GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרינה סולודקין: אני לא מדברת על משפחות לא זכאיות.
יובל פרנקל: התקציב הוא לא בלתי מוגבל.
יובל פרנקל: אם ניתן לאלה יחסר לאלה.
מרינה סולודקין: יש לנו תור של 60 אלף.
מרינה סולודקין: אנחנו צריכים ביחד על 60 האלף שבתור.
רומן ברונפמן: את זה נעשה בישיבה אחרת.
ישראל שוורץ: קשישים, נכים וחד-הוריות, אין מגבלה של תקציב כי הם זכאים.
רומן ברונפמן: השרה ביקשה להופיע בישיבה אחרת.
יובל פרנקל: הפתרון הוא לא בדירות הריקות, אלא אם ייעצר התקציב בעוד חודשיים.
יובל פרנקל: אבל בשלב הזה, לחפש את הפתרון בדירות הריקות, זה לחפש את המטבע תחת הפנס.
יובל פרנקל: הבעיה היא שחסרים, כי לא בונים יותר הוסטלים, כי חסרות דירות בדיור הציבורי.
יובל פרנקל: זאת הבעיה.
תמר מיארה: לא סוד הוא, שהתור בירושלים שבע שנים, ובמרכז הארץ הוא חמש שנים.
יובל פרנקל: בדיוק.
יובל פרנקל: בירושלים חסרים לנו מאות דירות.
יובל פרנקל: ובאשדוד חסרים לעולים חדשים אלף דירות.
יובל פרנקל: אנחנו בעזרת השם פותחים הוסטל באשדוד של 133 מקומות.
רומן ברונפמן: אתם הולכים על הוסטלים כלכליים?
יובל פרנקל: לא.
יובל פרנקל: אנחנו בונים הוסטלים שהמדינה נתנה 40%, הסוכנות השיגה 60% מקרנות, והמדינה נותנת סל אחזקה וחברה, זה הופסק היום.
יובל פרנקל: אבל עדיין יש לנו עוד 700 בתים - - -
קולט אביטל: זה הופסק כמדיניות.
מרינה סולודקין: אבל עכשיו מתחדשים.
קולט אביטל: מה יש לך היום בבנייה, 700?
קולט אביטל: יש השקעה של המדינה בזה?
יובל פרנקל: כן.
יובל פרנקל: זה 40%, כמו שנאמר, של השר שרנסקי.
רומן ברונפמן: אתה מבצע את זה?
יובל פרנקל: אני מבצע את זה.
רומן ברונפמן: תמר, גם אצלך יש כזה דבר?
תמר מיארה: לא.
יובל פרנקל: כי אנחנו מביאים 60% תרומה.
יובל פרנקל: אבל זה הופסק והתרומות מחכות ל-40%.
קולט אביטל: יובל, כרגע יש בבנייה 700 יחידות, ואתם מחכים ל-40% האלה כדי להשלים אותם?
יובל פרנקל: על בתים נוספים.
יובל פרנקל: על 700 התקציב מוגדר.
קולט אביטל: אתה יכול לתת לנו די מהר נייר של מה עומד אצלכם, או מה יכול היה להיות בתיכנון.
קולט אביטל: כי אתה יודע את זה לפי הצרכים, או תכנית העבודה שלך.
קולט אביטל: שנית, מה גודל התרומה שאתם זכאים או יכולים לקבל אותה, ומה חסר מבחינה ממשלתית, וכמה זה יכסה.
יובל פרנקל: בדיוק לפני שנה מסרתי את הדיווח הזה, לפני שנה פה בוועדה.
יובל פרנקל: הנייר הזה מוכן.
יובל פרנקל: אני רק אומר את הנתונים במהירות.
יובל פרנקל: היום יש בבנייה 700 יחידות שאותן הממשלה תיקצבה, זה השאריות עד שאישרו.
יובל פרנקל: זה במקומות שמאוד צריכים, באשדוד, בבאר שבע – 161 יחידות, בירושלים – 155 יחידות.
יובל פרנקל: תודה לאל בחולון 70 יחידות שמתחילות בחודש הזה בבנייה.
יובל פרנקל: בהרצליה העברנו טב"ע.
יובל פרנקל: באגף הציבורי, יעל גרמן יצאה מול כל תושבי הרצליה פיתוח, כדי להגדיל את התב"ע לבנייה.
יובל פרנקל: מה שמגיע מגיע.
יובל פרנקל: אבל יש לנו פוטנציאל של 2,100 יחידות דיור, בתוכן 1,500 באזורים הכי נדרשים.
קולט אביטל: זה מה שאמרת לפני שנה.
יובל פרנקל: נכון.
יובל פרנקל: מאז שום דבר לא זז.
יובל פרנקל: לקחנו על עצמנו את ההחלטה של משה נתיב, יושב ראש מועצת המנהלים של עמיגור, היא לקחה מתקציב הסוכנות הדל חצי מיליון שקל כדי להמשיך לקדם את התכנון.
יובל פרנקל: היום יש לנו בקריית ים ובאשקלון ששניהם אזורי ביקוש, בקריות מחכים אלף בוודאי, יש לנו בית בקריית ים שאם מאשרים לנו את ה-40% אנחנו מקבלים את ה-60% מייד כהשלמה, והוא יוצא מייד לדרך.
יובל פרנקל: זאת אומרת, 300 יחידות דיור נוספות יכולות לצאת לדרך, אם מאשרים את ה-40% מייד תוך שלושה חודשים.
מרינה סולודקין: אנחנו צריכים מראש הממשלה כסף.
יובל פרנקל: על כל בניין כמה דרושים?
קולט אביטל: תעביר לנו את הנייר על סך הכל 300, תעביר לנו את הסך הכל הדרוש 2,100.
קולט אביטל: אנחנו צריכים לדאוג שזה ייכנס לתקציב הממשלה לשנת 2005, זה בדיוק מה שאנחנו צריכים לדאוג.
רומן ברונפמן: מה הזמינות של התרומות על 2,100?
קולט אביטל: מחכות.
יובל פרנקל: היא לא מיידית.
יובל פרנקל: אני אכתוב גם את זה.
יובל פרנקל: היא בחמש שנים.
רומן ברונפמן: אז זה מקל על התקציב.
יובל פרנקל: לא הכל מאושר.
יובל פרנקל: נכון היא בחמש או שש שנים.
יובל פרנקל: שתבינו מה קרה.
מרינה סולודקין: לנו זה חשוב.
מרינה סולודקין: אנחנו במשא ומתן עם ראש הממשלה.
מרינה סולודקין: אתה לא נותן מספרים של כסף.
יובל פרנקל: אני אתן את הכל.
יובל פרנקל: חברת הכנסת סולודקין, אני העברתי לשר שרנסקי - - -
רומן ברונפמן: יובל, זה כבר פאסה, זה לא יפה מצידך.
יובל פרנקל: למה, הוא עדיין שר, אבל אני אעביר את הנתונים לוועדה.
מרינה סולודקין: אלו מסלולים מקבילים.
מרינה סולודקין: אז תגיד לנו כמה כסף.
רומן ברונפמן: אתה רוצה שהוא יבנה בתפוצות, יובל?
יובל פרנקל: את התרומות של השנה כמעט בטוח שהפסדנו.
יובל פרנקל: זה פעם ראשונה במאי, נלך בנובמבר עוד פעם.
יובל פרנקל: מדינת ישראל בקליימס קונפרנס, פעם ראשונה במאי, לכן אני שמח שסוף סוף ניתנה לי ההזדמנות לומר את הדבר האלה.
קולט אביטל: אבל מי מנע ממך?
קולט אביטל: אתה תמיד יכול לבוא ולהגיד לנו.
קולט אביטל: בשביל מה אנחנו פה?
יובל פרנקל: אצלך תמיד יש לי הזדמנות, לכן אני פורק את זה.
יובל פרנקל: אני אומר בצורה ברורה, במאי, לראשונה מזה עשר שנים, לא היה דיון בהקמת הוסטלים.
קולט אביטל: כמה כסף וירטואלי או אחר הפסדנו לפי דעתך?
יובל פרנקל: לפחות שני מיליון וחצי דולר.
יובל פרנקל: אבל אפשר לתקן את זה בנובמבר.
יובל פרנקל: הם אמרו לנו, אנחנו רוצים מהממשלה למצ'ינג.
יובל פרנקל: בלי זה לא דנים.
יובל פרנקל: גם אם אני מביא תרומה אחרת, זה לא מקובל.
קולט אביטל: תכל'ס, יובל, כמה זה יקח לך להעביר אלינו את הנייר הזה?
יובל פרנקל: הוא יהיה על שולחנך מחר בבוקר.
קולט אביטל: בסדר, מחר יש לנו ישיבה עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה.
יובל פרנקל: אני אשתדל שזה יהיה היום בערב.
רומן ברונפמן: תמר, למה לך אין נייר כזה?
תמר מיארה: אני לא יכולה להציג מסמך כזה כיוון שאסור לי לקבל תרומות בניגוד ליובל.
רומן ברונפמן: כי את חברה ממשלתית.
קולט אביטל: אם היית עמותה, זה היה משהו אחר.
קולט אביטל: אני מציעה לסכם את הישיבה הזאת.
קולט אביטל: יכול להיות שיש לנו אפשרות בכל זאת להתקדם.
קולט אביטל: אני מציעה שאחרי הנושא הזה, אנחנו לא נעקוב פעם בשנה, כפי שעשינו עד עכשיו, אלא הרבה יותר.
קולט אביטל: האמת היא, עמדנו לקיים ישיבה עם שר השיכון, ורצה האל שהוא יתפטר יומיים קודם הישיבה.
קולט אביטל: עכשיו נקיים את הישיבה של הוועדה כולה, עם שרת הקליטה והשיכון.
קולט אביטל: אבל בינתיים יהיו לנו ישיבות עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה, ואני מקווה עם ראש הממשלה עצמו.
קולט אביטל: אני גם אציע לצוות שינהל את המשא ומתן הקואליציוני שלנו עם ראש הממשלה, לשים את זה על סדר היום.
קולט אביטל: כי גם אם אני מתנגדת, זה יתקיים.
מרינה סולודקין: את לא מתנגדת.
יובל פרנקל: אני לא מכיר את הצוות, ואני לא יודעת על מה את מדברת.
קולט אביטל: אנחנו נלחץ מכמה כיוונים, כשהמטרה היא, ואני מעריכה שהיום יש יותר סיכוי, לנסות לראות מה ניתן להציל מתקציבי השנה.
קולט אביטל: וגם מה ניתן להכניס כבר עכשיו בהכנת התקציב לשנה הבאה, שזאת צריכה להיות עיקר המשימה שלנו.
קולט אביטל: בינתיים, מה שאני מאוד מבקשת, נוציא לעיתונות בצורה יזומה שלנו, לעיתונות הרוסית ולעיתונות אחרת, את הרשימה או את המאגר של הדירות באיזה מקומות הן נמצאות, כדי שהציבור יידע, אולי לא כל אחד יודע.
קולט אביטל: נעשה עוד נסיון.
קולט אביטל: אנחנו מבקשים שבצורה יזומה משרד הקליטה יעשה עוד פעם סבב, יודיע לציבורים העיקריים.
קולט אביטל: בכל זאת אני מתפלאת, פגשתי ציבורים כאלה בבאר שבע ובמקומות אחרים, וגם ייעשה ניסיון נוסף לעניין אנשים.
קולט אביטל: אני פונה אליך, ואני יודעת שזה לא שייך לנושא, הבנתי שזה לא שייך לדיור ציבורי.
קולט אביטל: אבל אותן המשפחות שביקרנו באופקים ושכבר לא זכאיות, האם בכל זאת ניתן לנסות, עד שישפצו את הדירות בכל המקומות?
ישראל שוורץ: אני כמעט בטוח, יש לי תחושה עמוקה.
ישראל שוורץ: אם משפחה שגרה באופקים לא תשאיר את הבית שלה כמו שהוא ותלך למצפה רמון - אני בספק רב.
ישראל שוורץ: היא לא תפקיר את הבית ותלך.
קולט אביטל: בוקר טוב לכולם, חברי חברי הכנסת, גברתי המנכ"לית, אריה אזולאי, אורחים ואורחות, היום, ממש עכשיו, בשעה שאנחנו נפגשים, נוחת בנמל התעופה בן-גוריון מטוס מארצות-הברית, ובו קבוצה של 750 עולים שמצטרפים אלינו.
קולט אביטל: הקבוצה הזאת באה בחסותו של ארגון מתנדבים ששמו "נפש בנפש", והוא מדגיםלנו נפלא את תפקידם של המתנדבים, של ארגונים מן החברה האזרחית, בהבאתם ובקליטתם של עולים מעל ומעבר למה שציפינו בזמנו.
קולט אביטל: במרוצת השנים הגיעו לארץ גלים רבים של עולים, וקשה היום לחשוב כיצד היתה נראית החברה הישראלית בלעדיהם.
קולט אביטל: העלייה הזאת, מצד אחד, הביאה אתה עושר, תרתי משמע, עושר של תרבות, עושר של מנהגים, עושר של כשרונות, מצד שני, נקלעו העולים, כפי שהיה צפוי, כפי שכל אחד מאתנו נקלע, למערכת לא קטנה של בעיות, של קשיים, של כשלים, בין אם אובייקטיביים, בגלל בעיות שלנו, של החברה הישראלית, בין אם בעיות של הסתגלות, בעיות של דיור, בעיות של מציאת מקום עבודה, וגם פה, קשה היה לחשוב כיצד היה ניתן לקלוט את העולים לולא החברה הישראלית.
קולט אביטל: החברה האזרחית בעצמה, גם היא נרתמה למאמץ.
קולט אביטל: מאז נבחרתי לתפקיד של יושבת-ראש ועדת העלייה והקליטה בכנסת אלה הבעיות שאנחנו דנים ומתלבטים בהן, מנסים לפתור יום-יום בוועדה שלנו.
קולט אביטל: מצד אחד, אנחנו מנסים לעבוד מול משרדי הממשלה השונים, נתקלים לא פעם בתשובות לא תשובות, בבעיות מאוד קשות, ויסלחו לי החברים שלי מהצד של המשרדים הממשלתיים, אבל לא פעם נתקלים בביורוקרטיה לא מבוטלת.
קולט אביטל: זאת מחלה שאנחנו מכירים אותה בארץ זה חמישה עשורים לפחות, ולפעמים חברי לוועדה ואני שומעים גם תשובות שנראות לנו, אם לומר בלשון המעטה, סוריאליסטיות.
קולט אביטל: כך למשל אפשר להגדיר דיון שהתנהל אצלנו בוועדה אתמול בקשר לבניין שנמצא בהרצלייה, בניין רב קומות חדש, חדיש, יפהפיה, שעומד ריק זה חמש שנים, שנועד לאכלס עולים, ועד היום הזה אי אפשר להתגבר על בעיות ולהכניס בו עולים.
קולט אביטל: חמש שנים הבניין ריק.
קולט אביטל: לא על כך באנו לדבר כאן היום.
קולט אביטל: היום באנו לדבר על החברה האזרחית, על התפקיד שהיא ממלאת ועל ההצלחות שלה, ועל דגמים של פעילות בקרב העולים.
קולט אביטל: באמת ובתמים חשבנו שיהיה נכון לקיים יום כזה מכמה סיבות.
קולט אביטל: קודם כול, תוך כדי ישיבה באותה הוועדה נתקלתי יום-יום בעוד ארגונים ובעוד ארגונים, כל אחד מהם עוסק בעבודת קודש, בעבודה ברוכה בליווי העולים, בכך שהם אלה שמביאים לידיעתנו לא פעם את מכלולי הבעיות, בכך שהם אלה שלוחמים כדי להשיג את זכויותיהם של העולים.
קולט אביטל: חשבנו שמן הדין, קודם כול, להזמין אותם ולהצדיע להם ולהודות להם, וזאת המטרה הראשונה.
קולט אביטל: המטרה השנייה היא, שאנחנו חושבים שיהיה טוב ויעיל ומועיל לכולנו לפתח את הדיאלוג הזה גם בין הארגונים, בינם לבין עצמם.
קולט אביטל: פותחו מודלים, פותחו רעיונות, פותחו כלים ואמצעים מאוד ברוכים.
קולט אביטל: אם כולנו נקשיב אחד לשני נלמד מהניסיון.
קולט אביטל: כמובן, לא בשולי הדיון ולא במקרה נעלה היום גם את נושא האמצעים שעומדים לרשותם של הארגונים האלה.
קולט אביטל: ארגונים שעושים הכול בהתנדבות, אבל, מדי פעם, סכום קטן של כסף, מעט מאוד, מה שנקרא באנגלית "seed money", יכול לעזור להם לגייס אמצעים במקומות אחרים, יכול לתת להם את השמן שבלעדיו המנוע לא פועל.
קולט אביטל: אני רוצה להודות לחברי בוועדה, ובעיקר לצוות ההיגוי של היום הזה, שליווה וארגן את היום הזה מבחינה רעיונית, בראש ובראשונה לחברת הכנסת מרינה סולודקין, שעמה חשבנו וארגנו את היום הזה, ואני רוצה להעביר לה את רשות הדיבור.
מרינה סולודקין: ברוכים הבאים.
מרינה סולודקין: אנחנו מאוד שמחים לראות כאן, בכנסת ישראל, את כל הארגונים שמייצגים את העולים ונאבקים למען העולים.
מרינה סולודקין: התוכן של הדמוקרטיה הישראלית, שיש המגזר השלישי, והמגזר השלישי זה אתם, אלה שעובדים בהתנדבות למען העלייה, הקליטה, השילוב, קליטה מקצועית, ובכל העניינים של שילוב של אנשים חדשים, יהודים מכל ארצות העולם במדינת ישראל.
מרינה סולודקין: הודות לארגונים של העולים אנחנו, כאן בכנסת, גם יודעים טוב ומכירים טוב את כל הבעיות של העלייה, ואנחנו ביחד מחברים את החוקים.
מרינה סולודקין: חוק הווטרנים, חוק נפגעי צ'רנוביל, חוקים להגנת משפחות חד הוריות, חוקים ומדיניות לגבי עולים ניצולי שואה, עשינו את כל זה בשיתוף הפעולה עם הארגונים.
מרינה סולודקין: אני רואה חשיבות רבה בכך במיוחד בזמן של קיצוצים בתקציב בכל הנושאים, כולל בנושא העלייה, במאבק שלנו, של חברי ועדת העלייה והקליטה, והמאבק של ארגונים למען העלייה, כדי להפחית את הנזקים וכדי להמשיך את המדיניות של קליטת העלייה במדינת ישראל.
מרינה סולודקין: היום אנחנו רוצים לשמוע איזה בעיות יש לארגונים, חוץ מבעיות התקציב שאנחנו כל כך מכירים טוב, ואנחנו עובדים ביחד, בשיתוף פעולה עם משרד הקליטה, ויש לנו פרטנרים במשרד הזה, ויש לנו פרטנרים בסוכנות.
מרינה סולודקין: אני רוצה לדווח לכם שתתקיים היום ישיבה חשובה מאוד של ועדת העלייה והקליטה יחד עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה, מר אילן כהן, וכל הנושאים שאנחנו צריכים לדון בהם אלה גם נושאים של העלייה.
מרינה סולודקין: יש ארגונים שחסרים לי אישית.
מרינה סולודקין: אני מבקרת לפעמים בבתי כלא.
מרינה סולודקין: מה לעשות שבין האסירים יש הרבה עולים.
מרינה סולודקין: וחבל לי שאין ארגון של משפחות של אסירים, משום שיש שם הרבה בעיות שאנחנו צריכים לפתור ביחד.
מרינה סולודקין: היום זה יום שאנחנו מקבלים עולים חדשים מארצות-הברית, זה שמחה וששון, ואני מאחלת הצלחה לכל הארגונים שקולטים עלייה, גם בהווה וגם בעתיד.
מרינה סולודקין: תודה רבה לכם.
מיכאל מלכיאור: כבוד היושבת-ראש, מנכ"לית משרד הקליטה, עמיתי חברי הכנסת, קודם כול, האורחים החשובים שיש היום, אני רוצה להגיד לכם כעולה חדש, לא לגמרי חדש, שהיתה לי הזכות, כבר הרבה מאוד שנים, לעבוד יחד עם ארגוני העולים, ואני מוכרח להגיד שזאת אחת מהדוגמאות הטובות ביותר להצלחת העלייה, השותפות שיש בין הכנסת, הממשלה כגוף המבצע, והארגונים שפעילים בתחום האזרחי, כדי לקדם את כל המטרות שדיברו עליהן פה.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שאנחנו לא עושים מספיק בחברה הישראלית כדי להעצים ולחזק את המגזר השלישי, והרבה מאוד פעמים יש ארגונים שנתפסים כמתחרים אחד עם השני.
מיכאל מלכיאור: במקום להתחרות אפשר לחזק אחד את השני, ואת זה אני רואה כמטרה העיקרית של היום הזה.
מיכאל מלכיאור: אם אנחנו יודעים יותר אחד על השני אפשר ללכת ביחד לכל מיני מטרות מבלי להמעיט בחשיבות של כל ארגון וארגון, ואפשר לעשות דברים ביחד גם מול הכנסת, גם מול משרדי הממשלה, גם מול העולם היהודי.
מיכאל מלכיאור: העולם היהודי היום טובע בבקשות של ארגונים יחסית קטנים.
מיכאל מלכיאור: הם מקבלים תמיכה שנתיים-שלוש לפרויקט, ואחר כך הארגון נופל, כי הוא לא מקבל את ההמשך, והוא בנה הכול על התקציב הזה שהוא קיבל בתמיכה.
מיכאל מלכיאור: עם זאת, אם הולכים ביחד ועושים פעילות משותפת, כל הארגונים מרוויחים, וקודם כול העולים מרוויחים מזה.
מיכאל מלכיאור: בזה אני רואה את החשיבות, ואני באמת מברך על היוזמה של היום הזה.
רומן ברונפמן: בוקר טוב, חברות וחברים יקרים, גברת קולט אביטל, היושבת-ראש, מנכ"לית משרד הקליטה, חברי כנסת בהווה, בעבר, סופה לנדבר, ובעתיד, יושבים פה כמה פנים צעירות, שאני מאחל להם או לא מאחל להם, אבל אני חושב שהם יגיעו לפה.
רומן ברונפמן: עשיתי חטא, כי נכנסתי דרך הפרוזדור הזה ולחצתי ידיים באופן מקרי לכמה מהחברים שלפני תשע שנים, שבע שנים, שנתיים-שלוש, דרכינו הצטלבו, ועבדנו ביחד בתחום קליטת העלייה, אבל כשהתיישבתי פה הבנתי שאני אצטרך לעבור כל שורה וללחוץ ידיים לכולם, כי בסופו של דבר זה תחום יחסית צר, וכך או אחרת נפגשנו עם כל אחד מיושבי האולם הזה בנקודת זמן אחרת.
רומן ברונפמן: אני רוצה לברך אתכם, כמובן, ולברך גם את מנכ"לית משרד הקליטה וגם את יושבת-ראש ועדת הקליטה, העלייה והתפוצות של הכנסת, שארגנו את המפגש הזה, ואני רוצה גם להגיד כמה מילים כלליות, ולאו דווקא ברכות סתמיות של חבר כנסת.
רומן ברונפמן: עזבתי תפקיד של יושב-ראש הנהלת הרשות לקליטת עלייה בחיפה לפני כחצי שנה, וזה היה תהליך של התנתקות - היום זו מילה די אופנתית - די כואב.
רומן ברונפמן: כעשר שנים הקדשתי למקום הזה, ובתוקף תפקידי נפגשתי עם הרבה מאוד קבוצות, הרבה מאוד ארגונים, הרבה מאוד התקהלויות והתכנסויות, גם של העולים וגם של הפעילים בתחום, ואני מכיר את התחום הזה, לא רק מעבודת הכנסת, אלא מהשטח, מהעבודה היומיומית.
רומן ברונפמן: אני יודע מה הלך הרוח היום.
רומן ברונפמן: הלך הרוח של ארגוני העולים וארגוני ותיקים למען העלייה זו תחושה של חתירה כנגד הרוח, כי הצרכים של קליטת העלייה, והעלייה בכלל, לא השתנו, אלה אותם צרכים, אלה אותם אנשים שהגיעו גם ב-1991 וגם ב-2001, ועדיין מרגישים את עצמם בשוליים של החברה הישראלית.
רומן ברונפמן: אם לא כולם, אז רובם.
רומן ברונפמן: החברה הישראלית כבר ראתה את זה אחרת, ההתלהבות של שנת 1990-1991 חלפה ונעלמה, ולכן אנחנו מחויבים, לפי צו המצפון שלנו, לתת להם את השירותים ואת תשומת הלב ואת החום האנושי, אבל כמות המתנדבים והפעילים והארגונים, ובעיקר גם הכסף, הולכים וקטנים.
רומן ברונפמן: מצד אחד, אנחנו מחויבים, ומצד שני, אנחנו מרגישים בקושי גדול.
רומן ברונפמן: אם הייתי צריך לאפיין את השנים 2003-2004, ואולי גם 2005, בפעילות קליטת העלייה, הייתי אומר שאנחנו צריכים להיות סבלניים ולעבור את השנים הקשות.
רומן ברונפמן: אני בטוח שאם נעשה פעולות מדיניות נכונות, ופה אני חוזר לנושא ההתנתקות, אני מאמין שישתנה האקלים, גם הגיאו-פוליטי, גם הכלכלי-חברתי במדינת ישראל, והעלייה תחזור, אולי לא בממדים כפי שהיתה ב-1993-1994, אבל היא תחזור לממדים סבירים של כ-50,000 לשנה.
רומן ברונפמן: כך אני מאמין גם לפי מה שראינו בזמן הסיור, יחד עם קולט אביטל ומרינה סולודקין וחברי כנסת נוספים, ברוסיה, גם בגלל הבעיות המקומיות שם, ואני מאמין שנוכל לחזור לממדי קליטת עלייה סבירים, וגם החברה בארץ תהיה יותר רגישה, ותשומת הלב שלה סוף-סוף תוסב מבעיות מדיניות לבעיות חברתיות.
רומן ברונפמן: אני מאחל לעצמנו שנעבור את השנים האלה, ונחזור להיות גם באופנה, גם במרכז הענייניים וגם משופעים בתקציבים.
מירלה גל: בוקר טוב לכולם, חברת הכנסת קולט אביטל, חברי כנסת נכבדים, ידידי אריה אזולאי מהסוכנות היהודית, וכמובן אורחים יקרים, נציגי הארגונים למינהים, עובדי ועובדות משרד הקליטה והסוכנות היהודית, אני מברכת את חברת הכנסת קולט אביטל על קיומו של היום הזה.
מירלה גל: הוא בהחלט רעיון מבורך, וכל מה שניתן על מנת להעלות את המודעות, גם בקרב חברי הכנסת, אבל גם בקרב הציבור כולו, לחשיבות העלייה וקליטתה בראייתנו, הוא דבר מבורך.
מירלה גל: לאף אחד באודיטוריום אין ספק בחשיבותה של העלייה ובתרומתה האדירה של העלייה ב-15 השנים האחרונות.
מירלה גל: אני לא יודעת איפה היתה נמצאת מדינת ישראל אלמלא אותם 1.1 מיליוני עולים חדשים שהגיעו אלינו מאז 1989, ואני חרדה לחשוב איך תיראה מדינת ישראל בעוד מספר שנים אם לא נצליח לשכפל את אותה כמות של עולים שהגיעה לכאן ב-15 השנים האחרונות.
מירלה גל: אחד היעדים המרכזיים של ממשלת ישראל, ובוודאי של העומד בראשה, מר אריאל שרון, הוא עידוד עלייה וקליטתה במדינת ישראל.
מירלה גל: רק ביום ראשון האחרון, במסגרת הדיונים הראשונים שהתקיימו בממשלה על היעדים לשנת 2005, הוא הציב ארבעה יעדים מרכזיים.
מירלה גל: אחד מהיעדים האלה היתה העלייה.
מירלה גל: היעדים היו: חינוך, עלייה, ערבים וירושלים.
מירלה גל: כפי שאתם רואים נושא העלייה הוא נושא בהחלט חשוב ביותר מבחינת ראש הממשלה, וכאשר ראש הממשלה רואה חשיבות בנושא מסוים, הוא גם דואג לתקצבו בהתאם, לכן אני מאוד אופטימית לגבי היכולת שלנו בשנה הבאה, אני לא יודעת אם להעלות משמעותית את התקציבים שלנו, אבל לפחות לשמר אותם.
מירלה גל: אני מאמינה שגם ניתן יהיה, לפחות בדברים מסוימים, להגדיל את התקציבים, משום שנושא העלייה הוא כאמור נושא חשוב ביותר.
מירלה גל: ממשלת ישראל מן הסתם, ובדרך כלל באמצעות משרד הקליטה, במרבית הנושאים, אחראית על קליטת העלייה.
מירלה גל: עם זאת, הדבר לא ניתן להיעשות בלי שיתוף של החברה הישראלית כולה, וודאי וודאי באמצעות אותם ארגונים, שחלק מהנציגים שלהם יושבים כאן.
מירלה גל: אנחנו לפחות, במשרד הקליטה, רואים חשיבות רבה מאוד בשיתוף פעולה עם אותם ארגונים.
מירלה גל: יש לנו שיתוף פעולה לא קטן, בין אם באמצעות התמיכות שאליהן אני אתייחס בהמשך, אבל גם בפרויקטים מיוחדים שאנחנו עושים, ונמצאים כאן ארגונים שאני מניחה ומקווה, שבמהלך ההצגות שלהם, יתייחסו גם לפרויקטים ייחודיים שנעשים עם משרד הקליטה לצורך טיוב קליטתם של העולים החדשים.
מירלה גל: כאשר מסתכלים, בסך הכול העלייה היתה מאוד מוצלחת, וכך גם קליטתה.
מירלה גל: אבל, בד בבד, מובן שיש גם אוכלוסיות שנתקלות בקשיי קליטה, לא כולם מצאו את עצמם, גם כעבור שנתיים-שלוש, ולפעמים אפילו יותר, אל מול כאלה שמרגע שנחתו בשדה התעופה בן-גוריון וקיבלו את הסיוע הראשוני שלהם לא נזקקו לשום סיוע ולשום עזרה, אלא התאקלמו מהר מאוד.
מירלה גל: אנחנו, גם כממשלה וגם כחברה, נדרשים לתת סיוע לכל אותם אלה שתהליכי הקליטה שלהם אולי קשים יותר, חלקם נובעים מאי היכרות של השפה, של הנהלים, של החיים בחברה הישראלית.
מירלה גל: לכן אתם ואנחנו נמצאים כאן, על מנת לסייע להם.
מירלה גל: אני רוצה לעמוד קצת על הקשיים שבפניהם אנחנו ניצבים, כאשר אנחנו יוצאים בנושא של התמיכות.
מירלה גל: קודם כול, אני מודעת לכך שהתקציבים שיועדו לתמיכות פחתו בשנים האחרונות, כפי שפחתו התקציבים של כל משרדי הממשלה.
מירלה גל: גם בתוך משרד הקליטה עצמו היו לא מעט נושאים שנאלצנו לקצץ בתקציבם, כך, לצערי, גם קרה בנושא התמיכות.
מירלה גל: עם זאת, על אף התקצוב, שהוא יחסית קטן בבסיס התקציב שלנו, ניהלנו לא מעט מלחמות גם בשנה שעברה וגם השנה על מנת להגדיל את התקציב, והראיה היא שממצב שבו בבסיס התקציב היו לנו קצת מעל 2 מיליוני שקלים הצלחנו לגייס כספים נוספים ולאגם משאבים, ויצאנו עם 6 מיליוני שקלים, שאני מאוד מקווה שניתן יהיה לחלק אותם בתקופה הקרובה.
מירלה גל: אנחנו יצאנו כבר בפברואר האחרון עם נושא התמיכות, וכבר היינו מוכנים במרץ, אלא שכאמור, על מנת לארגן כספים נוספים, נדרש לנו עוד קצת זמן.
מירלה גל: כרגע אנחנו נמצאים בתהליכים סופיים מול החשק"ל, ואני מאוד מקווה שבימים הקרובים, או בשבועות הקרובים, ניתן יהיה להוציא הלכה למעשה את נושא התמיכות.
מירלה גל: אני רוצה לספר על נושא שלא פורסם, וזה נושא התעסוקה.
מירלה גל: נצא בעתיד הקרוב גם בסיוע לתעסוקה, כך שאני מקווה שהארגונים שיושבים כאן, שיכולים להיות מעורבים גם בתחום התעסוקה, יזכו לסיוע נוסף.
מירלה גל: מפאת קוצר הזמן אני לא ארחיב, אבל גם לקראת 2005 אנחנו מתכוונים לעשות שינויים, ואנחנו יושבים עם משרד המשפטים על מנת למצוא את הדרך הטובה ביותר שבה נוכל לתת סיוע גבוה יותר ממה שאנחנו נותנים במסגרת התמיכות לאותם ארגונים שעוסקים באופן ישיר בקליטת עלייה ובעידוד עלייה.
מירלה גל: אני מקווה שבשנה הבאה הדברים יבואו לידי ביטוי.
מירלה גל: תודה רבה, ותודה בעיקר לכל אותם ארגונים שמסייעים לעולים החדשים.
קולט אביטל: אנחנו מתחילים את התוכנית המהותית שלנו, וראשון הדוברים יהיה פרופ' יוסי קטן, מרכז תחום הרווחה במרכז טאוב לחקר המדיניות החברתית בישראל בבית הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת תל-אביב.
קולט אביטל: פרופ' טאוב ייתן לנו תמונה כוללת על תפקידם של ארגונים וולונטריים בעידן של תמורות במדיניות הרווחה בישראל.
יוסי קטן: בוקר טוב לכולם.
יוסי קטן: התבקשתי לתת סקירה כללית על הארגונים הוולונטריים ומקומם במדינת הרווחה.
יוסי קטן: פה מדובר בכנס של ארגונים שקרויים בעגה המקצועית "ארגונים וולונטריים", וכאשר אנחנו מדברים על סוגים שונים של ארגונים, מדובר בעצם על שלושה סוגים עיקריים של ארגונים.
יוסי קטן: יש ארגונים ממשלתיים, שבדרך כלל משייכים אותם למה שנקרא "המגזר הציבורי": משרדי ממשלה, רשויות מקומיות, חברות ממשלתיות; קיימים ארגונים פרטיים עסקיים, שהתרבו בתקופה האחרונה והם חודרים יותר ויותר גם לתחום השירותים החברתיים; וקיימים ארגונים הנקראים "ארגונים וולונטריים".
יוסי קטן: אולי גם נתקלתם במושג "המגזר השלישי".
יוסי קטן: המגזר השלישי בא לציין את העובדה שיש מגזר ציבורי, וזה המגזר הממשלתי, ויש המגזר הפרטי עסקי, ויש המגזר הוולונטרי, ארגונים וולונטריים, שקרויים "ארגוני המגזר השלישי".
יוסי קטן: הראשון זה הציבורי, הממשלתי, השני זה הפרטי עסקי, והשלישי זה המגזר הוולונטרי.
יוסי קטן: אחת השאלות המעניינות, שאלה שמעסיקה חוקרים לא מעטים, היא, מה באמת מאפיין את הארגונים הוולונטריים?
יוסי קטן: במה שונים הארגונים הוולונטריים מהארגונים האחרים: מהארגונים הממשלתיים, מהארגונים הפרטיים עסקיים, ומה מייחד אותם בתחום השירותים החברתיים ובכללם גם התחום הזה, שאנחנו קוראים לו "קליטת עלייה", ובכלל האם יש להם ייחוד?
יוסי קטן: יש הגדרה מאוד כוללנית, שארגונים ממשלתיים, קוראים להם "ארגונים ציבוריים", כלומר, הם ארגונים פוליטיים, הם אמורים לייצג את טובת הציבור, את האינטרס הציבורי, ויש ארגונים עסקיים, שבדרך כלל בעגה המקצועית קוראים להם "ארגונים למען רווח", באנגלית קוראים לארגונים האלה "For profit organizations".
יוסי קטן: אלה ארגונים שהוקמו על מנת לעשות רווחים.
יוסי קטן: היום אנחנו חיים בעידן שקוראים לו "עידן של כלכלת שוק", ולעשות רווחים נחשב למשהו מאוד-מאוד חיובי.
יוסי קטן: ארגוני המגזר השלישי נקראים גם "מלכ"רים" – ארגונים שלא למען רווח, או מוסדות ללא כוונת רווח.
יוסי קטן: אכן, אחד האפיונים הבסיסיים והמרכזיים של הארגונים הוולונטריים זו העובדה שהם קיימים שלא למען עשיית רווח.
יוסי קטן: אל ייראה הדבר קל בעיניכם, במיוחד כאשר אנחנו חיים בעידן של כלכלת שוק, שהנושא של רווח ותחרות וכדומה הם מושגים דומיננטיים בזירה שלנו.
יוסי קטן: יש ארגונים שבאופן פורמלי, חוקי, הם ארגונים שאסור להם לעשות רווח.
יוסי קטן: ההבחנה השלילית הזאת, שלא לעשות רווח, יש לה משמעות חיובית, או שצריך לראות את זה במובן החיובי.
יוסי קטן: אלה ארגונים שפועלים על מנת לשרת מטרות חברתיות, על מנת לשרת נושאים מסוימים שלא קשורים לרווח האישי הפרטי של האנשים הנוגעים בדבר, אלא ארגונים שנוצרו, ארגונים שקיימים על מנת לספק שירות, על מנת לענות על צרכים חברתיים, כאשר השיקול של רווח הוא לא שיקול שעומד בראש מעייניהם.
יוסי קטן: ואכן תכונה ראשונה של הארגונים האלה, ואני אמנה כמה תכונות שלהם, זו פעילות שלא למטרות רווח.
יוסי קטן: תכונה שנייה שמאפיינת חלק גדול מהארגונים הוולונטריים, כולל ארגונים שאתם מעורבים בהם, שהוקמו לענות על צרכים לא מכוסים, על צרכים שארגונים אחרים לא נותנים להם כיסוי: צרכים שהממשלה לא מכסה, בגלל שיקולים פוליטיים, שיקולים תקציביים ושיקולים נוספים; וארגונים רווחיים, עסקיים, לא נותנים להם מענה, בגלל השיקולים הרווחיים שלהם, מכיוון שארגונים עסקיים פועלים כאשר יש ביקושים ואנשים מוכנים לשלם עבור השירותים שהם מספקים.
יוסי קטן: ארגונים וולונטריים הוקמו על מנת לספק מענה על צרכים שארגונים אחרים אינם עונים עליהם.
יוסי קטן: בל נשכח שאנחנו חיים היום בעידן, לצערי הרב, יש כאלה שרואים את זה בחיוב, שהממשלה, המדינה, המגזר הציבורי, יוצא מנושאים שונים, מצמצם את מעורבותו, מצמצם את פעילותו בתחומים שונים, ובשל כך גם הצרכים הבלתי מכוסים הולכים וגוברים, ואחד הגורמים המרכזיים שיכול למלא את החלל הריק שנוצר, בגלל הנסיגה הממשלתית, אלה הם הארגונים הוולונטריים, כי זה במהותם, לכסות צרכים לא מכוסים.
יוסי קטן: תכונה שלישית של הארגונים האלה, שהם בדרך כלל לא ארגונים ביורוקרטיים גדולים, הם ארגונים שהוקמו בדרך כלל ביוזמה של אנשים פרטיים, אין להם מנגנונים גדולים – אני מיד אציין כמה התפתחויות מדאיגות בתחום הזה – אין להם מנגנונים גדולים, ולכן הם גם גמישים הרבה יותר מארגונים אחרים.
יוסי קטן: יש להם כושר פעולה, כושר פיתוח של נושאים שונים, שאין לארגונים עם מסורת ביורוקרטית נוקשה, דבר שמאפיין במידה רבה ארגונים ממשלתיים, ארגונים ציבוריים.
יוסי קטן: כלומר, תכונת הגמישות הארגונית שלהם היא תכונה נוספת שראויה לציון, ומבחינה ומייחדת אותם מארגונים אחרים.
יוסי קטן: תכונה רביעית היא העובדה שיותר מכל מסגרת אחרת, הארגונים האלה שמים דגש על מעורבות של מתנדבים, והמעורבות של מתנדבים היא במהותם של הארגונים הוולונטריים.
יוסי קטן: ארגון וולונטרי שאין בו מעורבות של מתנדבים, חסרה בו חולייה מאוד בסיסית, מאוד מרכזית.