GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרטין פלד פלקס: הם מגיעים לבתי משפט לנוער, והיחס שם כמו שנהוג וכמו שראוי בבתי משפט לנוער, זה לא להעניש את הפושע, כי אם לתקן את הנער העומד בפני השופט.
מרטין פלד פלקס: לכן אנחנו היינו אומרים שיש יותר מדי סלחנות במסגרת הרשות השופטת שם, מכיוון ששם עדיין מנסים לתקן את הבעיה על ידי ענישה חינוכית.
מרטין פלד פלקס: זאת אומרת התנדבות בבית אבות יהודי, ניקוי מצבות, לכתוב חיבור ארוך אודות האנטישמיות והשואה, דברים מהסוג הזה.
מרטין פלד פלקס: מסתבר שזה לא פועל.
מרטין פלד פלקס: אומנם גם כן צריכים לקחת בחשבון שהרבה מאלה שמובאים למשפט הם בני ארבע עשרה, חמש עשרה, שש עשרה, לא נהוג באירופה וגם כן לא בארצות הברית, אלא במקרים מאוד ספציפיים, מאוד מחרידים, להעמיד נוער בגילאים האלה למשפט מבוגרים.
קולט אביטל: תגיד לי בבקשה, בזמנו אם אני לא טועה קיבלנו מידע, אני חושבת דווקא מאוניברסיטת תל אביב, ששמונים אחוז מהאירועים האנטישמיים, מבוצעים על ידי מוסלמים, הקהילה הצפון אפריקאית המוסלמית וכו', ולא על ידי צרפתים קתוליים.
קולט אביטל: זאת אומרת שזאת לא הבעיה של המיין סטרים של החברה הצרפתית.
מרטין פלד פלקס: כן, וזה פועלת ההערכה שלנו.
קולט אביטל: זה תואם את אותם בני הנוער?
מרטין פלד פלקס: אכן,
קולט אביטל: הם רובם מהקהילה הצפון אפריקאית המוסלמית?
מרטין פלד פלקס: כן, מכיוון שהם באים מבתים מיעוטי יכולת, יש להם קשיים חברתיים וקשיים בחינוך וקליטה, ואין להם מה לעשות, אין אפשרויות פנאי בשכונה שלהם, אותן סיבות חברתיות וסוציולוגיות שאנחנו מכירים, במקום סתם ונדליזם, הם דווקא מצאו את היהודים כמטרה.
מרטין פלד פלקס: הסיבות ידועות, בין אם מדובר בקנאה, בין אם מדובר בכך שיש שכונות בצרפת אשר יהודים ומוסלמים גרים די בקרבה.
קולט אביטל: קיימת איזה שהיא הידברות בין ראשי הקהילה היהודית לבין ראשי הקהילה המוסלמית?
מרטין פלד פלקס: אכן הידברות כזו קיימת, הבעיה היא זאת, כפי שאנחנו מכירים, אלו שניתן לדבר איתם, הם לא הבעיה, ואלו שניתן לדבר איתם גם כן ההשפעה שלהם בקרב הצעירים היא שולית.
מרטין פלד פלקס: לדוגמא האימאם דלאל בובקר, של המסגד האדום.
מרטין פלד פלקס: זה בן אדם שהוא אורח רצוי בקהילה היהודית, הוא משתתף באירועים נגד האנטישמיות.
מרטין פלד פלקס: השאלה מה בדיוק המשקל של אותו אימאם, בקרב הקהילה הרחבה.
קולט אביטל: נעבור לפרק השלישי,
אווה הלחמי: אני רוצה רק להוסיף בנקודה הזאת, להשלים את התמונה.
קולט אביטל: אני רוצה לשמוע ממנו עוד משהו ואז אני אעבור אליך.
קולט אביטל: לגבי החינוך, האם יש איזה שהיא הידברות באיזה שהיא רמה, כיוון שמדובר במערכת החינוך הצרפתית הכללית, האם קיימת הידברות שלנו, של נציגי מדינת ישראל, שזה או הנספחים התרבותיים, אם נציגי משרד החינוך, האם יש איזה שהוא ידע, מעקב, מה קורה במערכת החינוך הצרפתית, אנחנו כל הזמן מקבלים דיווחים, כמה שצרפת עושה מאמצים עכשיו לעסוק בנושא הזה דרך מערכת החינוך שלה, בצורה לגמרי עצמאית, ללא כל קשר למערכת החינוך היהודית.
קולט אביטל: מה ידוע לנו על זה?
קולט אביטל: יש לנו דיווחים?
קולט אביטל: יש לנו תכנים מה מלמדים, באיזה רמה, באיזה כיתה.
מרטין פלד פלקס: אני יכול להגיד שלגבי החינוך בנושא השואה, צרפת כפי שאת בוודאי יודעת, צרפת מאוד, מאוד פעילה בהנצחת זכר השואה ברחבי אירופה, גם כן במסגרת –
קולט אביטל: נעזוב את המסגרת באירופה, אם אין לכם דיווחים מהנציגות שלכם, כדאי שאנחנו נדע.
קולט אביטל: אני לא שואלת מה נעשה במסגרת הכוח המשימה, כי אנחנו שליחי הכנסת לנושא הזה.
מרטין פלד פלקס: אני מוכן לבדוק את הנושא ולחזור לוועדה בכתב, אם אני אדע משהו.
קולט אביטל: אני אקריא לך מה אומר שגריר צרפת – לגבי החינוך יש תוכנית בת עשר נקודות, - בעמוד הרביעי או השלישי – שהוצגה בפברואר 2003, שכוללת כל מיני תוכניות בתוך בתי הספר, כולל דרך אגב גם האנשה בבתי הספר.
קולט אביטל: יש פה הרבה מאוד דברים שהם עושים במערכת החינוך.
קולט אביטל: אני מבקשת לדעת שני דברים, אני מבקשת לדעת אם הנציגות שלנו בצרפת התעניינה בזה, התעסקה בזה, דיווחה על זה, הראתה מעורבות בזה, משתפת פעולה.
קולט אביטל: אני אתן דוגמא, כשהוחלט בממשלת שבדיה, וכך התחיל הסיפור האירופי, שהולכים לחנך בנושא השואה, ממשלת שבדיה שיתפה איתנו פעולה ומישהו ביד ושם הלך וכתב את התוכניות איתם.
קולט אביטל: באותה מידה אני מצפה שאם ממשלת צרפת החליטה להפעיל תוכנית לימודים בבתי ספר, אני לא אומרת שאנחנו צריכים להגיד להם מה, אבל אני הייתי רוצה שלפחות נהיה מודעים.
קולט אביטל: זה די מפתיע אותי שאין שום דיווח על זה.
מרטין פלד פלקס: ראשית כל פה לא מדובר על תוכנית לימודים, על זה אנחנו כן דיווחנו, אלא במאמצים כדי להגביר את המשמעת בבתי הספר, לזה אנחנו כן דווחנו.
מרטין פלד פלקס: מטבע הדברים דבר כזה הם לא ישתפו אותנו, דהיינו מדינת ישראל, באיך לעשות סדר אצלם.
מרטין פלד פלקס: יחד עם זאת אנחנו כן דווחנו על הzero tolerance policy שזה בהחלט גם כן שלהם, וזה ממה שהיה בממשלה הקודמת, על זה כן דווחנו.
מרטין פלד פלקס: לגבי תוכניות לימודים, זה גם כן לא הוזכר פה, זה אני מוכן לחזור ולבדוק.
קולט אביטל: על זה אני קראתי בעיתון.
מרטין פלד פלקס: אני גם כן מוכן לבדוק, לגבי המשמעת, ענישה, zero tolerance אנחנו דווחנו, ולכן זה היה המדיניות של לוק פרה כשהוא נכנס והוא פעל במשך שנה כדי לממש את המדיניות הזאת, זאת לא הפתעה בשבילנו.
קולט אביטל: אני מבקשת לחזור אלינו כך או אחרת, עם מידע מדויק.
קולט אביטל: אני אנסה לבדוק איפה קראתי בעיתון, אנחנו אפילו הפצנו בין חברי הכנסת מכתב עם דיווח שהיה בעיתונות על זה, אני בין חברי הועדה, אז נמצא את זה.
אווה הלחמי: אני רוצה להשלים את התמונה על מה נעשה בחינוך הבלתי פורמאלי.
אווה הלחמי: אנחנו תומכים ומעודדים את הפעילות של ארגון הסטודנטים בצרפת, ארגון הגג של הסטודנטים, יש עוד ארגונים אבל הוא הארגון הגדול ביותר.
אווה הלחמי: הם הובילו קמפיין, הם עצמאיים כמובן, אנחנו רק תומכים ועוזרים ונותנים להם כלים, בתוך הקמפוסים קמפיין רחב מאוד, אני יכולה להביא אולי נתונים.
קולט אביטל: אני יודעת, אבל חשוב שנקבל את זה.
אווה הלחמי: שהוא בהחלט קמפיין חינוכי, מה זה להיות ציוני, אני יכול להיות ציוני, בעד מדינה פלשתינאית, זה היה הכותרת שלהם.
אווה הלחמי: הם העבירו את זה ממש בסיבוב של קמפוסים ברחבי צרפת וממשיכים לעשות את זה.
קולט אביטל: אני שוב מבקשת לעשות אבחנה, אם יש הבדל בין להיות פרו ציוני, אנטי ציוני, פרו פלשתינאי, אנטי פלשתינאי, זה ויכוח פוליטי יותר.
קולט אביטל: אנחנו מדברים על מערכת החינוך נגד אנטישמיות כרגע.
קולט אביטל: זה ממש פעילות הסברה לטובת מדינת ישראל, זה מאוד נחמד, אבל בואי לא נטעה לפחות בוועדה הזאת ולא נערבב בין חינוך לבין הסברה.
קולט אביטל: זה פעולה מאוד שונה.
קולט אביטל: אני חושבת שסוף סוף אם ה UAJF עושה דברים, והם אפילו עשו דברים בצורה אורגינאלית דרך צחוק, כל זה נהדר, אבל כל זה פעילות פוליטית הסברתית שאני מברכת עליה בשתי ידיים.
קולט אביטל: אני עדיין לא רואה בה תוכנית שיש בה באמת משהו שעוסק באנטישמיות לשמה.
אווה הלחמי: הדבר אולי השולי השני זה שהצופים, שהיא תנועת הנוער הגדולה ביותר בצרפת, מעודדת ומארגנת מפגשים בין נוער יהודי לנוער מוסלמי בצרפת, זה בהחלט תוכנית חינוכית.
קולט אביטל: זה חשוב ביותר, כן,
אווה הלחמי: אולי דבר אחרון, אני מניחה שיש לך את זה, אבל ההצהרה של פרבן, שהוא אומר שמהראייה המשפטית, מהמקום המשפטי שהוא מנהל, הוא מציע שבחוק יהיו סטאז'ים, הכשרה לאזרחות, ככוח מניעה ולא רק כתגובה ל-, הוא בהחלט מתייחס לזה ונראה מה זה יוליד, אבל בהחלט יש הצהרת כוונות.
קולט אביטל: אני אשמח לקרוא על זה, כי אולי זה יעזור לנו לעשות בקורסים לאזרחות.
אווה הלחמי: אני כן חוזרת למורים לעברית בתוך בתי הספר, אם תהיה תוכנית הם בכל זאת אותם אנשים שמזוהים עם יהדות, ויכולים אולי דרכם להביא דברים.
אווה הלחמי: אולי עוד מורים שיצאו מהמערכת הכללית, ואתה קבוצה שכתבה את הספר – הדרך האבודה של הרפובליקה, שהתריעה עוד לפני שנה על האלימות שממשיכים על תוכנית הלימודים.
אווה הלחמי: ברברה לה פר, שהיא מורה להיסטוריה בתוך הקבוצה הזאת, הוציאה עכשיו לא ספר, אבל בהחלט נייר ראוי לקריאה, על תוכנית הלימודים בהיסטוריה, על החסר, זה בהחלט ראוי.
קולט אביטל: אני בכל זאת מבקשת להתמקד בנושא שלשמו אנחנו באנו.
קולט אביטל: אני רוצה אווה הלחמי, שאם אין לך את התשובה עכשיו, תבדקי עבורנו, כי אנחנו כבר דיברנו על זה גם בישיבה הקודמת שבה השתתפת.
קולט אביטל: כיוון שרוב הנוער, כולל הנוער היהודי בכל זאת הולך לבתי ספר כלליים יותר מאשר לבתי ספר יהודיים, וכיוון שכפי שאת יודעת ואת הזכרת את זה בדברייך, יש אפשרות דרך המורים לעברית להכניס דברים למערכת ה צרפתית, מה נעשה גם בתחום הכשרת מורים.
קולט אביטל: האם אתם מכשירים בארץ מורים מבתי הספר הצרפתיים, לא בהכרח היהודיים.
אווה הלחמי: הם לא בהכרח יהודים, הם מורים לעברית.
אווה הלחמי: אבל התמיכה הכספית הייתה – אבל זה תקדים מעניין.
אווה הלחמי: משרד החינוך הצרפתי מימן הכשרת המורים האלה בארץ, זאת פעם ראשונה, זה תקדים שאפשר אולי לבנות עוד דברים.
תהילה נחלון: דבר ראשון, הנתונים שהוא הביא, אני רק רוצה לומר שהמעקב של הגורמים הרשמיים של מדינת ישראל, הראה נתונים אחרים לגמרי, והייתה מחלוקת ושערורייה גדולה עם ממשלת צרפת.
תהילה נחלון: הנתונים שלנו הראו בבירור עלייה.
קולט אביטל: על איזה נתונים – מי זה הוא הביא?
תהילה נחלון: השגריר הצרפתי, הנתונים שהובאו פה לפנינו, לגבי האירועים בשנת 2002 לעומת 2003, ממשלת צרפת התגאתה בירידה, הנתונים שלנו היו גם של אוניברסיטת תל אביב, -
קולט אביטל: שזה לא נכון,
תהילה נחלון: לחלוטין לא,
קולט אביטל: את יכולה לספק לנו בבקשה את הנתונים שיש לכם?
תהילה נחלון: כן, בשמחה,
קולט אביטל: אני חושבת שלקראת ישיבות כאלה, חוץ מנוכחותך שהיא בוודאי חשובה לנו, כדאי שתעבירי לנו גם חומר.
קולט אביטל: אם יש לכם חומר שסותר נתונים, או שיש לכם נתונים, חשוב שהוועדה הזאת תקבל אותם.
תהילה נחלון: זו ההערה הראשונה, ממשלת צרפת בסופו של דבר הסכימה עם הנתונים, לכן זה מפתיע אותי שהוא חוזר על האמירה הזאת שכבר העליתי נתונים שהיא לא נכונה.
תהילה נחלון: הדבר השני, ממשלת צרפת מינתה את שגריר צרפת בישראל הקודם, בתור מתקשר מתאם בין הממשלה לבין הקהילה היהודית.
תהילה נחלון: הוא מתעסק כמעט אך ורק –
קולט אביטל: יהדות העולם,
תהילה נחלון: אני חושבת שיכול להיות שאפשר שהועדה תזמן אותו, כי הוא מאוד בקיא.
קולט אביטל: הוא ישמח לבוא,
תהילה נחלון: הוא אפילו נמצא עכשיו בארץ ולגבי מעקב במערכת החינוך, זה גם איזה שהיא דרך לשדר שם שאנחנו עם היד על הדופק.
קולט אביטל: זה שהוא נמצא בארץ יש להניח שגם שגריר צרפת הנוכחי יודע.
קולט אביטל: מעניין שהוא לא אמר לנו, הוא יכול היה להציע לנו את זה.
קולט אביטל: את יכולה בבקשה להתעניין, אם הוא ישנו, תודיעי לי איפה למצוא אותו, את צודקת ואני באמת אשמח להזמין אותו לוועדה.
תהילה נחלון: הערה אחרונה, כל הזמן מדברים על זה שרוב התקריות נעשות באזורים מוסלמים, זה נכון שהתוכניות היו, המימוש נעשה על ידי מוסלמים, אבל אי אפשר לומר שהאנטישמיות בצרפת קיימת רק אצל המוסלמים ולא בקרב - -
קולט אביטל: לא טענו את זה, ניסיתי לבדוק מה אחוז בני הנוער שתוקפים.
מרטין פלד פלקס: רק נקודה אחת וזה בנושא של לימוד השואה, לימודים מסוימים ליום השואה, זאת אומרת ה27 בינואר, במסגרת המסגרות החינוכיות בצרפת, לא רק תולדות הטרגדיה היהודית השואה, אלא גם עם פן אקטואלי בנושא האנטישמיות, זה כן ידוע לנו, ואנחנו גם כן מעורבים בצורה זו או אחרת.
קולט אביטל: הייתי רוצה לדעת גם למה אתה מתכוון כשאתה אומר בצורה זו או אחרת, מה זה אחרת?
מרטין פלד פלקס: לגבי הנושא הזה, אנחנו כן דווחנו עליו.
קולט אביטל: אני מיד אתן לכם את קטע העיתון שאליו התייחסתי.
קולט אביטל: אני מבקשת להודות לכם ואני מתכוונת להניח על שולחן הכנסת מסקנות מהדיון הזה שלא כוללות את הפניות לגופים שנמצאים פה, אבל הגופים שנמצאים פה ובעיקר למשרד החוץ, אני מבקשת לקבל איזה שהיא סקירה בין אם מחוברת על ידיכם, או בין אם מחוברת על ידי השגרירות בצרפת, השגרירות שלנו ומשרד החוץ שלנו, אמינים עלינו ולכן חשוב לנו יותר לקבל את המידע הזה ממקורות ישראליים, מאשר רק ממקורות צרפתיים.
קולט אביטל: אנחנו לכן מבקשים לקבל סקירה ממוקדת, לא עם מספר האירועים האנטישמיים, זה אנחנו נקבל כמובן ממשרדו של השר שרנסקי, אלא איזה שהוא ניתוח, או איזה שהיא סקירה מה נעשה על ידי ממשלת צרפת בשני המישורים, במישור אכיפת החוק, זאת אומרת המלחמה הפיזית, הגברת השמירה, המאמצים, איזה שהוא סיכום של המאמצים שנעשו על ידי הממשלה הנוכחית, שר המשפטים מצד אחד, שר הפנים מצד שני, לאכיפת החוק, לתגבור המערכת האבטחה וכל הדברים האלה, בבתי ספר.
קולט אביטל: אנחנו מבקשים גם לקבל איזה שהיא סקירה, או איזה שהם נתונים של איך מתרגמים, או מה קיים היום במערכת החינוך בצרפת, המערכת הכללית, באיזה רמות, באיזה כיתות, בכמה בתי ספר משהו גם איכותי לגבי התכנים, גם כמותי ומה מידת המעורבות שלנו בעניין הזה.
קולט אביטל: האם מתקיים איזה שהוא דיאלוג בין ממשלת ישראל, דהיינו השגרירות, נספחות התרבות, נציגי משרד החינוך, מול מערכת החינוך הצרפתית.
קולט אביטל: אני רוצה להזכיר שלשם כך יש לנו הסכם תרבות, והסכם התרבות הוא כלי, זאת אומרת אפילו לא צריך לחפש תירוץ, יש בהסכם התרבות סעיפים על חילופי מורים, על הכשרות מורים, כל זה קיים, לא המצאנו את הגלגל, רק צריך פשוט היום לקחת את הכלי הזה ולהפעיל אותו.
קולט אביטל: כך שאפילו תחת הכותרת – הסכם התרבות, אפשר לעשות מפגש בין ראשי מערכת החינוך הישראלית.
קולט אביטל: יש לי את זה מה-Jewish Chronicle באנגליה – בתי ספר בצרפת נאבקים באנטישמיות.
קולט אביטל: ביקורים לאושוויץ והקרנת רשימת שינלדר, בחירתה של סופי, יהפכו לחלק מתוכנית הלימודים בצרפת.
קולט אביטל: זה קטע מדצמבר 2003.
קולט אביטל: ההודעה היא של שר החינוך לוק פרי.
קולט אביטל: כל הדברים האלה נכנסים היום למערכת החינוך וכמובן גם ספרים.
קולט אביטל: אני מבקשת לדעת מה נעשה.
קולט אביטל: בוקר טוב לכול האורחים אנחנו מתכבדים לפתוח ישיבה שלא מן המניין וכינסנו אותה דיי מהר.
קולט אביטל: חברי אילן שלגי ואנוכי, אחרי שאני חושבת שביום רביעי בערב צפיתי בכתבה של סמדר פלד בערוץ השני בקשר לאותו מנהל בית ספר באשדוד שבלשון ההמעטה מתנכל לתלמידים אתיופים.
קולט אביטל: אנחנו מבינים שזאת לא הפעם הראשונה, אנחנו כשתי ועדות קיימנו דיון דומה בקשר לאיזה שהוא בית ספר חרדי פה בירושלים וזאת לא הפעם הראשונה שכשתי ועדות יחד אנחנו נקראים לדון בנושא הזה.
קולט אביטל: אני מוכרחה לומר שבסך הכול דיי הופתעתי שהדבר הזה יכול עוד להיות קיים במדינת ישראל בימנו, אחרי כל מה ששמענו בישיבות קודמות ממשרד החינוך ולמרות זאת המנהל שכבר פעם אחת הצטיין בהתנהגות דומה בבית ספר אחר, הוא עבר והמשיך באותה התנהגות בבית ספר אחר, אז בעצם ההתכנסות שלנו כאן
קולט אביטל: היום היא לא רק אמירה ציבורית, אלא היא גם באה קודם כל לבדוק איך דבר כזה יכול לקרות ומה משרד החינוך עושה לגביי מקרים מהסוג הזה ומה משרד החינוך עושה בדרך כלל כמדיניות של קבע.
קולט אביטל: אנחנו נתבקשנו על ידי משרד החינוך לדחות את הישיבה וזה בגלל מה שקרה הבוקר בדרום, אנחנו מבינים שמנהלת המחוז מנסה להרגיע את המצב כפי שהוא עכשיו בדרום, אני מקבלת את זה שזה לא התחמקות של מנהלת המחוז.
קולט אביטל: אנחנו גם צריכים לבדוק מה הייתה תרומתה או התנהגותה של מנהלת המחוז בנושא הזה, אז אף אחד לא יכול לדבר במקומה, אני מבינה שמאיר סבג תוכל לדבר בשמה.
קולט אביטל: כך או אחרת אנחנו החלטנו, גם אילן שלגי וגם אני שאין אפשרות ואין טעם לדחות את הישיבה הזאת, מה עוד שהזמנו הרבה מאוד אנשים ואנחנו מכבדים אותם.
קולט אביטל: אני רוצה אולי לפנות לדוקטור קדמן ולבקש ממנו כמי שמכיר מקרוב את הנושא פשוט להציג את העובדות.
אילן שלגי: אני מבקש להוסיף שתי מילים קצרות, ראשית אנחנו ועדות של כנסת, אנחנו לא בית משפט, אנחנו לא קובעים אם מישהו עשה דברים שהם פלילים או לא, את זה יקבע מי שצריך, אני מקווה שאם יהיו טענות לאלימות אז הם לא רק הופנו לתקשורת, אלא גם היו תלונות במשטרה ושהמשרד בצינורות שלו בודק את הדברים.
אילן שלגי: אני רואה פה מכתב של מנהלת המחוז אל מר קדמן, מנכ"ל המועצה לשלום הילד, מכתב שמדבר בעדו, ואולי באמת מר קדמן שתציג את הנושא, תתייחס גם לתלונות שקיבלת ממשרד החינוך והתרבות.
יצחק קדמן: תודה רבה, בתחילת דברי אני קודם כל רוצה להודות לשתי הוועדות שהתכנסו באופן דחוף ובהול לדיון בנושא שהוא חשוב מעין כמותו, גם מאוד חשוב לי ההקדמה שלך חבר הכנסת שלגי, אני עמדתי לומר דברים דומים.
יצחק קדמן: אני בטוח שאף אחד מחברי הכנסת והוועדות הנכבדות לא רוצה להיות בית משפט שדה, אני חושב שלתקשורת יש תפקיד חשוב, אבל גם התקשורת לא צריכה להיות בית משפט שדה.
יצחק קדמן: אם יש טענות אז הכתובת צריכה להיות אצל הגופים המוסמכים שצריכים לבדוק לגופו של עניין, אני בוודאי לא רוצה להיות הגורם שמוציא גזר דין כזה או אחר, גם למי שבאים אליו בטענות, גם אם זה מנהל בית ספר, גם לו יש זכויות ועומדת לו חזקת החפות ואני חייב להדגיש את העניין הזה כי אני הולך להגיד דברים מאוד קשים, אבל אני אומר שוב, אני לא אומר את הדברים כדי שפה יתנהל איזה שהוא משפט כזה או אחר.
אילן שלגי: אני מבין שמנהל בית הספר לא פה, הוא פה אז נשמע גם את האדון.
יצחק קדמן: אני אומר שוב, אני חושב שלא אנחנו צריכים לשפוט אותו פה, יש מערכות שזה תפקידן, אני מציע בכבודם של כל האנשים גם כמובן מורים, תלמידים, הורים של תלמידים אבל גם מנהלי בתי ספר, ואני בהקדמה הזאת ראיתי חובה לפתוח.
יצחק קדמן: אנחנו מלווים את הנושא של טיפול בתלונות על מורים אלימים, על מורים משפילים, על מנהלים כאלה, לצערי כבר הרבה מידי זמן, גם לך אדוני יו"ר ועדת החינוך, שלחתי כבר לפני חודשים ארוכים מכתב מלווה בדוגמאות רבות, אני אקדים שוב ואומר, אני חושב שרוב המורים והמנהלים במדינת ישראל הם אנשים טובים, מסורים, מקצועיים, אכפתיים ואוהבים ילדים.
יצחק קדמן: אבל כמו בכל מערכת, במערכת החינוך יש בה נדמה לי 110 אלף עובדי הוראה, אולי אפילו יותר, לא יכול להיות שכולם יהיו מושלמים, לא יכול להיות שלא תהינה בעיות ולצערי יש בעיות, נקודת המפתח היא שמערכת החינוך לא יודעת לטפל בבעיות האלה, או לא מסוגלת או שידיה קשורות ואני אוכיח את מה שאני אומר.
יצחק קדמן: ככל שהתלמידים באים מקבוצות אוכלוסיה יותר חלשות כך הסיכוי שיתנכלו להם הוא יותר גדול, האוכלוסייה של תלמידים עולי אתיופיה זאת אוכלוסיה חלשה ואפילו מוחלשת.
יצחק קדמן: יש פער גדול מאוד בין ההצהרות עד כמה אנחנו אוהבים את העלייה מאתיופיה לבין הדברים שנעשים בשטח וזה סותר על פנינו שוב ושוב, גברתי יו"ר ועדת העלייה והקליטה יודעת את זה מסיפור אחר שאנחנו עוסקים בו בימים האלה של תלמידים שנדרשים לשלם חובות שצברו שלא באשמתם וזה חוזר על עצמו שוב ושוב גם בדברים אחרים.
יצחק קדמן: אני מוכרח לומר, אני בא הבוקר מישיבה קשה ביותר בוועדה אחרת של הכנסת על המצב של ילדים בלוד, עיר שהתמוטטה לחלוטין, שאחיות טיפות חלב מתארות שהילדים עוזבים את הבתים, באים לטיפת חלב לשתות מים.
יצחק קדמן: אפרופו הנושא של העלייה מאתיופיה של העיר הממוטטת הזאת ממשיכים להגיע השנה, שולחים לשם 300 משפחות עולים, למקום שיודעים שאין מי שיטפל בהם.
יצחק קדמן: אז אני רוצה בכוונה להכניס את זה לקונטקסט.
יצחק קדמן: לפני שנה טיפלנו בתלונה מאוד חמורה על שני בתי ספר בעיר אשדוד, אם אני לא מדייק בשמות אסמרה יתקן אותי, צמח ב' וישי, שהיו למעשה שני בתי ספר נפרדים תחת קורת גג אחת.
יצחק קדמן: נעשו שם דברים קשים מאוד לתלמידים אתיופים, הדברים הוכחו, ההנהלות של בתי הספר עשו הפרדה בהפסקות כדי שלא יפגשו התלמידים האתיופים עם התלמידים האחרים, היו שם ביטויים חמורים שהושמעו בטלוויזיה של ילדות שאמרו שהן לא רוצות להתקרב לילדים אתיופים, שהעור שלהם לא ייהפך לשחור.
יצחק קדמן: אני לא מאשים את הילדים האלה, אלה היו ילדים מאוד קטנים, הם שמעו את זה באיזה שהוא מקום כדי לומר את הדברים הללו, הייתה שם פרשה חמורה ביותר.
יצחק קדמן: אני יכול לומר לכם שלפחות אישיות מאוד בכירה במשרד החינוך, טענה אז שהיא ניסתה לפתור את הבעיה באמצעות זה שהמנהל שהיה אחראי לזה ילך הביתה, אני לא יודע אם זה נכון או לא נכון, אני לא רוצה לשפוט.
יצחק קדמן: התוצאה הייתה שהמנהל לא הלך הביתה, הוא הלך לבית ספר אחר ואני מוכרח לומר, ויש לי את הדברים הכתובים שאחת השיטות של משרד החינוך---
קולט אביטל: אני מבקשת להבין, במקרה הראשון של שני בתי הספר, השאלה היא אם אז הדברים הוכחו, זאת אומרת טופל בבעיה ומה שאתה אומר הוכח?
יצחק קדמן: כן.
יצחק קדמן: עכשיו, משרד החינוך מודה ויש לי את זה בכתב, שבגלל קושי שלו לטפל באנשי חינוך שהוא חושב שלא צריכים להיות במערכת, יש לו שיטה, הוא מעביר אותם ממקום למקום.
יצחק קדמן: יש לנו עכשיו כמה סיפורים כאלה שמשרד החינוך הודה, אנחנו לא יכולים לפתור את הבעיה כרגע ואני לא אכנס למה, ואז מעבירים את איש החינוך שיש נגדו טענות למקום אחר בתקווה ששם אולי העניינים יסתדרו עד ששם צומחת בעיה חדשה.
יצחק קדמן: כאן אני מגיע לפניה קודם כל טלפונים ואחר כך למכתב שקיבלנו בראשית החודש הזה מהורים בבית הספר מוריה באשדוד, זה הבית ספר שבו מדובר.
יצחק קדמן: כאשר התלונות היו תלונות על מספר דברים, היו תלונות על אלימות של המנהל כלפי תלמידים בכלל אבל בעיקר כלפי תלמידים ממוצא אתיופי, על השפלות מאוד חמורות ועל מקרים נוספים כמו למשל הורדת תלמיד מאוטובוס בבוקר טיול, תלמיד ממוצא אתיופי, אגב זה אושר על ידי סגנית מנהלת המחוז הכול ממוסמך פה, בטענה שהאימא לא שילמה, האימא שפנתה אלינו בין היתר במכתב, כתבה שהיא אם חד הורית לשלושה ילדים, שהיא חיה מאבטחת הכנסה ובודאי עונה לקריטריונים של מישהו שמסיבות כלכליות לא יכול לשלם.
יצחק קדמן: בניגוד להנחיות של משרד החינוך שאין להוציא מפעילות כאשר הרקע לאי התשלום הוא רקע כלכלי, ילד הורד מאוטובוס לעיניי חבריו אם כל מה שנשתמע מזה.
יצחק קדמן: מייד כשקיבלנו את המכתב אני פניתי למנהלת מחוז הדרום של משרד החינוך, איזה שהיא תקופה לא קיבלתי שום תגובה, קיבלתי אחר כך מכתב מסגנית מנהלת המחוז שהמם אותי לחלוטין, שנתנה גיבוי למנהל בית הספר בעניין הזה של הורדת התלמיד וטענה שהאימא לא בסדר, היה לה מספיק זמן לשלם את החוב והיא לא שילמה ולכן היא לא בסדר.
יצחק קדמן: יש לי את הכול כתוב פה, עותק מזה נמצא אצלכם.
יצחק קדמן: אני כתבתי להם מכתב מאוד כועס מפני שאני חושב שהייתה צריכה לנזוף במי שנקט בצעד הזה שנוגד את המדיניות של משרד החינוך ובמקום זה היא נותנת גיבוי ומאשימה את האימא בכל.
יצחק קדמן: במשך תקופה לא קיבלתי תגובה ממנהלת המחוז גם על הדברים האחרים, עד שלפני יומיים בערך זה הגיע בפקס, היום זה הגיע גם בדואר, הגיע מכתב של מנהלת המחוז שלמעשה מאשרת את הדברים, היא כותבת שהיא הזמינה את המנהל לברור, המנהל הכחיש פגיעה פיזית בילדים, אני מצטט מה שכותבת מנהלת המחוז: "הערתי לו על חוסר רגישותו והעדר תקשורת עם התלמידים והוריהם, הבהרנו לו כי אנחנו רואים את ההתנהלות עבודתו בחומרה רבה, ולאור תלונות ההורים נגדו הוא ננזף בצורה קשה והוצע לו לפרוש מתפקידו לאלתר".
יצחק קדמן: זה כבר לא שיגעון שלי, זה גם לא שיגעון של ההורים, חתומה על זה מנהלת המחוז, היא כתבה עוד דברים אני לא רואה מפאת צנעת הפרט להוסיף את הדברים הנוספים.
יצחק קדמן: אבל אני חושב שברור מהמכתב הזה שזה לא דברים בעלמא.
יצחק קדמן: בעניין הזה אני רוצה עוד מילה אחת כן לומר, הדבר תמוהה בעניי עד מאוד, בכלל בנושא תשלומי הורים שנתבעים הורים יוצאי אתיופיה לשלם.
יצחק קדמן: ידוע לכם בודאי שיש דבר שנקרא סל קליטה לתלמידים עולים, משרד החינוך מעביר מיליוני שקלים, לדעתי 7 מיליון ₪, אבל זה סכום שבעבר הועבר על ידי משרד הקליטה, היום הוא עבר ממשרד הקליטה למשרד החינוך, משרד החינוך מעביר לרשויות המקומיות כסף עבור תלמידים יוצאי אתיופיה כדי שלא יעמדו בבוקר של הטיול להוריד ילדים שההורים שלהם לא שילמו, לזה זה מיועד, לסל תרבות.
יצחק קדמן: מסתבר שחלק גדול מהכסף הזה לא מגיע ליעדו, התלמידים וההורים האלה לא מקבלים את הכסף, איפה בלוע אני לא יודע, ברשות המקומית, לאן זה נעלם, ואז גם מדינת ישראל, וכמו באמת השוטר שהיה צריך גם לצאת העיר וגם לרקוד וגם לאכול את הדגים המסריחים, מדינת ישראל מוציאה את הכסף , הוא לא מגיע ליעדו ואז תלמיד נאלץ לעמוד מול כל החברים שלו ולרדת מהאוטובוס כי אימא שלו לא שילמה.
אילן שלגי: מר סבג בבקשה.
אילן שלגי: אתה מפקח חמ"ד.
מאיר סבג: כמה נקודות על מחוז הדרום, המחוז שלנו כולל שמונה מרכזי עולים, סך הכול מונים העולים מאוכלוסיית החמ"ד בחינוך היסודי והעל יסודי, כ- 20 עולים.
מאיר סבג: הם למעשה נמצאים מאשדוד ועד אילת, ישנם בתי ספר בלי מכסת עולים וישנם בתי ספר עם אחוז עולים גבוהה ובתי ספר אחרים עם אחוז עולים נמוך.
אילן שלגי: האם נכון לומר שכל העולים מאתיופיה נמצאים בחמ"ד הממלכתי דתי?
מאיר סבג: בדרום למעלה מ- 90% מהעולים נמצאים בחמ"ד.
אילן שלגי: וזה על פי בחירתם?
מאיר סבג: על פי בחירתם.
מאיר סבג: יש כ-40 פעילויות חינוכיות בין תרבותיות שמשלב הן את התלמידים והן את ההורים בתוכניות אחר הצהריים וגם במהלך הלימודים, כל זה הקדמה כדי להראות דוגמה אחת פשוטה באשדוד, מתוך מאה בוגרים במקיף הדתי, 17 מתוכם עולים מאתיופיה וכולם קיבלו את אותו הדבר.
מאיר סבג: אנחנו לא רואים את זה כדבר מפריד, אלא הילדים זוכים, הם מגיעים לכיתות אולפניות, כיתות ישיבתיות.
קולט אביטל: מה שאתה אומר זה שאתם משקיעים בילדים וזה גם נותן את אותותיו, אבל בוא כיוון שכולנו מאמינים בזה ואין צורך לשכנע אותנו ואנחנו לא מדברים עכשיו רק על מה שאתם משקיעים, אנחנו רוצים להתייחס לנושא הזה עצמו, השאלה שלי וגם אחר כך למנהל, מה הסיפור של סיגרגציה ולמה?
אילן שלגי: המכות, מה הסיפור של המכות?
מאיר סבג: קודם כל ביום רביעי בלילה, 20 לחודש שודרה התוכנית, באותו ערב---
קולט אביטל: לפני ה-20 לחודש הייתם מודעים לזה, לא עשיתם כלום, אתם פתאום גיליתם את זה דרך הטלוויזיה?
קולט אביטל: צריך לקרוא לסמדר לפה ולהגיד לה שסוף, סוף בתי ספר לומדים משהו, מנהלי בתי ספר לומדים מה קורה אצלם דרך הטלוויזיה.
מאיר סבג: אני אומר מה המחוז עשה ונקט בצורה המהירה והנחרצת ביותר, שודרה התוכנית ביום רביעי בלילה, עוד באותו הערב חגג בית הספר את הסיום של הבוגרים שלו, ביקשנו לזמן את המנהל למחרת.
מאיר סבג: למחרת המנהל הגיע לברור אצל מנהל המחוז ושם הובהר לו על העובדה שיש ריבוי תלונות במשטרה, זה התברר לנו באותו יום חמישי, ב-21 בחודש, התבררו התלונות שיש ל-15 תלמידים.
מאיר סבג: למרות ריבוי השאלות והתלונות והעיתוי---
אילן שלגי: מתי הוגשו התלונות?
מאיר סבג: התלונות הוגשו ב-6 ביוני.
אילן שלגי: כולן הוגשו ב-6 ביוני, המשטרה לא ידעה את משרד החינוך?
מאיר סבג: המשטרה לא יידעה את משרד החינוך, מפקד המשטרה אף אמר לנו, אני לא חייב להודיע לכם.
אילן שלגי: אנחנו נחייב אותם, זה אלמנטארי, את מערכת החינוך צריך לידע, בלי להיכנס ליותר מידי פרטים אבל צריך לידע.
קולט אביטל: תסלחו לי אבל זאת בכלל לא השאלה, השאלה היא מדוע זה מגיע למצב שמחייב אנשים להגיע למשטרה, מה קורה באותו בית הספר, במערכת החינוך שמחייב הורים להגיע למשטרה, האם אי אפשר לפתור את זה?
אילן שלגי: גם אומר לנו ד"ר קדמן שהוא פנה אליכם קודם, הוא אמר שהיו תלונות במשטרה, היו פניות של ד"ר קדמן ולכן זה הגיע דרך הטלוויזיה.
מאיר סבג: ד"ר קדמן, קראנו את המכתב הראשון שלו והוא קיבל תשובה, קראנו את המכתב השני שלו ושלחנו תשובה.
מאיר סבג: לפחות תתנו לי שתי דקות להסביר מה המחוז עשה, המחוז הבהיר למנהל בית הספר, למרות התמיהות והשאלות שעלו מתוך דבריו של המנהל שיש סכסוך קשה בינו לבין המגשר, כאשר המגשר אסף את ההורים וגרם לכך שהם יתלוננו במשטרה.
מרינה סולודקין: אני חושבת שאנחנו לא זקוקים להסברים מסוג זה, זה פגיעה באינטליגנציה של אלה שיושבים ואני חושבת שיש מחלה מאוד גדולה בדרום, שזה גזענות ואטימות של מערכת החינוך, אני גם מהדרום ואני יודעת מה קורה עם התלמידים מברית המועצות ופי כמה זה קורה לאתיופים.
יצחק קדמן: ולא רק באשדוד.
מאיר סבג: למרות ההסברים האלה אנחנו נקטנו בצעד מהיר והגשנו בקשה להשעיה עוד ביום חמישי אחר הצהריים, כל זה נעשה, אלף בגלל ריבוי התלונות---
אילן שלגי: למי הגשתם את הבקשה?
מאיר סבג: למנהל כוח האדם בירושלים, יש פה את המכתב, מנהלת פניית המחוז, בקשה להשעיה דחופה של מנהל בית הספר מוריה אשדוד לאור התלונות ולאור הברור שעשינו.
מאיר סבג: יכול להיות מאוד שהמשטרה תפריח את התלונות וההשעיה לא תהיה בתוקף ויכול להיות שהמשטרה תוכיח את התלונות כנכונות ואז ההשעיה תהיה בתוקף, בכל מקרה המחוז לא מגבה ואינו תומך לא בהכאת תלמידים, לא מילולית ולא פיזית, זהו צד המחוז.
מרינה סולודקין: ואנחנו שומעים שהמחוז לא תומך בהכאת התלמידים.
מאיר סבג: משפט אחרון.