GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ספי הנדלר: של חברה עצבנית, קצרת רוח, שאין לה כח לשמוע לא על הדבר הזה ולא על הדבר ההוא, כי בבוקר שומעים על התראה הפיגוע, ולאחר מכן על הפצצה שהתפוצצה, על חקירות השחיטות, ואז בסופו של דבר רוצים אולי לשמוע קצת רכילות ואיפה נשאר מקום לחדשות על יהדות התפוצות.
ספי הנדלר: קיים מאמץ, ברגע שיש סיפור טוב, נסיון מהתקשורת המסחרית, כפי שציין מיכה, אם זה סיפור על יהודי בן 94 שיצא עם הכוכבת שהמתחרה שלה חברה של מאו, זה יכנס לעתון.
ספי הנדלר: צריך למצוא, אין הרבה סיפורים כאלה, צריך להרחיק עד לסין כדי למצוא אותם.
ספי הנדלר: כשנדבר על הפרס אני אגיש דברים למורכבות ולמיוחדות הצרפתית אבל בסופו של דבר, התקשורת עושה מה שהיא יכולה בקונטקסט חברתי נתון, יש הרבה מה לשפר, אבל אני חושב שבשנים האחרונות בגלל תופעת האנטישמיות החדשה, יש איזה שהוא תהליך של שיפור.
ספי הנדלר: ישראל גם מסתכלת החוצה ולא רק פנימה.
מנשה סמירה: לא נוכחנו בכל הדיון כך שדברים בכל מקרה גם נשמעו וגם יטופלו, מה שנוכל.
מנשה סמירה: בתגובה שלנו, לא הספקתי לשמוע את שני הדוברים האחרונים, כידוע לכם הרשות השניה, מועצת הרשות השניה הינה גוף מפקח, גוף מנחה לא גוף משדר.
מנשה סמירה: ולתקשורת הישראלית יש מנחים שהם המונים וקובעים את התכנים, אנחנו בהחלט מאפשרים להם, ופה לגעת בנושאים שעולים על סדר היום של החברה הישראלית מה שמענין, פחות לקראת זהותם.
מנשה סמירה: יחד עם זאת אתם יודעים שאנחנו מנסים על ידי הדברות וגם על ידי קביעת כללים ליצור ענין ולנתב אותם לעסוק בנושאים שצריכים לעניין את החברה הישראלית כולה, החברה היהודית במובן הרחב עד כמה שניתן.
מנשה סמירה: אני מודה, אתם יודעים אנחנו נמצאים במאבק מאד רציני, רואים את זה, זה מתפרסם באמצעי התקשורת על איך אנחנו נשקף את הפריפריה הגאוגרפית והחברתית בתוך מדינת ישראל, אתם מבינים את הקושי שלנו לדחוף אותם לסקר ולעסוק בנושאים ששיכים לפריפריה העולמית של החברה הישראלית, של החברה היהודית.
מנשה סמירה: וזה יותר מסובך מן הסתם.
מנשה סמירה: בכל זאת, שוב, מתקיימת הידברות.
מנשה סמירה: אני חשבתי שנאמר כאן על ידי הדוברים האחרונים, וחשוב שהנציגים של הקהילות שעוסקים בתחום הללו, כאשר יש סיפורים וככל שיטיבו להעביר סיפורים ונושאים, ויעוררו עניין, תהיה חשיפה.
מנשה סמירה: הדיון הזה והמפגש הזה בהחלט יכול ליצור ענין ודחיפה לכל הנושא, חשוב לקיים פורומים שיהיו אנשי קשר שיעבירו אינפורמציה, מידע, דמויות, סיפורים כפי שנאמר כאן, נושאים עולים על סדר היום בזמן האחרון בגלל אירועים לא סימפטיים, ומן הסתם הם יזכו לחשיפה.
מנשה סמירה: הדבר האחרון שאני יכול לעדכן, הוא גם חשוב, במסגרת הרשות השניה יש לנו הפקות שאנחנו מפיקים בעצמנו במרכאות, כדי לסגור פערים, את מה שהזכיינים לא רוצים לעשות, הגופים המשדרים מתוך בחירה חופשית אז אנחנו קובעים הפקות, מקציבים לכך סכומי כסף לא מבוטלים, ואנחנו בהחלט את הנושא הזה ואת סקירת התפוצות נקדיש לכך במכרזים שלנו, ובהפקות שאנחנו נוציא, וסיכמנו את תכנית העבודה שאנחנו נשקיע בתכניות ובנושאים שקשורים בתפוצות ישראל, ובענין הזה כדאי שוב, לערב ולתת לנו רעיונות ונושאים.
משה זעפרני: משרד החינוך.
משה זעפרני: שנים מן הדוברים שאלו בנושא הזה, משרד החינוך נקט מאתמול עד לשנת הלימודים הבאה, וזה נכנס לועדה, לקיים תכנית לימודים, משרד החינוך לקח על עצמו את פרס,לקיים תכנית לימודים לתלמידי כתות ט' במספר רשויות, בחיפה, לאחר מכן לכל תלמיד כתות ט' ללמודי יהדות התפוצות.
משה זעפרני: התכנית כוללת את נושא הזרמים היהודים כמובן, שנטען שלא מתיחסים אליהם, אבל משרד החינוך לוקח את זה על העצמו.
משה זעפרני: הנושא השני הכרת הדמוגרפיה היהודית, הכרת הקהילות הגדולות בכל העולם והנושא של האנטישמיות, שאגב, כבר השנה נמחק על ידי האיחוד האירופי, יום אנטישמי, אנחנו קיימנו - - - -
קולט אביטל: תודה, הבנו, אנחנו לא נכנס עכשיו לתכניות הלימוד כי זה לא הנושא.
קולט אביטל: אנחנו שמחים שסוף סוף זה יכנס לתכנית הלימודים, אנחנו מקווים שזה גם יצא לדרך, ואנחנו מקווים שזה יגרום להתעניינות לפחות בקרב ציבור הסטודנטים והתלמידים.
קולט אביטל: אני הייתי רוצה אולי לסיים את החלק הזה של הדיון אלא למישהו יש משהו קריטי להוסיף, כי בסך הכל המסר הוא די ברור והבקשה של כולנו וההחלטה של כולנו היא כאן, לנסות לשכנע את כלי התקשורת להרחיב, לא רק את הסיקור של התקריות ושל הארועים יוצאי הדופן, אלא לנסות להגיע גם לכתבות רקע וצבע, ולהביא כך שגם הציבור הישראלי יהיה מודע הרבה יותר לפריפריה שהיא לא בהכרח בעיתית שיכולה גם להיות בסך הכל מקור לתחושה יותר טובה, ולתחושה שאנחנו שייכים למשהו יותר רחב ואנחנו לא כאלה מן עם קטן ומסכן פה.
קולט אביטל: בסך הכל יש תמיכה גדולה של קהילות יהודיות, יש התגייסות גדולה של קהילות יהודיות, אני חושבת שהדבר הזה רק יכול להוסיף לתחושה הטובה של הציבור הישראלי, והייתי רוצה אולי להציע לסדר היום, להוסיף גם בסיקור הזה ובכתבות ובהתעניינות לעומק, גם את גורלן של הקהילות הישראליות בחו"ל, כי זה גם נושא שהוא יש לנו אליו יחס אמביוולנטי יחס מורכב, מצד אחד כל אחד מאיתנו היה רוצה שאנשים ישארו בארץ, מצד שני חלקם הגיעו לעמדות מפתח שיש להם השפעה מאד גדולה על גם מה שקורה במדינות וגם ליחס של אתם מדינות כלפינו ולכן אני חושבת שזה גם נושא שהוא בעל חשיבות, אבל בסך הכל הציבור הישראלי עשוי להתענין בו הרבה יותר מאשר בקהילות אחרות.
קולט אביטל: אז מכאן תצא הקריאה לכל כלי התקשורת לעסוק בנושא הזה ולתת לו יותר מקום גם לעומק וגם לרוחב.
קולט אביטל: אני רוצה עכשיו לסיים את הפרק הזה ולעבור לפרק השני הפחות פורמלי של הישיבה שלנו ואני רוצה להסביר למשתתפים מדוע הוא פחות פורמלי.
קולט אביטל: לפני שבעו שבועיים, אנחנו קיבלנו הנחיה מיושב ראש הכנסת לא קיים יותר ישיבות שבהם מעניקים פרסים בכנסת.
קולט אביטל: ואנחנו התלבטנו מה לעשות, מכיוון שאנחנו התחייבנו ואנחנו גם מאמינים בפרסים האלה, והתחייבנו כלפי הארגון שעוסק בזה, ארגון בני ברית, ולכן החלטנו לעשות הפרדה בין הישבה הפורמלית ולבין מה שיהיה כאן עכשיו כישיבה בלתי פורמלית של הועדה שבה יוענקו הפרסים ואתכם הסליחה, וכל מי שרוצה יכול להקשיב, ואני רוצה להעביר את רשות הניהול של החלק הזה של הועדה מטעם חבר השופטים לדן פתיר.
נאור ירושלמי: אנחנו נשתדל גם לא האריך בחלק הזה יותר מידי כדי לא לפגוע בכבודה של הועדה קודם כל, ולך קולט אביטל תודה רבה על הדיון שנהלת ותודה רבה לך על ההסכמה לארח כאן את החלק הזה של הענקת הפרס שהוא כמובן לא פורמלי, הפרסים הם פורמליים וזה החלק החשוב.
נאור ירושלמי: דווקא לאחר ששמענו את הדיון הזה שאני חושב שהיה מעניין ומעשיר לכל המשתתפים, זה צעד נכון כן להביע הוקרה למי שכן עושה ועשה בשנה האחרונה בנושא של עשייה עיתונאית על יהדות התפוצות.
נאור ירושלמי: המרכז העולמי של בני ברית בירושלים, שיש לי הכבוד להיות יושב הראש שלו, יסד למעלה משתיים עשרה שנה פרס שבא להכיר במצוינות בעשיה התקשורתית בנושא יהדות התפוצות.
נאור ירושלמי: הפרס מיועד לעתונאים, כתבים שהם פעילים בתקשורת הכתובה, המשודרת והמקוונת, כלומר האינטרנט, אם כי בתחום הזה עוד לא כל כך קיבלנו ראיות שיש שם עשייה בתחום הזה, הוא מיועד באופן עקרוני לכל השפות, בעיקר עברית, אנגלית ורוסית, אם כי גם פה אנחנו עדיין לא הצלחנו לקבל מספיק התיחסות כפי שרצינו.
נאור ירושלמי: והפרס נקרא על שמם של וולף והילדה מטסדורף שהיו פעילים במרכז העולמי של בני ברית, ואני שמח שיש כאן נציגות של המשפחה שלהם כאן איתנו.
נאור ירושלמי: מילה אחת על המרכז העולמי כרקע למי שלא יודע.
נאור ירושלמי: המרכז העולמי הוקם לפני למעלה מעשרים שנה, זו היתה תגובתו של ארגון בני ברית שהוא הארגון היהודי הוותיק ביותר הקיים היום, שמרכזו בארצות הברית, אחר תגובתו של הארגון הזה לאותה החלטת או"ם שהביאה את מרבית מדינות העולם לנטוש את ירושלים, להוציא את שגרירויותיהם מירושלים.
נאור ירושלמי: החלטת האו"ם היתה כתוצאה מחוק יסוד ירושלים שהתקבל בהליך מזורז בכנסת, וארגון בני ברית שרואה את עצמו כמוביל של הציבוריות היהודית בארצות הברית החליט לעשות מעשה הפוך ואז הוקם המרכז העולמי שמשמש כזרוע המדינית והציבורית של ארגון בני ברית העולמי כאן בישראל ובמנדט שלו מספר תחומים והראש וראשון להם הוא קידום יחסי ישראל תפוצות, ואנחנו רואים את התקשורת כמנוף לקדם את המודעות ואת המעורבות של הישראלים בנושא התפוצות.
נאור ירושלמי: ניגש לאחר הרקע הזה לטקס הלא פורמלי של הענק הפרסים.
נאור ירושלמי: השיטה תהיה שאנחנו נקרא בשם הזוכה, מר דן פתיר שיקרא את נמוקי הפרס ולאחר מכן הזוכה בפרס יאמר כמה מלים כתגובה.
נאור ירושלמי: זה גם המקום, לפני שנגיע לזוכים, להודות לחבר השופטים של הפרס, המכניקה של הפרס היא נעשה פרסום קול קורא לכלי התקשורת ולעתונאים, מתקבלות פניות הן מועברות לחבר שופטים מקצועי ועצמאי שיושב, עובר על כל הפניות מקבל את ההחלטות שלו ומנמק אותן.
נאור ירושלמי: חבר השופטים השנה חברים כאמור מר דן פתיר, מר אלי אייל, מר אשר וייל, ד"ר דינה גורן, וד"ר יהודית אורבך.
נאור ירושלמי: רובם נמצאים כאן איתנו ואני שמח על כך, ונתחיל באמת בפרס העתונאות לשנת 2003, תמיד שנה אחורה, ומוענק למר ספי הנדלר, נקרא את התעודה ולאחר מכן את הנימוקים המלאים.
נאור ירושלמי: למר ספי הנדלר ששימש ככתב מעריב בפריס בהוקרה לתרומתך באמצעות העתונאות להעמקת ידיעותיו של הציבור הישראלי אודות יהדות התפוצות, וליחסי גומלין בינה לבין מדינת ישראל ותושביה.
דו פתיר: חבר השופטים בעצם פעל בשלושה מישורים.
דו פתיר: האחד הפרס הראשון, פרס לציון לשבח, ופרס של מפעל חיים.
דו פתיר: הנימוקים למתן הפרס לספי הנדלר הם כלהלן: מבין המאמרים, הכתבות המסות, זאת אמרת הרדיו, הטלויזיה שהוגשו לנו לשיפוט, לרבות בהן התקיימו ברמתן המקצועית, בלטה סדרת הכתבות בעתון מעריב של כתב העתון בפריס ספי הנדלר.
דו פתיר: הכתבות על הקהילה היהודית בצרפת, על זיקתם לישראל במיוחד על התמודדותה עם גלי האנטישמיות בארץ זו, נותנת תמונה עזת ביטוי מסכמת לחדשות ולדיווחים שמגיעים בשנתיים האחרונות מצרפת.
דו פתיר: אף שכתבות אלו הופיעו בעתון לפני יותר משנה, זיקתם היום מעידה כי לא איבדו מהרלוונטיות שלהם.
דו פתיר: כתבותיו של ספי הנדלר משקפות את כושרו לחקור ולתאר מצבים דרמטיים מורכבים, דוגמת המצב של יהודי צרפת בשעה זו משורטטת ברגישות וברהיטות.
דו פתיר: עלינו לציין את הרובד העמוק בכתבות אלה על פי סוגיות חיוניות של הקהילה היהודית בצרפת בכל הנוגע ליחסיה עם ישראל ובמיוחד בפילוח דורי ועדתי.
דו פתיר: כל אלה מזדקרים תוך טיפולו של ספי הנדלר באותה פזורה שהיא היום הגדולה באירופה וכנראה השניה בגודלה בתפוצה היהודית בעולם, אחרי הקהילה היהודית בארצות הברית.
דו פתיר: הועדה מוצאת לנכון לומר דברי שבח גם למערכת עתון מעריב על שהקצתה מצע פתיחה ובולט לסדרה זו.
דו פתיר: שליחות הכתבות בשילוב העובדה שתוכנה תוכנן קולע במובהק לפני תכלית המהות החליט חבר השופטים להעניק את הפרס לעתונאות של המרכז העולמי של בני ברית לשנת 2003-תשס"ד לספי הנדלר.
דו פתיר: על החתום: ד"ר יהודית אורבך, אלי אייל, ד"ר דינה גורן, אשר וייל, ודן פתיר כיו"ר.
ספי הנדלר: אולי בגלל שדיברנו סרה בתקשורת הישראלית בחו"ל זה הזמן בראש ובראשונה להזכיר שורה ארוכה ומכובדת של עמיתים ישראלים שעשו את התפקיד הזה בפריז, גם אלי ויזל שהיה כתב ידיעות אחרונות בפריז, עמוס קינן, וגם בניו-יורק שייקה בן פורת, אורי דן, תמר גולן ועד בועז ויצטום מי שאני מכיר אותו בתפקיד, יואל מרקוס, שהחלפתי אותו בתפקיד שגריר חדש שלנו במאוריטניה.
ספי הנדלר: מכל מקום, כאשר כתב ישראלי מגיע לפריס עומדות בפניו כמו בשיר המפורסם של רוברט פרוסט, שתי דרכים ובסופה של כל דרך עומד פרס פוטנציאלי, דרך אחת וטעמי ללא ספק גם מעלי יוצר אם לשקוט בכתיבה על מנעמי החיים בצרפת, זאת אומרת להתמכר וגם למכור לקוראים, כתיבה שצרפת ארץ היין, בירת כבד האווז והזריקות, הקוראים, ואני משוכנע יקראו כתיבה כזו בשקיקה, עורכים לא יתלוננו ולכאורה לפחות בא לציון גואל.
ספי הנדלר: ובסיומה של הדרך הזאת, אם לא ידעתם, ממתין לכתב החרוץ פרס, התאחדות מגדלי כבד האווז של צרפת.
ספי הנדלר: וכפי שכבר הבנתם אני לא נמצא כאן בגלל שקבלתי את הפרס הזה.
ספי הנדלר: הדרך השניה שעומדת בפני כתב, הסוג השני של הכתיבה, שצרפת צריכה ויכולה לדעתי לספק, נוגעת לא לאותו דימוי ישן של צרפת שיש לנו, אלא למציאות חדשה ששוררת כיום בצרפת.
ספי הנדלר: בצרפת הבשיל בשנים האחרונות תהליך שכיום מאד בולט לעין, של תפיסה חברתית, כלכלית ופוליטית, תהליך שהוא לא יחודי לצרפת אבל בצרפת הוא קיבל משנה תוקף.
ספי הנדלר: אם נשתמש במטאפורה גאולוגית זה שהרי העולם כולו יושב על מסה של לבה רותחת, אבל את צרפת במיוחד חוצה קו שבר מאד עמוק, ככה שהתנועות הסיסמיות האלה, האדמה רועדת ואפילו ההתפרצויות מידי פעם מורגשות מאד בצרפת, זה נכון לגבי התחזקות הימין הקיצוני באירופה העשירה, זה הורגש דווקא בצרפת שם עלה ז'אן מרי לפאן אז בסיבוב השני לבחירות לנשיאות, זה נכון לגבי חילוקי הדעות של חלק מהעולם המערבי עם ארצות הברית, צרפת היתה ראש וראשונה למתנגדים לממשל בוש, זה נכון לגבי בעית האינטגרציה של מיעוט מוסלמי בחברה חילונית נוצרית, בצרפת זה קיבל ממדים של משבר לאומי חוקתי עם האיסור בסופו של דבר על רעלה בבתי ספר ממלכתיים.
ספי הנדלר: זאת אומרת צרפת הפכה לנקודת חיכוך בין הרבה מאד מגמות כלל עולמיות מנוגדות, שדווקא בצרפת הם מתנגשות בעוצמה יתרה.
ספי הנדלר: כאן אנחנו מגיעים ללב הדיון, לבעיה היחודית שעלתה שוב על פני השטח, ודברנו עליה כאן לא מעט, האנטישמיות החדשה.
ספי הנדלר: זו תופעה כלל מערבית, כלל אירופאית, אולי אפילו כלל עולמית, אבל בצרפת היא קבלה ממדים וסממנים מדאיגים במיוחד.
ספי הנדלר: בראש ובראשונה זה צויין כאן לא מעט, הקהילה היהודית הגדולה באירופה, והקהילה המוסלמית הגדולה באירופה המערבית יושבות בצרפת.
ספי הנדלר: אבל הגודל הוא כמובן לא ההסבר לזמנים המאד קשים שעוברים על יהודי צרפת, לטעמי לפחות להסתפק בהסבר הזה, זה לברוח מהסבר עמוק ורציני יותר, יש תסיסה חברתית, יש תסיסה כלכלית יש תסיסה פוליטית, וכל אותם כוחות אידיאולוגיים ותרבותיים מנהלים מאבק ממש אימתני בזירה הצרפתית וזה אחת מהסיבות לאנטישמיות החדשה שקיווינו שלא נראה על אדמת אירופה.
ספי הנדלר: פה אנחנו מגיעים לשאלת מקומה של התקשורת הישראלית, תפקידנו, שליחותנו, חובתנו לטעמי היא באמת לעסוק ללא הרף במורסה האנטישמית הזאת בשעה שהיא מאד מורכבת ורגישה.
ספי הנדלר: ולמרות שהמצב הוא יותר מורכב ויותר רגיש בארץ, אנחנו, כלי תקשורת קוראי תקשורת ומקבלי החלטות מחויבים לסוג של חלוקת קשב ולעיסוק רציף בתמורות שעוברות על אירופה בזוית היהודית.
ספי הנדלר: ובעיני לפחות זה אחד מההצדקות לקיומה של תקשורת ישראלית בחו"ל.
ספי הנדלר: כישראלים וכזרים בצרפת, המבט שלנו באופן טבעי שונה מזה של העמיתים הצרפתים שלנו, אבל באופן לא טבעי העתונות הישראלית היתה זו שהתריעה באופן עקבי חודשים ארוכים לפני התקשורת הצרפתית, על בעית האנטישמיות החדשה שירדה לעולם יד ביד עם האינתיפדה השניה.
ספי הנדלר: אני אשתמש במטאפורה, כאשר פריז בוערת בשורת מטאפורה, דלי המים שלנו, של התקשורת לא יכול לכבות את האש.
ספי הנדלר: אבל אני חושב בצניעות שהזעקה שלנו הביאה לכך שכבאים הצרפתים, האירופיים העולמיים, התעוררו, והלהבות הם בשליטה.
ספי הנדלר: אני חושב שחשוב לומר וגם זה נאמר פה, שצרפת היא כיום המדינה המערבית הנחושה ביותר במאבק באנטישמיות.
ספי הנדלר: וזו לא קלישאה.
ספי הנדלר: אבל הנחישות הזאת לא יכולה ולא צריכה להשפיע חודשים ארוכים במהלכה טענו הרשויות הצרפתיות מלמעלה ועד למטה שאין אנטישמיות בצרפת.
ספי הנדלר: לסיום, אני אכנס לרגע אל מאחורי הקלעים של המקצוע שחלק מכם מכירים היטב, הדיווח על התופעה הזאת של האנטישמיות החדשה מפריז הוא לא פשוט.
ספי הנדלר: צרפת היא מדינה דמוקרטית, ואני עובד שם, עבדתי שם ללא הפרעה, אבל הרשויות בהחלט לא אהבו דיווח רציף ועקבי בנושא של תופעת האנטישמיות.
ספי הנדלר: אנחנו הישראלים, הואשמנו בניהול מסע מכוון נגד הרשויות הצרפתיות שמטרתו היתה, לטענתם, לעודד עליה של יהודים לישראל.
ספי הנדלר: היו מסרי תלונה היו שמות מרחב, היו אפילו נסיונות של גורמים שונים לדחוק תקשורת ישראל מארועים מסוימים, נסיונות שלא צלחו.
ספי הנדלר: ולכן הפרס שמעניק המרכז העולמי של בני ברית, לטעמי הוא חשוב, הרבה יותר חשוב ממי שמקבל אותו, התמיכה בדיווח על יהדות התפוצות חשובה מאין כמוה הנושא לא תמיד מענין את הישראלי, וזה טבעי, בהתחשב במציאות כאן, העיסוק בנושא מרגיז את הצרפתים וזה טבעי, בהתחשב בכך שזו מציאות מרגיזה, הרי את האמת אי אפשר להסתיר, דיווח הוגן ותקיף על עובדות עצורות ואמיתיות סופו לנצח ועל כך אני מודה לכולכם.
נאור ירושלמי: השלב הבא הוא ציון לשבח מערכתי שחבר השופטים החליט לתת לאמוץ עשהאל, עורך הג'רוזלם פוסט, דן יקרא את הנמוקים.
דן פתיר: המוסף המיוחד שהוציאה לאור מערכת הג'רוזלם פוסט, בעריכתו של אמוץ עשהאל, עורך העתון וצוותו, ליום העצמאות ה- 55 למדינת ישראל במאי 2003, אשר הוקדש לבחינה מעודכנת של נשיא מדינת ישראל והעם היהודי, נמצאה בעינינו כעבודה עיתונאית מעולה קולעת במדויק למתאר הפרט מטעם המרכז העולמי של בני ברית.
דן פתיר: מוסף זה מצטיין הן באיכות והן הכמות בהכלת הנושא העומד במרכז ישותה, מהותה חייה ועתידה של המדינה לאמור, עוצמת יחסי הגומלין בין ישראל לתפוצות ומרכזיותה של מדינת ישראל בעיניהם.
דן פתיר: מקבץ המאמרים של היסטוריונים מדעי המדינה והחברה, אנשי ספרות, הגות, מחקר ומעשה מישראל ומהתפוצות, עריכה מקפידה על איכות עומק, ומידע עדכני, עשה את המוסף המיוחד שלפנינו לנכס חשוב שמן הדין לדעתנו, להנחילו לא רק לקוראי העתונים אלא גם לקשת רחבה של ישראלים מתושבי התפוצות, של אנשי אקדמיה וחינוך, של מוסדות חינוך, של חוקרים וכותבים ומתעדים, ולא פחות של מנהיגים ושל העדיפויות שהם מציבים בסדרי היום שלהם.
דן פתיר: ואם תורשה לנו הערה נוספת בהקשר זה, הצטינותו של המאמץ המערכתי של ג'רוזלם פוסט שלפנינו, בולטת עוד יותר על רקע חסר באותו ענין דווקא בעיתונות שלנו, בשפה העברית.
דן פתיר: לאור כל האמור לעיל, מצא חבר השופטים לנכון להעניק השנה את הציון לשבח של פרס המרכז העולמי של בני ברית לעתונאות וציון לשבח מערכתי לעורך המוסף אמוץ עשהאל, שהוא גם עורך העתון וצוותו.
דן פתיר: על החתום: ד"ר דוד אורבך, אלי אייל, ד"ר דינה גורן, אשר ווייל, ודן פתיר, יושב ראש.
אמוץ עשהאל: אני אומר כמה דברים בקצרה, אני חושב שלחלק מהאנשים פה השהות מתחילה להיות מיגעת.
אמוץ עשהאל: ואני אשלים את הדברים היותר פסימיים שאמרתי לפני כן, בכמה דברים יותר אופטימיים.
אמוץ עשהאל: לפני למעלה ממאה שנה, היה דיון נוקב בקרב כל ההוגים היהודיים בכלל והציוניים בפרט לגבי עצם המהות של הקיום היהודי מחוץ למדינת היהודים.
אמוץ עשהאל: ושתי אסכולות שהתפתחו בהקשר הזה, היה להם תמיד יחס אמביולנטי במדינת ישראל, האחת היא של אחד העם, שהאמין שבארץ ישראל צריך לקום רק מרכז רוחני לעם היהודי, משום שלקח כנתון את זה שרוב העם היהודי ימשיך להתקיים בתפוצות.
אמוץ עשהאל: והשניה היא של ההיסטוריון שמעון דובנוב, שהלך צעד אחד הלאה, ובכלל העביר ועשה אידיאליזציה לקיום היהודי בתפוצות.
אמוץ עשהאל: אגב, למרבית האירוניה הוא עצמו נחתך אישית, שרוב העם היהודי ומדינת ישראל והדילמה תהיה לא לגבי זכותו של הקיום היהודי מחוץ למדינת ישראל, אלא לגבי סיכויו של הקיום היהודי מחוץ למדינת ישראל.
אמוץ עשהאל: אני רוצה כעת לומר, שאני לא נמנה על נביאי הזעם, ורואי השחורות, אני משוכנע שקיום יהודי בתפוצות ימשיך ואף יזכה לפריחה.
אמוץ עשהאל: מדוע, משום שאם אנחנו מסתכלים על תקופות דומות בעבר, של העם היהודי, תמיד נראה שלאחר שהעם היהודי ספג מכה דמוגרפית, בדרכי פלא הוא התאושש מהמכות האלה.
אמוץ עשהאל: ובדרכים שאיש לא יכול היה לחזות מראש.
אמוץ עשהאל: זה קרה אחרי מסעי הצלב, זה קרה אחרי מאורעות ת"ח ת"ט, זה קרה בהרבה הזדמנויות אחרות.
אמוץ עשהאל: יותר מזה, העם היהודי על פי איזה שהוא רפלקס או קוד גנטי של איך שבא מאסות שלו מימי קדם תמיד פיזר את עצמו משני אחריו של קו שבר גאופוליטי.
אמוץ עשהאל: אני לא יודע מה הסבר לזה, אולי השורשים של זה הם עוד כשיעקב אבינו אמר שהוא נערך לקראת האפשרות שעשו יותר על המשפחה שלו, והוא חילק אותם לשניים, ואמר אם יבוא עשו אל המחנה האחת והכהו והיה המחנה הנשאר לפליטה, אולי אנחנו חיים לפי כל הכללים, אבל המציאות היא שאנחנו פיזרנו את עצמנו פעם אחת בין בבל לרומא פעם בין רומא לביזנטי, ולפני זה בין יוון לפרס, אחרי זה בין העולם המוסלמי לעולם הנוצרי, אחר כך בין העולם החדש לבין העולם הישן, בדור האחרון בין העולם הקומוניסטי לבין העולם החופשי, ועכשיו אנחנו נמצאים בפתחו של עידן שבו העם היהודי מחלק את עצמו בין מה שקרוי העולם הצפוני לבין העולם הדרומי.
אמוץ עשהאל: כאשר אנחנו, מדינת ישראל, נהיה הפלג שיחיה בעולם הדרומי, לטוב או לרע.
אמוץ עשהאל: והיחידי שמהפן הזה, לדעתי, עד היום נתן את הדעת באופן מעמיק ומרחיק ראות זה שמעון פרס עם חזון המזרח התיכון החדש שיש לו אולי חולשות אחרות, אבל הוא בוודאי שנותן את הדעת על כך שאנחנו נמצאים בחלק החלש של העולם, שלעם היהודי יכולה להיות בשורה אליו, זה שהחלק הזה של העולם מושלם ולא מעונין לשמוע את הבשורה הזאת זה בעיה.
אמוץ עשהאל: אבל זה כנראה חלק מהעתיד שאנחנו נצבים לפתחו.
אמוץ עשהאל: אשר לחלק שחי בעולם הצפוני, יש סימנים ברורים לכך שהוא דווקא נמצא, כשם הוא קמל מבחינה כמותית ודמוגרפית, כך מבחינה תרבותית מתחיל לצוץ שם רנסנס.
אמוץ עשהאל: רואים את זה בעולם הפוסט קומוניסטי מצד אחד, ובתחום אמריקה מצד שני.
אמוץ עשהאל: והרנסנס הזה, הוא בניגוד למה שאמרתי עד עכשיו שהקמילה היא לא סיפור עיתונאי, הרנסנס הוא כן סיפור עיתונאי.
אמוץ עשהאל: והוא ילך ויתעצם והוא יתן לכולנו מה לעשות בפזורה.
אמוץ עשהאל: התפקיד שלנו העיתונאים הוא לאתר את הרנסנס הזה כשהוא עוד בניצניו, ולא כשהוא יהיה בשיא התפרחת שזה אולי יהיה פשוט אחרי הדור שלי, אבל זה יכול גם להיות לפני.
אמוץ עשהאל: תודה רבה.
נאור ירושלמי: לפני כארבע שנים, הצוות של פרס העתונות של המרכז העולמי של בני ברית, החליט להוסיף לרשימת הפרסים גם אות הוקרה על מפעל חיים, עיתונאי שכל מכלול העשיה שלו ראוי לציון מיוחד, שני אנשים זכו בעבר באות ההוקרה הזה, אליהו סלפטר, איש עיתון הארץ שהוזכר בדיון, ושרה פרנקל מקול ישראל שגם היא הוזכרה בדיון.
נאור ירושלמי: הועדה בחרה להעניק אות מפעל חיים לד"ר נדיר צור, איש קול ישראל, ודן פתיר יקרא את החלטת הועדה.
דן פתיר: בהחלטתנו הסתמכנו כמובן על עבודתו העיתונאית והרדיופונית של נדיר, ועל זה דברי המלצה הנלהבים מאנשים שפגשו את נדיר בצמתים רבים כעיתונאי המתנדב בשרות העם היהודי.
דן פתיר: דבריהם על תדמית מופת היא עתיקה ואם אם תרצו אין זו אגדה, תכנים אנושיים ויהודיים שמהווים דגם לדבקות במטרה, לנחישות לעוצמת רוח ששורה עם כאבי גוף ויכולת נפשית שיכולה להם.
דן פתיר: ד"ר צור מרבה להתנדב למען החברה בישראל ולמשימות ההתנדבותיות הרבות שנטל על עצמו מלבד המצב הישראלי, מרכז בראשותו של השופט מאיר שמגר, בבית המשפט העליון בדימוס, וכן שהמרכז זכה בימים אלה באות הנשיא למתנדב, כן פועל במרכז חוג עברי אייל, הארגון הישראלי למען חולי אפילפסיה, יושב ראש תא מסיימי האוניברסיטה העברית במדעי המדינה ו-- - - התנדבותיות נוספות בשרות החברה והעם היהודי.
דן פתיר: אך מעל לכל, ד"ר נדיר צור הוא עיתונאי המקדיש את עבודתו העיתונאית לסיקור ולברור הנושאים העומדים ברומו של סדר היום של העם היהודי.
דן פתיר: נדיר החל את עבודתו העיתונאית בגלי צה"ל, וכאן עוד כחייל ב-1970, ויורשה לי הערה אישית, הכרתי את נדיר אז בתקופת שירותו הצבאי יחד עם קבוצה של חיילים צעירים בגלי צה"ל שברבות הזמן היה לנו לעונג לראות איך כבשו את מקומם בצמתים רבים של התקשורת הישראלית.
דן פתיר: בראשית דרכו התעניין בתחומי הסיקור הקשורים לציונות ובתהליכים היסטוריים שמלווים את העם היהודי.
דן פתיר: תוך הקרירה העיתונאית שלו היה נדיר צור כתב לענייני העם היהודי, סיקר את פעילות הסוכנות היהודית וערך עשרות משדרי רדיו בנושאים אלה.
דן פתיר: גולת הכותרת של פעילותו העיתונאית הוא משדר הערכת המצב שנדיר ערך בעשר השנים האחרונות, המשדר התמקד בדילמות שבפניו ניצב העם היהודי במדינה ובתפוצות, ולדרכי ההתמודדות איתם.
דן פתיר: לאחרונה שידר משדר מיוחד ל-100 שנים לפטירתו של חוזה המדינה בנימין זאב הרצל.
דן פתיר: לפני שנים רבות, סיים נדיר צור את עבודת הדוקטורט שלו, במסגרת המחלקה למדעי המדינה באוניברסיטה העברית בנושא רטוריקה של מנהיגים ישראליים במצבי לחץ ועתה הוא עמית מחקר במכון טרומן באוניברסיטה העברית.
דן פתיר: בשבתו יוצאת הדופן וכתבותיו העיתונאיים וההתנהגותיים מציין ד"ר נדיר צור לשקם את האמון שהחל להתמוגג לאחרונה בחוסנה המוסרי וחיוניותה של החברה בישראל ובתפוצות ועל כך מצאה הועדה אותו ראוי לאות הוקרה של האוניברסיטה העברית על מפעל חיים.
קולט אביטל: אנחנו אמרנו שנבצר מד"ר נדיר צור להיות איתנו כאן.
מיקי מירו: רק חשוב לציין שבדרך כלל חושבים שמפעל חיים זה מדובר באיש קשיש, ואנחנו באים, ומדובר באיש צעיר ושמפעל חייו עוד לפניו.
דן פתיר: ההסבר שלו עד עכשיו כמפעל חיים.
מיקי מירו: אני מאד מודה לכם, על הוקרת התודה הזאת, ואומר שלכבוד שיש לנו עובד כזה.
קולט אביטל: אני חושבת גם שהדוקטורט שלו פשוט לא הסתיים.
קולט אביטל: הוא מתמשך.
קולט אביטל: ותמיד אפשר להוסיף.
נאור ירושלמי: אני שוב רוצה להודות ליושבת ראש הועדה שארחה אותנו.
נאור ירושלמי: תודה רבה לכל המשתתפים.
נאור ירושלמי: לאורחים, לנציגי המשפחה, וכמובן לזוכים ולאורחיהם.
קולט אביטל: תרשו לי שתי מילות סיכום.
קולט אביטל: קודם כל, להודות לכם על זה שטרחתם לבוא, לברך בשם הועדה כולה את זוכי הפרס, כל המוסיף רק גורע, אני באמת התרגשתי מאד על כל מה שנאמר כאן ומצטרפת בלב מלא להוקרה, אני חושבת שהקליעה של אמוץ שההיסטוריה היהודית נעה בין דובנוב לבין אחד העם, שרצה להביא אותנו להיות המרכז הרוחני של העם היהודי, הקליעה היא נכונה אני רק הייתי רוצה לאחל לכולנו, בוודאי בשם הועדה הזאת, שנגדיר גם את הצד של אחד העם, מפני שבאמת גם העתונות הישראלית תתרום לזה, שבאמת נהיה מרכז גם רוחני של העם היהודי.
קולט אביטל: בפתח הדברים אני מבקשת, מכיוון שהיתה הצעה לסדר ואנחנו ישבנו פה עם המכון לתכנון מדיני בעם היהודי, ועלינו להניח זאת על שולחן הכנסת, אני רוצה להקריא לכם את מסקנות הועדה לאישור.
קולט אביטל: ביום ד', י"ד באייר 30.6.2004, הביאה מליאת הכנסת לועדת העליה, הקליטה והתפוצות ארבע הצעות לסדר היום, בנושא סכנה להישרדותו של העם היהודי על פי דו"ח שהמכון לתכנון מדיניות העם היהודי והאנטישמיות באירופה, שהוגשה על ידי חברי הכנסת גמליאלי, נהרי, נודלמן, אברהם רביץ והגיעו למסקנות.
קולט אביטל: ועדת העליה, הקליטה והתפוצות דנה בנושאים ביום י"ז בתמוז 6.7.2004, במהלך ישיבה שהשתתפו בה נציגי המכון לתכנון מדיני בעם היהודי, פרופ' יחזקאל דרור נשיא המכון, אבינועם בר יוסף.
קולט אביטל: להלן מסקנות הועדה.
קולט אביטל: הועדה מברכת על הקמת המכון לתכנון מדיני בעם היהודי, שכן זוהי הפעם הראשונה שמדובר בגוף העורך חשיבה אסטרטגית בנושאים יהודיים לטווח ארוך.
קולט אביטל: למדינת ישראל כמרכז העם היהודי יש השפעה על תהליכים העוברים על קהילות יהודיות בעולם, מכאן שממשלת ישראל נושאת גם באחריות כלפי העם היהודי ועתידו.
קולט אביטל: לפי כך, מקבלת הועדה את המלצות הדו"ח וקוראת לממשלה – א) לתת יותר משקל להשלכות של החלטותיה על הקהילות היהודיות בעולם.
קולט אביטל: ב) להשקיע יותר משאבים בקהילות היהודיות בחו"ל, בעיקר בתחום החינוך.
קולט אביטל: הועדה תקיים דיון נפרד ומעמיק יותר בנושא המלצת המכון להקים גוף מיעץ ליד הכנסת.
קולט אביטל: הועדה ממליצה בפני יושב ראש הכנסת, ליחד דיון במליאה לנושא שיתוף יהודי התפוצות בהחלטות הנוגעות לעתיד העם היהודי בהשתתפות הנציגים בחו"ל.
קולט אביטל: זאת אומרת, הכוונה היתה שאנחנו ננסה לתת לדו"ח הזה תפוצה הרבה יותר רחבה, להפיץ אותו בין כל חברי הכנסת, ולתת אולי הזדמנות לעשות איזה מושב מיוחד שבו או שבה יגיעו גם נציגים של קהילות יהודיות בעולם.
קולט אביטל: רציתי לקבל את אישורכם לנוסח.
קולט אביטל: ההחלטה אושרה פה אחד.
קולט אביטל: היקף פעילות הסוכנות היהודית בקרב יהדות הונגריה
קולט אביטל: אנחנו עוברים לנושא שהוא ענייננו הבוקר, הנושא הוא סיכויי העליה מהונגריה, בעצם.
קולט אביטל: אולי אני אפתח בכך שאנחנו, הגיעו אלינו פניות מגורמים שונים לפיהם לא נעשה מספיק מאמץ על ידי הסוכנות להביא עולים מהונגריה.
קולט אביטל: קיימת פעילות, קבלנו, גם אני וגם חברי כנסת אחרים, פניות בכתב ובעל פה, לפיהם קיימת אמנם פעילות של הסוכנות היהודית בהונגריה, מוציאים שם כספים לא מעטים, אבל, פעילות לשם עלייה ממש, לא קיימת.
קולט אביטל: אני רציתי לברר כאן היום בועדה, מה הן העובדות?