GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
MK MATAN VILNA’I:
You are very important for us and your support is very important to Israel and to have a group that is coming in these days from abroad to Israel is not typical.
MK MATAN VILNA’I:
You can’t see it all over.
MK MATAN VILNA’I:
Therefore we appreciate very much your coming here.
MK MATAN VILNA’I:
As Americans you have to understand that the three points that points that I mentioned are the only solutions to the problem of the struggle between us and the Palestinians.
MK MATAN VILNA’I:
Thank you very much.
MK GILA GAMLIEL:
I know unfortunately that my Prime Minister and maybe my friends here won’t agree with me that he made a decision to bring now the vote that the Knesset-Parliament will vote about the disengagement plan so in a hurry.
MK GILA GAMLIEL:
Because the government when it decided the program it said that only in March they will think and will see what is happening in the Palestinian Authority and what will be the situation and only after they will have the decision about what will be in this program.
MK GILA GAMLIEL:
Unfortunately we all know that because of the elections in the United States we need now all the members of the Parliament to have the voting tomorrow in this wrong, in my opinion, about the disengagement plan.
MK GILA GAMLIEL:
I want to say to you, I know that your organization that today we all came to celebrate with you about your working hard, about your making the life in the United States for the Jewish people so great.
MK GILA GAMLIEL:
But I know that in this situation about the disengagement plan you are not saying your opinion.
MK GILA GAMLIEL:
I know that all the pressure that our Prime Minister and our government has all the time from the President, especially in these days, that we need to vote for Bush for his letter and I think that this is the main importance for the government today only because of the pressure that our Prime Minister has.
MK GILA GAMLIEL:
I want to say to all of you unfortunately I think that the disengagement plan is the worst plan that we have today.
MK GILA GAMLIEL:
In my opinion I know that maybe at this celebration it is not so politically correct to speak about it, but I want you all to know that we can’t all the time, every four years of the elections, to cut from our state to make people in the United States to be happy.
MK GILA GAMLIEL:
So I think that all of us need to see at first the things that Israel needs and all the time to see what is important and what is good for Israel.
MK GILA GAMLIEL:
We altogether, if we do it, we will have a more greater situation in Israel.
MK GILA GAMLIEL:
So I want to celebrate all of us and to have a great time.
MK GILA GAMLIEL:
I want to say to you that we really need you in the United States to be strong and to have your work.
MK GILA GAMLIEL:
I want to say to you that when I was the representative of all the students in Israel I thought at the beginning that we need all of us to live in Israel and to bring all the Jews from the Diaspora.
MK GILA GAMLIEL:
Now I understand one thing, that when we have Jews in the Diaspora in a big and strong position, it is sometimes better for Israel that you are there and that you are making our job here.
MK GILA GAMLIEL:
So together we need to do it to be in Israel to have a strong and to have a great position in the United States.
MK GILA GAMLIEL:
Have a great day and thank you very much.
CHAIRPERSON:
I think that our friends came here actually to celebrate 350 years of American Jewish life and therefore I, even though each one of us has strong opinions and in a way you have seen a little bit, just one little sample of the various opinions represented here in the Knesset, I really don’t think that the subject matter today is or should be the disengagement plan of the Prime Minister.
CHAIRPERSON:
I think that we would like to keep within proportions.
CHAIRPERSON:
Believe me, in the Knesset the debate is going to be much more heated than that.
קולט אביטל:
בוקר טוב לכולם, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה של ועדת העליה, קליטה והתפוצות.
קולט אביטל:
אנחנו נקראים שוב פעם לדון היום בכל הנושא של הכרה בתעודות מקצועיות שלדעתנו מעמידה קשיים מאד גדולים בפני עולים שמגיעים לארץ, ומונעת לא מעט את הגעתם של עולים מכמה מקומות, למשל מצרפת.
קולט אביטל:
אנחנו יודעים שחלק גדול מהאנשים שהיו יכולים לעלות מצרפת, אומרים לנו ואומרים לשליחי העליה שהקושי העיקרי הוא הכרה בתעודותיהם כדי שיוכלו להתחיל לעבוד ולהתפרנס בארץ, והכשלים הביורוקרטיים שאנחנו מציבים בפניהם בכל מיני טיעונים שאנחנו, חלקם צודקים וודאי, שאנחנו תובעים מאלה שעבדו בארץ אמנם מקצועית נאותה, יכול להיות שבטיעונים האלה יש גם לא פעם קשיים שאנחנו היינו יכולים למנוע אותם.
קולט אביטל:
אני הייתי רוצה אולי להתחיל בנושא שאין לגביו ספק, והוא הכרה בתעודות של עורכי דין.
קולט אביטל:
אין ספק שכדי להתאים לחוק הישראלי, כדי להכיר את החוק הישראלי, אנחנו נזקקים לסטז' נוסף בארץ ולמבחן נוסף, ואנחנו נתקלנו בזה בפעם הקודמת, שהקושי העיקרי מציאת מקומות סטז'.
קולט אביטל:
אנחנו פנינו למשרד הקליטה, כדי לנסות לעזור לנו באיתור ואולי סיוע במימון מקומות סטז', וקיבלנו תשובה ממנכ"לית המשרד לקליטת העליה שאומרת שהנושא הזה בטיפול, מנסים, אבל כרגע אין תקציב ואולי יהיה לכך מענה תקציבי בשנה הבאה.
קולט אביטל:
האם אפשר לקבל איזה שהוא דיווח בנושא הזה?
נירה זוהר:
בהחלט.
נירה זוהר:
נכון להיום, המשרד ממן לעורכי הדין סטז' בגובה של מחצית משכר מינימום, למשך 12 חודש.
נירה זוהר:
זה מצד אחד עזרה, ומצד שני יותר בעייתי כי המחצית בעצם נותנת לו מקום לסטז', והוא נאלץ להוסיף מכיסו להשלמת השכר לגובה הנהוג במשק.
קולט אביטל:
אבל האיש גם עובד, זאת אומרת הוא גם עושה עבודה תוך כדי סטז', לאן נעלם - -
נירה זוהר:
זה נכון, אבל מאחר ומדובר בשוק החופשי, ומדובר "ברצון הטוב" של עורכי הדין, לתת להם בעצם לעשות סטז', זה המצב בשוק.
נירה זוהר:
כאשר מדובר בממשלה אנחנו משלמים את מלוא השכר, אבל בשוק החופשי אנחנו חשבנו שהעזרה שלנו היא מספיק טובה, אבל לאחרונה גם עם ריבוי מספר עורכי הדין, המצב הפך להיות יותר קשה.
נירה זוהר:
אנחנו פנינו למשרד האוצר ובקשנו להגדיל את הגובה, נאמר לנו שאם היינו מגדילים ל- 2500 שקל לאדם, היינו עוברים את המחסום הזה.
נירה זוהר:
אנחנו הגענו ל- 19 מיליון שקל.
יורי שטרן:
כמה זה היום?
נירה זוהר:
היום זה 1,663.
קולט אביטל:
כמה משתכר כיום בממוצע סטז'ר?
עוזי עמית-כהן:
אני לא יודע, הממוצע הוא קצת מעל שכר המינימום, בסביבות 4,000 שקל.
נירה זוהר:
זה יוצא 2,500 .
קולט אביטל:
כמה יוצא למעביד להוסיף?
עוזי עמית-כהן:
העלות למעביד היא בסביבות 5,000 שקל, לא כולל התמורה.
קולט אביטל:
למה העלות למעביד היא 5,000, הוא גם משלם מיסים?
עוזי עמית-כהן:
כן.
עוזי עמית-כהן:
הוא משלם מסים, ביטוח לאומי, ומס בריאות.
קולט אביטל:
אם תוגדל התמיכה הממשלתית בענין הזה, מ- 1,600 ל- 2,500, איך זה יכול להשפיע?
עוזי עמית-כהן:
זו שאלה שתצטרך להבחן, כי אני לא יכול לענות.
עוזי עמית-כהן:
יש הרבה עורכי דין וכל אחד מקבל החלטה אינדיבידואלית, אבל ברגע שאתה מסבסד את העלות, זה הופך להיות יותר אטרקטיבי מבחינה כלכלית.
עוזי עמית-כהן:
עדיין, כל עורך דין וכל משרד עורכי דין יעשה את השורה התחתונה של עלות ותועלת מכל סטז'ר וסטז'ר, וזה ייכנס באיזושהי צורה לתוך המשוואה.
קולט אביטל:
יש לנו איזושהי סטטיסטיקה, כמה עורכי דין פוטנציאליים כאלה יש?
קולט אביטל:
כמה עולים שהם עורכי דין היו רוצים היום להיקלט בשוק העבודה ולגביהם קיימת הבעיה הזאת של הסטז'?
נירה זוהר:
לא היום, אבל בשנה הקרובה צפויים כ- 500 עולים ולכן גם הגדלנו ל- 15 מיליון שקל, שזה התקציב הנדרש.
נירה זוהר:
2,500 זה אכן מחצית מהוצאות המעסיק, ואז הוא מקבל גם את העבודה של העולה, שזה באמת fair enough.
נירה זוהר:
עפ"י בקשת הועדה הזאת לפני כחצי שנה, הקמנו יחידת איתור וחיפוש בתנאים של היום, ובכל מחוז יש אדם עוסק ברישוי שגם הוא אחראי חיפוש מקומות לסטז', שיחות עם עורכי הדין וכו'.
קולט אביטל:
אתם מעריכים, שאילו התקציב המוגדל היה מאושר בתוך תקציב השנה של 2005, זה היה פותר חלק מהבעיות?
נירה זוהר:
רוב הבעיות.
קולט אביטל:
על כל פנים זה חולץ את הפקק.
קולט אביטל:
זאת אומרת, הפתח כרגע מבחינת
קולט אביטל:
כם הוא לנסות לסייע באיתור ובאישור המקורות התקציביים?
נירה זוהר:
אנחנו פנינו גם למשרד האוצר וגם לראש הממשלה.
נירה זוהר:
ממש אתמול הוצאנו עוד פניה לאוצר עם הנימוקים, גם הוספנו את יתר הדברים על עצמנו, היו שם עוד מספר הקלות ברישוי שאמרנו שאנחנו מוכנים לספוג זאת על עצמנו, וזה חשוב מאד.
יורי שטרן:
מדובר בתוספת של 5 מיליון שקל.
נירה זוהר:
15 מיליון.
יורי שטרן:
לא, לעומת התקציב הקיים.
נירה זוהר:
התקציב הקיים לא לוקח תוספת של 500 עורכי דין.
קולט אביטל:
מה הוא ההפרש?
נירה זוהר:
ההפרש הוא 15 מיליון.
קולט אביטל:
זאת אומרת שכרגע יש לכם נניח X בתקציב, ואתם זקוקים לעוד 15 מיליון?
יורי שטרן:
זה לא יוצא ככה.
יורי שטרן:
15 מיליון שקל, לפי הנתונים שלה.
יורי שטרן:
2500 לחודש זה 30,000 לשנה, כפול 500 זה 15 מיליון שקל שזה התקציב הכולל.
יורי שטרן:
אבל יש איזשהו תקציב שאתם כבר מקציבים אותו לצורך הענין.
נירה זוהר:
אבל יש כבר עולים שנמצאים ונהנים מהתקציב שהוא פחות ממיליון שקל, מתוך היתר קידומי החזקה לכלל האוכלוסיה, שמיועד לעורכי דין והוא היום משומש על ידי אותם עורכי דין, שכן הצלחנו למצוא עבורם מקומות לסטז'.
קולט אביטל:
לכמה זמן המימון?
נירה זוהר:
ל- 12 חודשים.
קולט אביטל:
כמה יש עכשיו במערכת שמקבלים מימון כזה?
נירה זוהר:
יש 80 איש שנמצאים במערכת.
מרינה סולודקין:
שאלתי, בגלל שכולנו יודעים שאלפים אמרו אנחנו נעשה, עולים מברית המועצות עורכי דין שעשו את הסטז', אז מה היה הגודל של מימון ב- 1998 או 1999?
נירה זוהר:
גודל המימון היה אותו דבר, מחצית משכר המינימום, מצב השוק היה מעט יותר טוב וזה היה מספיק למעסיק, שהיה מוכן לספוג את הוצאות המעסיק.
נירה זוהר:
והיום יותר ויותר עורכי דין בקליטה, אחרי שפסק הדין חייב אחד מהמעסיקים אחרי 12 חודש לשלם לסטז'ר פיצויים, ומיד כל עורכי הדין שנותנים מקומות לסטז', ביטלו את הדרישה.
קולט אביטל:
אם אנחנו כבר עוסקים בכל הנושאים האלה ודיווח על הנושא הזה, יש לי שתי שאלות נוספות.
קולט אביטל:
מהי הערכת
קולט אביטל:
כם מבחינת לוח זמנים, מתי אתם עשויים לקבל תשובה מהאוצר?
קולט אביטל:
כי גם אנחנו כועדה רוצים להיערך למאבק הזה בועדת הכספים או במקומות המתאימים.
קולט אביטל:
מה בדיוק לוח הזמנים שאתם קבעתם לעצמכם לקבלת תשובה?
נירה זוהר:
לקבל את זה בתקציב 2005,
קולט אביטל:
אבל אתם צריכים לקבל איזושהי התייחסות מהאוצר.
נירה זוהר:
אנחנו צריכים לקבל זאת בסביבות נובמבר.
יורי שטרן:
אמנם עורכי דין הם במקצוע בולט מבחינת הצורך בהתמחות, פורמלית, אבל יש שורה שלמה של מקצועות שבלי הנסיון הראשון אין כמעט סיכוי לאדם למצוא עבודה.
יורי שטרן:
רואי חשבון היא אחת מהדוגמאות.
נירה זוהר:
גם רואי חשבון הם אותו מימון מאותו סל.
יורי שטרן:
לכן רציתי לשאול מה עם שורה שלמה של מקצועות.
נירה זוהר:
הבעיה שלנו כיום היא מימונית הקיימת אצל עורכי דין, את יתר הבעיות אנחנו פתרנו ממקורות פנימיים, כמו למשל פסיכולוגים.
קולט אביטל:
הכפלתם את המימון, ועל זה רציתי לדווח לועדה.
קולט אביטל:
כשאנחנו פנינו גם בנושא פסיכולוגים, המימון היה נדמה לי משהו כמו 800 שקל או 880 שקל לחודש, אנחנו דרשנו להגדיל, ואכן קיבלתי מכתב מהמנכ"לית, שהתמיכה בפסיכולוגים הוכפל ל- 1,600 ש"ח לחודש.
קולט אביטל:
כך שלפחות בענין הזה, הצלחנו להשיג איזושהי התקדמות.
יורי שטרן:
למי עוד אתם נותנים תמיכה?
נירה זוהר:
כל המקצועות למסלולים מדויקים מסודרים, כולם כאחד.
נירה זוהר:
אצל עורכי דין, הנושא של סטז' הוא היה כזה חלקי, כי באמת המימון היה חלקי, השוק ספג אותם והיה מוכן לקבל.
נירה זוהר:
היום השוק הגיע לרוויה מסוימת, ולא מוכן לקלוט עולים.
קולט אביטל:
בישיבה הקודמת שבה חבר הכנסת יורי שטרן לא נכח, אנחנו העלינו שורה שלמה של מקצועות, ודנו בהם כקטגוריה קטגוריה, התחלנו עם נושא עורכי הדין, ופה אנחנו יודעים מה צריך לעשות הלאה, המשכנו, אבל היו גם כל המקצועות שקשורים ותלויים במשרד הבריאות, החל מפיזיותרפיסטים דרך אחיות וכלה ברוקחים, שאלה שלוש קטגוריות שמציבות בפני כולנו בעיות מאד גדולות.
קולט אביטל:
אז רציתי לפחות להתחיל עם הנושא של הפיזיותרפיסטים, ולבקש מד"ר שנון לעדכן אותנו מה קרה בתחום הזה ואיך התקדמנו.
אמיר שנון:
לגבי הפיזיות
אמיר שנון:
רפיסטים, רק להזכיר בקצרה את ההיסטוריה, בחינת רישוי היתה קיימת מזה שנים רבות.
אמיר שנון:
אלא שהבחינה היתה לבוגרים שסיימו לימודים בחו"ל בארצות מסוימות בלבד ולא בכולן.
קולט אביטל:
אתה יכול להגיד לנו לגבי אלו ארצות דרוש מבחן וגבי אלו לא?
אמיר שנון:
היום זה דרוש לגבי כולן.
קולט אביטל:
על מנת להקל החלטתם להפיל את זה על כולם.
אמיר שנון:
אחרי הרבה ישיבות גם עם משרד הקליטה, הבחינות המקצועיות חייבות להתקיים, דבר שנעשה בכל העולם, וזו הדרך לקבוע רמה של בעל מקצוע.
קולט אביטל:
פיזיותרפיסט ישראלי שמהגר למקום כמו צרפת או ארצות הברית, האם הוא נדרש לעבור בחינות?
אמיר שנון:
בוודאי, אם הוא מהגר לקנדה, לפעמים גם לא מכירים בחלק מהדברים שהוא עשה, הוא צריך לעשות השלמות וכו'.
אמיר שנון:
כך גם בארצות הברית.
אמיר שנון:
אין כאן לוקאליות, הייתי שמח אם היתה עם ארצות רבות, אבל הם לא עשויים - - -
מיכאל מלכיאור:
ברוב הארצות זה לא כך.
מיכאל מלכיאור:
כלומר, אם היא פיזיותרפיסטית, מרפאה בעיסוק שבאה מישראל, בכל ארצות אירופה אין שום בעיה.
אמיר שנון:
מה שאתה אומר לי זה לא ידוע, אני מוכן לבדוק.
קולט אביטל:
אבל אם לא ידוע, אז אל תגיד בבקשה שזה וודאי.
מיכאל מלכיאור:
היא מרפאה בעיסוק, היא עבדה בכמה וכמה עבודות באירופה, למדה פה בהר הצופים.
אמיר שנון:
אם היא למדה במדינה מסוימת היא יכולה לעבוד בכל אירופה, אבל אם היא למדה בישראל לא ידוע לי שהיא יכולה לעבוד באירופה, אם היא טוענת אחרת, אני מוכן לבדוק את זה.
מיכאל מלכיאור:
אני לא מומחה בזה, אני רק מכיר כמה פיזיותרפיסטיות וגם מרפאות בעיסוק ולא שמעתי אף פעם שהם עברו בחינות.
קולט אביטל:
יש לנו הסכמים עם איזה שהן מדינות על הכרה בדיפלומה ותארים, איזשהו תואר?
אמיר שנון:
בשום תואר.
יורי שטרן:
יש כאלה הסכמים בכלל, הם קיימים בעולם?
קולט אביטל:
בוודאי.
אמיר שנון:
הם קיימים באירופה, בוודאי היום כשיש שוק משותף, וכן במדינות שונות בארצות הברית אבל לא בכולן.
יורי שטרן:
מדינה קולטת עליה לא עושה מאמץ להשתלב בדברים כאלה?
קולט אביטל:
זאת בדיוק המדיניות.
קולט אביטל:
זאת אומרת, אילו לפחות בענין המקצועי שיש היום סטנדרטים אירופאים, ויש הרמוניזציה בחקיקה, זאת היתה אחת ההצעות שבזמנו אנחנו הצענו, כשיוסי ביילין היה שר המשפטים, שלפחות בכמה תחומים אפשר לעשות הרמוניזציה בחקיקה, לפחות בדברים האלה, ולהקל על אנשים.
קולט אביטל:
היום הוא לא שר, אבל יש לנו שר משפטים - - -,
אמיר שנון:
אני יודע אגב, שדווקא היום באירופה עם ההצטרפות של עוד ועוד מדינות לאיחוד האירופאי, קיימים דווקא קשיים גם בנדידה כלפי בעלי מקצועות רפואיים.
קולט אביטל:
זה מציב קשיים, אבל המדינות שמצטרפות לקהילה האירופית, הם חייבים לאט לאט להתקדם לעבר הסטנדרטים, ולהוכיח שהם הגיעו לסטנדרטים האלה לפני שמתקבלים כחברים באיחוד האירופי.
קולט אביטל:
על ידי כך הם נדרשים גם לשנות כמה דברים, או בחקיקה פנימית שלהם, או בתארים או בדרך שהם, זאת אומרת הם צריכים להגיע לרמה, אנחנו לדעתי באמת ברמה של, אבל הבעיה שלנו היא שאנחנו מביאים אנשים מצרפת, לדוגמה, שלומדים לרוקחות שנתיים מעל למה שאנחנו נדרשים ללמוד בארץ, וגם בפניהם אנחנו מציבים את הבעיות פה, כי אנחנו כל כך פרפקציוניסטים.
יורי שטרן:
אני לא הייתי קורא לזה פרפקציוניסטים, אני חושב שאתם לא דואגים לציבור הזה, עם כל הכבוד, מהנסיון הרב שאני צברתי מול המערכת שלכם, אתם דואגים לשמירת הויזה, לסגירת השוק, לדחות את האנשים החדשים מהשוק, זה מה שאתם עושים, והרסתם חייהם של אלפי איש.
יורי שטרן:
ואני אתן דוגמה אחת, עד 95, מסוף שנות ה- 80 ועד תחילת שנות ה- 90, היה מחסור באחים ואחיות.
קולט אביטל:
ואנחנו הבאנו מהפיליפינים.
יורי שטרן:
שליחי הסוכנות חרשו את המרחבים בברית המועצות לשעבר, וקראו לאנשים לבוא ולעבוד במקצוע, הובטח שכעבור שנתיים מי שעובד ומקבל ציונים טובים הוא עובר ויכול להיות אח מעשי, או אח מדופלם אם הוא עובר הכשרות וכו', או אחו.
יורי שטרן:
ב- 95 החליטו על מבחנים, והמבחנים האלה הורידו מהשוק כ- 5,000 אחים ואחיות שכבר עבדו במערכת.
יורי שטרן:
חלק קודמו, חלק היו ראשי משמרות, זאת אומרת היו ממש אנשים מצוינים שאותם זרקו.
יורי שטרן:
עשו מבחן ש-80% מהנבחנים היו נכשלים בו, כאשר הם עבדו במקצוע עד כה בצורה מוצלחת.
יורי שטרן:
פניתי לבג"ץ, ואת יודעת איזה הוכחה הביאו, אני שאלתי פשוט, על סמך מה החליטו להגבילו את ההשתתפות במקצוע, הרי יש חופש העיסוק, אם אתה מגביל, תביא לפחות נתונים שיש לזה הצדקה.
יורי שטרן:
ההחלטה למבחן היתה ב- 95, היא קיבלה מיד תוקף רטרואקטיבי, גם על אלה שהיו בשוק, והבג"ץ היה ב- 98 ואיזו הוכחה הביא משרד הבריאות, תמונה של אחת שהיתה בקונסוליה הישראלית בטשקנט, שב- 97 כתבה מכתב שפה מוכרים בקלות את התעודות.
יורי שטרן:
עכשיו, איך אפשר היה להצדיק ב- 96 איזו שהיא החלטה על בסיס תלונה לא בדוקה, כמובן, שהיא משנת 97.
יורי שטרן:
לכן אני אומר אין פה שום דבר שקשור לבריאות הציבור, כי אם בבריאות הציבור אז תבואו ותוכיחו שבריאות הציבור נפגעת מזה שיש כך וכך, אין פעם בשום החלטה שהתקבלה לא על מבחנים לרופאי שיניים, בזמנו, ולא על מבחן לרופאים עולים, לא היו שום נתונים שהיו מצביעים על כך שללא מבחן הבריאות נפגעת ושמבחן הוא הדרך הטובה ביותר להביא לרמה המקצועית הנדרשת.
יורי שטרן:
כי עד כה היו קורסים בסוף הקורס היו מבחנים של הקורס והכשרה של הקורס היתה באמת טובה, והיא זאת שנתנה לאנשים אפשרות לעבוד בשוק.
יורי שטרן:
ולכן זאת פגיעה באנשים, זאת פגיעה בעליה, ואין מאחורי זה שום סיבה ושום הצדקה אמיתית.
אמיר שנון:
לא, רוצים לפתוח דיון של חוקים, אם אתם חושבים שלבחינות אין הצדקה ואין משמעות, אני אראה לך, את אחוז הכשלון של בעלי מקצוע בבחינות, אם אתה רוצה שיטפלו בך אז שיערב לך, אני לא הייתי רוצה שיטפלו בבני ולא בילדי.
קולט אביטל:
ד"ר שנון, אנחנו לא היחידים שטובעים בסוגיה הזאת.
קולט אביטל:
אני מבינה שראש הממשלה טיפל מולכם בסוגיה הזאת.
קולט אביטל:
אני מבינה שהשרה לקליטת עליה מטפלת בסוגיה הזאת, כולם נותנים לנו דיווחים גם בישיבה שהיתה לנו עם ראש הממשלה שזאת קדימות ראשונה ויש היום נכונות להקל, לשנות לקטוע את הפחד הדמוקרטי.
קולט אביטל:
אז אני מבקשת עכשיו, בוא נעבור בכיוון הפוך.
קולט אביטל:
במקום שאני אשאל אתכם על כל סעיף בנפרד וניכנס אתכם לויכוח לגבי הצדקה או חוסר הצדקה, זאת ישיבת עדכון, אנחנו ישבנו פה בחודש מאי, אנחנו שמענו מיושב ראש הסוכנות שהוא דיבר עם ראש הממשלה, שמענו מהשרה לקליטת העליה שדיברה עם ראש הממשלה, שמענו שראש הממשלה קרא לכם, או קרא לשר הבריאות, וביקש להקל, לשנות לפתוח את הפקק.
קולט אביטל:
בוא תגיד לנו בבקשה מחודש מאי ועד עכשיו מה קרה, איך התקדמתם, מה הצלחתם לעשות כדי להביא לאיזה שהוא פתרון של הסבך הזה.
קולט אביטל:
אתה רק פה כרגע במסלול שנכנסת מסביר לי למה כל דבר צריך כן לעבור את המבחנים.
אמיר שנון:
אני אומר, הבנתי שהדיון הזה הוא עדכון, אני מעדכן, אם אתם רוצים לפתוח מחדש את הנושא האם יש לנו צורך בבחינות, אז או שאני אשתוק, או שאני - -
קולט אביטל:
מה הוחלט מול ראש הממשלה?
קולט אביטל:
האם יש צורך בבחינות, האם יש צורך להמשיך להציק לאנשים, בואו ותגידו לי.
אמיר שנון:
אני לא הייתי בפגישה עם ראש הממשלה, לא ידוע לי שהיתה פגישה כזאת, וגם שר הבריאות לא יודע, אולי מישהו היה ואני לא יודע.
אמיר שנון:
אני יודע שהיתה פגישה עם משרד העליה והקליטה, היו פגישות עם הסוכנות ואכן היו סיכומים.
אמיר שנון:
חד משמעית, משרד הבריאות עומד על דעתו שלא רק שלא יבוטלו בחינות שקיימות, בוודאי אלה שקיימות בחוק, אלא אם כן מישהו רוצה לבטל את החוק, המגמה שלנו שיהיו בחינות, אם אפשר בכל המקצועות הרפואיים.
אמיר שנון:
לדעתנו זה נחוץ.
קולט אביטל:
מה היו הסיכומים?
אמיר שנון:
בנושא הזה לא היה שינוי.
אמיר שנון:
הסיכומים היו, שצריך לחפש דרכים לסייע לאנשים לעמוד בהצלחה בבחינות, לא להכשל בבחינות אלא לעמוד בהצלחה בבחינות.
אמיר שנון:
הדרכים לכך היו כמה, קודם כל מכיוון שהיתה הבנה שכשרוצים להתמקד בעליה בצרפת, אז מירב המאמצים נעשה בעליה מצרפת.
אמיר שנון:
מבחינתי, מחר ירצו, או רוצים היום, להתרכז בעליות ממדינות אחרות אז אפשר לדבר גם על זה.
אמיר שנון:
באותה מגמה, ומה היא המגמה, המגמה היא לנסות להתקין קורסי הכנה כדי לסייע, כמו שאתה אמרת ובצדק, קורסי הכנה יש פחות או יותר, גם בבחינות לרפואה, אלה שנגשים לקורסי הכנה לבחינה אחוז המעבר הוא גבוה פי אני לא יודע כמה, ב- 60% זה לא הרבה אבל זה המצב.
יורי שטרן:
זה אומר שהבחינות אולי מכשילות?
אמיר שנון:
אנחנו חושבים שלא.
אמיר שנון:
הדבר השני, תבדקו מה קורה בבחינות אחרות שאתם אומרים שזה לא הרבה, מה קרה במקצועות אחרים, מה קורה אצל עורכי דין, מה קורה אצל רואי חשבון, וכו'.
קולט אביטל:
זה רק מוכיח שיש פה הכבדה, אצל כולם ולא רק במקצוע אחד, אם יש אנשים בעלי מקצועות שמגיעים מחוץ לארץ שכבר היו, ועבדו במקצועות שלהם, אנחנו הרי לא מדברים על אולי טענה שמישהו קנה תעודה באוקראינה, אנחנו מדברים על אנשים שהיו להם בצרפת, באנגליה, בארצות הברית שעבדו במקצוע שלהם X שנים, והוכיחו את עצמם, איך אתה מסביר בכל זאת שאנשים בעלי ניסיון נכשלים כל כך בבחינות?
יורי שטרן:
אם אחרי קורס זה רק 60%?
אמיר שנון:
בהחלט ניתן להסביר, אבל שוב האם אתם רוצים שאני אסביר את מהות הבחינות, או שאתם רוצים שאני אעדכן אתכם מה בכל זאת נעשה ומה היו הסיכומים?
אמיר שנון:
אלה שני דברים שונים.
קולט אביטל:
אני לא שמה לב שמשהו נעשה.
קולט אביטל:
אמרתם שאתם מוכנים לעשות קורסים נוספים.
קולט אביטל:
אני לא רואה שמשהו נעשה.
קולט אביטל:
אנחנו מוכנים, צריך לזה תקציבים, וזה לא מציק לי, אלה הם הסכמות וצריך להתחיל לעבד את זה.
קולט אביטל:
יש קורסים שכבר נעשו, קורסים לרופאי שיניים, למשל, קורסים לרופאי שניים שנעשו בצרפת, אחוז המעבר אגב, של הדוברים הצרפתיים שנגשו לבחינות אתם יכולים לקבל דיווח מהסוכנות הוא גם עבר את ה- 60%.
קולט אביטל:
אם אתם חושבים שזה אחוז נמוך, עברנו את זה.
קולט אביטל:
נדמה לי שהגיע לסביבות 80.
קולט אביטל:
אנחנו עושים, כבר מקיימים ויתקיימו בחינות בחוץ לארץ, כדי שלא, עוד לפני עולים ארצה, אנחנו מקיימים, מאפשרים להבחן ברפואת שיניים, בינתיים, היו כבר ארבע בחינות, בצרפת, בפריז ובמרסיי, אותו דבר התחלנו להכין בינתיים היתה רק בחינה אחת, כנראה שיש מספר מספיק לקיים בחינה נוספת בתחילת שנה הבאה לרוקחות.
מיכאל מלכיאור:
כמה אנשים צריך, כדי לקיים בחינה?
אמיר שנון:
בכדי שנקיים את זה בחו"ל אנחנו דיברנו עד כה על כ- 20 איש, והיו יותר.
אמיר שנון:
אחרת זה קשה, אתה יכול לבקש לעשות בכל מדינה בעולם את הבחינות.
אמיר שנון:
עד היום המספר היה 20, והיה סיכום בישיבות האלה שאת ציינת, ותוקף הבחינה הוא לשלוש שנים היום, זאת אומרת, שניתן לעשות את הבחינה בחו"ל, ואז יש למי שעבר את הבחינה בהצלחה שלוש שנים לתכנן לאט לאט את עליתו ארצה.
אמיר שנון:
וברגע שיבוא הוא יקבל רשיון אבל הוא צריך להיות אזרח או תושב.
קולט אביטל:
אם הוא עבר את הבחינה, למה אי אפשר לתת לו את התעודה מיד?
קולט אביטל:
למה צריך לחכות חודש אחרי שהוא מגיע?
אמיר שנון:
מה יש לו לעשות עם התעודה שם?
קולט אביטל:
זה מכביד עליכם?
אמיר שנון:
אני מסביר שוב, כשמדובר ברופאי שיניים יש חוקים והחוק אומר - -,
קולט אביטל:
אין שום חוק שאומר שאדם צריך לחכות 3 שנים לקבל את התעודה, אין חוק כזה.
מיכאל מלכיאור:
הוא לא אמר את זה, הוא אמר שיש לזה תוקף לשלוש שנים.
אמיר שנון:
אני אמרתי שכדי לקבל רשיון לעסוק ברפואה או ברפואת שיניים במדינת ישראל, החוק דורש שאותו אדם יהיה אזרח או תושב, ולכן ברגע שהוא עולה אז הוא מקבל את התעודה.
אמיר שנון:
כל עוד הוא שם והוא לא עולה, ואגב לצערי, אני לא רואה שזה קידם את העליה, שהמספרים של אלה שעברו, ועלו, הוא כל כך גדול, אבל נקווה שזה עוד ישתנה, כי פה מדובר בזמן, אז על פי חוק לא ניתן לתת לו את התעודה.
מרינה סולודקין:
אולי אני רוצה לומר שכולנו מבינים שצרפת מדינה מפותחת, וחברה באיחוד האירופי, ורמת הרפואה בצרפת בין הגבוהות בעולם.
מרינה סולודקין:
ומה שאנחנו רואים זה שמציבים כל הזמן מכשולים שבסופו של דבר, זה רק מפריע לאנשים טובים, יהודים, להגיע לארץ.
מרינה סולודקין:
אז מה שאני מציעה, בגלל שזה מאבק, אנחנו היינו במאבקים האלה עם האנשים מברית המועצות לשעבר, אז גם יש מתכונות, הבחינה בשפת אם, כל הבחינות בצרפתית לעשות כאן, ואני חושבת שאנחנו רק מקבלים את החומר האנושי העצוב והמכובד.
מרינה סולודקין:
גם אני חושבת, כי אנחנו שומעים.
מרינה סולודקין:
אני מציעה קודם כל לבדוק באלו שפות עורכים את המבחנים כאן.
מרק עשוש:
בשפת אם.
קולט אביטל:
בזמנו, אני יודעת שכן הושג הסדר, עוד בזמנה של יולי תמיר כשהיתה שרה, ואת התשובה הזאת קבלתי בכתב אם משרד הבריאות שיש 20 נבחנים, או פחות, מוכנים, אבל אז נתנו להם רק ברוסית, ברומנית למשל לא היו מוכנים.
מרינה סולודקין:
אני חושבת שאנחנו צריכים לדבר שוב עם צמרת המדינה, בשבילי זה עניין ברור שמצרפת אפשר לקבל רופאים אחרי קורסי הכנה, בלי הקשיים שיש עכשיו.
מרינה סולודקין:
איזו דרגה נקבל, כשרמת הרפואה בצרפת שווה לפחות לרמת הרפואה בישראל?
קולט אביטל:
אני חושבת שאף אחד לא מגיע להכרה ולרמה שלנו, אנחנו פשוט טובים בכל נושא אחר.
מרינה סולודקין:
לי זה מאד מפריע, בגלל שאני רואה גם, כמו שנאמר קודם, באינטרסים של ועידה, דבר שני שלי מאד מפריע זה שאני מאד רוצה שיהיה כאן קיבוץ גלויות עם האנשים הכי טובים.
מרינה סולודקין:
אם אני עכשיו רואה שמפריעים לרופאים מצרפת, כמו שהפריעו לרופאים מאוזבקיסטן, אני חושבת שזה לא כדאי וזה צודק.
מיכאל מלכיאור:
על אף הניסיונות של חברי הכנסת כנראה שלא עובד טוב מה שאנחנו חושבים.
מיכאל מלכיאור:
אולי אנחנו לא מסבירים מספיק טוב, אני לא יודע, זה ברור שיותר קל למשרד הבריאות לשים סף גבוה לענין הזה של הבחינות זה עושה את זה יותר קל, ואומר שאתה לא צריך לשפוט מה קורה במדינה הזאת, ומה קורה במדינה אחרת, לכן לא צריך לשפוט מה ומי למד באוניברסיטה זאת ומי למד באוניברסיטה אחרת, כי באמת לדעתי מה שקורה באירופה היום, כל מה שאני יודע, זה תמיד לגופו של ענין.
מיכאל מלכיאור:
אדם שבא מאוניברסיטה טובה והוא עבר, אז הוא מקבל אישור, צריך לבדוק את זה לעומק, איך בדיוק הכללים שמה, אבל זה פוטר אותכם מלדון בכל הדברים האלה, יחד עם זה, ואני כך צריך להבין את זה גם באיזו שהיא מידה וגם מבטיח איחוד סטנדרטי פה, הרפואה, יכול מאד להבין את זה.
מיכאל מלכיאור:
אז מה שצריך להבין זה שני דברים, אני בטוח שבמקרים, זה שאדם לא יכול לעבור בחינה זה לא אומר שהוא לא יכול להיות רופא שיניים, פיזיותרפיסט או רופא טוב.
מיכאל מלכיאור:
אם אני הייתי צריך היום לעבור את הבחינות שעברתי את ההסמכה לרבנות, אני מאד מסופק אם הייתי יכול לעבור את זה.
מיכאל מלכיאור:
מה לעשות, עברו שנים, אני עבדתי במקצוע, אבל זה לא אותו דבר, כמו שיש לך את כל החומר טרי, שאתה ניגש למבחן.
קולט אביטל:
השאלה באמת היא מה הרכב הבחינות, האם זה חומר תיאורטי?
מיכאל מלכיאור:
זה חומר מאד תיאורטי.
מיכאל מלכיאור:
זה לא החומר שאתה נותן, אני מסופק כמה רופאים ש מתכוונים יכלו לעבור את המבחנים האלו שנותנים לרופאים.
מיכאל מלכיאור:
אני דיברתי הרבה עם רופאים בעיקר.
מיכאל מלכיאור:
עכשיו, מה קורה בענין הזה, קורה, זה לא שאתה אומר שזה עובדה שגם כשהביאו את המבחנים לשם, אז זה לא עזר לגבי מספר עוברים.
מיכאל מלכיאור:
אנחנו יודעים, זה לא פשוט העליה היום, אנחנו אבל מדינה קולטת עליה, יש לנו פה ערכים מסוימים שהם ערכים של המדינה שלנו, ולכן יש לנו גם אנשים, מי יודע בדיוק אם המבחן שעושים, אם המבחן, המידע לא יוצא.