GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מאיר סבג: בקשר לסיפור שאתה העלתה והסיפור הוא מציק לי מאוד ונוגע לתלמיד שהורד מהאוטובוס, אני הזמנתי אותו לברור נוסף, מאז המנהל לא רק ננזף, אלא גם הודה שהוא מתנצל בפני התלמיד והוריו.
מאיר סבג: אנחנו בודאי לא רואים את הצעד של הורדת תלמיד מטיול כצעד חינוכי.
אילן שלגי: אנחנו נשמע את מר חזן.
אבי חזן: אני מברך שניתנה לי ההזדמנות בפורום מכובד מאוד כזה לומר את כל מה שיש לי ולהעמיד דברים על דיוקם.
אבי חזן: אני ראשית מאמין שאם פגעתי במישהו, אם זה בשוגג, אם זה במזיד, אם זה במילה ואם זה בדרך כל שהיא, אני מתנצל, אני אומרת את זה כדבר ראשון לכל הציבור שיושב כאן.
אבי חזן: הסיפור של צמח, חד וחלק, לי אין יד ורגל בנושא של צמח, להפך, בית הספר שלי בצמח היה מורכב גם מעולים וגם מוותיקים.
אבי חזן: אני נלחמתי, באו אליי שני חברי כנסת לשעבר לבית הספר והם באו אליי לראות איך אני משלב את העולים עם הוותיקים.
אבי חזן: אני לא הוצאתי את הקבוצה הזאת שבאה אליי, אלא זה הרשות הביאה את זה, זה משרד החינוך הביא את זה, אני אין לי שום יד בעניין, להפך אהבתי ואני אוהב את העדה, אני שילבתי אותם בכל התחומים מר קדמן ולהפך, חס ושלום, אני נלחמתי בקבוצה ההיא, פתחתי שערים בכוח, באו נלחמו נגדי, הוציאו אותי החוצה, אני עמדתי בפרץ נגד אותה קבוצה ואני רוצה שזה יהיה ברור.
אבי חזן: ניהלתי מלחמה עיקשת כדי להוציא אותם משם, אני הבאתי את כל הציבור, והם נלחמו בי, הביאו את קבוצות ההורים שלהם ועמדו מולי.
אבי חזן: יצאתי למכרז תקני של משרד החינוך ללא שום רבב, וזה חשוב להדגיש מר קדמן.
אבי חזן: עכשיו לנושא שלנו, למוריה.
אבי חזן: אני ממשיך עם העדה ועם כל הציבור של הילדים, אוהב אותם ותומך ועשיתי הרבה מאוד השנה.
אבי חזן: זה בית ספר שהיה בו 40 שנה מנהל ופרש, אני הכנסתי נורמות טובות לטובת הילדים וההורים---
קולט אביטל: מדוע יש הפרדה בין תלמידים?
אבי חזן: חס ושלום, אין שום הפרדה בין תלמידים.
אבי חזן: אני מודיע לכם מפורשות, לא הייתה שום אלימות ישירה כלפי ילד, לא עקיפה ולא ישירה, אלא להפך, מר קדמן, אישרנו תוכנית שבדקנו ייפוי של בית ספר, על פי המצב שהיה שנה שעברה, על פי תמונת מצב של הכיתות, הייתה אלימות קשה בבית הספר ואני רוצה לומר שנקטנו בפעולות חשובות מאוד כדי להקטין ולצמצם את הנושא הזה.
אבי חזן: והיה לי חשוב מאוד להראות את זה, דוגמה, כאשר היום התמונה כל כך רגועה אצל הילדים---
אילן שלגי: רגע מר חזן, תסלח לי שאני קצת ישיר.
אילן שלגי: הטענות הם פה לא שיש אלימות בין התלמידים, אלא שהמנהל, כלומר אתה, מכה תלמידים, אלה הטענות.
אבי חזן: הדוגמה שאני רוצה להראות לך, חבר הכנסת שלגי, שכאשר ילד לוקח אבן ורוצה ממש להכות ילד בראש, מה מנהל בית הספר יכול לעשות, אני שואל את כל הציבור כאן, האם אין לי זכות וחובתי לבוא ולהפריד?
אבי חזן: היה ילד שעמד ותפס את החבר שלו בגרון, ממש ככה, אני פשוט הזדעזעתי איך שהעניים שלו היו בחוצה.
אבי חזן: האם מנהל בית הספר חובתו, להפריד, להציל, אני אומר את זה בכאב לב.
אבי חזן: והתלונות שיהיו תלונות כי אני יודע שאני יעמוד ויבהיר כל דבר ודבר, לא חס ושלום לקחת ילד ולהכות או משהו דומה, בשום פנים ואופן, אני מכחיש את זה בצורה ברורה.
אבי חזן: אבל להציל ילד מהוצאת הנשמה של הילד, רבותי, כל מי שיושב כאן צריך להזדעזע, איזה אלימות הייתה בין הילדים.
אבי חזן: היום ברוך השם, אפשר לומר שצמצמנו את האלימות, עשינו פעולות רבות, יושבים פה מורים שזומנו עשרות פעמים, הנורמה בבית הספר הייתה להזמין הורים, אנחנו שיתפנו את ההורים מאלף ועד תף.
אבי חזן: משפט אחד לגבי הטיול אם יותר לי לומר, רבותי, חס ושלום, לא בגלל שהוא ילד אתיופי או משהו כזה, אלא האימא חודש לפני כן בקשתי ממנה, גברתי בואי תשלמי, הם לא זכאים כבר לסל קליטה, עשיתי לה הנחה של 150 ₪, אמרתי לה, גברתי בואי תוציאי את הילד שלך לטיול, היא התעלמה ממני חודש.
יצחק קדמן: אז בגלל זה אתה מעליב את הילד?
אבי חזן: לא אני אספר לך, באותו היום של הטיול בשעה 8:15 מתייצב האימא ואומרת, ועד ההורים ביקש לארגן איזה יום תחבורה, שייט, רכבת וטיסה, אמרתי לה גברתי, עכשיו באמת אין מקום במטוס, איחר ילד מכיתה ו', אמרתי לה גברתי תעלי עם הילד לאוטובוס, למזלי הרב הילד שאיחר הגיע, רבותי איזה דילמה למנהל בית הספר שקרה דבר כזה, לכן אני הצטערתי והתנצלתי לפני האימא והילד.
קולט אביטל: יש לנו את מר דניאל קליין קודם.
דניאל קליין: ראשית, בעניין המודעות לאירוע, ייתכן מאוד שמשרד החינוך ידע קודם כי מר קדמן דאג לידע אותם, מבחינתו, מבחינת עיריית אשדוד, לי נודע על המקרה רק יום אחרי כי פשוט לא צפיתי באותה תוכנית טלוויזיה, מסיבות אישיות אבל לא שום דבר אחר, אז אנחנו פשוט לא ידענו, לא דאגו להודיע לנו.
דניאל קליין: אבל אנחנו לוקחים אחריות, זאת עיר שלנו ובית ספר שלנו, אמנם הבעלות היא בעלות של משרד החינוך, אבל הילדים הם ילדי אשדוד ויש לנו חלק בחינוכם.
דניאל קליין: שני משפטים בעניין מדיניות העיר אשדוד, העיר אשדוד ידועה כעיר קולטת עלייה מכל הגוונים, הצבעים, עדות וכיוצא בזה וקולטת בברכה גם את בני הקהילה האתיופית.
דניאל קליין: מדיניות העיר בעניין בני הקהילה האתיופית, מדיניות של העדפה סופר מתקנת, אני רוצה לומר את הדברים ללא כחל וסרק.
דניאל קליין: נמצאת לידי ידידה, מארגון יוצאי אתיופיה מטעם המשרד, אם ירשו לה לדבר אז היא תוכל לספר על כמה פרויקטים משותפים שהם אך ורק לבני הקהילה האתיופית במטרה לקדם אותם, במטרה להשאיר אותם בעיר ובמטרה שהם יוכלו לאכלס בסופו של דבר את האקדמיות הטובות ביותר.
דניאל קליין: לעניין האשמת מנהל בית הספר בעניין המכות, אמרתי למנהל בית הספר ואני חוזר ואומר, שאם יסתבר שאכן יש דברים בגו והמשטרה תחקור ותמצא שהוא אכן הכה במזיד, פגע בקטין, אז הרשויות הממונות על החוק יעמידו את האדון לדין, אמרתי לו את זה והוא יודע את הדברים.
דניאל קליין: בקטע הזה אין שום הגנה, יש רשויות חוק, הם ימצו את החוק, אני אומר את הדברים בדיוק כמו ד"ר קדמן, אנחנו לא בית משפט.
גטה מולונש: מה שרציתי להגיד שבבוקר באתי ללוות את הילד לטיול ונודע לי שהוא לא ברשימה, למרות שדיברתי איתו לפני כן שלא יכולתי להביא לו את הצ'קים, את הסיבות דיברנו שנינו ביחד ועדכנתי אותו בזה וגם חלק שילמתי, מה שנשאר אני הבטחתי בזמן מסוים שאני אשלם.
גטה מולונש: באותו הרגע שהגעתי לבית הספר והבנתי שהוא לא ברשימה, נכנסתי ודיברתי איתו, התווכחנו קצת, אחרי עשר דקות הוא קרה לי ואמר שהילד נוסע ואני כתבתי אישור שאני מאשרת שהוא יוצא לטיול וחתמתי.
גטה מולונש: באותו זמן המזכירה בקשה ממני 600 ₪, באותו הזמן אני הגעתי בשביל ללוות את הילד, לא בשביל לשלם, אבל במקרה ראיתי את הלחץ שלה, במקרה הסתכלתי והיה לי 200 ₪ בארנק, הוצאתי ונתתי לה והיא לא הסכימה והתקשרה אליו בזמן שהוא נוסע עם הילדים באוטובוס.
גטה מולונש: הוא אמר להוריד אותו מהאוטובוס, אז באותו רגע שהוא אמר את זה אני יצאתי מהמשרד, רצתי לכיוון של האוטובוס, בדיוק שהגעתי לדלת של האוטובוס, הילד ירד.
גטה מולונש: עליתי לאוטובוס וביקשתי מהמחנכת שתדבר איתו, היא התקשרה ודיברה איתו והוא לא אישר, הילד ירד וכל מי שהיה מסביב, הורים, השומר, התלמידים היו שם.
קולט אביטל: היו מקרים אחרים של ילדים לא עולים שהיה איתם מקרה דומה של הורדה מאוטובוסים?
אבי חזן: לא קרה לי בשלושים שנה בעבודה שלי שילד ירד מאוטובוס, פעם ראשונה שקרה בגלל שפשוט לא היה מקום בטיסה ואני הסברתי את זה לגברת---
יצחק קדמן: ואם היא הייתה משלמת?
דניאל קליין: אם היא הייתה משלמת אז היה מוזמן לה מקום במטוס כנראה.
אבי חזן: היה מוזמן לה אתמול בלילה, אני ערב לפני כן ישבתי עד שמונה בלילה וכל הורה שבא אליי סידרתי לו מקום, עד שמונה בלילה אני ישבתי במשרד.
אבי חזן: כל הילדים יצאו.
יפעת סולל: מאחר ואנחנו לא טיפלנו במקרה הזה ואנחנו לא בקיאים בו, אני רציתי רק להגיד משפט אחד, הבעיה של המערכת החינוך כלפי יוצאי אתיופיה היא בעיה מאוד רחבת היקף ודובר כאן על אזור הדרום, אני טיפלתי רק במשך החצי השנה האחרונה למשל, במקרה של מחוז מרכז דווקא, של מנהלת בית ספר שנכנסה לכיתה וקרעה את התעודות של שני תלמידים יוצאי אתיופיה מול כל הכיתה.
יפעת סולל: עד היום משרד החינוך מסרב לתת לי תשובות בעניין הזה וכל פעם מעבירים את זה לגורם אחר שייתן תשובה.
יפעת סולל: הבעיה היא מאוד קשה וכללית, אני לא רוצה להגיד מעבר לזה כרגע כי הדיון הוא ספציפי לעניין הזה.
עודי בהט: להגיד משפט כזה של רחבת היקף בלי שום דוגמה.
לידיה בנלולו: אני מייצגת את ועד ההורים בבית הספר אוריה כבר שנה שלישית.
לידיה בנלולו: לי נודע על המקרה הזה רק ב- 2 ליולי, באותו ערב שהודיעו לי, המגשר התקשר אליי והודיע לי שהמנהל מרביץ לילדים, שאלתי אותו ממתי, הוא אמר לי מתחילת השנה, אמרתי לו ומדוע אני יודעת על זה רק היום, איפה היית, אתה רואה המון פעמים בבית הספר, למה אני לא יודעת על זה.
לידיה בנלולו: זו האשמה מאוד חמורה שדורשת טיפול מיידי, הרי המנהל הגיע בתחילת שנה לבית הספר.
לידיה בנלולו: אני באותו ערב נפגשתי עם ההורים, משש בערב עד עשר בלילה נפגשתי עם ההורים, שמעתי גם את הגברת, רשמתי את כל הדברים, ההורים רצו שאני מייד יתגייס לטובתם, שלושה ילדים קטנים, חמודים, שלא נראים בכלל מוכים, מלאי חיים, ילדים יפים.
לידיה בנלולו: מייד באותו הערב, עד 12 בלילה היה רצף של טלפונים, הודעתי מייד לגברת יהודית גרנות, מנהלת מחלקת חינוך יסודי בעיריית אשדוד.
לידיה בנלולו: היא מייד דווחה למפקחת, אמרתי לגדעון שאני אדווח לו, אני לא שופטת, אני לא משטרה, באותו יום העמידו גם שוטר מהמשטרה, חוקר אתיופי שהסביר להורים, כי רובם לא ידעו לדבר עברית, מה עליהם לעשות.
לידיה בנלולו: תבינו שבשני לחודש ידעתי על המקרה, התלונות במשטרה הוגשו ב-6 בחודש, אחרי המקרה של הילדה---
קולט אביטל: יושבים פה אנשים מבוגרים, כולנו אנשים מבוגרים, את באמת חושבת שהורים קמו בוקר אחד ופשוט התחשק להם לגשת למשטרה, להגיש תלונות סתם ככה.
לידיה בנלולו: אני רק אומרת דבר אחד, אני לא שמעתי על המקרים האלה, אני עשרה חודשים עובדת עם מר חזן.
קולט אביטל: גברתי אנחנו לא בית משפט ואנחנו לא באנו לשאול אותך מתי שמעת, אנחנו באנו, את רצית לדבר, לא כדי להגיד לנו מתי שמעת ומתי לא שמעת, אלא מה עמדתכם כוועד של הורים.
לידיה בנלולו: כוועד של הורים, כרגע זה בחקירת המשטרה ומשרד החינוך בדרגים הגבוהים, אני חושבת---
קולט אביטל: את נפגשת עם ההורים האתיופים?
לידיה בנלולו: בהחלט, באותו ערב שנודע לי, אני לא הבנתי למה עשרה חודשים אני לא ידעתי על זה, שפגשתי את המגשר כל כך הרבה פעמים.
לידיה בנלולו: אני רוצה רק לציין שמתחילת השנה יש אקלים חדש בבית הספר, אווירה מאוד נינוחה, מהתרשמות שלי, אני לא שמעתי, אני גם חקרתי כמה ילדים, אני שאלתי אם הם ראו מקרה של מכות, הם כולם אמרו לי שהם לא ראו בעניים, שהם רק שמעו מהמגשר, זו הייתה המילה האחידה של כולם.
לידיה בנלולו: אני לא שופטת, אני לא יכולה לדון את אבי חזן.
קולט אביטל: אנחנו רוצים לשמוע מהמגשר ואחר כך מאחד ההורים.
קולט אביטל: המגשר נמצא פה, הוא לא נמצא, אז אוקיי אדוני תקום בבקשה ותציג את עצמך.
אביב דוד: הילדים מקבלים מכות, סטירות, משיכות באוזניים.
קולט אביטל: אתה יכול לשאול אותו בבקשה, כמה זמן זה, ואם הוא ידע על זה כל הזמן והתלונן גם קודם?
אביב דוד: הוא ידע במשך תשעה חודשים, הילדים האלה בוכים ומספרים לנו כבר שלושה חודשים.
קולט אביטל: אחרי תשעה חודשים אתם הלכתם לדבר עם המנהל.
אביב דוד: אני באופן אישי הלכתי עם הבן שלי לדבר איתו אבל לא הייתה אוזן קשבת.
אבי חזן: אני לא מכיר אותו, אני מצטער.
קולט אביטל: את רוצה לקום ולהגיד לנו משהו?
שרה זימרו: מה שרציתי להגיד זה שהמנהל שניהל לפני כמה שנים את צמח ב', הייתה את ההפרדה בין השחורים ובין הלבנים.
שרה זימרו: ואני חושבת שאחרי שהוא ניהל ככה בית ספר ועשה הפרדה, איך בכלל נותנים למנהל להמשיך ולנהל את הבית ספר הזה.
שרה זימרו: ואני בטוחה שיש משהו בדברים שכל אחד פה אומר ואני בטוחה שזה רק בגלל שהם אתיופים, זה ברור---
נורית טזזו: לא נשכח שבבית הספר לומדים אחוז מאוד גבוה של תלמידים יוצאי אתיופיה.
שרה זימרו: וזה לא תלמיד אחד שבא והתלונן שמרביצים לו, זה חצי מהתלמידים שבאים.
קולט אביטל: אני פשוט מבקשת לדעת, מה שאת אומרת מבוסס על מה?
שרה זימרו: על התלמיד שבא ופנה אלינו.
דניאל קליין: אולי תתני לי בבקשה להבהיר את פרשת צמח ב', כי זאת אי הבנה גברת אביטל.
מרינה סולודקין: אדוני אנחנו רוצים לראות את התמונה המלאה.
דניאל קליין: אבל גברתי אתם מקבלים תמונה לא נכונה לגבי צמח ב'.
אביב דוד: שמי אביב דוד, לגבי פרשה של שנה שעברה, האדון ניהל את בית הספר, יאמר לזכותה של עיריית אשדוד שכשפינינו אליה, היא הייתה מוכנה באופן מיידי שתהיה הפרדה ואף העמידה הסעות לתלמידים בכדי שהם יגיעו לבית הספר, אבל אני כאן חייב לציין כאן שמנהלת מחוז דרום היא סירבה בכל תוקף בתחילת הפרשה שהילדים יתפזרו ומנהל בית הספר ימשיך לנהל את בית הספר.
אביב דוד: כאשר השנה נגמרה, הפלא ופלא העבירו אותו למקום אחר, ומה אנחנו מגלים, אותו מנהל חוזר על מעשים חמורים ביותר---
אבי חזן: אין קשר בין הדברים.
אסמרה אקלה: אני מציע גם היום לבדוק את המשפחות, יש משהי שמסתובבת בין המשפחות ומנסה להחתים אותם כדי שהמנהל ישאר בבית הספר איפה שהוא מנהל, זה חמור מאוד.
אסמרה אקלה: יש משפחות שמתקשרות אלינו ומדווחים לנו על הסוגיה הזאת, צריך להסתכל על זה בחומרה רבה מאוד.
אסמרה אקלה: לגבי כן הפרדה, או לא הפרדה, אני חושב---
יצחק קדמן: יש פה צ'קים שבאופן משונה, אני לא יודע על מה זה, אני לא רוצה להגיד שום דבר, אני רק אומר שהגיעו אלינו צ'קים שחולקו ב-23.6.04, אין לי מושג מה זה, אני לא יודע למה פתאום באיזה צרוף מקרים---
אבי חזן: ד"ר קדמן, אתה רוצה לשמוע תשובה, בקיץ יש השאלת ספרי לימוד, לא מתוך בית הספר, אלא דרך המתנ"ס, הילדים שילמו בקיץ את הספרים למתנ"ס ואז מה קרה, עכשיו שהגיע הסל קליטה לאותם תלמידים, עכשיו הוא רק הגיע, ב- 2.6.04---
קולט אביטל: אני מבינה מזה שאתה יודע על הצ'קים?
אבי חזן: בוודאי, אני חתמתי עליהם.
אבי חזן: כל היתרה של ההורים, מה שמגיע להם, החזרנו עד האגורה האחרונה.
אבי חזן: כלומר חס ושלום שיהיה הורה שמגיע לו והוא לא יקבל וזה לא פתאום מר קדמן.
קולט אביטל: אלה דברים שאפשר להבין.
קולט אביטל: אסמרה תסיים את הדברים שלך.
אסמרה אקלה: אני חושב שהתלונות שמדברים עליהם לא היו מגיעות גם לפני שנה, אני חושב שאת הבעיה הזאת בבית ספר צמח, הבעיה הזאת ממשיכה, הבנאדם הזה לדעתי לא צריך להמשיך בתפקידים.
יוסי מנגסטו: ביקשתי כמה פעמים מהמגשר, אף פעם לא הייתה תלונה, המגשר הזה נמצא בבית הספר שלוש שנים ואף פעם לא היו טענות למגשר, אי אפשר לתלות את כל האשמה במגשר, בגלל שהמגשר נמצא בבית הספר אז המנהל אשם, אז אני מבקש גם מוועד ההורים שלא לתלות את האשמה במגשר, הם עושים עבודת קודש ולבוא ולהגיד שהכול בגלל המגשר.
אילן שלגי: מר סבג, אני רוצה לשאול, מפקח בית הספר מדי כמה זמן מגיע לשם?
מאיר סבג: בדרך כלל המפקח, בבית ספר מוריה הוא מבקר בשנה למינימום שש פעמים ויכול להיות גם הרבה יותר.
אילן שלגי: על כמה בתי ספר הוא עוד מפקח?
מאיר סבג: מפקחת המוסד היא מפקחת על 13 מוסדות באשדוד, ועל עוד כ-18 ישובים במחוז, על כל החינוך המיוחד וועדות השילוב, דהיינו על ועדות השמה, היא משתרעת על פני עשרות בתי ספר.
אילן שלגי: מתי בפעם האחרונה היא בקרה בבית הספר מוריה?
מאיר סבג: מפקח המחוז היה ב- 22 בנובמבר 2002.
אילן שלגי: אתה הגעת פעם לבית הספר הזה?
מאיר סבג: אולי ב-17 שנות פיקוח שלי יכול להיות, אני לא זוכר.
אבי חזן: ב-16 ליוני המפקחת הייתה בבית הספר.
אילן שלגי: ב-16 ביוני הייתה אצלכם בבית הספר, לכמה שעות?
אבי חזן: שעתיים.
אילן שלגי: היא דיברה עם מי עוד, אתך ועם מי עוד?
אבי חזן: היא דיברה עם חלק מהמורים, הייתה לנו ישיבה בנושא אמנות, בנושא של בעיות קריאה וכדומה, היא יכולה להיכנס לכל מקום בבית הספר.
אילן שלגי: אז אני שואל אותך, המפקחת הייתה שם ב-16 ביוני, התלונות במשטרה הוגשו ב-6 ביוני, המפקחת שהייתה לא שמעה שיש שם איזה שהיא בעיה, טענות.
מרינה סולודקין: היא עצמה עניים והיא לא רוצה לדעת.
אבי חזן: גם אני לא קיבלתי שום הודעה מהמשטרה עד לרגע הזה.
מאיר סבג: מר שלגי, בינואר השנה אני שיניתי את כל אזורי הפיקוח של כל צוות המפקחים, בשל כניסתם של שני מפקחים חדשים---
אילן שלגי: המפקחת ב-16 ביוני הייתה שם, היא מגישה איזה שהוא דו"ח כתוב אחרי הביקור?
מאיר סבג: נושא התלונות במשטרה, לא הגיע לידיעתנו.
אילן שלגי: אני שואל אם היא מגישה דו"ח אחרי הביקור.
מאיר סבג: בדרך כלל יש סיכום ביקור למנהל בית הספר, עם העתק אליי ולתיק האישי.
אילן שלגי: ואתה מקבל את ההעתק מתי?
מאיר סבג: שבועיים אחרי בערך.
אילן שלגי: אתה הסתכלת על הדו"ח הזה, כעת אחרי שהתברר מה שקרה שם?
מאיר סבג: היה אירוע של הילדה עם הטיול, זה האירוע שהגיע לידיעתנו, כתוצאה, היא העבירה לידי מזכר שבו יש בעיה של ילדה שהורדה ושהסיפור שמר קדמן שלח מכתב ושמנהלת המחוז מטפלת בזה.
קולט אביטל: אני רוצה קודם לד"ר קדמן, אנחנו באמת מתקרבים לסוף, אני רוצה לשאול את עודי בהט, נניח שהפרשה הזאת נגמרה, נרגעה ויש שקט והכול בא על מקומו בשלום, מה משרד החינוך עושה כמדיניות עכשיו, כדי למנוע דברים מהסוג הזה כי בצורה זו או אחרת אנחנו מבינים שבדרום יש בעיות.
עודי בהט: אני חושב שבמילים האחרונות של היושבת ראש, נכנסו חלק מהדברים שנאמרו שהם גורפים ומכלילים, אין בדרום בעיות, יש בדרום קליטת עליה, ענקים של עולי אתיופיה, הגדולה ביותר במדינת ישראל, ויש שם פעילות חינוכית של עולים שבאו אתמול בערב ושל כאלה שנמצאים שם משנת 91.
עודי בהט: ויש בעיות בדרום כמו בצפון וכמו במרכז---
קולט אביטל: אנחנו פה מדברים ביושר ולפרוטוקול ואני אומרת לך שזו לא הפעם הראשונה שאנחנו נפגשים והיו תלונות של ילדים רוסים, יש בעיות אז בוא לא נצפה אותם.
יצחק קדמן: יש בעיות בצפון ויש בעיות ביבנה, אין בעיות ברעננה כי אין קליטת עליה שם.
יצחק קדמן: ראש עיריית יבנה כותב לי מכתב תעזור לי להפטר ממנהל בית ספר שמשפיל עולים ומשרד החינוך שלוש שנים לא זז, אז אתם אשמים, אז אני לא יודע איזה מחוז, אתם כל הזמן מטייחים.
קולט אביטל: אז מה עשית עם ראש עיריית יבנה?
יצחק קדמן: העברתי למנכ"לית, את רוצה לראות את ההתכתבות אז אני אתן לך.
עודי בהט: אני רק אמרתי, לא התכוונתי לעורר סערה, אני חושב שבמקום שיש עשייה, מטבע הדברים שיהיו תקלות---
קולט אביטל: לכן שאלתי אותך, אני באמת לא נכנסתי אתך לוויכוח שאלתי אותך מה אתם עושים כמדיניות כדי למנוע דברים כאלה, חוזרי מנכ"ל, פיקוח, מה אתם עושים?
עודי בהט: אז אני אומר בדיוק, רק הרשתי לעצמי במשפט אחד לומר כי נאמרו באמת דברים גורפים מאוד, יש בעיות במערכת החינוך, יש במערכת החינוך רגישות כל כך גבוהה, והנחיות כל כך ברורות, כולל חוזר מנכ"ל, כולל איגרת מיוחדת, עם המקרה הקודם שקרה בדרום בבית הספר צמח, ושבוע שלאחר מכן יצא חוזר של המנהל הכללית לכל מערכת החינוך, בצורך בסובלנות בכלל ובהתייחסות מאוד עדינה ונכונה וראויה לבני העדה האתיופית בכל רחבי הארץ.
מרינה סולודקין: לא רק לבני העדה האתיופית, לכולם וגם להם.
עודי בהט: כן, אבל האירוע בצמח זה היה בעניין העדה האתיופית.
קולט אביטל: אני מצטערת, אנחנו ממש הולכים לסיים, לכל אחד מאיתנו יש ישיבה בשעה שתיים והשעה היא כבר שתיים, אני באמת מצטערת נורא, עודי אתה סיימת.
עודי בהט: כל מקרה שנבדק ומתברר בסופו של דבר, ויכול להיות שהמקרה הזה הוא כזה ויכול להיות שלא, אני לא נכנס בכלל לעניין עצמו, מתברר שיש מאחוריו איזה שהוא עניין, אני משוכנע שברמה הגבוהה ביותר, דהיינו ברמת המנכ"לית יצאו הנחיות ותינתנה תזכורות ורענונים כאלה ואחרים לכל המערכת בנושא הזה בצורת הנחיות מאוד ברורות, כך נעשה גם בפעם הקודמת.
קולט אביטל: כך נעשה גם בפעם הקודמת ומאז עברה שנה והנה.
מרינה סולודקין: אני מאוד כועסת ומאוד לא מרוצה ממה ששמעתי היום, בגלל שקודם כל אני יודעת שיש קונפליקט עדתי בבתי ספר ישראלים ולא רק בדרום, אבל בדרום במיוחד, אני נציגת הדרום, אני גרה באשקלון, אני מטפלת בבעיות של עולים חדשים, מה שאני אומרת שיש קונפליקט עדתי בבתי ספר, באשקלון, באשדוד, בנתיבות, בשדרות וגם אמרו לי ביבנה, מה שאני אומרת, מה שאני מרגישה שמשרד החינוך לא רוצה לקבל את העובדה שיש קונפליקט עדתי ובמקרה של יהודי אתיופיה זה גם קונפליקט גזעני.
מרינה סולודקין: אני חושבת שאתם מטפלים מקרה, מקרה, מאוחר מאוד ואנחנו צריכים לפנות לפי דעתי למנהלת הכללית של משרד החינוך, לשבת איתה כי זה בעיה מאוד מאוד קשה.
מרינה סולודקין: צריך לעשות הסבות וכל מיני דברים למורים ולמחנכים, אתם לא מטפלים בצורה נכונה, אני מאוד מבינה את האנשים בעדה האתיופית, הם לא יודעים איך לפנות, למי לפנות, הם צריכים מתווכים ואנחנו יודעים שהם יודעים את השמות של מר קדמן ושל אחרים, זה טוב, הם לא יכולים לטפל במקום.
מרינה סולודקין: המגשר הם רוצים להאשים אותו, והוא מקבל כסף, מאיפה הוא מקבל כסף, ממשרד החינוך, הוא לא יכול להגיע להתנגשות.
עודי בהט: זה לא נכון, הוא לא מקבל כסף ממשרד החינוך.
טורוק מולד: אני רוצה להגיד רק משפט אחד, אני לא אחזור על כל מה שדובר בקשר למנהל כי זה בטיפול המשטרה ומשרד החינוך, אבל הפריע לי קצת ההערה של נציגת ההורים, אני חושבת שאם אפשר שיהיו גם נציגות גם מאוכלוסיות חלשות שיכולים לייצג גם בתוך ועד ההורים אז זה יכול לסייע.
אבי חזן: יש רק פשוט הם לא באו.
להחליט כדלהלן: ועדת החינוך והתרבות וועדת העלייה והקליטה שמעו בדאגה על דבר האירועים בבית הספר מוריה באשדוד.
להחליט כדלהלן: הוועדות תמהות על כי למשרד החינוך נודע על דבר הטענות לאלימות המנהל כלפי תלמידים רק מהכתבה בטלוויזיה.
להחליט כדלהלן: הוועדות למדו כי תלונות אחדות הוגשו למשטרה כשלושה שבועות לפני הכתבה בטלוויזיה, אולם המשטרה לא מצאה לנכון לידע את משרד החינוך על דבר הגשת התלונות.
להחליט כדלהלן: הוועדות קוראות לשר לביטחון פנים, להנחות את המשטרה לידע את משרד החינוך בכל מקרה של תלונה בגין אלימות בבית הספר.
להחליט כדלהלן: הוועדות למדו עוד כי המועצה לשלום הילד פנתה למשרד החינוך בעניין זה תשעה ימים לפני הכתבה בטלוויזיה ונענתה רק לאחר שידור הכתבה.
להחליט כדלהלן: הוועדות מודעות לרגישות הקיימת בקרב בני קהילת יוצאי אתיופיה ובדבר הפליה וקיפוח והן סבורות כי על הרשויות כולן ובמיוחד משרד החינוך והתרבות לגלות רגישות רבה בטיפול בעולים בכלל ובבני הקהילה האתיופית בפרט.
להחליט כדלהלן: על המשרד להפעיל את הפיקוח באופן רצוף והדוק ולהכיר את המציאות בשטח כדי לאתר תקלות בעודן באיבן.
קולט אביטל: אני מבקשת להוסיף שני דברים, א) אנחנו מבקשים לקבל דיווח ממשרד החינוך באיזה דרך עובר הכסף, זאת אומרת איך הכסף של סל הקליטה, אתם נותנים כסף לילדים ובסופו של דבר הכסף הזה הוא כסף שצריך לשמש אותם לכל אותן המטרות, אנחנו מבקשים לקבל מכם מידע, איזה דרך ולאן נשלח הכסף הזה כדי שנדע כי ההורים אפילו לא יודעים שיש אפשרות כזאת.
קולט אביטל: ב) אנחנו מבקשים ממשרד החינוך לתת לנו דיווח אחרי הברור במשטרה, מה העובדות האמיתיות, ואיזה פעילות חוזרי מנכ"ל וכולי אתם הולכים לנקוט ואנחנו גם פונים למשרד החינוך לארגן השתלמויות וימי עיון למורים ולמנהלים.
קולט אביטל: זאת ישיבת המשך, ישיבת סיכום של הישיבה שהופסקה מטעמים מובנים בשבוע שעבר.
קולט אביטל: בינתיים העברנו את כל החומר בצורה מפורטת בשלמותו ללשכת השרה, אני מקווה שלמשרד הקליטה אין כרגע שום סיבה לבוא ולהגיד לנו לא ידענו, לא מצאנו.
קולט אביטל: ואנחנו רוצים לשמוע מה קורה ומה הצלחתם בינתיים לגלות ומה הפתרונות המוצעים.
חנוך צמיר: נתחיל אולי מהסוף.
חנוך צמיר: המערכת, במלים אחרות משרד החינוך ומשרד הקליטה, בתאום מול יצחק קדמן טלפוני שנעשה הבוקר, מציעה את ההסדר הבא.
חנוך צמיר: אנחנו קודם כל מדברים על צעירים שבעת היווצרות החוב היו בתוך מערכת החינוך והמערכת התיכונית.
חנוך צמיר: זאת ההגדרה הבסיסית.
חנוך צמיר: לגבי אלה המערכת הממשלתית תמצא את מקור המימון כדי לכסות את החוב הכולל מול הביטוח הלאומי.
קולט אביטל: יפה מאוד.
קולט אביטל: זאת אומרת שאיך אומרים, כשיש רצון אפשר גם לפתור ואנחנו מאוד שמחים.
חנוך צמיר: אני חייב לטובתם של הקולגות שלי להגיד שהרצון הטוב לא התחיל בישיבה היום, הוא היה גם בישיבה לפני שבוע, אני קיבלתי דיווח על אירועי הישיבה, רצון טוב היה לאורך כל הדרך.
חנוך צמיר: נאמר שאולי הספינה לא שטה מהר מידי, אבל היא הגיעה לנמל.
קולט אביטל: חבר הכנסת מלכיאור, האם הסיכום הזה מספק אותך?
קולט אביטל: והאם אפשר יהיה לקבל גם סיכום בכתב?
חנוך צמיר: אני אתן לכם.
קולט אביטל: ואתם מוציאים את המכתב המתאים לביטוח הלאומי,
חנוך צמיר: גם משה עמית מנהל מחלקת הגבייה מרושת מהבוקר על הדבר הזה.
אביב דוד: רק שאלה, האם זה מוגבל לשנה כלשהי?
חנוך צמיר: לפי הרשימה שניתנה לנו.
קולט אביטל: אנחנו מדברים מלכתחילה על נושא מאוד ספציפי.
קולט אביטל: של אנשים שחל עליהם החוק הזה לפני 2002, ומ-2002 החוק ממילא פוטר אותם.
קולט אביטל: אז אנחנו מדברים על אלה שנפלו בין הכסאות.
קולט אביטל: שהיו אז, במערכת החינוך, ושהיום גמרו את מערכת החינוך, יצאו לחיים, חלק היו בצבא, כל אלה כבר גמרו.
קולט אביטל: אז אנחנו מדברים על קבוצת גילאים מצומצמת שעליהם חל החוק.
קולט אביטל: על אחרים ממילא לא חל.
קולט אביטל: אנחנו מקסימום יכולים לדבר על גילאים של ארבע שנים.
עודי בהט: רק רציתי לחדד את הדברים שחנוך אמר.
עודי בהט: זה הכל במסגרת מה שהוא אמר.
עודי בהט: מה שאני רוצה לתרום לעניין זה שמה שחנוך אמר זה כפוף לכמה דברים.
עודי בהט: ראשית זו רשימה סגורה שנמצאת בידינו, שנית שהיא נעולה על זה שהביטוח הלאומי הודיע לנו שהוא מוותר על הקנסות והריביות.
עודי בהט: אני חושב שאולי זה לא היה ברור מהתחלה, זה לא שזה דובר רק על אלה שהיו בבית הספר אז, כי החוק רק ב-2002 נכנס.
עודי בהט: אלא גם ברשימה של הביטוח לאומי כחמישים אחוז בערך מהחובות שרשומים כאן, מאלה שלא שולמו, הביטוח הלאומי יודע, אמר לי מר עמית אתמול, לגבי תקופות שהיו אחרי תום הלימודים.
עודי בהט: כלומר הרשימה הזאת הסגורה הזאת יש פה כחמישים אחוז, יתרת החוב נובעת מלימודים אקדמיים שלאחר השירות הלאומי.
קולט אביטל: לא, אנחנו לא מדברים על אחרי.
קולט אביטל: אנחנו מדברים על אלה שהיו בבתי ספר, לא באקדמיה.
עודי בהט: חובם שנבע מהיותם בבית הספר בזמן הזה.
מיכאל מלכיאור: אבל יש נקודה אחת, לפי הרשימה של הביטוח לאומי שקיבלנו אתמול אין כמעט תלמיד, אני הייתי רוצה לשמוע ממך, כי לפי מה שהם כותבים אז או שהחוב שולם או שהחוב מתייחס לא לתקופת התיכון.
עודי בהט: גם וגם.
קולט אביטל: אם החוב שולם אז אין פה על מה לדבר.
קולט אביטל: אז לכן מלכתחילה, אנחנו אמרנו אז, להזכיר לכם, בישיבה הקודמת, שמדובר בקבוצה מצומצמת שכל הסיפור יכול להסתכם עד ששים אלף שקל.
קולט אביטל: אבל אני רוצה כן לחדד, עודי, ראשית אני מבינה שהיה לך תפקיד מכריע בעניין הזה ואני רוצה להודות לך.
קולט אביטל: כשמגיעים קומפלימנטים נותנים גם קומפלימנטים.
קולט אביטל: שנית אני רוצה שוב פעם להתמקד בדבר אחד.
קולט אביטל: אנחנו מדברים על אלה שהיו לפני שירותם הצבאי.
קולט אביטל: אנחנו מדברים על אלה שהיו בבתי ספר ונפלו בין הכסאות.
קולט אביטל: יחד עם זאת אנחנו שמענו בישיבה הקודמת, ואני אומרת את זה בשיא הזהירות, שהגיעו פניות נוספות.
קולט אביטל: זאת אומרת שאנחנו לא מדברים רק על הקבוצה הראשונה של התשע עשרה.
אביב דוד: זו לא רשימה סגורה.
קולט אביטל: זו לא רשימה סגורה אבל זה יכול להיות לפי הערכתנו, שוב פעם, בקטגוריה הזאת יכולים להיות עוד חמישה או עוד עשרה אנשים, לא יותר מזה.
קולט אביטל: וממילא זה מתקזז עם אלה שכבר שילמו את החוב.
קולט אביטל: אז לכן בואו לא, אני פה נוקטת בכל זאת משנה זהירות לגבי מה שאתה אמרת, אני מקבלת את הגדרתך לגבי קבוצת הגיל, נקרא לזה ככה, לגבי השנתונים.
קולט אביטל: אני חוזרת על זה שאנחנו מלכתחילה לא התכנסנו פה כדי לדון באלה שסיימו צבא והחוב נצבר בהיותם באקדמיה, או במקום אחר.
קולט אביטל: אבל אם אין לנו, כי אנחנו גם ביקשנו אז אם אתה זוכר שאתם תנסו באמצעות מוקדים לאתר אם יש עוד אנשים, אתם לא הצלחתם אבל הגיעו פניות אליהם.
קולט אביטל: אם הפניות קיימות אני מבקשת שנקבע לנו איזה שהוא סדר, גם מתי לסיים את העניין הזה.
קולט אביטל: אי אפשר למשוך אותו לנצח.
קולט אביטל: בואו נגיד שעד תאריך מסויים תקבצו את כל הפניות שהגיעו אליכם ושמתאימות לקבוצה הזאת, אתם מעבירים את זה לטיפולו של משרד הקליטה.
חנוך צמיר: אנחנו עבדנו על רשימה סגורה ועשינו הערכות תקציביות כאלה או אחרות.
חנוך צמיר: אני יכול לקבל את ההרחבה בהנחה הבסיסית שיהיו מתי מעט.
חנוך צמיר: אבל אני רוצה שנבין שאם פתאום נוצף נצטרך לעשות הערכה מחדש.
חנוך צמיר: כי כל המהלך הזה,
קולט אביטל: אין שום סכנה.
קולט אביטל: אני מעריכה שאין לכם סכנה להצפה.
קולט אביטל: הערכתי מבוססת על זה שדוד אמר לנו בשבוע שעבר שנעשו סריקות במשך שישה חודשים, נעשו נסיונות במוקדים ולא נמצאו כאלה.