GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרינה סולודקין: אתה לא נותן ציונים כאן.
קולט אביטל: בינתיים אתה בכנסת, אתה אורח שלנו.
קולט אביטל: הגברת מאוד בכירה כאן, אני מבקשת לא לדבר כך.
קולט אביטל: מותר לה לשאול בדיוק מה שהיא רוצה לשאול.
רומן ברונפמן: זה לא עניין של בכירה או לא, אתה נמצא בבית המחוקקים.
יהונתן יסעור: עם כל הכבוד, גם אני נבחר ציבור.
יהונתן יסעור: אני חבר מועצת העיר.
קולט אביטל: יש עדיין הבדל בינך לבינה.
קולט אביטל: היא חברת כנסת, ואתה בכנסת.
מרינה סולודקין: אני אפילו לא אגיע לעיר הזאת.
מרינה סולודקין: תודה רבה על היוזמה של רומן ברונפמן וההסכמה שלך לדון בנושא זה.
מרינה סולודקין: חבל שלא ידענו, ולא היו מכתבים ותלונות בנושא זה.
רומן ברונפמן: אולי זה הגיע לפני חצי שנה.
מרינה סולודקין: לו ידענו, יכולנו להתעסק בזה ב-2000, ובשנת 2001.
מרינה סולודקין: בגלל שזו שערורייה וסקנדל, קודם כל הם הפסידו כסף מקנדה.
קולט אביטל: זה שהם הפסידו את הכסף של קנדה, נראה לי שלא באשמתם.
מיכאל מלכיאור: הם לא עמדו בהסכמים.
מרינה סולודקין: הם לא עמדו בהסכמים, אז זה היה חטא ראשון.
מרינה סולודקין: במשך ארבע שנים אחרי כל ההתכתבויות אין דיירים בבניין, ואנחנו יודעים מה המצב במרכז הארץ, שיש תור של 60 אלף איש שמחכים כמו לאוויר.
רומן ברונפמן: זה תור רשום.
רומן ברונפמן: תוסיפי עוד 30 אלף שלא רשומים.
מרינה סולודקין: לי העניין מוזר מאוד, גם התיפקוד של העירייה בנושא זה.
מרינה סולודקין: אני לא יכולה לומר שום דבר, בגלל שב-2000 ו-2001 הייתי סגנית שרת הקליטה.
קולט אביטל: זה לא הובא לידיעתך.
מרינה סולודקין: אבל מה שאני יודעת ואני מבינה, למה משרד הקליטה החליט לא להפוך למקבץ דיור, בגלל שהיה ריב במשרד הקליטה, וכל העניין של מקבצי הדיור היה בדיון אם כדאי או לא כדאי.
מרינה סולודקין: רק בסוף שנת 2001 החליטו שכדאי להשקיע במקבצי דיור, והכל בגלל הקונספט של משרד האוצר ושל ראש הממשלה, שבארץ שלנו לא יהיה דיור ציבורי.
מרינה סולודקין: המטרה היא להפריט דיור ציבורי, ומקבצי דיור ככלי לא לרכוש בניינים.
תמר מיארה: אבל מרינה, אחר כך היה שינוי של מדיניות.
תמר מיארה: התחלנו כן לקבל קונספטים.
מרינה סולודקין: את יודעת למה היה שינוי של מדיניות.
מרינה סולודקין: לחצנו ואמרנו שכך זה לא יילך.
מרינה סולודקין: היינו גם נגד החוק של הפרטת הדיור הציבורי.
מרינה סולודקין: אני חושבת שעכשיו יש לנו מזל.
מרינה סולודקין: אחרי הסיפור הארוך והמסובך, אנחנו צריכים לפנות לשרת הקליטה שעכשיו היא שרת הבינוי והשיכון, ובמקביל לראש הממשלה, בגלל שהייתי בלשכת ראש הממשלה אצל המנכ"ל החדש.
קולט אביטל: אנחנו מחכים שהוא יבוא הנה.
מרינה סולודקין: קיבלתי בשורה, שבהחלטות של ראש הממשלה יחד עם שרת הבינוי והשיכון, יש כוונות להחזיר תכניות דיור ציבורי, הוסטלים, מקבצי דיור ושכירות ארוכת טווח.
מרינה סולודקין: עכשיו יש לנו סיבה ללחוץ, שזה הבניין הראשון שצריכים לרכוש אותו.
קולט אביטל: ההמלצה שלך היא שהממשלה צריכה לרכוש אותו?
מרינה סולודקין: אני לא מקצועית.
מרינה סולודקין: או לרכוש, או להשכיר.
מרינה סולודקין: לעשות משהו.
מרינה סולודקין: אני חושב שזו אטימות ואדישות, ורשלנות פושעת, גם מצד העירייה, גם מצד הגורמים האחרים.
מיכאל מלכיאור: היה סיפור לפני כמה שנים בתכנית טלוויזיה "יס מיניסטר", על בית חולים הכי יפה באנגליה שעמד שם כסמל של שיא היעילות של המשטר האנגלי.
מיכאל מלכיאור: התברר אחרי חמש שנים שהוא עמד שם, ושלא היה אף פציינט בבית חולים.
מיכאל מלכיאור: לכן זה היה כל כך יעיל וכל כך יפה.
קולט אביטל: כנראה שאנחנו חושבים כל הזמן בקווים מקבילים.
קולט אביטל: אני כל הזמן חשבתי על משהו שפעם כתב קישון על ארץ - - -
מיכאל מלכיאור: אין לי מה להוסיף לעניין הזה.
מיכאל מלכיאור: אני מסכים עם מה שאמרה מרינה.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שאנחנו צריכים ללחוץ על הגורמים שיחליטו.
מיכאל מלכיאור: אין לנו את הכלים להגיד אם צריכים לקנות או להשכיר.
מיכאל מלכיאור: לא יכול להיות שעומד בניין כזה ריק.
מיכאל מלכיאור: יכול להיות שהעירייה תצטרך לוותר על משהו מהמחיר, אני גם חושב שזה כדאי.
מיכאל מלכיאור: אבל אני לא אנהל את המשא ומתן.
מיכאל מלכיאור: חייבים לפתור את העניין.
מיכאל מלכיאור: לא יכול להיות בלב הארץ, במקום הכי יקר, הכי יפה, וישנם עולים שצריכים דיור, קשישים, אתיופים, לא משנה.
מיכאל נודלמן: קשה לי, אני נמצא עכשיו בין שתי ועדות.
מיכאל נודלמן: אני מבין שיש בניין בן 46 דירות, זה פלא גדול.
מיכאל נודלמן: פלא שמשרד השיכון ומשרד הקליטה עומדים ורואים שעומד בניין לדיור ולא עושים שום דבר.
מיכאל נודלמן: במיוחד ששמעתי שיש חדר אחד, שני חדרים, שמתאימים לדיור לקשישים.
מיכאל נודלמן: אני מסכים שאנחנו לא גוף שיכולים לנהל משא ומתן.
מיכאל נודלמן: אבל צריכים ללחוץ על הממשלה שתשים קץ לבעיה הזאת.
קולט אביטל: יושב איתנו סמנכ"ל אכלוס במשרד השיכון.
קולט אביטל: שמענו השתלשלות של נציגת משרד השיכון שלא עוסקת באיכלוס.
קולט אביטל: אנחנו פונים אליך עכשיו מזווית לגמרי אחרת.
קולט אביטל: הבנו מה היו כל הקשיים הביורוקרטיים של ועדה כזו וועדה אחרת, וקודם החליטו לשכור, ואחר כך החליטו שזה לא כלכלי.
קולט אביטל: ואז החליטו לבנות, וגם על זה החליטו שזה בלתי אפשרי.
קולט אביטל: שמענו את הדברים ברמה של הטיפול הביורוקרטי ברכישות ושכירות.
קולט אביטל: אתה סמנכ"ל אכלוס, בראש דאגותיך בדרך כלל עומדים התורים הארוכים של האנשים שמחכים לאכלוס.
קולט אביטל: והנה פה יש דיור מוכן.
קולט אביטל: איזה מאמצים נעשו על ידי האגף שלך, כדי שבכל זאת הבניין שעומד ריק יאוכלס?
ישראל שוורץ: קודם נעשה סדר בביורקרטיה.
קולט אביטל: כזו אמביציה אין לנו.
ישראל שוורץ: הנושא של ההוסטלים לא בתחום אחריותי.
קולט אביטל: לא מדובר בהוסטלים.
ישראל שוורץ: הוסטל, מיקבץ דירות, בניין גדול לזכאים, לא משנה השם.
ישראל שוורץ: זה באגף שהגברת מציגה.
רומן ברונפמן: אתה לא ידעת על הבית הזה?
ישראל שוורץ: אני ידעתי על הבית הזה כבר הרבה מאוד זמן.
רומן ברונפמן: ולא כאב לך הלב כמו לתמר?
רומן ברונפמן: כי תמר אמרה שכאב לה הלב.
תמר מיארה: זה כאב לב לכולם.
ישראל שוורץ: לכולם כאב הלב.
רומן ברונפמן: את יודעת מה קורה כשהלב כואב ארבע שנים?
ישראל שוורץ: אני מוכרח להגיד שאני מאוד תמוה.
רומן ברונפמן: כולם אומרים: "לא בתחום האחריות שלי".
רומן ברונפמן: אבל אתה מכיר את הבעיה.
ישראל שוורץ: אני שוב אומר, כל המעגל תמוה בעיניי, ועכשיו תמוה, ואני מקווה שהאדון לא יכעס עליי מאוד.
ישראל שוורץ: זה שעומד בניין ריק, ויש עולים שזכאים לסיוע בשכר דירה של למעלה מאלף שקל לחודש מהמדינה - העברה מיידית כאילו.
ישראל שוורץ: כל חודש נכנס כסף למדינה של למעלה מאלף שקל לחודש, ולכאורה, אנחנו ניקח מישהו ביד ממקום למקום.
קולט אביטל: אני רוצה להבין, מהן סמכויותיה של העירייה.
קולט אביטל: האם העירייה כשרואה ציבור, יכולה לקחת בניין כזה שברשותה ולהשכיר לאנשים קשישים כשיש להם את הכסף לשלם.
קולט אביטל: יש לכם סמכות כזאת, או משהו בחוק מונע מכם?
קולט אביטל: אני מנסה להבין מה מונע מכם.
יהונתן יסעור: אנחנו בעירייה מבחינה כלכלית לא רואים יכולת להפעיל את הבניין הזה, ולהקים מנגנון שיטפל בזה.
רומן ברונפמן: הוא אמר בהתחלה שלא להתעסק בזה.
רומן ברונפמן: הם בנו את הבית, הם רוצים להעביר את זה למשרדי ממשלה, או לחברה מאכלסת.
יהונתן יסעור: אנחנו לא רוצים לטפל בדבר הזה.
יהונתן יסעור: אני חושב שזה המנדט של משרד השיכון, זו המטלה שלו, ואנחנו מעמידים את הבניין לרשות משרד השיכון בהסכם מסודר שיבוא ויפעיל את זה.
קולט אביטל: אבל כאשר מישהו קנה את זה, הוא לא חשב או.
קולט אביטל: קיי.
קולט אביטל: אני גומר עכשיו את הבניין, מי ינהל את זה?
רומן ברונפמן: מה שקורה פה מסביב לשולחן, זה בדיוק מה שקורה במציאות.
רומן ברונפמן: משרד אחד פונה למשרד שני, משרד שני פונה לעירייה, עירייה פונה לעמידר, עמידר פונה לעמיגור, וזה חוזר לישראל.
ישראל שוורץ: זה ממש לא נכון.
תמר מיארה: זה ממש לא נכון מה שאתה אומר.
יובל פרנקל: אתה צודק.
יובל פרנקל: בחיים ב-90 אחוז מהמקרים זה נכון.
יובל פרנקל: כאן לא.
קולט אביטל: אני רוצה להבין.
קולט אביטל: הוחלט להקים בניין, היה לו ייעוד.
קולט אביטל: גמרתם לבנות, אני יודעת שלא אתה היית.
קולט אביטל: מישהו בנה, למי הוא חשב לתת את המפתחות כשהוא גמר את הבנייה?
יהונתן יסעור: אני לא יודע.
יהונתן יסעור: כשאנחנו נכנסנו הבניין היה בשלבי סיום.
יהונתן יסעור: אנחנו נכנסנו בתחילת 1999, ב-15 בדצמבר 1998 הקדנציה שלנו התחילה באופן רשמי.
יהונתן יסעור: הבניין הזה היה בשלבי סיום, ולקח עוד כשנה לסיים אותו.
יהונתן יסעור: הבניין היה מוכן להפעלה.
יהונתן יסעור: אנחנו בשיקול ומתוך אחריות ציבורית לכסף של תושבי הרצליה, אנחנו לא מוכנים לקחת על עצמנו את האפשרות שהכסף הזה יעלה למשלם המסים של הרצליה במקרה הזה.
קולט אביטל: למה זה צריך לעלות למשלם המסים של הרצליה?
קולט אביטל: אתה לוקח חברה, אתה עושה מכרז, באה החברה והיא מנהלת את הבית, והיא זו שמשכירה אותו.
קולט אביטל: מה בדיוק עולה לך?
יהונתן יסעור: קודם כל קיימת עובדה שבמשרד הקליטה פחות מ-70 יחידות דיור היא לא - - -
קולט אביטל: תעזוב את משרדי הממשלה.
יהונתן יסעור: יש בעיה כלכלית מסויימת להפעיל 47 יחידות דיור.
קולט אביטל: אתה לא צריך להפעיל אותן.
קולט אביטל: אתה נותן לחברה.
ישראל שוורץ: יש הכנסה יותר גדולה - - -
תמר מיארה: יכולתם להרוויח גם אתם וגם הקבלן שיתפעל את זה.
יהונתן יסעור: לא בטוח.
יהונתן יסעור: על סמך מה את אומרת את זה?
תמר מיארה: על סמך העובדה שיש הרבה מאוד משפחות בהרצליה שמקבלות סיוע בשכר דירה בסכומים מאוד גבוהים.
תמר מיארה: הם משכירים בחוץ בשוק החופשי.
יהונתן יסעור: בבקשה, עמידר בואו תפעילו את זה ותתנו את הדיור הזה.
יהונתן יסעור: אנחנו לא יכולים לתת לגורם פרטי, זה נכס ציבורי.
רומן ברונפמן: תמר, אמרת שלמישהו כאן יש פתרון.
תמר מיארה: זה הפתרון.
תמר מיארה: אמרתי שזה פתרון מצויין.
תמר מיארה: אמרת שלישראל יש הצעה.
תמר מיארה: לא, זו אותה הצעה לפתרון.
רומן ברונפמן: ישראל, זאת ההצעה שלך?
רומן ברונפמן: זה גלגל?
רומן ברונפמן: זה הגלגל שאתה ממציא כרגע, שהעירייה תשכיר את זה בשוק הפרטי?
ישראל שוורץ: הגלגל הומצא לפני הרבה מאוד זמן.
ישראל שוורץ: יושבים פה שני מנהלי חברות עם נסיון, הם יודעים להפעיל את זה בידיים סגורות ויד אחת אחרי הגב.
ישראל שוורץ: מה הבעיה?
אורה חריש: העניין הוא שעיריית הרצליה רוצה את ההשקעה שלה בלי שום קשר לשכירות.
קולט אביטל: האם זו הפעם הראשונה שכל הגורמים האלה נפגשים סביב שולחן אחד?
קולט אביטל: ולא מצאתם אף פעם פתרון?
אורה חריש: אין לנו פתרון אם העירייה רוצה כסף.
יובל פרנקל: הדבר פשוט מאוד.
יובל פרנקל: הפעלת הבניין היא לא בעייתית.
יובל פרנקל: אני מצהיר פה לפרוטוקול, שאני מוכן לקחת את הבניין להפעלה.
יובל פרנקל: הבעיה היא לא הפעלת הבניין – ההפעלה השוטפת.
יובל פרנקל: הבעיה היא השקעה שברכוש.
יובל פרנקל: אנחנו באנו וראינו בניין ריק, במקרה לנו יש בכמה מאות מטרים משם בית שנקרא "בית שירנה" בהרצליה פיתוח, שיש בו קשישים שגרים על ידי משרד הקליטה והשיכון.
יובל פרנקל: אמרנו אפילו נעשה ניהול משותף, מה שמוריד את הוצאות הניהול.
יובל פרנקל: הבעיה היא שנתבקשנו לקנות את הבניין, לא להשכיר את הבניין.
רומן ברונפמן: העירייה רוצה להיפטר מהבניין.
אורה חריש: גם אנחנו התעקשנו על זה.
יובל פרנקל: לקנות את הבניין זה לא בידינו.
יובל פרנקל: אני לא יודע איך זה בידי גורמים אחרים.
יובל פרנקל: אבל אם השאלה היא להפעיל את הבניין בלי שזה יעלה לעירייה אגורה - - -
תמר מיארה: מתי היתה הפעם האחרונה שדיברת עם יעל?
יובל פרנקל: זה היה לפני שנתיים.
תמר מיארה: אני מציעה שתדבר איתה עוד פעם.
יובל פרנקל: אני מדבר על הפעלה.
יובל פרנקל: כדי שנהיה הגונים, יעל גרמן ערה מאוד לנושאים של דיור.
יובל פרנקל: היא מסייעת מאוד לבניית הוסטל נוסף שאנחנו עושים בבית שירנה.
קולט אביטל: למה צריך לבנות הוסטל נוסף כשיש כבר מוכן?
תמר מיארה: יש לה גם לזה וגם לזה.
יובל פרנקל: ההגינות מחייבת.
יובל פרנקל: יעל גרמן הולכת איתנו לוועדות בניין עיר, ועוזרת להעביר תיקונים בטב"ע.
יובל פרנקל: וכשיש בעיה לקשיש היא מסייעת למצוא פתרון.
יובל פרנקל: צריך להיות הגונים כדי לראות את ההתייחסות.
יובל פרנקל: אני לא יודע.
יובל פרנקל: יכול להיות שהחוק העירוני מחייב אותה לגבות עבור השקעה עירונית בבניין.
יובל פרנקל: את זה אני לא יודע.
לאה סדובניק: היתה אופציה של השכרה.
קולט אביטל: אני רוצה להבין עוד פעם, אם אתם הצעתם את זה למשרד השיכון להשכרה ל-49 שנים, מדוע אי אפשר להציע את זה לעמיגור או לעמידר להשכרה ל-49 שנים?
יובל פרנקל: הם ביקשו 18 מיליון שקל.
לאה סדובניק: דיברנו לפחות עם משרד השיכון על האופציה של השכרה שוטפת.
רומן ברונפמן: זאת בעיה של עשירים, כשיש בית צריכים להיפטר ממנו.
רומן ברונפמן: הבעיה האמיתית כשאין את הבית איך לאכלס.
יובל פרנקל: אני הדגשתי את הרגישות העירונית.
יובל פרנקל: אני זוכר בשיחה שהיתה שיעל גרמן אמרה שיש בעיה של החזר השקעה קפיטלית שמחוייבת על פי החוק.
יובל פרנקל: אם אנחנו לא מדברים על השקעה קפיטלית - - -
רומן ברונפמן: החוק לא מחייב.
רומן ברונפמן: ההחלטה לא מחייבת.
יובל פרנקל: אני אומר חד-משמעית, אם לא יבקשו מאיתנו כסף עבור זה, אפשר להחזיק את ה-49 יחידות, לא אם יבקשו מאיתנו לקחת 18 מיליון ולחלק את זה, ברור שלא.
יובל פרנקל: אבל בכסף שנגבה משכר הדירה, אנחנו יכולים להחזיק את זה על פי התנאים של משרד השיכון עם אם בית ועם מט"בית.
מרינה סולודקין: יש גורמים במדינה שלא מעוניינים.
מרינה סולודקין: אני ממליצה לפנות ליעל גרמן כוועדה, כי זה הרצליה.
מרינה סולודקין: וגם שרת הבינוי והשיכון, הקליטה וראש הממשלה.
רומן ברונפמן: פנינו, ולא פעם אחת.
יהונתן יסעור: שמעתי את הדיון.
יהונתן יסעור: אני אעביר לראש העירייה בדיוק את הלך הרוח שיש פה, ונשקול.
יהונתן יסעור: הבקשה שאתם מעלים פה, זאת אומרת שהעיר הרצליה תוותר על 18 מיליון שקל בשביל לאכלס את הבניין - - -
קולט אביטל: אתם לא מפסידים את הבניין, אתם משכירים אותו.
רומן ברונפמן: לדעתי התמונה ברורה באופן מוחלט.
קולט אביטל: בסך הכל אתם מחזירים לעצמכם את הכסף בשכירות.
לאה סדובניק: אנחנו מוכנים לזה.
קולט אביטל: אם מישהו משכיר את זה, מה שאתם גובים באיקס שנים, אתם מחזירים לעצמכם לכיס.
לאה סדובניק: אין לנו בעיה כזאת.
לאה סדובניק: גם למשרד השיכון הצענו לשכור בשכירות חודשית.
אורה חריש: השכירות היא השקעה, בנוסף גם לעלות התיפעול.
קולט אביטל: מכיוון שאף אחד לא יקח פיקוד פה לגמור את זה, אנחנו נפנה ונציע את הפתרון ליעל גרמן.
קולט אביטל: לי יש היום ישיבה עם שרת הקליטה.
קולט אביטל: כנראה אחר הצהריים תהיה לנו ישיבה משותפת עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה.
קולט אביטל: הוא צריך להגיע לרמות האלה כדי לפתור בעיה של בניין.
קולט אביטל: כיוון שקישון כבר לא גר בארץ, אנחנו נפתור את זה ברמה שלנו, וננסה להביא לפתרון.
קולט אביטל: על כל פנים, אני חושבת שבלתי מקובל שהבניין ימשיך לעמוד ריק, כאשר אנחנו יודעים שיש משבר.
מרינה סולודקין: ואם במשך שנה לא ימצאו פתרון, פונים למבקר המדינה.
קולט אביטל: אנחנו חושבים לפנות למבקר המדינה עכשיו.
קולט אביטל: הוא יכול לעשות ביקורת, זה לא יעזור.
רומן ברונפמן: יש כלים להחרים את הבית?
רומן ברונפמן: להלאים אותו?
יהונתן יסעור: הוא הולאם, הבית של הציבור, לא צריך להלאים אותו.
רומן ברונפמן: הנייר הוא של הציבור, אבל המציאות אומרת שהוא לא בשימוש הציבור.
רומן ברונפמן: זה הדיסונאנס העיקרי.
יהונתן יסעור: שיבואו החברות המשכנות במדינת ישראל ויטפלו בעניין הזה.
קולט אביטל: בסך הכל אם זה בניין של הציבור, חבל מאוד שהעירייה בינתיים במשך חמש שנים לא הצליחה להכניס כסף מהבניין הזה ביחידת ציבור.
קולט אביטל: יכולתם לפחות למצוא חברה שתנהל - - -
יהונתן יסעור: אנחנו לא מוכנים להיכנס למהלך הזה.
רומן ברונפמן: אני רוצה לומר הערה מאוד חשובה, בשיקולים הציבוריים שאתה כנציג ציבור וכממלא מקום ראש העיר, יש גם שיקולים בנוסף לכלכליים.
רומן ברונפמן: השאלה מה גובר אצלכם.
רומן ברונפמן: האם גובר אצלכם שיקול ציבורי, או שיקול כלכלי.
יהונתן יסעור: השיקול הציבורי שלנו בהרבה מאוד מקרים גובר על הצד הכלכלי.
רומן ברונפמן: כנראה שיש פה שיקול כלכלי שהוא גובר על השיקול הציבורי, ואת זה חבל לשמוע.
רומן ברונפמן: לא הכל כלכלי.
קולט אביטל: לדעתי אפשר להגיע לפתרון שהם לא מפסידים, והציבור הזה לא מפסיד בסך הכל.
רומן ברונפמן: אבל הם גם לא רוצים להגיע לפתרון הזה.
יהונתן יסעור: אנחנו רוצים שהפתרון יהיה.
קולט אביטל: לא בניתם את הבניין הזה כדי להרוויח עליו.
קולט אביטל: בניתם כדי להעמיד אותו לרשות הציבור.
קולט אביטל: זאת היתה הכוונה.
קולט אביטל: שבמרוצת הדרך היו חילופי שלטון, והחלטתם על שיקולים כאלה ואחרים, זה סיפור אחר.
קולט אביטל: אבל בואו נחזור למטרה ולייעוד של הבניין הזה.
קולט אביטל: אני רוצה לצאת מפה לא עם ביקורת, אלא עם פתרונות.
קולט אביטל: זה שאנחנו נמשיך עם הביקורת לא יעזור לאף אחד, גם אם נפנה למבקר המדינה.
קולט אביטל: זה בינתיים לא יפתור את הבעיה של אנשים שמחכים בתור.
קולט אביטל: אז לכן אנחנו נפנה ליעל גרמן, נציע לה לשקול את האפשרות הזאת, שאחת מהחברות עמידר או עמיגור תיקח את זה לניהולה, להתחיל להשכיר את זה, הרי שכר הדירה יגיע אליכם.
קולט אביטל: אז בואו נעשה את השיקולים הכלכליים ונראה מה ניתן לעשות.
קולט אביטל: אני רוצה רק להגיד לכם במאמר מוסגר,
קולט אביטל: ולפני שאנחנו מפזרים את החלק הראשון של הישיבה, אנחנו פה בוועדה ביוזמה שלי, העלינו הצעת חוק לבנייה לצורך השכרה.
קולט אביטל: הצעת החוק תעבור בקריאה טרומית בשבוע הבא.
קולט אביטל: אז יכול להיות שלטווח ארוך יהיו גם פתרונות מהכיוון הזה.
מרינה סולודקין: את אופטימית?
קולט אביטל: אני יודעת שהשר שטרית הציע את החוק בכנסת הקודמת.
קולט אביטל: אני בסך הכל העתקתי את החוק ממנו.
קולט אביטל: אז אם הוא הציע את זה קודם, אני מקווה שהם לא יתנגדו עכשיו.
מיכאל מלכיאור: הבעיה פה היא החזרת הקפיטל.
מיכאל מלכיאור: אם הם ידאגו להשכרה, או מישהו אחר, הם לא יקבלו חזרה שום דבר מה-18 מיליון.
קולט אביטל: בסדר, אני מציעה גם את זה.
אורה חריש: אבל יש להם את המבנה, הוא נשאר שלכם.
לאה סדובניק: מתי?
לאה סדובניק: בעוד חמישים שנה לצורך שיפוץ.
רומן ברונפמן: מה אתם הרווחתם בחמש שנים?
יהונתן יסעור: שמדינת ישראל, כמו שהיא בונה מבנים אחרים, שתבנה לדיור ציבורי.
חברי הוועדה: רומן ברונפמן מרינה סולודקין מוזמנים: פיני מור - עוזר מנכ"ל קליטה, המשרד לקליטת העלייה עפרה שידלוביצקי - מנהלת אגף אכלוס, הסוכנות היהודית ישראל שוורץ - סמנכ"ל בכיר לאכלוס, משרד הבינוי והשיכון משה טופורובסקי - משנה למנכ"ל, התאחדות הקבלנים יובל פרנקל - מנכ"ל עמיגור, חברת עמיגור תמר מיארה - מנכ"ל עמידר, חברת עמידר אלכסנדר קלנטירסקי- פורום לדיור סוציאלי
קצרנית: מצב הדיור הציבורי לעולים – חברת הכנסת קולט אביטל
קולט אביטל: שלום לכולם, רצה הגורל, לפני שנה בדיוק ב-14 ביולי, היום ה-13 ביולי, ישבנו פה סביב אותו שולחן ודיברנו על הבעיות של הדיור הציבורי.
קולט אביטל: עשינו סבב בין כל הנוכחים, משרד השיכון, עמידר, עמיגור, ישנן שבע חברות שמאכלסות דיור ציבורי.
קולט אביטל: נאמר לנו אז שיש בעיות די גדולות, ושאין מספיק דיור.
קולט אביטל: לקראת הישיבה הזאת, עשינו עבודת בית - לחלק מזה אני מודה שוב פעם, הייתי בתכנית טלוויזיה שבה שמעתי מגברת מסוימת שטילפנה לתכנית הטלוויזיה ואמרה שעומדות 1,000 דירות במצפה רמון, גם אם זה עשר דירות, זה לא משנה.
קולט אביטל: היתה מצוקת דיור בנגב, היא נסעה למצפה רמון וקיבלה שם את הדירה.
קולט אביטל: זאת אומרת שבעייתה באה על פתרונה.
קולט אביטל: לקראת הישיבה הזאת, החלטנו לעשות בדיקה איפה עומדות דירות ריקות, ולנסות לברר אם ישנם אנשים שגרים בתנאים לא תנאים וגילינו גם בכל מיני מקומות שבהם היינו, החל מסיור בתל אביב, וכלה במה שקורה בנגב בבנייה הקלה, שיש אנשים שנמצאים במצוקה מאוד רצינית.
קולט אביטל: בכל זאת לקראת הישיבה הזאת, יש לנו רשימה מעודכנת של הדירות שעומדות ריקות בדיור הציבורי.
קולט אביטל: קיבלנו את המידע הזה גם דרך החברות עצמן, וגם עשינו את המחקרים שלנו.
קולט אביטל: אנחנו רואים שבסך הכל יש 1,532 דירות שעומדות ריקות בעמידר, ועוד 234 דירות שעומדות ריקות בעמיגור.
קולט אביטל: אני תוהה מה קורה.
קולט אביטל: גם אם מדובר על מאגר של 1,800 דירות, לעומת המחסור של 58 אלף דירות או יותר, אנחנו רוצים להבין מה קורה, ומדוע אי אפשר לאכלס את הדירות האלה.
קולט אביטל: אני מבקשת לפנות אליכם.
רומן ברונפמן: אני מבקש לומר הערה קטנה.
רומן ברונפמן: שגם תמר וגם יובל ייחשבו כמה זה בתים ריקים.
רומן ברונפמן: לדוגמה, אם יש לנו בית בהרצליה, אז כמה כאלו בתים לדוגמה יש לכל חברה.
רומן ברונפמן: בישיבה הקודמת חשבנו שזו הבעיה של עיריית הרצליה, ועוד לא ידענו שזו גם הבעיה של עמידר ועמיגור.
מרינה סולודקין: היינו בישיבה בוועדה לפניות הציבור עם תמר בנושא זה לפני כשלושה שבועות, ואני רוצה לשאול את תמר מה השתנה מישיבה לישיבה.
רומן ברונפמן: אבל מה זה קשור?
תמר מיארה: זה קשור, מכיוון שזה גם בדירות הריקות בנגב.
קולט אביטל: אני רוצה לנסות להבין פה למרות הסבך הביורוקרטי, אם יש לנו בעיות עם אנשים שגרים בבתים שעומדים ליפול בנגב, שהתקציב לתיקון ולשיפוץ הבתים האלה מספיק בקושי לשכונה אחת, כי אין יותר תקציב.
קולט אביטל: כשאנחנו שומעים על מצוקה, האם כאשר יש בתים או דירות ריקות בנגב, אי אפשר לאכלס את הדירות האלה באנשים האלה שאין להם דיור?
תמר מיארה: אני מציעה שאני אשיב, כי בנגב הדירות הן שלי.
תמר מיארה: אצלי נמצאות מרבית הדירות.
תמר מיארה: נדמה לי שליובל אזור נתיבות ואופקים.
יובל פרנקל: אין אצלי דירות ריקות.
יובל פרנקל: 234 הדירות הן לא ריקות, אלו דירות במעבר.
יובל פרנקל: זאת אומרת, הדירה היא ריקה ברגע שלא גר בה בן-אדם, לכן זה שונה.
יובל פרנקל: לצערנו נפטר בן אדם, עד שהוא מתאכלס היא נקראת דירה ריקה.
קולט אביטל: אז נמתין בסבלנות.
יובל פרנקל: אני אתן פירוט יותר מדוייק.
רומן ברונפמן: הסיכום שלנו הוא מחצית שנה ומעלה.
רומן ברונפמן: מעל חצי שנה.
יובל פרנקל: חד משמעי, בעמיגור אין מושג של דירה ריקה.
תמר מיארה: לשאלתך, אם יש מצב של דירות שהן במצב סכנה, בעלות שיפוץ מאוד גבוהה, ומנגד יש דירות ריקות, אשמח מאוד לשמוע על המקרים האלה כיוון שההנחיות שלי הן ברורות.
תמר מיארה: כאשר יש מצב כזה של סכנה - - -
קולט אביטל: יש כמה אלפי אנשים כאלה בנגב.
תמר מיארה: כיוון שכאשר יש דירות פנויות, גם משרד הבינוי והשיכון והבינוי מגמיש את הקריטריונים.
קולט אביטל: אגיד לך מה הבעיה.
קולט אביטל: ישבנו לפחות שתי ישיבות על הבעיה של הדירות של אנשים שכבר לא יכולים לגור שם, יש גם בערד.
קולט אביטל: הבעיה היא במשרד הבינוי והשיכון, שלא היפנו אותם לפתרון הזה, זאת הבעיה, להם לא היה מאיפה לדעת.
קולט אביטל: אחרת אין פה אפשרות של מסתורין, אתם יודעים והם לא יודעים.
ישראל שוורץ: לא מדוייק, אבל בסדר.
קולט אביטל: הם רכשו דירות מהממשלה, משרד הבינוי והשיכון הביא את היחידות האלה, היחידות התמוטטו בחלקן.
מרינה סולודקין: את מדברת על הבנייה הקלה.
קולט אביטל: כמה דירות יש במצפה רמון?
רומן ברונפמן: ואי אפשר לאכלס אותן?
תמר מיארה: הם במצב מאוד קשה.
תמר מיארה: אנחנו מנסים למכור אותן כקומפלקס אולי, למצפה אין מועמדים.
יובל פרנקל: בא אדם חסר דירה למצפה, יקבל דירה.
קולט אביטל: אני רוצה לשאול, במטרה לגמרי קונסטרוקטיבית ולא קנטרנית.
קולט אביטל: לפני שבועיים בבאר שבע, פנו אליי המון עולים, והסבירו לי שלא חשוב איפה, רוצים מאוד דיור ציבורי.
קולט אביטל: עולים מבאר שבע, אפשר לסדר להם את הדירות במצפה אם הם יכולים לפנות לשם.
תמר מיארה: התשובה היא כן.
רומן ברונפמן: מישהו ניסה לעשות את זה?
ישראל שוורץ: זה תחום שמשרד הקליטה עוסק בו, אבל בשורה התחתונה, עולה מבאר שבע או מכל מקום בארץ - - -
רומן ברונפמן: לדעתי, בבאר שבע יש המתנה של עשרות אלפים.
קולט אביטל: בואו נשאל אחרת, מכם וממשרד הקליטה, האם יש מכאניזם כלשהו שקבוצות של עולים מקבלים מידע היכן נמצא דיור ציבורי זמין.
קולט אביטל: יש כזה דבר, אתם מודיעים?
פיני מור: לא באופן גורף.
פיני מור: אבל בהחלט במסגרת ועדות החריגים כל מקרה של בן אדם שאפשר להקל איתו יותר מבן אדם רגיל, אנחנו מציעים לו את ההצעות - - -
רומן ברונפמן: פיני, אתם יוזמים פנייה של אנשי באר-שבע?
פיני מור: לאו דווקא דרכנו.
יובל פרנקל: תרשה לי דווקא לשבח.
יובל פרנקל: אני רוצה להסביר את העיקרון.
יובל פרנקל: דירה שמתפנית, על פי הנוהל נותנים 45 ימים ממשרד השיכון, ו-45 ימים ממשרד הקליטה למצוא מועמד.
יובל פרנקל: היו"ר קולט אביטל: אותם ה-45 יום?
יובל פרנקל: לא אותם, הדירה עוברת למשרד הקליטה.
יובל פרנקל: אי אפשר לתת, אתה לא יכול להציע לשני מועמדים באותו זמן.
יובל פרנקל: אז נוצר מצב, שכאשר אתה מציע לבאר שבע לבוא לשדרות או לאופקים, שזה 15 קילומטר, והוא לא מסכים.
יובל פרנקל: דירה יכולה להיות ריקה במשך ארבעה חודשים.
יובל פרנקל: אני עומד על מה שאמרתי, כשאני נכנסתי להיות מנכ"ל עמיגור לפני שנתיים, היו 570 דירות ריקות.
יובל פרנקל: היום יש 248 דירות ריקות, כי משרד הקליטה, ובעיקר משרד השיכון, עשה את הדברים הבאים: 1.
יובל פרנקל: הוא לא עצר תקציבי שיפוץ.
יובל פרנקל: כל פעם שגרמנו את התקציב לאיכלוס חוזר, קיבלנו המשך.
יובל פרנקל: 2.
יובל פרנקל: הגמיש קריטריונים.
יובל פרנקל: כאשר אני מדבר על הגמשת קריטריונים, משרד השיכון, בתיאום עם משרד הקליטה, היה פורום משותף לדברים האלה שהיה מתכנס בעמיגור ובעמידר.
יובל פרנקל: אני בכוונה מאריך, כי הכוונה היא לא הדירות הריקות, הבעיה היא החוסר הגדול יותר.
יובל פרנקל: באופקים היו לנו 117 דירות ריקות.
יובל פרנקל: היום זה ירד ל-20 שזה הדירות בחיכוך.
יובל פרנקל: 20, 30 יוצאים ונכנסים.
יובל פרנקל: איך זה נפתר?
יובל פרנקל: נתנו תקציב שיפוץ מצד אחד.
יובל פרנקל: שנית, אם באה אם חד-הורית עם שלושה ילדים שמגיעה לה דירה של שלושה חדרים, והיתה פנוייה דירה של ארבעה חדרים בקומה רביעית, יגידו שמכיוון שעברנו על כל התור, ואף אחד לא רוצה להיכנס, ומבאר שבע אף אחד לא רוצה לבוא מאופקים, אז הגמישו את הקריטריון ונתנו לה את הדירה.
תמר מיארה: המאגר הוא במשרד הקליטה, לא אצלנו.
קולט אביטל: מי מנהל את המאגר?
יובל פרנקל: את המאגר מנהל משרד הקליטה לעולים.
יובל פרנקל: עכשיו מתחילה בעיה בשדרות של עזיבה, ויש דירות פנויות.
יובל פרנקל: לקחנו את כל הדירות למשרד הקליטה בבאר שבע, מציעים אותן משפחה משפחה, והם לא רוצים לעבור מבאר שבע לשדרות.
יובל פרנקל: נאמר שלשדרות יש היום אווירה של קאסמים.
יובל פרנקל: למשל כאשר היו דירות פנויות באופקים, היה באותו זמן מאהל של מחוסרי דיור.
יובל פרנקל: מאות משפחות מחוסרי דיור בבאר שבע של קליטה ושל שיכון, הצענו את הדירות באופקים - - -
רומן ברונפמן: אני שאלתי שאלה לא בכדי, לא שאלתי על שדרות, שאלתי על מצפה רמון, אם יש מבצע לדוגמה שמשרד הקליטה יוזם בבאר שבע, על הגשמת הקריטריונים למצפה רמון.
יובל פרנקל: לא מצפה רמון.
יובל פרנקל: הצענו לאנשי באר שבע לבוא לאופקים, זה יותר קרוב.
יובל פרנקל: זה רבע שעה, אולי אחד-שניים.
יובל פרנקל: אני אומר לך בעיקרון.
קולט אביטל: אתה מדבר עכשיו על ציבור כללי?
יובל פרנקל: לא, ציבור של עולים וזכאי משרד השיכון שהם לא עולים.
יובל פרנקל: יתרה מזאת, בנתיבות ובמצפה רמון, עומדות בכל אחד מהמקומות שש דירות ריקות חודשים.
יובל פרנקל: שם זה יותר מחצי שנה.
יובל פרנקל: אף אחד מבאר שבע לא מוכן לבוא.
תמר מיארה: אני רוצה לעדכן אותך שבכל ישוב יש רכזת של נושא הקליטה ויש ממונה לנושא השיכון.
תמר מיארה: יש להם את כל מלאי יחידות הדיור הפנויות.
תמר מיארה: זאת אומרת שיש להם גם את רשימת הממתינים, הזכאים, אני מניחה שהם מציעים להם.
תמר מיארה: אני לא יודעת אם יש משהו יזום, אבל המידע מצוי בהחלט אצל אותם רכזים.
תמר מיארה: לגבי באר שבע, בהמשך לדיון שהיה בוועדה לפניות הציבור, היתה שם טענה מוצדקת שיש בעיר שבע כבר 87 יחידות דיור ריקות, ויש משפחות שהן לא זכאיות על פי הקריטריונים, אבל אם נוציא את הדירות להגרלת שד"ח – שזה שכר דירה חופשי – הן יוכלו להגריל את הדירות ולקבל אותן.
תמר מיארה: יש פה אבסורד מבחינת החוק, שהם מוכנים להיכנס לדירה במצבה, אבל החוק לא מאפשר לי לאכלס אותו בדירה שהיא לא משופצת.
רומן ברונפמן: אבל אמר ישראל שהתקציבים לא נעצרו.
תמר מיארה: הם לא נעצרו לגבי הזכאים.
תמר מיארה: רק לגבי הזכאים.
תמר מיארה: אותן משפחות הן לא זכאיות, וזה היה הדיון שהם הבטיחו לטפל בזה.
תמר מיארה: מה הם עשו, אני לא יודעת.
תמר מיארה: אבל התקבלו שם החלטות.
מרינה סולודקין: אני חושבת שקודם כל צריך לתת כסף לעמידר ועמיגור לשפץ.
רומן ברונפמן: הוא לא יכול, כי משפחות לא זכאיות, הוא לא יכול להפנות לתקציב.