GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גד דיעי:
אני במסגרת תפקידי כיושב ראש האגף המקצועי במרכז המורים.
גד דיעי:
עוברים דרכי, אולי מתנקזים במשרד שלי המון מורים בכלל והרבה מורים עולים חדשים.
גד דיעי:
אני יכול להגיד דברים ברורים: הם הקורבן הראשון בכל .
גד דיעי:
אם מתחילים פיטורים מנהליים – הם הקטגוריה שנופלים.
גד דיעי:
אם מתחילים מורים למוסיקה – לוקחים את כל המורים למוסיקה, קבוצה גדולה, מורים לחינוך גופני, כולל מורים למתמטיקה, כולל מורים למדעים.
גד דיעי:
הרי יש הגדרות אחרות.
גד דיעי:
אם לא מקצוע בלתי נדרש אז זה תרומה נמוכה.
גד דיעי:
איבוד מעמד.
גד דיעי:
אולי ארבעה אחוזים.
גד דיעי:
כשישנם מורים שעבדו בבתי ספר יהודיים בחוץ לארץ, שם מקבלים לפני טרום עליה ארצה, הם מקבלים חצי אחוז על כל שנת עבודה.
גד דיעי:
היה סעיף אחד, תקנה היתה, מיוחדת למורים מחבר העמים.
גד דיעי:
מי שעלה בגיל חמישים ועבד עשר שנים לפחות, אז הוא זכאי להגדלה של שלושים אחוז.
רומן ברונפמן:
ונקלט בשנתיים הראשונות שלו בארץ.
גד דיעי:
נכון.
קולט אביטל:
על זה יש לנו שינוי בחוק.
גד דיעי:
ואני הייתי שותף לזה.
גד דיעי:
וצמצמו לקבוצה קטנה, מתי מספר.
גד דיעי:
אני אומר לכם, הכתובת היחידה שיש להם בבכי ובסבל ובטיפול זה ארגוני המורים, לצערי הרב.
אירינה בכשי:
אני מורה למתמטיקה עם ותק של שלושים ושלוש שנים, חלק ברוסיה וחלק כאן.
אירינה בכשי:
אני מורה קבועה במשרד החינוך ועובדת שבע שנים במשרד החינוך והיום מפטרים אותי ולא מסכימים לתת לי לעבוד לפחות עוד שלוש שנים שחסרות לי כדי להיות זכאית לפנסיה.
אירינה בכשי:
קודם כל, אני מורה עם תואר שני, דבר שני אני הבאתי לוועדה הפריטטית את ההמלצה של המנהלת הקודמת שלי שהיא כותבת שאני מורה טובה והמלצה חמה בסך הכל.
אירינה בכשי:
וגם הבאתי תוצאות מבחן בגרות של תלמידי שהם עשו מבחן בגרות בכיתת מב"ט בכיתה י' שכמעט רוב מהם קיבלו מעל תשעים.
אירינה בכשי:
ועכשיו טוענים שאני לא תורמת למערכת.
אירינה בכשי:
בעלי עובד בחוזים קצרים, זמניים, ונוסע בשביל לעבוד לחיפה.
אירינה בכשי:
אז לא ברור מה יהיה אחר כך.
אירינה בכשי:
אני משלמת משכנתא.
אירינה בכשי:
אני צריכה לשלם כל חודש כמעט אלפיים שקל עד שנת אלפיים עשרים ואחד.
אירינה בכשי:
בלי פנסיה.
אירינה בכשי:
איך אנחנו צריכים לחיות?
בלה לנדה:
שמי בלה לנדה, אני מורה למחשבים בבית ספר בן יהודה בעפולה.
בלה לנדה:
עליתי ארצה לפני ארבע עשרה שנה מאוקראינה.
בלה לנדה:
הייתי מורה לכימיה ומשרד החינוך קבע לי ותק בהוראה של עשרים שנה ותואר שני בתחום הכימיה.
בלה לנדה:
בהמלצת משרד החינוך עשיתי הסבה מקצועית.
בלה לנדה:
למדתי שנתיים בקורס במט"ח - שילוב מחשבים בהוראה.
בלה לנדה:
לא רק אני.
בלה לנדה:
זה משרד החינוך הזמין את המורים לכימיה, מתמטיקה, פיזיקה וביולוגיה לבוא וללמוד בקורסים.
בלה לנדה:
עכשיו, אחרי שתים עשרה שנות עבודה נאמנות פשוט זורקים אותי.
קולט אביטל:
את קיבלת מכתב פיטורים?
בלה לנדה:
אני קיבלתי מכתב והייתי כבר בשימוע.
בלה לנדה:
אני חושבת שפיטוריי זה תוצאה של דעה קדומה מצד מנהלת בית הספר שהגיעה אחרי המנהלת פנינה בן דוד.
בלה לנדה:
בשיחה בשנה שעברה עם המפקח סיפרתי לו דברים חמורים ועכשיו היא שנתיים רודפת אותי כבר.
בלה לנדה:
ופשוט היא מוציאה אותי מכל הפרוייקטים שיש בבית הספר ואומרת שהתרומה שלי לא טובה ולא מספיקה.
בלה לנדה:
אני מורה למחשבים, מורה לחשבון, והשנה היא עשתה לחץ גדול ונתנה לי גיאוגרפיה וכתבה שאני מורה לגיאוגרפיה לא טובה, למרות שאפילו פעם אחת לא ביקרה בשיעורים שלי.
בלה לנדה:
ותגידו לי, אני שתים עשרה שנה עבדתי כמורה לכימיה.
בלה לנדה:
אני עבדתי כמעט בשמונים אחוז של משרה במשך כל השנים.
בלה לנדה:
ועכשיו זורקים אותי לפנסיה מוקדמת של אלף שקל.
רומן ברונפמן:
אני רציתי לשאול אחרי כל השימועים האלה את מר שבת.
רומן ברונפמן:
יש ברשימת המפוטרים של ארבעת אלפים חמש מאות איש מנהל בית ספר אחד?
קולט אביטל:
שאלה מאוד נכונה.
איליה לפסקי:
רבותיי, המקרה שלי דוגמה למה שאמרו קודם, הכל.
איליה לפסקי:
אני עובד בבית ספר שרק קיבלו מכתבים מורים מברית המועצות עם תואר שני, בגיל חמישים, עם וותק עם מקצוע כמוני, חינוך גופני, מורים למתמטיקה ומחשבים ומורה מחנך.
איליה לפסקי:
את כולם פיטרו.
קולט אביטל:
איפה אתה?
קולט אביטל:
באיזה בית ספר?
איליה לפסקי:
בית ספר ניצנים בבאר שבע.
איליה לפסקי:
קריטריון אחד קיים בשטח: זה היחס של המנהלת למורה הזה או למורה אחר.
איליה לפסקי:
זה הדבר היחיד.
איליה לפסקי:
אין קריטריון אחר.
איליה לפסקי:
למשל אני, אף פעם אחת המנהלת לא היתה בשיעור שלי.
איליה לפסקי:
שנתיים אני עובד שם ואף פעם לא היתה.
איליה לפסקי:
לא היתה ביום ספורט.
איליה לפסקי:
הבית ספר שאני עבדתי בו קודם המנהלת אמרה, איליה, השיעור שלך זה הצגה.
איליה לפסקי:
המפקח היה בשיעור שלי: איליה, אתה מורה אמיתי.
איליה לפסקי:
ופתאום אני קיבלתי מכתב פיטורים.
איליה לפסקי:
פתחתי את התיק האישי - -
קולט אביטל:
כמה זמן אתה עובד?
איליה לפסקי:
אני עובד אחת עשרה שנים, בבית הספר רק שנתיים.
איליה לפסקי:
יש היסטוריה למנהלת הזו וכתבתי פה.
איליה לפסקי:
היסטוריה כבר אחת עשרה שנים.
איליה לפסקי:
ביום הראשון שבאתי לבית ספר היא אמרה: אתה יוצא מפה רק עם מכתב פיטורים, ותפרה את התיק שלי.
איליה לפסקי:
בתיק שלי אין שום מכתב מילדים, שום מכתב ממורים, רק ממנהלת.
איליה לפסקי:
החלפתי מנעול, נכנסתי לאולם לא בזמן וכל מיני שטויות.
מיכאל פרידברג:
שמי מיכאל פרידברג.
מיכאל פרידברג:
אני רציתי להתייחס לשני דברים שפחות נאמרו.
מיכאל פרידברג:
אלף, הקונפליקט שעליו מדברים, ממש לא הייתי רוצה שהוא ייראה כקונפליקט עדתי, בין יוצאי מקומות שונים.
מיכאל פרידברג:
בבית הספר בינתיים תרשו לי לא לומר שמות, כי אני מאוד מקווה שמכתב הפיטורים שלי יבוטל.
מיכאל פרידברג:
לי היה חשוב לתקן את הנימה הזאת.
מיכאל פרידברג:
ואני מרגיש שגם את נגד הנימה הזאת ורציתי לתקן אותה.
מיכאל פרידברג:
עכשיו, מה ההצעות שאיתן באתי: להקים לאלתר גרעין, קבוצה שבינתיים תעבוד בחינם, שהיא תהיה גרעין של מכון ארצי להשתלמות והכשרה.
מיכאל פרידברג:
אני כתבתי על זה בכמה מאמרים ודיברתי בקבוצה של ועדת דברת בראשון לציון.
מיכאל פרידברג:
זה דבר ראשון.
קולט אביטל:
תודה רבה על החומר.
קולט אביטל:
אנחנו נקבל ונצלם.
קולט אביטל:
אני אבקש ממר ציון להגיב.
קולט אביטל:
אמרת גם שיש לך איזה מסר משרת החינוך.
ציון שבת:
ראשית, יש מנהלים ברשימות, לגבי שאלתך חבר הכנסת ברונפמן.
רומן ברונפמן:
אנחנו נוכל לקבל שמות?
רומן ברונפמן:
בין המנהלים ודאי רק יוצאי ברית המועצות.
ציון שבת:
אנחנו נעביר.
קולט אביטל:
זה צריך לנחם אותנו?
ציון שבת:
התשובה היא כן.
ציון שבת:
יש מנהלים.
ציון שבת:
אני לא יודע אם זכותך לקבל .
ציון שבת:
אני צריך לבדוק אם מותר לי להעביר לך את העילה, עם כל הכבוד.
קולט אביטל:
כל אחד מכם היתה לו זכות ואפשרות להביע את דעתו.
קולט אביטל:
אני מציעה שגם נשמע, אולי יש פה איזה מסר.
רומן ברונפמן:
אם הפקיד לא עונה כמו שצריך?
קולט אביטל:
הפקיד יענה.
קולט אביטל:
ומה שלא יענה תשאל את השרה.
ציון שבת:
ראשית, אני רוצה למחות על הקונספירציות שמייחס רן ארז למשרד החינוך על כך שהוא מחפש את המורים העולים לתואר שני ואותם לפטר.
ציון שבת:
זה הרי המצאה שהיא אפילו ציניקנית.
רן ארז:
זו התוצאה .
רן ארז:
זו לא המצאה.
ציון שבת:
זו המצאה.
ציון שבת:
אין מחשבה כזו במשרד, אין מעשים כאלה במשרד.
ציון שבת:
זה רק עולה במוחות שהם לא במשרד החינוך.
רומן ברונפמן:
יש לכם סטטיסטיקה כמה מהמורים הם - --
ציון שבת:
היה לי גל מאוד ואפילו אמיתי לפתוח בשיר הלל בעשרים השנים האחרונות.
ציון שבת:
אז אני אומר כאן, מבלי להישמע ציניקן.
ציון שבת:
כי אחרת, אם הייתי פותח בזה הייתם אומרים, תראו איזה ציניקן.
ציון שבת:
מפטר מורים ובא כעת לספר לנו סיפורים על אהבתו והערכתו למורים.
ציון שבת:
אז אני אפילו הצעתי לחבר הכנסת יאסינוב שכדי לשמוע את משרד החינוך על תרומתם האדירה של המורים העולים בעשרים השנים האחרונות, ראוי שתהיה ישיבה מיוחדת לזה בוועדת הקליטה.
ציון שבת:
אני לא רוצה להיות פופוליסט.
ציון שבת:
אני דיברתי על הדברים הכואבים ישר, מבלי ליפות את זה במלים, מבלי למצוא חן בעיני אחרים, הרי זו במה מצוינת למצוא כעת חן בעיני היושבים כאן.
קולט אביטל:
אני מבקשת שתענה עכשיו לעניין, אנשים מצפים לתשובות.
ציון שבת:
הקריטריונים שקבענו אנחנו עומדים עליהם.
ציון שבת:
אני אומר ככה: כל הקריטריונים שנקבעו, אנחנו עומדים עליהם ונעמוד עליהם עד הסוף.
ציון שבת:
כך שאם חלילה אדם שנמצא בתוך הקריטריונים האלה קיבל מכתב פיטורים, עדיין יש לו אפשרות לערער אלי, לשרה, למנהלת הכללית - - -
קולט אביטל:
מה תשובתך לכל האנשים ששמעת כאן היום.
קולט אביטל:
כמה אמהות חד הוריות.
קולט אביטל:
מה תשובתך?
רומן ברונפמן:
והמקצועות הנדרשים.
ציון שבת:
לגבי הסיפורים האישיים, אני רוצה לומר כאן, שמענו רק צד אחד.
ציון שבת:
עם כל הכבוד.
ציון שבת:
דיווחו על מערכת היחסים שבין מנהל לבין מורה.
ציון שבת:
אני לא כאן כדי לדעת את הצד של המנהלים, למה הם עשו, למה הם חושבים.
ציון שבת:
הרי מביאים לכאן מורים, כל אחד מספר את הסיפור האישי שלו שהוא קשה אחד יותר מהשני.
ציון שבת:
אני לא יכול להגיב על הסיפורים.
ציון שבת:
אבל לגבי תשובה כוללת על קריטריונים, כל מי שעונה על הקריטריונים של מורה חד הורית, כל מי שעונה על כל הקריטריונים שכתבנו, מתבקש לפנות אלי באופן ישיר.
ציון שבת:
זה לגבי קריטריונים של המורים .
ציון שבת:
גבירתי, אנחנו כתבתנו בכל מכתב שמורה קיבל - -
יורי שטרן:
איך קבעתם קריטריונים ונשלחים מכתבים שלא לפי הקריטריונים?
יורי שטרן:
מי אחראי על כך?
ציון שבת:
בכל מכתב שמורה קיבל הביתה, במכתב הזימון לועד הפריטטית, כתוב שם בפירוש לכל מורה ומורה, ותקנו אותי אם אני טועה: אם הנך שייך לאחת הקבוצות האלה, אתה יכול לערער גם אלינו באופן ישיר ואנחנו, אני אישית החזרתי למעלה מארבעים מורים שפנו אלינו באופן ישיר ושלחו מסמכים, אני החזרתי עוד לפני שהם הגיעו לועדות הפריטטיות שפעלו.
יורי שטרן:
הרי אלה דברים שידועים מראש.
קולט אביטל:
הם לא יכולים לדעת מראש מי אמא חד הורית.
יורי שטרן:
בודאי שכן.
ציון שבת:
אני רוצה לומר ככה: למורים עובדי המדינה יש את הזכות, זה לא טובה שאני עושה למישהו, לערער גם אלי וגם לשרה.
ציון שבת:
לעובדים שאינם עובדי מדינה אני רוצה לומר משהו שהוא מסר מהשרה שהגיע עכשיו באמצע הישיבה.
ציון שבת:
למורים שהם עובדי בעלויות ורשויות.
ציון שבת:
למרות שאנחנו לא מעסיקים שלהם.
רומן ברונפמן:
אדון שבת, שאלה פרופסיונלית, בתיק האישי של המורה מצוין מצבו המשפחתי – כן או לא?
ציון שבת:
מה זה מצב משפחתי?
רומן ברונפמן:
נשוי, חד הורי, עם ילדים.
רומן ברונפמן:
האם מצוי בתיק האישי של המורה מצב משפחתי של המורה?
ציון שבת:
אם הוא העביר את המידע הזה למשרד, המידע הזה קיים.
ציון שבת:
אם הוא לא העביר – אז הוא לא קיים.
מיכאל כהן:
אני רוצה בצורה אופטימית, אני כן מצטרף לחברי שאמרו קודם, תרומתם של העולים לא תסולא בפז.
מיכאל כהן:
זאת אומרת, אנחנו באמת עליה ברוכה מאוד.
מיכאל כהן:
יחד עם זאת, מדובר בששת אלפים מורים עולים שנמצאים במערכת.
מיכאל כהן:
תשעים ותשעה נקודה חמש מצוינים.
מיכאל כהן:
אז מדובר כאן על כשלושים מורים שיש כרגע - - -
קולט אביטל:
יש כאן כרגע יותר משלושים מורים.
מיכאל כהן:
אני מדבר על מערכת החינוך הרשמית בתיכונים ובחטיבות הביניים, שזה אפס נקודה חמש אחוז מכלל המורים העולים, שזה פחות מאפס נקודה שלוש מכלל המורים.
יורי שטרן:
זה לא נכון פשוט אדוני.
מיכאל כהן:
אם יש לך נתונים אחרים תעבור אלינו.
יגאל יאסינוב:
אלה יש להם ותק יותר מעשר שנים.
יגאל יאסינוב:
זה בדיוק כי אחרים אתה מפטר - - - אי אפשר לשמוע את זה.
יגאל יאסינוב:
זה מניפולציה במספרים.
מיכאל כהן:
אני ישבתי אתמול עד אחת בבוקר כדי לדעת את הנתונים.
מיכאל כהן:
ואמרתי, עד עשר שנים זה הנתונים שניתנו על שלושים.
מיכאל כהן:
מעבר לעשר שנים ואם ראינו פה את הדוגמאות, ברובן הן מעל עשר שנים, שתים עשרה, שלוש עשרה, ארבע עשרה, חמש עשרה.
קולט אביטל:
תסלח לי, לא כדאי לך להיכנס לסוגיה הזאת.
קולט אביטל:
קח את עצתי.
יגאל יאסינוב:
יש הגדרה פרוצה אם כבר מדברים על הגדרות.
מיכאל כהן:
עשינו הרחבה.
מיכאל כהן:
לגבי הדרום, מכיוון שבדרום נקלטו המון מורים בצורה מאסיבית, אלפי מורים, טבעי ששם יש קצת יותר מורים מפוטרים מאשר במקום אחר.
מיכאל כהן:
כלומר, הכל יחסי למה שנאמר כאן.
מיכאל כהן:
אנחנו נבדוק את המקרים אחד לאחד ונעשה מאמץ לצמצם אותם.
מיכאל כהן:
אני גם מקווה שבסופו של דבר ההסכמות יגיעו מארגוני המורים וכל הפיטורים יבוטלו ואז כולנו נצא נשכרים.
קולט אביטל:
זו ישיבה לא קלה.
קולט אביטל:
בסך הכל אני למען הגילוי הנאות, אני בת של מורה.
קולט אביטל:
אני יודעת מה זה להיות מורה ומה זה להקדיש את כל החיים ושעות גם אחרי העבודה כדי להכין שיעורים ולתקן עבודות ושעבודתו של מורה לא נגמרת.
קולט אביטל:
בשבילי סך הכל ששמעתי כאן אני מכירה את הנושאים ובאמת זו ישיבה די עצובה.
קולט אביטל:
אז ברור לגמרי, שדבר שחשוב לנו בתור ועדה ובכלל כאזרחי המדינה וכח"כים – שלא יפטרו מורים, אבל אחת כמה וכמה כשאנשים מגיעים ממדינה זרה, כשמביאים אתם רמות השכלה וסטנדרטים גבוהים, כשמביאים ותורמים לתרבות ולחינוך הישראלי, דווקא אותם לפטר, בתור מדינה שמנסה לקלוט עליה – זה דבר שלא יעלה על הדעת.
קולט אביטל:
ולכן, אני רוצה אולי להקריא פחות או יותר,אנחנו נשב וננסח את זה בצורה יותר מדויקת אחר כך:
קולט אביטל:
הוועדה דורשת ממשרד החינוך להקפיא את הליך הפיטורים הנוכחי, לגבש קריטריונים ברורים ונוקשים בנוגע לפיטורי מורים, אשר יתנו עדיפות בהשארה במערכת לבעלי השכלה גבוהה.
קולט אביטל:
זאת אומרת, אנחנו גם עומדים, אם אתם מדברים על דו"ח דברת, אם אתם רוצים להעלות את מעמדו ואת רמתו של המורה, צריך לתת העדפה לבעלי השכלה גבוהה, למורים מקצועיים, ולהתחשב גם במצבם הסוציו כלכלי, המשפחתי והפנסיוני של המועמדים לפיטורים.
קולט אביטל:
אנחנו רוצים לפנות, אם אתה אומר שבסך הכל מדובר בשלושים אנשים, ואנחנו חושבים שמדובר ביותר, אנחנו רוצים לפנות למשרד החינוך.
קולט אביטל:
אלף, אחרי הישיבה הזאת אני מקבלת את הצעתו של חבר הכנסת ברונפמן.
קולט אביטל:
אנחנו נרצה כוועדה להיפגש ולשמוע משרת החינוך עצמה.
קולט אביטל:
ובינתיים, כשמדובר בתהליך פיטורים של מורים עולים, אנחנו רוצים לפנות, ואני עשיתי את זה בלי תיאום אתם, להסתדרות המורים.
קולט אביטל:
ואני מבקשת גם מהסתדרות המורים להיות שותפה לבדיקה הזו של מיהם המועמדים לפיטורים מבין העולים.
קולט אביטל:
צהרים טובים למנכ"לית, לאדוני השופט, לכל החברים בוועדה, לאנשי משרד הקליטה, אני מבקשת לפתוח את הישיבה השניה או השלישית שלנו היום.
קולט אביטל:
אבל אנחנו קראנו לישיבה מהירה, דחופה בגלל אירועים שזעזעו את כולנו.
קולט אביטל:
אני רוצה להתייחס לנושא הזה מצד אחד ברגישות.
קולט אביטל:
בסך-הכל אף אחד מאתנו בקיום ישיבה כזו לא רוצה להטיל סטיגמה על קהילה שלמה.
קולט אביטל:
וגם כולנו צריכים לזכור שחלק גדול מהבעיה נובע ממשברים בעלייה.
קולט אביטל:
רוב הקהילה שמגיעה לארץ אין בה סממנים של אלימות ומשהו קורה לנו כאן בארץ באווירה הכללית שגורמת למשברים.
קולט אביטל:
אבל מצד שני אני גם רוצה לראות מה ואיך אנחנו יכולים להיערך לתופעה שלצערי ולמרבית בושתנו לא רק שלא חדלה, לפי מיטב הבנתי היא רק הולכת ומחריפה.
קולט אביטל:
עכשיו זאת לא ישיבה ראשונה שאנחנו דנים בנושא הזה.
קולט אביטל:
אנחנו דנו בעיקר בנושא של בני-נוער יחד עם משטרת ישראל.
קולט אביטל:
אנחנו קיבלנו סטטיסטיקות שבסך-הכל זעזעו אותנו.
קולט אביטל:
אם זכרוני אינו מטעה אותי אנחנו כמה פעמים דיברנו על כך שכ-14 אחוזים מבני-הנוער שעולים מאתיופיה הגיעו לרמה זו או אחרת של עבירות ושנפתחו לא מעט תיקים בשנה האחרונה.
קולט אביטל:
אבל כנראה משהו בטיפול שלנו לוקה בחסר, אם אנחנו לא רק שלא מצליחים להתגבר על התופעה אלא התופעה הזאת רק הולכת ותופחת.
קולט אביטל:
והמטרה פה היא לא לקונן ולא לבכות אלא לנסות לראות מה בעצם, לפחות לנסות להבין מה בעצם צריך להיות הטיפול שלנו בבעיה הזאת, איך הוא צריך להיות, אם אין לנו מספיק כלים ובמה כן ניתן לעשות עוד.
קולט אביטל:
אני רוצה אולי לבוא ולהוסיף עוד דבר.
קולט אביטל:
אנחנו בכנסת ללא כל קשר נקודתית לנושא שבגללו התכנסנו, כל שבוע מעלים את הנושא של רצח נשים.
קולט אביטל:
וכל שבוע אנחנו חושבים שאם נדבר זה יעזור.
קולט אביטל:
ויש ודאי היום היערכות יותר טובה גם במשטרה, גם במערכת השיפוטית לטפל בנושא.
קולט אביטל:
ובכל זאת אין שבוע בלי רצח.
קולט אביטל:
אז כנראה שהמעשים לא מספיקים.
קולט אביטל:
וכמו שטיפלנו בעבר בנושאים שהחלטנו שצריך להיות איזשהו כוח לאומי שמתחיל להילחם באיזה שהיא תופעה.
קולט אביטל:
כמו שאנחנו הקמנו כוח משימה לאומי לעסוק בתאונות הדרכים.
קולט אביטל:
יכול להיות שעד שאנחנו לא נתחיל בצורה מאוד אינטנסיבית לטפל בתופעה הזו ונחכה כל פעם לעוד רצח ועוד רצח – לא נתגבר.
קולט אביטל:
אז יכול להיות שזו צריכה להיות מסקנה שלנו באמת להיערך בצורה שונה.
קולט אביטל:
ואני מודה לכל מי שהואיל לבוא.
קולט אביטל:
כל מי שבא הנה מודאג לא פחות ממני מהתופעה הזו ואם ההיענות היתה כל-כך מהירה וכל-כך גדולה סימן שכולנו רוצים יחד לנסות למצוא גם סיבות וגם פתרונות.
קולט אביטל:
ואני מבקשת להעביר את רשות הדיבור למנכ"לית.
מירלה גל:
תודה רבה.
מירלה גל:
קודם כל, בשל חשיבות הנושא אני נמצאת כאן היום.
מירלה גל:
אני לא חושבת שאנחנו צריכים להתעלם באיזשהו אופן מבעיות שקיימות.
מירלה גל:
אבל קודם כל חשוב לי להדגיש אני חושבת שמדובר כאן באחריות כוללת ולאו דווקא של אותם גורמים שעוסקים בקליטת עלייה.
מירלה גל:
אני מאוד שמחתי לשמוע שאת התייחסת לנושא של הסטיגמה משום שאסור שמהוועדה הזו תצא איזה שהיא קריאה שמדובר כאן בתופעה שהיא ייחודית לעולים החדשים.
מירלה גל:
החברה הישראלית כחברה עוברת תקופה מאוד קשה בכל מה שנוגע לאלימות.
מירלה גל:
ואנחנו כולנו צריכים להסתכל במראות הישראלים הותיקים כמו גם העולים החדשים.
מירלה גל:
ואנחנו צריכים לבחון את עצמנו ולראות כיצד אנחנו מטפלים בתופעה של האלימות שאיננה בהכרח, כפי שמנסים לא אחת לצייר תולדה של העלייה ובוודאי לא של עלייה הספציפית.
מירלה גל:
יחד עם זה אני באה ואומרת, באותם מקרים שהם מקרים קשים ובעייתיים אנחנו צריכים לבחון ואם יסתבר שהבעיה היא תולדה של היותו של אדם עבריין כזה או אחר או חשוב, היא תולדה של היותו עולה חדש בקשיים שהוא נתקל בהם, צריך לטפל.
מירלה גל:
אבל לטעמי אנחנו מדברים היום על תופעה שהיא הרבה מעבר לקליטת עלייה.
מירלה גל:
מדובר כאן בחברה הישראלית ולכן אני אפילו תוהה האם הישיבה בנושא כל-כך חשוב צריכה להתקיים בחדר הזה תחת הכותרת של ועדת עליה וקליטה ותפוצות או לא במקום אחר במשכן הזה.
מירלה גל:
כי זה חורג הרבה מעבר לקליטת עלייה.
מירלה גל:
עכשיו אם אנחנו נסתכל באופן ספציפי ואני יודעת שאת ביקשת לבחון באופן ספציפי את קריית משה.
מירלה גל:
אגב, חשוב להדגיש שאותו בחור שהוא חשוד הוא לא מקריית משה.
מירלה גל:
אבל אם אנחנו נבחן באופן ספציפי את קריית משה, כמו גם מקורות אחרים, מספר הפעולות ומספר הפעילויות שננקטות ומספר הגופים שפועלים בתיאום בקרית משה אין לו אח ורע.
מירלה גל:
ואנחנו רואים הרבה מאוד סיפורי הצלחה, אנחנו רואים התקדמות בתחום התעסוקה, אנחנו רואים התקדמות בתחום החינוך.
מירלה גל:
אני בטוחה שכל האנשים שמייצגים את המשרדים השונים כאן ידעו להצביע גם על כל ההצלחות האדירות.
מירלה גל:
ואלמלא אותה פעילות שהיתה נעשית במקום – יכול להיות שהיינו, לצערי הרב, רואים עוד מקרים קשים.
מירלה גל:
אבל אני אומרת, נעשית הרבה מאוד פעילות של גופים, של משרדים ממשלתיים, של תורמים, של הג'וינט שאני לא רואה שנמצא כאן.
מירלה גל:
באמת מגיל 0 כמעט ועד לאחר הבגרות.
מירלה גל:
ולתכניות האלה אנחנו רואים את הפירות שלהן.
מירלה גל:
אני לא אומרת שצריך להתעלם מהפשעים וצריך לבחון אותם וכולם ביחד, כל הגומרים במדינת ישראל כאחד להירתם לפתרון הבעיה שאיננה, אני חוזרת ואומרת, איננה בהכרח של עולים חדשים.
מירלה גל:
אני רוצה לומר שככלל הקהילה האתיופית נהנית מההשקעות הרבות ביותר על פני כל אוכלוסיית עולים אחרת.
מירלה גל:
אני לא אומרת את זה בהיבט השלילי, נהפוך הוא, הרבה מאוד גופים נמצאים במקום.
מירלה גל:
הרבה מאוד תורמים שמוכנים לתרום באופן ספציפי לקהילה האתיופית.
מירלה גל:
ונעשות הרבה מאוד תכניות בתחום הזה.
מירלה גל:
קליטת עלייה היא לא רק מה שעושים משרדי הממשלה או הגופים השונים.
מירלה גל:
גם לחברה הישראלית יש תפקיד מאוד מאוד חשוב בקליטת עלייה.
קולט אביטל:
היא עושה אותו מעל ומעבר, תאמיני לי.
קולט אביטל:
אני חושבת שאם את מביעה פה הערכה, זאת גם השעה להביע הערכה להרבה מאוד ארגונים בחברה האזרחית שמתגייסים ועוזרים בקליטת העלייה.
מירלה גל:
אכן יש לא מעט גורמים בחברה הישראלית שנרתעים לסייע לקליטת עלייה, אבל הלוואי והיו יותר, אני לא בטוחה כמה אנשים קמים בבוקר ואומרים לעצמם, מה אני עושה למען קליטת עלייה.
מירלה גל:
אגב אנחנו שומעים הרבה מאוד בתקשורת, לצערי אם אנחנו פותחים את דפי העיתונות בימים האחרונים או פותחים את הרדיו, אנחנו הרבה מאוד כותרות מאוד מאוד שליליות שכן, אני אומרת, כן מטילות סטיגמות בציבוריים שלמים של עולים חדשים.
מירלה גל:
אני גם שמחה לראות כאן הרבה מאוד אנשי תקשורת.
מירלה גל:
אני שואלת, סליחה, איפה היתה התקשורת כאשר את יזמת כאן לפני זמן לא רב דיון על ההצלחות הרבות של הקליטה האתיופית.
מירלה גל:
ההצלחות האלה לצערי הרב הן רבות והן לא באות לידי ביטוי.
קולט אביטל:
אנחנו באמת מתברכים בהצלחות וכולנו יודעים את זה.
קולט אביטל:
אבל אני חושבת שכולנו התכנסנו כאן היום, שוב פעם, לא כדי לקונן ולא כדי להעביר את הכדור לחברה כולה, אלא כדי לראות מה ספציפית אנחנו יכולים לעשות עוד.
קולט אביטל:
וזה לא שמעתי אותך אומרת.
קולט אביטל:
אני את הישיבה הזאת לא עושה למען התקשורת.
קולט אביטל:
את הישיבה הזאת אני עושה כי תחושתנו היא שלמרות כל הישיבות, למרות כל ההתגייסות, למרות שנעשים דברים, לא די בכך.
קולט אביטל:
לא די בכך ולכן אני באה לשאול מה אנחנו לא עושים מספיק.
קולט אביטל:
מה היה אילו היה לך יותר אמצעים, אילו הבעיה היתה כספית בלבד, או אחרת, מה ניתן היה לעשות כדי לעזור עוד.
קולט אביטל:
זאת המטרה של ההתכנסות הזאת.
קולט אביטל:
עכשיו נכון שבאו אנשים מקרית משה, אני גם רוצה בפתח הישיבה הזאת לבוא ולהגיד שחלק מהם קיבלו איומים והם התבקשו לא לדבר כאן, כדאי שאנחנו נדע את זה.
מירלה גל:
בכל זאת אני כן רוצה להתייחס להיבט של מה עושים כי נעשה הרבה מאוד.
קולט אביטל:
ומה צריך לעשות עוד.
מירלה גל:
תמיד יש מקום לעשות עוד.
מירלה גל:
יחד עם זאת אני אומרת שלא צריך להשליך מן הפרט אל הכלל.
מירלה גל:
ועל אף גם במקומות שבהם נעשית פעילות רבה מאוד ופעילות מבורכת, אין בכדי להצביע על כך שבהכרח לא נעשה שם די והותר בעקבות מקרה בודד, קשה ככל שהיה.
מרה קנבל:
אני ברשות
מרה קנבל:
כם רוצה להתייחס לנושא, אני סגנית ראש העיר, עיריית רחובות.
מרה קנבל:
ואני רוצה להתייחס לנושא של קריית משה ובכלל קליטת עלייה בעיר.
מרה קנבל:
העיר קליטה 20 אלף עולים ב-15 השנים האחרונות וזה כולל גם עלייה גדולה מאתיופיה.
מרה קנבל:
ונעשית פעילות רבה לכלל העולים וספציפית לקריית משה.
מרה קנבל:
ואני חושבת שהנושא של קריית משה שהוא היום בפעם השניה נמצא בשיקום שכונות בפרוייקט, זה אומר משהו.
מרה קנבל:
שבשנות ה-80 יצא שיקום השכונות מהשכונה ולפני שלוש שנים שיקום שכונות נכנס שנית.
מרה קנבל:
בעקבות אותן הבעיות שאנחנו מתמודדים.
מרה קנבל:
וכרשות אנחנו מתמודדים עם בעיה קשה וזה אחת מהסיבות, לדעתי ולדעת אולי גם אחרים.
מרה קנבל:
אז אני רוצה להתייחס לנושא, הבעיה החמורה בשכונה זה בעיית הגיור.
מרה קנבל:
ואם אמרה גם מנכ"לית של משרד הקליטה וגם מוקד הקליטה ותספר על הפעילות מסגרת חברתית.
מרה קנבל:
נעשו דברים בלתי רגילים שזה כולל ועדות מקצועיות בשיתוף עם השכונה.
מרה קנבל:
בכל ועדה נמצא נציג של השכונה והכל נעשה בתיאום.
איינאו סנבטו:
הם חברים בפרוטוקול לא בהחלטות.
קולט אביטל:
תסלח לי בבקשה, בפעם הנוספת שזה יקרה, אני אצטרך להוציא אותך החוצה.
קולט אביטל:
אני מבקשת ממך לא להתפרץ בבקשה.
קולט אביטל:
תינתן לך רשות דיבור, אל תכריח אותי להוציא אותך.
מרה קנבל:
אבל אני דווקא רוצה להתייחס בנושא השיקום הפיזי של השכונה.
קולט אביטל:
אנחנו לא דנים פה בשיקום שכונות, אנחנו לא באים לטייח.
קולט אביטל:
גבירתי הנכבדה, אני מבקשת ממך להתייחס לנושא הספציפי שבגללו התכנסנו.
קולט אביטל:
אני בטוחה שאת עושה הרבה בשיקום שכונות.
מרה קנבל:
אבל אני רוצה להתייחס כבעיה של מצוקת בני-הנוער, זה נובע ממצוקת הדיור של אותן המשפחות.
קולט אביטל:
אז תגידי, אל תתחילי להגיד כמה אנחנו עושים.
קולט אביטל:
תגידי לי בבקשה מה הסיבות, בואו ננסה פעם לרדת לשורש הבעיה.
מרה קנבל:
אנחנו מדברים על הבעיה, אחת מהבעיות זה צפיפות הדיור.
מרה קנבל:
המשפחות הן מרובות ילדים, נמצאים של שלושה, ארבעה אין דבר כזה, שלושה חדרים.
מרה קנבל:
זה מצוקה אדירה של בני-נוער שאין להם פינה בבית.
מרה קנבל:
אין להם חדר, אין להם שולחן לשים כדי ללמוד.
איינאו סנבטו:
את באת פעם לבית של אתיופי, באמת.
מרה קנבל:
אני עבדתי בשכונה, אני יודעת את השכונה.
איינאו סנבטו:
עבדת עלינו בעיניים.
קולט אביטל:
אני אבקש ממך תכף לצאת החוצה.
קולט אביטל:
תירגע בבקשה.
קולט אביטל:
אתה תקבל רשות דיבור בפעם החמישית אני אומר לך את זה.
קולט אביטל:
אז אל תכריח אותי להוציא אותך.
מרה קנבל:
אני רוצה להתייחס בכל זאת לנושא של צפיפות הדיור, נושא של תחזוקת הדיור.
קולט אביטל:
האם אני מבינה אותך נכון, כי אנחנו מנסים כרגע לבחון מה קורה ומדוע אנשים שבאים, קהילה שלמה שבאה לארץ בלי אחוזי פשע, מגיעה לארץ, 14 אחוזים מבני-הנוער מגיעים לעבריינות.
קולט אביטל:
מה קורה להם בארץ?
קולט אביטל:
את אומרת לי, אחת הסיבות זה צפיפות דיור.
קולט אביטל:
בואי נתקדם הלאה, מה עוד.
מרה קנבל:
אחת מהבעיות של קליטה.
מרה קנבל:
אני גם בעבר הייתי עולה חדש לפני 26 שנה ואני יודעת מה זה וילדיי עברו את זה, אז אני יודעת את קשיי הקליטה על בשרי.
מרה קנבל:
אבל מעבר לזה, היום במצוקה אם אנחנו מתייחסים לקריית משה, אני עוד פעם אומרת, הבעיה בשכונה שיש את האחוז הגבוה של עולי אתיופיה ואחוז מאוד קטן של ותיקים ואחרים שעזבו את השכונה.
מרה קנבל:
השכונה היום במצוקה ואנחנו לפני שבועיים ביקר אצלנו בשכונה שר השיכון והוא ביוזמתו וביוזמת ראש העיר וועדי שכונה, נכתב מכתב לראש הממשלה, פניה, כדי להקים ועדה בינמשרדית של כל הגורמים כדי לטפל במצוקה האמיתית של השכונה בנושא דיור.
מרה קנבל:
וזה אחד מהגורמים, אני חושבת, הגורם מאוד משמעותי בבעיה של הנוער.
מירלה גל:
אני חייבת לחזק את ידיה של מרה בנקודה הזאת.
מירלה גל:
סוגיית הדיור היא אחת הסוגיות הקריטיות.
מירלה גל:
וכשרת הקליטה ציפי לבני נכנסה לתפקיד, אחד המהלכים הראשונים שהיא ניסתה להוביל היה.
קולט אביטל:
אנחנו לא יושבים פה להתחיל להגיד מה ציפי לבני כשהיא נכנסה למשרד הקליטה.
מירלה גל:
סליחה, את שאלת מה אפשר לעשות.
קולט אביטל:
כן, תגידי מה אפשר לעשות.
מירלה גל:
אז אני מנסה לתת לך תשובה.
מירלה גל:
מאחר ואחת הבעיות היא בעיה של הדיור ומענקי המשכנתאות אינם מאפשרים לעולים החדשים להגיע לשכונות חזקות, אנחנו מנסים להוביל מהלך של הגדלת מענקי המשכנתאות.
מירלה גל:
זו לדעתנו אחד הפתרונות האפשריים.
קולט אביטל:
או-קיי.
קולט אביטל:
אני שומעת כאן, אחת הבעיות הקשות היא מצוקת הדיור.
קולט אביטל:
אני באמת לא נולדתי אתמול לצערי הרב ואני תוהה אם זאת הסיבה היחידה.
קולט אביטל:
אנחנו תכף נשמע גם מהמשטרה האם יש סיבות נוספות?
קולט אביטל:
האם יש דברים נוספים שקורים בקליטתם בקרב החברה הישראלית, פרט למצוקת דיור שיכולה להביא אנשים לתסכול.
קולט אביטל:
ואני רוצה להזכיר, את אמרת שבאת לארץ לפני 26 שנים, גם כשאני באתי לארץ גרנו חמישה אנשים בחדר.
קולט אביטל:
אבל לא הגענו לרמה של אלימות, או-קיי.
מרה קנבל:
כי זה השפעה חברתית מאוד גדולה היום.
מרה קנבל:
זה לא מה שהיה פעם.
קולט אביטל:
אז יכול להיות.
אבאיי זאודה:
אני יושב-ראש ועד השכונה, השכונה שמדברים עליה וגם חבר מועצת עיריית רחובות.
אבאיי זאודה:
אנחנו באנו למרוח את הבעיה או לחלק ציונים לאנשים שעובדים.
אבאיי זאודה:
יש בעיה רצינית, אני רוצה להתמקד בקריית משה ספציפית.
אבאיי זאודה:
בקרית משה במשך חצי שנה התאבדו לנו שני בני-נוער שהם בני 16 ו-17.
אבאיי זאודה:
האם זה לא בעיה אם איבדנו שני בני-נוער.
אבאיי זאודה:
והמקרה שקרה שלשום, אני לא רוצה, זה מקרה חמור מאוד, אבל לצורך ההבנה, לצורך הבעיה של קריית משה, מדברים שיש כסף, מדברים שמטפלים בזה, אבל התוצאה מדברת בעד עצמה.
אבאיי זאודה:
התוצאה היא שלילית, אנחנו צריכים לקום ולהגיד את האמת.
אבאיי זאודה:
איבדנו בתוך חצי שנה שני נערים, ריבונו של עולם, איפה אתם חיים.