נוספת.
קולט אביטל:
אם אפשר להגיע להסדר לפיו ה-189 שקלים הללו יופחתו מהתשלום המופחת הראשון, זה פתרון סביר.
רומן ברונפמן:
זה צריך להיות גם לאלה שמפגרים בתשלומים וגם לאלה שמשלמים בצורה סדירה, מה ההבדל?
רומן ברונפמן:
הרי מטרת הוועדה היא לבוא לקראת החייב, כדי שהוא יתחיל לשלם.
רומן ברונפמן:
בודקים את התיק לא כדי שהאדם יסולק מהדירה, אלא כדי למצוא לו פתרון.
רומן ברונפמן:
אם מוצאים לאדם פתרון, מה הבדל בין זה שמשלם לבין זה שמפגר בתשלומים?
צחי מלאך:
צריך לעשות רזולוציה יותר עמוקה בין אלה שמפגרים בתשלומים.
צחי מלאך:
יש כאלה שמפגרים בתשלומים בצורה כרונית ויוצא שסתם נממן אותם.
צחי מלאך:
יש כאלה שנכנסו לפיגור זמני ואולי באמצעות ההסדר הזה אפשר לעזור להם.
גרמן קונסטנטינובסקי:
אנחנו לא יכולים להבחין בין המקרים האלה לפני שקיבלנו את החומר.
רומן ברונפמן:
אם כך, זה מעגל סגור.
רומן ברונפמן:
אתה לא יכול לעזור לאדם כי אין לו את הכסף לשלם לחקירה.
צחי מלאך:
אני מוכן לחשוב על פתרון.
קולט אביטל:
אנחנו מברכים על כך שאתה מוכן לקבל על עצמכם לפתור את הבעיה של התשלום לחוקר לאלה שאינם מפגרים בתשלומים.
קולט אביטל:
מבחינתנו ההחלטה שלנו היא שצריך להחיל את זה על כולם.
קולט אביטל:
אנחנו מבקשים לקבל תשובה תוך שבועיים גם לגבי השאר, כי אלה שמפגרים בתשלומים אינם עושים זאת משום שסתם כך לא בא להם לשלם, אלא משום שאין להם ממה לשלם.
צחי מלאך:
אנחנו נחשוב על פתרון.
רומן ברונפמן:
אני מציע שבעוד עשרה ימים מר קצב ידווח לנו על הפרסום המתוכנן שיכלול קריטריונים חדשים על התשלום.
ראובן אברג'יל:
אני מבקש שמשרד השיכון, שמעסיק את חברת החקירות, ירענן את ההנחיות לחוקרים כדי שיכבדו את האנשים אותם הם חוקרים.
קולט אביטל:
אני חושבת שזה מאוד נכון ואני מודה לך שאתה מזכיר לנו את זה.
ישראל שוורץ:
כל הדברים האלה כתובים בהנחיות לחוקרים.
ישראל שוורץ:
הדרך היחידה שלנו לטפל בדברים היא באמצעות תלונות שמתקבלות.
קולט אביטל:
קיבלנו תלונות ועכשיו אני מבקשת ממך לטפל במקרים שאתה יודע שחוקרים התנהגו לא בסדר.
פבל שוסטר:
זה לא רק לגבי חקירת המשכנתאות, אלא גם לגבי הבדיקות שנעשות לאמהות חד-הוריות.
פולינה קרפי-בין:
אנחנו מודים לוועדה.
פולינה קרפי-בין:
אני מודה גם למר גרמן קונסטנטינובסקי שנותן תשומת לב לאנשים שנמצאים במצב סוציאלי קשה מאוד, אבל הבעיה שלנו אינה רק סוציאלית, אלא הבתים עצמם.
פולינה קרפי-בין:
הבנקים למשכנתאות נתנו לנו הלוואות ואנחנו חייבים לשלם את מה שקיבלנו.
קולט אביטל:
האם יש התקדמות בשטח, משפצים בתים?
פולינה קרפי-בין:
השיפוץ אינו פתרון.
פולינה קרפי-בין:
אם בבית שלי – כמו בכל הבתים האחרים - יש טרמיטים, שום שיפוץ לא יעזור.
קולט אביטל:
זה נושא שאנחנו מטפלים בו מזה זמן וכבר קיימנו מספר ישיבות בנושא.
קולט אביטל:
בקרוב נזמן שוב ישיבה, כי הגענו להסכם עם משרד השיכון שבתים שאפשר לשפץ, ישופצו.
קולט אביטל:
בתים שאי אפשר לשפץ, צריך למצוא פתרון אחר.
רומן ברונפמן:
הם קיבלו רק חלק מהמלצה שלנו.
קולט אביטל:
לפיכך נקיים ישיבה נוספת עם שר השיכון החדש על הנושא הזה.
קולט אביטל:
אנחנו נדרוש למצוא פתרון לכולם.
פולינה קרפי-בין:
על מה אנחנו צריכים לשלם משכנתא במשך 28 שנים?
קולט אביטל:
את צודקת ולכן אנחנו נזמן ישיבה עם שר השיכון כדי למצוא פתרון.
קולט אביטל:
- - - - - - -
קולט אביטל:
אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.
קולט אביטל:
הישיבה מוקדשת היום לגיוס עולות חדשות לצה"ל.
קולט אביטל:
גילינו שהתקנות שונו לרעה בצורה די משמעותית.
קולט אביטל:
אנחנו רוצים ללמוד את העובדות, כדי לדעת איך דברים כאלה נעשים בלי ליידע את הרשויות.
קולט אביטל:
אנחנו מדברים על ציבור של עולות חדשות.
קולט אביטל:
מספרן לא כל כך גדול.
קולט אביטל:
בסך הכל מגיעות 1600,1700 בנות.
קולט אביטל:
עד עכשיו היה מקובל שגיל הגיוס הוא בסביבות גיל 20, עכשיו הגיל הורד ל17.
מרינה סולודקין- סגנית שרת הקליטה:
אלו שהגיעו אחרי גיל 17 לא גויסו.
קולט אביטל:
המידע שקיבלתי הוא שהגיל הורד לגיל 17.
אמיר רוגובסקי:
הפוך.
מרינה סולודקין:
הניסוח לא נכון.
מרינה סולודקין:
עולות חדשות עד גיל 20 חייבות בגיוס.
מרינה סולודקין:
זה בכמה ארצות מוצא בעייתי כי משפחות החליטו לא לעלות בגלל זה.
קולט אביטל:
אני רוצה לשמוע מה הן העובדות, מה השיקולים, מה הסמכויות של צה"ל לשנות דברים כאלה.
קולט אביטל:
האם זה עבר לוועדת החוץ והביטחון?
קולט אביטל:
האם ראש אכ"א הוא זה שיכול להחליט?
קולט אביטל:
אני תוהה אצל מי הסמכויות.
קולט אביטל:
השאלה היא אם הסמכויות האלו יכולות להיות בצה"ל בלי שום התייעצות עם גורמי עלייה.
אמיר רוגובסקי:
חוק שירות ביטחון קובע שגיל הגיוס לשירות סדיר הוא עד גיל 29 לגברים, ועד גיל 26 לנשים.
אמיר רוגובסקי:
החוק לא מבחין בין עולים חדשים לאלה שנולדו בארץ.
קולט אביטל:
לא ניתנו הקלות לעולים?
אמיר רוגובסקי:
לא בחוק.
אמיר רוגובסקי:
בחוק יש התייחסות לכל הנושא של הרופאים.
אמיר רוגובסקי:
החוק מאפשר לשר הביטחון או למי שהואצלה סמכותו - אנחנו מדברים על ראש אכ"א או ראש מינהל גיוס - לפטור מיועדים לשירות ביטחון מכל מיני סיבות, כשלצורך העניין יש אפשרות לשר הביטחון ולמי שהואצלה הסמכות לפטור גם מסיבות כמו מדיניות גיוס, גיל וסיבות נוספות.
קולט אביטל:
האם אתם יכולים לשנות גיל גיוס, משך גיוס בלי שום אישור של ועדה כלשהי בכנסת?
אמיר רוגובסקי:
מה שקשור לגיל או למשך שירות רשום בתוך החוק ולכן מחייב שינוי בחוק.
אמיר רוגובסקי:
זה בוודאי לא בסמכותנו.
אמיר רוגובסקי:
אנחנו מידי שנה מציגים בפני ועדת חוץ וביטחון את סיבות הגיוס ואת ההיקפים.
אמיר רוגובסקי:
אחת לשנה אגף כוח האדם מציג את כל פרק כוח האדם לוועדת חוץ וביטחון, ובכלל זה גם את מספר המתגייסים, סיבות הגיוס או אי הגיוס.
אמיר רוגובסקי:
מה שיוצא בכותרות זה בדרך כלל למה לא מתגייסים וכמה לא מתגייסים.
אמיר רוגובסקי:
עכשיו אדבר על מדיניות הגיוס שהייתה לגבי העולות החדשות או העולים בכלל.
אמיר רוגובסקי:
מדיניות הגיוס קבעה שגיוס העולות יהיה עד גיל 20.
אמיר רוגובסקי:
בפקודות לא שינינו שום דבר.
אמיר רוגובסקי:
אלו פקודות שמפורסמות ברשומות.
אמיר רוגובסקי:
גיל הגיוס שנקבע לעולות חדשות היה גיל 20.
קולט אביטל:
האם כשאתם מקבלים החלטות אתם מודיעים על כך למשרד הקליטה, לסוכנות היהודית, או שמישהו צריך ללכת לפשפש ברשומות כדי לדעת?
קולט אביטל:
אמיר רוגובסקי: יש שיתוף פעולה עם משרד הקליטה ועם הסוכנות.
קולט אביטל:
האם אנחנו מחויבים?
קולט אביטל:
האם זה נדרש?
קולט אביטל:
בוודאי שכן.
יורי שטרן:
לא בקבלת ההחלטות?
קולט אביטל:
מסתבר שלפי החוק הם לא צריכים בקבלת החלטות.
אמיר רוגובסקי:
החוק מאפשר לי לגייס עולות עד גיל 26, הוא לא נותן הקלות.
קולט אביטל:
באיזה שהוא שלב החלטתם לפטור את העולות החדשות.
אמיר רוגובסקי:
לא לחייב בגיוס.
אמיר רוגובסקי:
החלטנו, עם גלי העלייה הגדולים, לקבוע מדיניות מקלה לעולים חדשים ולעולות חדשות.
אמיר רוגובסקי:
נקבע שעולים חדשים, למרות שגיל הגיוס הוא עד גיל 29, יחויבו בגיוס עד גיל 25.
אמיר רוגובסקי:
לגבי עולות חדשות אמרנו שלא נגייס לגיוס סדיר מעל גיל 17.
קולט אביטל:
עד מתי היה הנוהל הזה?
קולט אביטל:
מי קיבל את ההחלטה הזאת.
מרינה סולודקין:
מה עשיתם אחרי הערעור של משרד הקליטה?
אמיר רוגובסקי:
לאחרונה,גם בעקבות דוח מבקר המדינה וגם בעקבות הערות שקיבלנו מהתחום המשפטי, הסתבר שהמדיניות הזאת היא מדיניות מפלה.
אמיר רוגובסקי:
הפער בין עולות חדשות לעולים חדשים הוא פער לא סביר, כיוון שגברים מחויבים בגיוס עד גיל 25, 4 שנים מעל לגיל השירות הסביר, ונשים מחויבות מגיל 17.
אמיר רוגובסקי:
כשאנחנו מדברים על עולים שצריכים להסתגל לארץ ולשרת בצבא, דין גבר כדין אישה, לא צריכה להיות אבחנה.
אמיר רוגובסקי:
הובהר לנו גם שאנחנו יוצרים אפליה לא סבירה בין העולות החדשות לילידות הארץ.
אמיר רוגובסקי:
ילידות הארץ מחויבות בשירות מגיל 18.
אמיר רוגובסקי:
גם אם הבחורה בת 20 אנחנו מחייבים אותה בשירות.
אמיר רוגובסקי:
ילידת ישראל שהוריה היגרו לחו"ל מחויבת בשירות, למרות שהיא יכולה להגיד ששנים רבות היא חיה בחו"ל.
אמיר רוגובסקי:
למה?
אמיר רוגובסקי:
כי היא ילידת ישראל.
אמיר רוגובסקי:
על המשקל הזה בחנו את המדיניות מחדש.
קולט אביטל:
הטענה לאפליה באה ממבקר המדינה?
אמיר רוגובסקי:
היא התחילה מדוח מבקר המדינה על מדיניות הגיוס, והיא המשיכה בחוות דעת משפטית של המערכת שבחנה את הפקודות של אכ"א מול היישום שלהן.
אמיר רוגובסקי:
הפקודות של אכ"א קבעו גיל 20, היישום שלהן בפועל היה עד גיל 17.
קולט אביטל:
אתם ככלל החלטתם לא לגייס.
קולט אביטל:
השאלה היא אם עולה חדשה יכולה להתגייס למרות שהיא פטורה.
אמיר רוגובסקי:
בוודאי, אם היא נמצאה מתאימה.
אמיר רוגובסקי:
ישנן מאות עולות שגויסו לצה"ל בשנים האלו.
אמיר רוגובסקי:
בשנת 2002 יזמנו משלוח מכתבים לעולות חדשות בגילאים האלה.
אמיר רוגובסקי:
הצענו להן לשרת בצה"ל מתוך התפישה ששירות בצה"ל מחבר אותן לחברה הישראלית, מאפשר להן להשתלב טוב יותר ולהיקלט בארץ טוב יותר.
אמיר רוגובסקי:
למעלה מ200 עולות חדשות פנו ללשכות הגיוס וביקשו לשרת.
אמיר רוגובסקי:
75% מאלו שפנו אלינו גויסו.
אמיר רוגובסקי:
זה אפילו שיעור יותר גבוה מאשר מה שאנחנו מגייסים בקרב ילידות ישראל.
אמיר רוגובסקי:
לאחר הפיילוט שנעשה ב2002 וב-2003 עשינו בחינה בתוך צה"ל והחלטנו להחיל את המדיניות כפי שהיא כתובה בפקודות, דהיינו גילאים 17 עד-20.
אמיר רוגובסקי:
אנחנו מדברים על גיל 17 עד 20, לא כולל 20.
אמיר רוגובסקי:
עולה בגיל 20 נשארה פטורה מחובת השירות.
אמיר רוגובסקי:
אמרו שהשינוי שעשינו חל רטרואקטיבית.
אמיר רוגובסקי:
המערכת עובדת כאשר שנת הגיוס שלנו אינה שנה קלנדרית.
אמיר רוגובסקי:
אנחנו מתחילים את הגיוס בסוף חודש יולי, מכיוון שאנחנו צריכים שהנוער יסיים כיתה י"ב.
אמיר רוגובסקי:
שנת הגיוס שלנו מתחילה ביוני ומסתיימת ביוני שנה לאחר מכן.
אמיר רוגובסקי:
אנחנו מגייסים את השנתון הרלוונטי, זאת אומרת השנתון של גיל 18 באותה שנה.
אמיר רוגובסקי:
כאשר נאמר שהחלנו את זה רטרואקטיבית, למעשה פשוט איזנו בין העולות החדשות לבין אותו שנתון לידה של ילידות הארץ.
יורי שטרן:
מה איזנתם?
אמיר רוגובסקי:
אמרנו שאנחנו רוצים שהמדיניות תוחל על אותם שנתוני לידה.
אמיר רוגובסקי:
בהחלה רטרואקטיבית ישנה אוכלוסייה שעלתה לישראל מתוך ידיעה שהיא אינה משרתת בצה"ל.
אמיר רוגובסקי:
מאחר והיא עלתה לישראל מתוך ידיעה שהיא אינה משרתת בצה"ל, ואנחנו בכל זאת שלחנו לה צווי התייצבות ראשוניים ללשכת הגיוס לבדיקות רפואיות וכן הלאה.
אמיר רוגובסקי:
.
קולט אביטל:
האם ברגע שהחלטתם הודעתם לסוכנות היהודית, לגופים?
קולט אביטל:
האם הודעתם לאנשים שעלו לארץ מתוך ידיעה שהם לא יצטרכו להתגייס?
אמיר רוגובסקי:
הודענו.
אמיר רוגובסקי:
דור הביניים הוגדר עד ינואר 2006.
קולט אביטל:
מה זה דור הביניים?
אמיר רוגובסקי:
דור הביניים זה כאלו שעלו לארץ מתוך ידיעה שהן לא תשרתנה, או כאלו שיעלו לארץ בכל שנת 2005.
אמיר רוגובסקי:
אם אומרים לי שנציגי משרד הקליטה או הסוכנות אמרו להן שהן מיועדות לעלות באוגוסט 2005, אבל כשדיברו איתן הן היו בתפישה של המדיניות הקודמת.
אמיר רוגובסקי:
לא רצינו שתהיה סתירה בין האמירות של גורם מוסדי מטעם ממשלת ישראל מול הגורם הצה"לי.
אמיר רוגובסקי:
אומנם שלחנו את צווי חובת ההתייצבות, אבל לא נחייב בשירות אם הן אינן רוצות.
אמיר רוגובסקי:
עולה חדשה שתעלה החל מינואר 2006 תחויב בשירות עד גיל 19, בדומה לילידת ישראל.
קולט אביטל:
ואם היא מגיעה לארץ בגיל 20?
אמיר רוגובסקי:
היא פטורה משירות.
אמיר רוגובסקי:
אנחנו בסך הכל שינינו את המדיניות לגבי גילאי 17,18,19.
אמיר רוגובסקי:
הצווים נשלחו לבנות.
אמיר רוגובסקי:
אנחנו נשלח מכתב עם טופס שמאפשר להן לבקש פטור משירות ביטחון.
אמיר רוגובסקי:
אנחנו בהתחלה אמרנו שהיא תתייצב בלשכת הגיוס ותגיש את זה, אבל אחרי שיחה עם חנוך החלטנו שהיא לא חייבת אפילו להתייצב, היא יכולה לשלוח בדואר ללשכת הגיוס שהיא לא מעונינת בגיוס, לא משנה מה הנימוקים שלה.
קולט אביטל:
זה נכון עד ינואר 2006.
קולט אביטל:
מינואר 2006 הרשויות שעוסקות בעלייה, בין אם זה הסוכנות היהודית או נתיב, תצטרכנה להודיע לכל מי שרוצה להגיע שאם היא מגיעה לפני גיל 20 היא חייבת בשירות.
אמיר רוגובסקי:
מכתב כזה נשלח.
אמיר רוגובסקי:
איפה כשלנו?