GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלן הופמן: אבל המגמות שמסתמנות הן שהנושאים האלה לא יהיו בכלל בתחומים שהוועדה תתייחס אליהם, למרות שהם בליבה של היותנו מדינה יהודית.
אלן הופמן: אני מוכרח לומר שבשלוש השנים האחרונות אנחנו מנסים יחד עם המשרד, למצוא דרך לנסות להיכנס לתחום הזה ולהשפיע למרות שהמשאבים הם יחסית דלים.
אלן הופמן: היו כמה ניסיונות עבודה.
אלן הופמן: אנחנו עבדנו בסמינרים למורים בהכנסה של קורס שעוסק בעם היהודי, כך שהוא יהפוך להיות חלק מהחובה של הלימוד של כל אדם שהולך להיות מורה בישראל.
קולט אביטל: כמה מורים עברו השתלמות כזאת?
אלן הופמן: מדובר על המכללות, ועברו מאות ואולי אלפים.
אלן הופמן: לדעתי, ההשפעה היא זניחה.
אלן הופמן: השקענו בזה הרבה מאוד משאבים ואנחנו לא מרוצים.
אלן הופמן: אנחנו הרגשנו שהיוזמה הזאת של המזכירות הפדגוגית ליצור משהו שהוא בליבה הוא פריצת דרך.
אלן הופמן: אנחנו שמענו היום שזה התחלה, זה לא מספיק.
אלן הופמן: צריך שיהיו לתלמידים בסיום חטיבת הביניים מושגים בסיסיים לגבי העם היהודים.
אלן הופמן: למעשה, התפיסה פה היא יהדות זמננו.
אלן הופמן: הולכים לתפיסה שפיתח משה דיוויס, תפיסה אינטגרטיבית, גם מדעי החברה, גם היסטוריה.
אלן הופמן: אני חושב שהחידוש שעופר רימון מוביל בכשרון רב בחודשים האחרונים, הוא גם לנסות להשתמש בעשייה שהייתה לנו עד עכשיו עם בתי-ספר יהודיים בגולה ב"שותפות 2000", עבודה בין בתי ספר, כפלטפורמה של תוכנית הלימודים הזאת.
אלן הופמן: עד עכשיו ב"שותפות 2000" יש כבר ניסיונות בית בתי-ספר בישראל ובתי-ספר בגולה.
אלן הופמן: כל בית-ספר בוחר.
אלן הופמן: קולט אביטל (יו"ר ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות) זה פרטני, זה לא נותן מושג כללי.
אלן הופמן: יש פה ניסיון לעשות סיסטמטיזצייה של הניסיון שהיה לנו עד עכשיו.
אלן הופמן: ד"ר מוטי פרידמן פיתח תוכנית אינטרנט שנקראת בונים עולם יהודי, שמאפשרת לשני בתי-ספר ולילדים בכיתות בשני בתי-ספר לעבוד ביחד.
אלן הופמן: על הפלטפורמה הזאת שהיא כבר ניסיון של חמש-שש שנים שעבר הרבה מאוד שדרוגים, התוכנית הזאת תשב.
אלן הופמן: כפי ששני יושב-ראש יודעים היטב, אין אותו מספר של בתי-הספר בגולה מול 600-800 חטיבות הביניים.
אלן הופמן: לכן, העוסקים במלאכה בונים שני מודלים.
אלן הופמן: מודל אחד הוא בית-ספר לבית-ספר, ואנחנו מגייסים קהילות שהן קהילות של שותפות, ניו-יורק מול ירושלים, מונטריאול מול באר-שבע, ואנחנו עובדים על זה.
אלן הופמן: זה יחד עם מודל שהוא מאפשר לתלמידים ישראלים גם לעבוד ללא בית-ספר שותף, כי אנחנו מהר מאוד נגיע לשלב שאין לנו מספיק בתי-ספר שותפים גם אם נגייס את כל בתי-הספר בעולם, כולל בית-ספר "חפציבה" בסנט-פטרבורג.
אלן הופמן: הכוונה בסופו של דבר היא לגייס את כל בתי-הספר.
קולט אביטל: עד כמה מוסד כמו "בית התפוצות" יכול להיכנס לתמונה בצורה חיה ותוססת כדי שכל התלמידים שמשתתפים יבקרו "בבית התפוצות"?
2411: אנחנו עושים מאמץ גדול לשתף פעולה עם כל הגורמים שיש להם יד ורגל בנושא.
2411: נפגשנו עם אנשי הוועד היהודי האמריקאי ועם אנשי תל"י, ועוד אנשים, כדי לשתף אותם.
קולט אביטל: אנשי תל"י הם מומחים.
2411: יש להם תוכניות שאנחנו יכולים לשלב אם הם יתאימו את התוכניות כי אנחנו עושים צעד ממלכתי ולא צעד סקטוריאלי.
2411: אנחנו מוכנים לשתף פעולה עם כל מי שיש לו מה לתרום.
ערן לרמן: אני נמצא קצת במבוכה כי אני לא יודע להגיב על התוכנית משום שלא שולבנו בוועדת ההיגוי, לא הוזמנו, לא דיברנו.
ערן לרמן: אנחנו נפגשנו לפני שהוקמה ועדת ההיגוי, לפני שעופר רימון נכנס לתפקידו.
ערן לרמן: לא שולבנו עד עכשיו בכל הפעילות.
ערן לרמן: אני לא יכול להגיב עליה, ואני לא יכול להתייחס אליה.
ערן לרמן: לצערי, אני גם לא יכול להגיב לרשימת המושגים המעודכנת.
2411: סליחה, זה לא העניין שלכם.
2411: יש מי שאחראי על זה ויש מי שעושה את זה.
2411: אני לא מתייעץ עם אנשים מחוץ למשרד על תוכנית לימודים.
2411: יש פרופסורים מכובדים מאוד באוניברסיטאות שנתנו יד לדבר והם המומחים ואנחנו מכירים בהם.
קולט אביטל: ד"ר כץ, לפני כמה דקות אתה אמרת שאתם משתפים פעולה עם כל מי שיש לו יד ורגל.
2411: אבל לא בתוכנית מאה מושגים.
קולט אביטל: אני שואלת אותך לגבי תוכנית הלימודים של קהילות, האם אין טעם לשלב אנשים שכבר עשו עבודה על זה?
2411: על זה כן מתייעצים.
ערן לרמן: לנו יש נקודת ראות מאוד ספציפית בעניין הזה ודאגה בצידה.
ערן לרמן: כאשר אנחנו מדברים על היסטוריה של העם היהודי, על זהות יהודית, על מורשת, יש נטייה והיא טבעית, לעסוק בנקודת ישראלית מאין באנו.
ערן לרמן: באנו ממזרח אירופה, חלקנו הגדול מיהדות ספרד והסתעפויותיה.
ערן לרמן: לדעתנו, זה חורג מעבר לשאלה מאיפה אתה בא וזה צריך ללכת יותר לכיוון של לאן אתה הולך.
ערן לרמן: אני רואה את עצמנו כשותפים אסטרטגיים.
ערן לרמן: שתי הכנפיים הגדולות של העם היהודי ישראל ויהדות ארצות-הברית, תלויות היום זו בזו תלות גומלין עמוקה, תלות היסטורית.
ערן לרמן: זה פרק חשוב שלטעמי הוא חסר לחלוטין.
ערן לרמן: אני מנחש שאין כאן מישהו מהצעירים שיושבים פה היודע לנקוב בשמה של דמות גדולה אחת של יהדות ארצות-הברית במאה העשרים.
ערן לרמן: לכן, אנחנו רואים צורך לקדם את הנושא כמיטב יכולתנו.
ערן לרמן: אדוארד רטיג יכול לעדכן על כמה יוזמות חדשות שבהן אנחנו מעורבים.
ערן לרמן: עשינו כמיטב יכולתנו לקדם תוכניות מול מנח"י בשעתו, גם מול קונספט של שיטת "חברותא" שאיתה אנחנו עובדים מול ישיבת "אור-עציון".
ערן לרמן: נמשיך לעשות כמיטב יכולתנו.
ערן לרמן: אנחנו באים לבתי ספר ונותנים גיבוי לפעילות הזאת של בית ספר מול בית ספר.
קולט אביטל: אתם כבר פיתחתם חומרי לימוד וישנה איזשהי קונספציה בדמות חוברות והרצאות.
ערן לרמן: בשעתו בנינו ערכה שהיא טעונה רענון.
ערן לרמן: ערכת הלימוד הזאת שנקראת "מבט אחר" שירתה אותנו כמה שנים.
ערן לרמן: היא מבוססת על סדרת טלוויזיה שהכין מיכאל קרפין בשעתו.
ערן לרמן: אני מודה שלדעתי אנחנו זקוקים היום למשהו עדכני יותר, מפני שהמציאות של אמצע שנות התשעים במידה רבה כבר איננה רלוונטית אחרי כל תהפוכות תשע השנים האחרונות.
ערן לרמן: בנינו מודל ולמודל הזה יש עדיין קונים.
ערן לרמן: אנחנו הגענו לתחתית הארגז של הערכאות האלה ואנחנו בהחלט צריכים כלים חדשים.
ערן לרמן: המהלך הגדול הבא מיועד להתממש בשיתוף פעולה עם סמינר "לוינסקי" שהוא בין המובילים בארץ בהכשרת מורים.
ערן לרמן: אנחנו רואים אותם כשותפים אסטרטגים בבנייה של מודל חדש.
ערן לרמן: חשוב לנו שהנושא הזה יונח על השולחן בדרך הנכונה.
ערן לרמן: לא במקרה הבאתי את חוברת מאה המושגים.
ערן לרמן: אני מקבל שזה לא מאה המושגים הסופיים והעדכניים.
ערן לרמן: אני מקווה מאוד שבגרסה המעודכנת יהיה משקל ראוי למי שימשיכו להיות בעתיד הנראה לעין 75% של יהדות התפוצות או 40% של העם היהודי, ויותר מ-40% של העם היהודי, כשאנחנו 40% האחרים פה בארץ, ולמשמעות הייחודית שיש לקשר הזה לגבי עתידה של מדינת ישראל.
ערן לרמן: יהדות ארצות-הברית עבור מדינת ישראל היא אחת מיסודות עוצמתנו כשם שישראל היא אחד מיסודות הזהות של יהדות ארצות-הברית המודרנית.
ערן לרמן: בלי זה קשה להבין לאן אנחנו הולכים.
ערן לרמן: תוך שנתיים האנשים הצעירים שיושבים כאן יתגייסו ויקבלו את רובה האם-16 שבא ממקום כלשהו, ויש סיבה לכם שהוא בא לשם.
ערן לרמן: כלומר, צריך לדבר על העתיד שלנו גם במובן האסטרטגי, במובן של תלות הגומלין, במובן של הבנת המציאות הלאומית שאנחנו חיים בה.
ערן לרמן: צריך להבין בצורה עמוקה את הנושא הזה גם בהיבטים האלה.
ערן לרמן: גם טוב לדעת שאנחנו לא לבד בעולם.
קולט אביטל: אנחנו מודים לך, ואני מניחה שתהיו מוכנים לתרום את החומרים שלכם למזכירות הפדגוגית כחומר גלם.
ערן לרמן: אנחנו עומדים לרשותם.
ערן לרמן: בשעתו אנחנו עבדנו בצורה הדוקה ביותר עם האגף כל עוד הוא קיים.
ערן לרמן: אני לא בא לערער על החלטת משרד החינוך לשנות את מרכז הכובד של העשייה בנושא הזה.
ערן לרמן: אנחנו עומדים לרשותו של עופר רימון בדיוק כשם שעמדנו לרשותם של דב אייזן וריקי יונה כל השנים שהם היו מופקדים על הנושא.
ערן לרמן: הם יכולים להעיד עד כמה השקענו מאמצים שנה אחר שנה לעמוד לרשותם בנושא הזה, וכך הדבר לגבי כל הרכב שמשרד החינוך יעשה, בתנאי אחד והוא שהנושא יקבל את מלוא תשומת הלב של לפחות נקודת מוקד אחת בתוך המשרד שכל עניינה בזה.
ערן לרמן: זוהי בקשתנו.
איתן שקלי: על רקע דיונים על תוכניות בהכנה, אני שמח לדווח כי תוכניות הושלמו.
איתן שקלי: השלמנו את כתיבתה של תוכנית לימודים בנושא ישראל-תפוצות שתהיה חתומה על-ידי משרד החינוך, משרד החינוך היה הגוף המוסמך בנושא הזה, וזה גם בחתימתה של הסוכנות היהודית.
איתן שקלי: התוכנית הזאת מוכנה ובחודש ספטמבר היא כבר מודפסת.
איתן שקלי: אנחנו כבר התחלנו השתלמויות מורים בנושא הזה.
איתן שקלי: אנחנו עובדים על התוכנית קרוב לשלוש שנים.
איתן שקלי: משרד החינוך נכנס להרפתקה של כתיבת תוכנית לימודים בשלושה חודשים וזה יפה וזה נועז ומרשים.
איתן שקלי: כמובן שישבנו על כך.
איתן שקלי: ישבתי לשיחה בונה ומעניינת מאוד עם עופר רימון.
איתן שקלי: אנחנו העמדנו את התוכנית שלנו לרשותו של משרד החינוך ואמרנו לו שזה מוכן ושהתוכנית שלו בתנאי אחד והוא לציין שאנחנו שותפים בתוכנית הזאת.
2411: אנחנו נציין שהם שותפים, אבל בלי הלוגו.
איתן שקלי: חבל לנו מאוד, אנחנו לא בדיוק מבינים למה.
איתן שקלי: מבחינתנו, התוכנית הזאת יוצאת לדרך, היא כתובה.
איתן שקלי: היא יפהפייה.
קולט אביטל: התוכנית יוצאת לדרך בבתי ספר תל"י.
איתן שקלי: לא, אנחנו מעמידים את זה לרשות כלל המערכת.
תרצה ריטקוביץ: יש לנו השתלמויות בשיתוף עם משרד החינוך.
2411: אנשי הסוכנות שהם אנשי התוכן יודעים בוודאי על התוכנית הזאת היות והפיתוח היה יחד איתם.
2411: הם קובעים את התכנים, לא אנחנו קובעים.
2411: כותבים את התכנים יחד איתנו.
2411: זוהי כתיבה משותפת, עבודה משותפת.
קולט אביטל: אבל, אם כבר המצאנו את הגלגל ויש תוכנית והיא קיבלה את אישור משרד החינוך והסוכנות היהודית, למה אנחנו מתחילים שוב פעם ושוב פעם כותבים?
2411: האנשים שמכירים ומומחים לתוכניות משלבים את הדברים שמופיעים בכל התוכניות, ואנחנו שמחים על כך שכל הגורמים רוצים - - -
קולט אביטל: התוכנית הזאת ששקדו עליה שלוש שנים עם אישורכם ועם אישור הסוכנות היהודית וכבר הוציאו עליה כסף, במה היא לא טובה ולא מספקת?
קולט אביטל: למה צריך לכתוב את זה מחדש?
עופר רימון: היא לא בנויה בדיוק לעניין הזה, היא לא תוכנית אינטרנטית, היא לא תוכנית אינטראקטיבית.
עופר רימון: אנחנו היינו שמחים לקחת מכל תוכנית.
עופר רימון: גם לבית התפוצות הייתה תוכנית שהועמדה לרשותנו, ויש עוד כמה תוכניות שהועמדו לרשותנו.
עופר רימון: אנחנו התבקשנו לשלב את התוכניות המוכנות.
עופר רימון: אנחנו אמרנו ואנחנו עדיין אומרים שנשמח לשלב גם את התוכנית הזאת.
עופר רימון: גם בסוכנות שיושבת להכין את החומרים, יש כבר תוכניות כתובות ויש דברים שנעשו.
עופר רימון: הרי כל מיני פעילויות בבתי-ספר כבר נעשו.
קולט אביטל: מר שקלי, אנחנו שמחים לפחות שחלק מהתוכניות שהכנתם ייכנס לתוכניות הלימוד.
איתן שקלי: אנחנו מקווים.
קולט אביטל: גם אנחנו.
רוני בר-און: בראשית דבריי אני רוצה לברך על הפגישה הזאת.
רוני בר-און: אנחנו חושבים שחלק מהבעיה שאנחנו מרגישים גם בארץ וגם בתפוצות הוא הנתק שגדל כל שנה בין בני הנוער בכל התחומים, חוץ אולי מבתחום המוסיקה.
רוני בר-און: עד לפני זמן קצר, הסניף של הקונגרס היהודי העולמי בארץ היה יותר מעורב בדברים שקרו רק בחוץ לארץ ופחות בארץ.
רוני בר-און: אני ישבתי עם יעקב כץ על הפעילות שלנו ודנו בשאלה איך אנחנו יכולים לעבוד ביחד.
רוני בר-און: יש לנו כתב עת ותיק שנקרא "בתפוצות".
רוני בר-און: כשהתמניתי לתפקיד המנכ"ל חשבתי שזה יכול להיות יותר רלוונטי לאוכלוסייה המקומית.
קולט אביטל: לתלמידים צריך משהו ברמה אחרת.
קולט אביטל: צריך לעשות כתב עת "בתפוצות" לילדים.
רוני בר-און: בשיחה שלי עם יעקב כץ אמרתי שיש לנו נציגות ב-88 מדינות היום, ואנחנו מאוד רוצים לראות אם אפשר לבנות איזה קשר.
רוני בר-און: ברור שרמת הנציגות בכל מדינה ומדינה היא שונה.
רוני בר-און: אנחנו ביקשנו לעבוד איתנו ככלי שיכול להוות צינור קשר עם התפוצות ועם סטודנטים פה.
רוני בר-און: ישנה גם אפשרות שמורים שמגיעים לארץ יוכלו הסביר על הקהילה יהודית.
קולט אביטל: האם אתם יכולים להביא לכאן מורים יהודיים?
רוני בר-און: אני חושב שאפשר לעשות את זה אולי יחד עם הסוכנות היהודית.
קולט אביטל: הסוכנות היהודית מביאה.
קולט אביטל: אבל, האם אפשר לעשות איזשהו שיתוף תקציבי או אחר שיביא יותר מורים לכאן?
קולט אביטל: אם הסוכנות היהודית עושה כמה השתלמויות בקיץ למורים יהודים מחוץ לישראל, האם גם אתם יכולים להביא מורים להשתלמויות האלה?
רוני בר-און: התשובה היא כן.
רוני בר-און: הקונגרס היהודי העולמי גם בחוץ לארץ וגם פה, משוכנע שאנחנו צריכים לעבוד יותר בארץ, ולהביא לא רק את האינטרס של הקהילות היהודיות בחוץ לארץ, אלא גם שיש לעצור את הנתק שקיים ולהיות יותר בקשר.
קולט אביטל: אנחנו מאוד נשמח אם את האמירה הזאת של עצירת הנתק, אנחנו נתרגם גם לדברים קונקרטיים.
12961: אנחנו פועלים בישראל בעיקר באמצעות הסוכנות היהודית והג'וינט, ולכן הדברים שנאמרו כאן קודם הם בהחלט מייצגים אותנו.
12961: אבל יחד עם זאת, אני רוצה להעיר את הדברים הבאים.
12961: ראשית, אנחנו מגלים בורות רבה מאוד בכל הרמות בהן הציבור הישראלי בא במגע איתנו לגבי יהדות ארצות-הברית החל מאנשים צעירים מהסוג שראינו פה, וכלה באנשים יותר מבוגרים שמבשילים בתוך המערכת והופכים להיות אזרחים במדינת ישראל.
12961: רמת ההיכרות והידיעה שלהם היא נמוכה ביותר.
12961: אני מעז לומר שזה נוגע בפורומים מאוד מכובדים, ואני לא אנקוב בשמם כרגע.
קולט אביטל: ממש לא מפתיע.
12961: אנחנו ארגנו עכשיו פעמיים קבוצות של חברי כנסת יחד עם הסוכנות היהודית.
12961: אנחנו מזמינים אותם לארצות הברית לתקופה של שבוע ימים כדי ללמוד את יהדות ארצות-הברית במובן הכי בסיסי של הדבר, בקהילות, בפדרציות, הפעילות הפוליטית שלהם, הפעילות הקהילתית שלהם, כדי לדעת במה מדובר.
12961: אני חושב שזה דבר מאוד חשוב, ואני שמח שיש היענות בקרב חברי הכנסת לבוא.
12961: אנחנו מתאמים את זה עם הסוכנות.
12961: אנחנו עושים את זה גם עם אחרים.
12961: אנחנו מכירים בעבודה החשובה שהוועד היהודי האמריקאי עושה עם פו"ם ועם המכללה לביטחון לאומי.
12961: הוא מסיע אותם כל שנה, וזוהי השנה השלישית.
איתן שקלי: פגשתי את אנשי המכללה לביטחון לאומי בכנס השנתי של ה-AJCE בשנה שעברה בוושינגטון.
איתן שקלי: זה היה מדהים.
איתן שקלי: זה ריגש את האמריקאים עוד יותר משזה ריגש אותי.
קולט אביטל: לפני שנים הייתה לוועד היהודי האמריקאי תוכנית להביא אנשים צעירים שיתפתחו בפוליטיקה.
קולט אביטל: אנחנו הבאנו במחזור הראשון את לימור לבנת, ואני בחרתי את לימור לבנת.
12961: זוהי מסגרת מצוינת.
12961: בחודש נובמבר אנחנו הזמנו גם את המכללה וגם גופים אחרים.
12961: אנחנו ניסינו ואנחנו מנסים להגביר את הידע ואת ההשתלמות.
12961: אני חושב שאנחנו יכולים לסייע לכם בעבודה מול בתי ספר או מול מסגרות חינוכיות באמצעות הארגון שלנו שמקיף את כלל הקהילה היהודית בארצות הברית.
12961: אנחנו נעמוד לרשותכם.
12961: אני חושב שכל תוכנית שתציעו לתחום הזה תתקבל על ידינו בברכה, ואנחנו נסייע.
קולט אביטל: נכנסת לפה עוד משלחת של תלמידים מבית הספר "ליד האוניברסיטה".
קולט אביטל: אני רואה שרוב התלמידים לובשים טי שירטס אמריקאיים.
קולט אביטל: אני רוצה לומר לתלמידים שנכנסים עכשיו שהדיון הוא מה אנשים צעירים כמוכם יודעים על יהודי התפוצות.
קולט אביטל: אני רוצה שאחד מכם יתנדב לומר לנו מה אתם יודעים על יהודי ארצות-הברית, כמה יהודים יש שם, איפה רובם מתגורר.
קריאה: הריכוז הגדול ביותר הוא בניו-יורק, יש שם 2-2.5 מיליון יהודים.
קריאה: בכל ארצות-הברית יש 6-7 מיליון יהודים.
קולט אביטל: איפה הריכוזים הגדולים של היהודים בארצות הברית?
קריאה: בניו-יורק ישנו הריכוז הוא הכי גדול, יש יהודים גם בלוס-אנג'לס ובפלורידה.
קולט אביטל: האם מישהו מכם יכול לנקוב בשם אחד של אדם חשוב בהיסטוריה של הקהילה היהודית באמריקה שפעל ותרם?
קריאה: הרב כהנא.
הקליטה והתפוצות: האמת היא שיש 5.5 מיליון בכל ארצות-הברית.
הקליטה והתפוצות: היו 6 מיליון, אבל המספר הולך ופוחת.
הקליטה והתפוצות: בניו-יורק עם כל סביבותיה אין יותר ממיליון, מיליון וחצי.
אלן הופמן: אני שמעתי שהתלמידים האלה מהתיכון "ליד האוניברסיטה".
אלן הופמן: זה הזכיר לי שכאשר אני באתי לאוניברסיטה בשנות השמונים, דליה עופר שאז הייתה דוקטורנטית צעירה ואחר כך נעשתה גם פרופ' מן המניין, הייתה מורה במשרה מלאה בבית-ספר התיכון "ליד האוניברסיטה", בית-הספר שבו התלמידים האלה לומדים.
אלן הופמן: לראשונה במדינת ישראל, היא הקימה שם מגמה ביהדות זמננו.
אלן הופמן: היא פיתחה תוכנית לימודים לתיכון.
אלן הופמן: בית-הספר קיבל אישור שזה ייחשב כחלק מהבגרות בהיסטוריה.
אלן הופמן: אני רואה שאין מורים בחדר, אבל אני שואל את עצמי מה באמת קרה ב-15-20 השנים האחרונות אפילו בבית-הספר הזה שהיה המקום הראשון בארץ שהתמקד בנושא העם היהודי, ומה קרה בתוך בית-הספר מאז שדליה עופר עזבה.
אלן הופמן: היה מעניין לנתח מהו התהליך שקרה פה.
אלן הופמן: נדמה לי שכמעט כמו כל חדשנות בחינוך, המנהלים הם המשפך לכול הנושאים, ואחת מהשאלות המרכזיות שנצטרך להתמודד איתה גם לגבי התוכנית החדשה, אבל גם לגבי ההמשך בבתי-הספר התיכוניים, היא איך אנחנו מביאים את המנהיגים של מערכת החינוך להכרה שהנושא הזה הוא נושא חשוב.
קולט אביטל: אלן, אני חושבת שאני שותפה לדעתך, אבל אולי בצורה אחרת.
קולט אביטל: נכון שהמוקד לחדשנות והיוזמות לחדשנות באות מהמורים או מהמנהלים.
קולט אביטל: אבל, אם אין איזשהי עקביות, איזה הכוונה עקבית של דבר שנכנס בצורה פורמלית למערכת החינוך, אז הדברים לא מתקדמים.
קולט אביטל: בלי הכוונה, היוזמות מתעייפות ומתות.
קולט אביטל: אולי זה המקום גם לבוא ולפתוח סוגריים ולומר שבסנט-פטרבורג אנחנו שמענו מנהל מאוד נלהב שמלמד עכשיו את כל נושא ישראל באמצעות הציפורים.
קולט אביטל: זה מאוד נחמד וילדים מאוד מתעניינים בצפרות ובציפורים, אבל זה ימות אם לא תהיה עקביות קוריקולום שהוא פק"ל לגבי כל בתי ספר.
2411: זה בדיוק מה שמנסים לעשות.
קולט אביטל: אנחנו רוצים להתקרב לסיכום הישיבה.
קולט אביטל: לא בתור מורה ולא בתור מחנכת, הייתי רוצה להרשות לעצמי להציע שני דברים בסל הזה שאתם מכינים.
קולט אביטל: ראשית, הייתה סדרה יוצאת מהכלל, הסדרה הכי טובה שאני אי פעם ראיתי בטלוויזיה, של אבא אבן על Jewish Civilization , מורשת.
קולט אביטל: יש לי כמה עותקים, אני בטוחה שאפשר להשיג את הסדרה.
קולט אביטל: היא שודרה ב-PBS , ובבתי-ספר אמריקאים.
קולט אביטל: הסדרה סוקרת את תולדות העם היהודי עם כל ההישגים שלו, עם כל הגאונים שקמו בכל דור, כל הסופרים הגדולים.
קולט אביטל: היא לא מדברת רק על מה זה בית יהודי ואיך שומרים על מסורת, אלא גם על דמויות כמו יהודה הנשיא, הרמב"ם.
קולט אביטל: אני חושבת שזהו כלי שאני הייתי לוקחת אותו, ואם הייתי צריכה להעביר משהו מעניין בבתי ספר, יכול להיות שהייתי מעבירה את זה גם בקלטות האלה.
קולט אביטל: לא תמיד צריך להמציא את הגלגל מחדש.
קולט אביטל: השקיעו בזה מיליונים של דולרים גם במחקר, גם בחומר תיעודי, גם בחומר ויזואלי.
קולט אביטל: אני לא דיברתי עם התלמידים כאן, אבל אני מניחה שאם הם היו צופים בסדרה כזאת במקום להיות נוכחים בשיעור יבש, זה היה מטביע בהם הרבה יותר.
קולט אביטל: זה גם היה מעניין אותם הרבה יותר.
קולט אביטל: זה כלי אחד שהייתי רוצה שתחשבו עליו.
קולט אביטל: הכלי השני שאני בטוחה שחשבתם עליו לא רק ברמת התרומה שלהם בתוכניות שהם בנו, הוא לקחת כל כיתה ל"בית התפוצות" ליום יומיים של סמינר.
קולט אביטל: שם הם יכולים לראות דגמים של בתי כנסת, ואת כל מה שיש שם ברמת האומנות.
קולט אביטל: אין כמו דבר ויזואלי.
קולט אביטל: אי אפשר להחליף זיכרון ויזואלי במילים.
קולט אביטל: אלה שני הכלים שהייתי רוצה שתחשבו עליהם.
איתן שקלי: אני גם מבקש להדגיש שאנחנו צריכים להביא לכך ככל האפשר שתהיה מודעות בכל מערכת החינוך בכל הזרמים, וגם אם זה לא בתוכנית לימודים ישירה.
איתן שקלי: ילדים החל מגיל הגן צריכים לדעת שיש עם יהודי במקומות שונים ורבים בעולם, שיש לנו איתו שותפות גורל, וכאשר אנחנו חוגגים את ליל-הסדר, חוגגים את ליל-הסדר באותה מתכונת גם יהודים רבים סביב כדור הארץ, או שהעם היהודי מקיים את יום הכיפורים בכל העולם.
איתן שקלי: יש לזה משמעות גדולה מאוד.
איתן שקלי: צריך בהחלט לדבר לא רק על שותפות הגורל ועל העבר המשותף על כל התהילה, הצרות והאסונות, אלא לדבר גם על השותפות בהווה והצורך בשותפות לעתיד כאשר הדבר הזה מחייב אותנו לא רק משום שאנחנו 40% החשובים בעם היהודי, אלא גם משום שאנחנו פה בישראל לא נוטשים את השאיפה ואת התקווה שיום אחד רוב העם היהודי, הרוב הגדול שלו, יתרכז כאן.
איתן שקלי: עד שזה יקרה, חשוב שהקשר יתקיים כל העת.
איתן שקלי: בני נוער היום יותר פתוחים לעולם בכלל באמצעות הטלוויזיה, הקולנוע, והאינטרנט.
איתן שקלי: הם מקבלים ידע ומושגים על העולם היהודי.
איתן שקלי: לפעמים מי שאין לו את הרקע ומי שלא קיבל את הנתונים הנכונים, אולי מקבל תמונה שגויה ולא נכונה.
איתן שקלי: חשוב שמערכת החינוך היא זו שתהיה אחראית לנושא.
איתן שקלי: טוב שאתם מכינים כאלה תוכניות בחטיבת הביניים.
איתן שקלי: אני מציע שמורים ומחנכים יהיו מודעים לנושא כדי שגם שלא במסגרת תוכנית לימודים, הם ידעו לדבר עם הילדים על העולם היהודי ועל העם היהודי דרך הדת כמכנה משותף, אבל לא רק דרך הדת.
איתן שקלי: אנחנו נציע את ההחלטות הבאות: הוועדות רואות חשיבות רבה בהגברת ההיכרות של הנוער הישראלי את יהדות התפוצות, ובהבאת הנוער למודעות כי יש לנו שותפות גורל ומחויבות לשותפות עתיד עם העולם היהודי.
קולט אביטל: הוועדות מברכות על תחילת עבודת המזכירות הפדגוגית בהכנת תוכנית הלימודים - -
2411: יחד עם הסוכנות היהודית.
2411: זוהי שותפות מלאה, צריך להדגיש את זה.
הקליטה והתפוצות: - - והסוכנות היהודית, ומצפה לקבל עידכונים על תכני התוכנית שתגובש, ועל דרך ביצועה.
הקליטה והתפוצות: הוועדות קוראות לשתף בגיבוש הקונספציה את באי כוחם של ארגונים יהודיים בארץ.
הקליטה והתפוצות: תודה לכולם.
איתן שקלי: רבותיי, תודה רבה לכולם.
איתן שקלי: נשמח לחזור ולפגוש אתכם.
קולט אביטל: בוקר טוב לכל האורחים ולכל המשתתפים.
קולט אביטל: הוועדה הזאת מטפלת לא פעם גם בכל נושא החזרת הישראלים לחו"ל וכבר הקדשנו לזה כמה ישיבות, גם כדי לדון בתופעה של הירידה וגם כדי לדון יותר ספציפית במה נעשה כדי לעודד יורדים או ילדיהם לחזור לארץ.
קולט אביטל: אני מודה שטיפלתי בענין הזה מול אבי אפריגד עוד בטרם היותי חברת כנסת, בתוקף תפקיד קודם שמילאתי ואני מודה גם באשמה שעשינו לא מעט דברים בזמנו לפחות בתחום ירידים להייטק, להחזיר אנשים להכין להם מקומות עבודה.
קולט אביטל: אם זכרוני אינו מטעה אותי, באירוע של הפדרציה הציונית, או של הקונגרס הציוני שנה שעברה, אנחנו התבשרנו שאחת מהתכניות המוצלחות ביותר, הטובות ביותר, היעילות ביותר ועכשיו זה מעין תכנית דגל היא תכנית "צבר" שמחזירה ילדי יורדים ארצה ואכן ידעתי על קיומה אבל באמת מאז למדתי שיש לה הצלחה לא כובלת ולכן הופתעתי מאוד לשמוע באחד מסיורי בצפון שדווקא התכנית הזו שהיא כל כך טובה, כל כך מוצלחת, ושיחסית לתכניות אחרות, מדינת ישראל לא צריכה להשקיע בה הרבה כסף, וגם שהיא פועלת, לא ממומנת טוב ולא ממומנת בזמן.
קולט אביטל: אני יודעת שבמשרד לקליטת עליה יש תקציב שנקרא תקציב לעידוד עליה שהוא תקציב לא מבוטל.
קולט אביטל: אני יודעת שיש תקציב מיועד להחזרת ישראלים ארצה.
קולט אביטל: אני יודעת שנעשות לפעמים פעולות ראוותניות, ראו דוגמת אותו היריד שהיה בארצות הברית ושהושקע בו הרבה כסף ושבעקבותיו התבשרנו שחזר אדם אחד ארצה, אז לכן אני תוהה אם יש דרך בכל זאת לסדר את הפרופורציות כך, שגם בתכנית הזו מדינת ישראל והסוכנות היהודית ושלטונות צה"ל ישקיעו בה לא רק שימת לב נפשית ורוחנית אלא גם משאבים.
קולט אביטל: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור למי שבעצם הסבה את שימת ליבנו לנושא, תציגי את עצמך למען הפרוטוקול.
תמר גל שראי: קוראים לי תמר אני מדגניה א'.
תמר גל שראי: אני עוסקת ב"צבר" רק כשנה.
תמר גל שראי: אני הייתי שליחה בלוס אנג'לס שם נפגשתי בפעם הראשונה עם "צבר" וגוייסתי על ידי שי המזכיר שלנו לפני קצת יותר משנה לקדם את הפרוייקט בדגניה אל מול הציבור.
תמר גל שראי: לא יודעת אם כולכם קראתם את המכתב שכתבתי לקולט בעקבות הפגישה שלנו במועצה בעמק, אבל טיפונת רקע על הפרוייקט הנהדר הזה שקרן מתנועת ה"צופים" מלווה אותו באופן אינטנסיבי ומכירה אותו הרבה יותר שנים ממני והרבה יותר לעומק, מבחינה היסטורית ומבחינה תוצאתית של הפרוייקט, אבל הוא קיים כבר ארבע עשרה או חמש עשרה שנים.
תמר גל שראי: ילדים שגדלים מעבר לים, שהוריהם רוצים לשמר את התרבות הישראלית, שולחים אותם לתנועת הצופים הישראליים שם.
תמר גל שראי: הם עוברים שם חינוך פרטי בעברית, ואז הם מגיעים לכיתה יב' והם בעצם צריכים להחליט כמו בארץ, שהם צריכים להחליט לאן פניהם מועדות, הם צריכים להחליט גם שם, ואילו שמחליטים שפניהם בחזרה הביתה ולהתגייס לצבא, מצטרפים לתכנית שנתית שמתפרסת על פני חמישה מפגשי סוף שבוע שממומנים על ידי הצופים הישראליים שם, שבמפגשים האלה הם למעשה עוברים סידרת הכנות מדורגת לקראת חזרתם ארצה, כשההכנות הם גם רגשיות, הם גם בנייה של קבוצת תמיכה, וגם ענייניות לגבי הצבא, כאשר במפגש החמישי הם נפגשים עם נציג הקיבוץ שיקלוט אותם בפרק ההכנה והפרק הצבאי ונפגשים עם נציג צבאי של מרכז נח"ל.
תמר גל שראי: איך בשנה שעברה אמר את זה השליח הראשי כשנפגשנו עם ההורים?
תמר גל שראי: הוא אמר להורים, אני עכשיו סיימתי את הפרק שלי, אני מעביר את הילדים שלכם לידיים מובאות שזה היו נציגי הקיבוץ, ונציגי מרכז נוער ונח"ל, כאשר אחד התפקידים של הסמינר הזה הוא קצת לנפץ אשליות וחלומות.
תמר גל שראי: שלא יחשבו שכולם באים להיות כאן גיבורים ובעצם הרבה מאוד לא ישראלים, לא יודעים על מה הם חולמים, אמנם זה בריא, אבל כשזה מתנפץ אחר כך לנוכח סלע המציאות הם עוברים משברים מאוד קשים.
תמר גל שראי: אנחנו נפגשים שם עם ההורים, שזו גם פגישה לא פשוטה מבחינה רגשית וסך הכל הורים שהם בוחרים משהו והילדים שלהם למעשה בוחרים אחרת וכעבור כמה חודשים הם מגיעים לארץ.
תמר גל שראי: פה בעצם אנחנו נפרדים מהקטע האמריקאי וחוברים לכמה מעגלי תמיכה מאוד מאוד רציניים בתכנית.
תמר גל שראי: החבירה בארץ היא בכמה מעגלים של תמיכה ועזרה וכל מעגל יש לו את התפקיד שלו.
תמר גל שראי: אז יש את המעגל המיידי שהוא הקיבוץ הקולט שנותן להם קורת גג, נותן משפחות מארחות, אנחנו נזהרים מלקרוא לזה משפחות מאמצות כדי לא לגעת בכל מיני נקודות רגישות של ההורים בארצות הברית.
תמר גל שראי: משפחות מארחות, קורת גג זה אומר הכל, מעבר לארבע קירות יש להם את כל מה שהם צריכים.
תמר גל שראי: פה נכנסת הסוכנות שנותנת אולפן קיבוץ במתכונת קצת אחרת, כי הוא הרבה יותר קטן.
קולט אביטל: איך המימון, הוא פר ילד?
תמר גל שראי: תמיד, כן.
תמר גל שראי: פר ילד.
תמר גל שראי: אבל הסוכנות נותנת אולפן קיבוץ גם ברמה של הכללים ממשרד החינוך עם המורים לעברית.
תמר גל שראי: מורים לעברית הם דרך משרד החינוך, עם הטיולים ששייכים לאולפן קיבוץ, פה חובר באינטנסיביות מאוד גדולה משרד הקליטה, נדיה, אתי וזימרה שתוך מעט מאוד זמן צריך לארגן את הסטטוסים שלהם ולוודא שכולם מסודרים ואני מוכרחה לציין שבפגישה שלי איתם, היא היתה בשיא ימיה השביתה, ולא חסכו מאיתנו אף יום, להם איתנו לא היתה שביתה וזה קידם את הילדים פשוט.
תמר גל שראי: כשהילדים מגיעים לארץ הם נורא מתרגשים ועד היום יש ילדים שלא כל כך הבינו מה מגיע להם, מה לא מגיע להם.
תמר גל שראי: בצד משרד הקליטה והקיבוץ ישנו מרכז נוער ונח"ל שעוסק בכל הענין הצבאי שאנחנו מגיעים איתו קודם ללשכת הגיוס, שאנחנו מסדרים להם את ימי הבדיקות ואת ימי הצו הראשון, וימי המבדקים, וימי הסיירות והגיבושים וכמובן שהשיבוצים הצבאיים.
תמר גל שראי: עם הבנים זה בדרך כלל יותר פשוט, עם הבנות קצת פחות.
תמר גל שראי: מרכז נוער ונח"ל נרתם, אני לא היכרתי את השנים הקודמות אבל ברמה כמעט אבסולוטית של יכולת להתקשר איתם עשרים וארבע שעות ביממה, לפי כל קריזה של כל ילד, והם תמיד בהבנה ותמיד עם יכולת לעזור, לא רק רצון, שזה חשוב מאוד, וכמובן יש את המעגל העוטף הכי רחב שהוא תנועת הצופים, שנותנים לענין הזה מזכירה, אני לא יודעת אם חלקית או לא, אבל מבחינתנו ברגע שהם מגיעים המזכירה היא לא חלקית וגם אחרי שהם מגיעים המזכירה נשארת תמיד מעורבת.
תמר גל שראי: שותפים בהכנה של התכנית החינוכית מראש ובליווי היום יומי לפעמים עד כדי שימוש באיזשהו,