GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סופה לנדבר: הוא פרי איחוד של שני ארגונים: התאחדות עולים מברית-המועצות, שהוקם בשנת 1972 על-ידי גולדה מאיר, והפורום הציוני, שהוקם בשנת 1987 על-ידי נתן שרנסקי, וכאן מגיע להגיד לו תודה.
סופה לנדבר: בזמן האחרון בראש הארגון עמד חבר הכנסת מיכאל נודלמן, ומסוף השנה הקודמת קיים ארגון חדש.
סופה לנדבר: אנחנו תחת גג של הפרויקט "צעד ראשון".
סופה לנדבר: זה קשת של פרויקטים שיש בארגון.
סופה לנדבר: הארגון קיים ונתמך על-ידי הסוכנות היהודית, ומגיעה לסוכנות היהודית תודה רבה.
סופה לנדבר: לעתים קרובות גם על-ידי משרד הקליטה, ואני רוצה להגיד בצער כבד, שכל פעם ההיסטוריה חוזרת, ומשרד הקליטה נותן לנו תמיכות רק בסוף השנה.
סופה לנדבר: אני מקווה, מירלה גל, שתמסרי לשרת הקליטה שצריך לשנות את הדבר הזה מיד.
סופה לנדבר: אנחנו חייבים לקבל תמיכות ממשרד הקליטה בתחילת השנה, כמו שאנחנו מקבלים מהסוכנות.
סופה לנדבר: כמו שאמרתי, "צעד ראשון" זה מגוון של פרויקטים, שעוסקים במידע לבניית מאגרי מידע על עולים חדשים, עד חמש שנים בארץ.
סופה לנדבר: פעילות הפדרציה בצעדים ראשונים היא משדה התעופה – וכאן צריך להגיד למשרד הקליטה תודה על שנתנו לנו אפשרות מיד לקבל את העולים וללוות אותם – ובניית פרויקטים לפי הצורך.
סופה לנדבר: בפרויקט "צעד ראשון" אנחנו מלווים את העולים מרגע שהם מגיעים ארצה עד שהם לא מרגישים צורך יותר בתמיכה שלנו.
סופה לנדבר: אנחנו מקבלים את העולים בשדה התעופה, כמו שאמרתי.
סופה לנדבר: מפגש של פסיכולוגים ועובדים סוציאליים, שכולם דוברי רוסית, מפגשי צעירים, סיורים להכרת הארץ, ימי עיון בנושאים שונים.
סופה לנדבר: השנה, לפי המלצה של ציפי פינקוס, לקחנו על עצמנו פרויקט כבד, אבל אנחנו מצליחים בו, וזה בנושא תעסוקה, יש לנו אפילו תוכנית ב'רדיו רק"ע', ואנחנו אסירי תודה ל'רדיו רק"ע' על תמיכתו בפרויקט.
סופה לנדבר: זה פרויקט חשוב מאוד, כי אני בטוחה שבצעדים ראשונים של האדם חשובים שני דברים: תעסוקה וגג מעל הראש.
סופה לנדבר: יש לנו מאות מתנדבים דוברי רוסית, שכולם עברו מה שעובר עולה חדש, והם עוזרים ותומכים בשפת האם, כמו שכבר נאמר כאן, ואומרים: אם אני עשיתי, גם אתה תצליח.
סופה לנדבר: יש אירועים שונים: ייעוץ וסדנאות בתחומי תעסוקה, סדנאות בפער בין-תרבותי, קייטנות קיץ ופעילות לעולים.
סופה לנדבר: כמו שאמרתי יש מפגשי צעירים, סיורים להכרת הארץ, שלדעתי זה מאוד חשוב לעולה חדש.
סופה לנדבר: יש אירועים שונים שמשתתפים בהם המון אנשים, יש ימי עיון לעולים בכל הנושאים, שהם נושאים שקרובים לעולים ושהעולים זקוקים להם.
סופה לנדבר: לצערי, בזמן האחרון, הטרור פקד את מדינות חבר העמים, ויש גם נרצחים.
סופה לנדבר: (המדינה ויש נרצחים מהטרור מכל המדינות, גם ממדינות חבר העמים.
סופה לנדבר: ) אנחנו תומכים בנפגעי הטרור, וזה פרויקט פרטני.
סופה לנדבר: כיום אנחנו מקיימים קייטנה באחד מהקיבוצים.
סופה לנדבר: שבועיים תחת הגג של קיבוץ.
סופה לנדבר: במסגרת של הפרויקט שלנו נמצאים מאות עולים, שמקבלים טיפול בדברים שבהם יש להם צורך.
סופה לנדבר: יש חלוקת חבילות מזון למשפחות עולים.
סופה לנדבר: אנחנו מכינים לחודש ספטמבר, ואנחנו מקווים שבמשרד הקליטה ייתנו לנו יד לזה.
סופה לנדבר: כבר הכנו 500 חבילות לעולים שנמצאים במצוקה.
סופה לנדבר: בחודש אוגוסט אנחנו נקיים אירוע ענק לעולים, שפעם ראשונה במדינת ישראל ילכו לבית הספר.
סופה לנדבר: נעשה את זה בעיר אשדוד יחד עם הסוכנות ומשרד הקליטה.
סופה לנדבר: נמסור להם שי, תיק לבית הספר וקלמר.
סופה לנדבר: נערוך אירוע שהם ירגישו שהם בבית, האירוע ייערך יחד אתנו, עם הסוכנות ועם משרד הקליטה.
סופה לנדבר: התחלנו באיתור של אנשים שרק עכשיו הגיעו ארצה.
סופה לנדבר: אנחנו שולחים מאות מתנדבים לבתים, הם עוברים בית-בית לאתר אותם, כי לא הצלחנו לקבל רשימה של אנשים שהם עד חמש שנים בארץ.
סופה לנדבר: כולנו באנו ארצה לבנות ולהיבנות.
סופה לנדבר: לבנות – כל אחד מסוגל, להיבנות – אנחנו צריכים לעזור לעולים האלה.
סופה לנדבר: אנחנו נעזור, כולנו יחד.
סופה לנדבר: קולט אביטל, תודה רבה לך, למרינה סולודקין ולכל המשתתפים, וודאי וודאי תודה רבה על כך שמתנדבים רבים בכל השפות מסוגלים להבין מה זה לעזוב את הבית, להגיע למדינה, להתחיל צעדים ראשונים, עד כמה זה קשה.
סופה לנדבר: אם אתם עשיתם את זה, כל מי שמגיע ארצה מסוגל לעשות זאת.
סופה לנדבר: אני רוצה להגיד לוועדת העלייה והקליטה תודה שליוויתם את כל הפרויקטים הכול כך חשובים לעלייה, תודה שהם עברו בכנסת ותודה שאתם קיימים.
סופה לנדבר: אנחנו כאן.
סופה לנדבר: תודה.
נחליאל דיסון: תודה לסופה לנדבר.
נחליאל דיסון: הפרויקט הבא יוצג על-ידי אבי בלומנפלד מ"נעם" – ארגון עולים מגרמניה, אוסטריה ושוויץ.
אבי בלומנפלד: מכובדי חברי הכנסת, חברים, כפי ששמעתם אני מייצג פה את "נעם" – נוער עולי מרכז אירופה.
אבי בלומנפלד: "נעם" הוקם בשנת 1998 מתוך הרגשה שנמאס לנו, נמאס לנו להקים מחנות פליטים לבד בבתים שלנו, נמאס לנו להקדיש זמן מהעבודה, לקחת יום חופשה לרוץ עם החבר'ה שהגיעו מגרמניה, מאוסטריה ומשוויץ למשרד הקליטה, לסוכנות, לבקו"ם.
אבי בלומנפלד: חשבנו שחבל שהגוף הציבורי שאמור לייצג אותנו ואמור לעזור לנו לא יכול לעשות את זה, והקמנו ארגון עולים, ארגון עולים מגרמניה, אוסטריה ושוויץ.
אבי בלומנפלד: הפרויקט שאנחנו רוצים להציג הוא פרויקט של כיף.
אבי בלומנפלד: זה פרויקט פשוט מאוד.
אבי בלומנפלד: אנחנו עכשיו בזמן בין היורו ובין האולימפיאדה, וחשבנו שבעידן הספורט, שאני מייצג פה באופן הגופני יותר טוב מכולם, להציג את הפרויקט של מונדיאל העולים, שהשתתפו בו 12 קבוצות מתוך ארגוני עולים שקיימים בארץ.
אבי בלומנפלד: אתם יכולים להתרשם מהתמונות על הפעילות בשטח.
אבי בלומנפלד: יש פה שחקן הגנה ותיק של אוסטריה, שעלה לפני ארבע שנים, והוא אחד ממארגני הכנס.
אבי בלומנפלד: הכנס שלנו נקרא "מונדיאל".
אבי בלומנפלד: מה היה כל כך טוב במונדיאל?
אבי בלומנפלד: העובדה שהיום התאחדות שוויץ והתאחדות דרום אמריקה, במיוחד הארגנטינאים, אמרו שהם מוכנים לעזור, שהם רוצים להשתתף באירוע ובארגון של האירוע.
אבי בלומנפלד: המפגש בין 200 שחקנים על המגרש, הדו-שיח, יום השישי של הביחד, ה-150 צופים שהגיעו לאירוע בעצמו וחילופי הדעות בין הקבוצות השונות של העולים, מכל מגזרי תבל, היה בעינינו ההצלחה העיקרית.
אבי בלומנפלד: אנחנו מתכננים לשנה הבאה מונדיאל יותר גדול, שבו תשתתף קבוצה ישראלית, שנשמח לקבל אותה למגזרנו.
אבי בלומנפלד: אתם רואים בתמונות את ואת ?
אבי בלומנפלד: הגיל השונה.
אבי בלומנפלד: הקבוצה מגרמניה, רובה בין הגילאים 16 עד 25.
אבי בלומנפלד: בקבוצה האוסטרית הגיל הממוצע 35, עם השוער, שזה אני.
אבי בלומנפלד: הקבוצה הצרפתית מאפיינת עלייה מאוד מיוחדת, רובה אנשים חרדים.
אבי בלומנפלד: הקבוצה האנגלית, שרוב רובם משחקים כל יום שישי באיגוד קבוצת כדורגל.
אבי בלומנפלד: הקבוצה הארגנטינאית הם זוכי השנה שעברה.
אבי בלומנפלד: ההפתעה הגדולה שלנו היתה הקבוצה התורכית, שנתמכת על-ידי מסעדה תורכית ותיקה ביותר בתל-אביב.
אבי בלומנפלד: ויש הקבוצה האתיופית, קבוצה שחביבה מאוד עלינו, כי לא חשבנו שקיים איגוד כזה, והצופים שיושבים פה אהדו אותה במיוחד, כי המרץ שלהם נתן להם את הגביע.
אבי בלומנפלד: מעבר לזה, הקמנו את המפגש החברתי בארוחה מסורתית על צלחות פלסטיק של נקניק, פיתה וחומוס, ונהנינו מחילופי הדעות בין הקבוצות השונות, והשיחה העיקרית היתה על קשיי העלייה.
אבי בלומנפלד: אנשים כמוני שעלו לפני 11 שנים, או אנשים מאתיופיה, שעלו רק לפני שנתיים-שלוש.
אבי בלומנפלד: למרות השוני של התרבות והשוני של החוויות הרגשנו אותו דבר.
אבי בלומנפלד: הקריאה שלנו לוועדת העלייה והקליטה, לחברי הכנסת המכובדים, לתת עוד יותר תמיכה ממה שאתם כבר נותנים.
אבי בלומנפלד: לא הגענו לפה כדי לקבל מחיאות כפיים, באנו לפה ללמוד.
אבי בלומנפלד: "נעם" הוא ארגון עולים שהוקם ב-1932.
אבי בלומנפלד: למדנו מהאנגלים שעד לפני שש שנים היו האפוטרופוס שלנו, ופה המקום להגיד תודה על העזרה.
אבי בלומנפלד: במיוחד אני רוצה לציין שאנחנו מנסים לעזור בהקמת הקבוצה הסקנדינבית לעמוד על הרגליים: דיויד לקסנר, הבן של הרב הראשי מדנמרק, אמור להקים את הקבוצה.
אבי בלומנפלד: אנחנו מנסים לעודד עולים צעירים מרומניה שהגיעו לארץ להתאחד ולבוא.
אבי בלומנפלד: אנחנו בקשר עם קבוצה מבוקרשט, שיבואו, אם ירצה השם, בעוד חודש או חודש וחצי לארץ.
אבי בלומנפלד: נארח אותם במסיבת הגג שלנו, שאני רוצה להכריז עליה פה ב-5 באוגוסט.
אבי בלומנפלד: מי מכם שיש לו זמן, היא תיערך ברחוב רמב"ם בתל-אביב, במעון של עולי מרכז אירופה, על הגג של בית משנת 1923.
אבי בלומנפלד: נעשה מסיבת גג שנארח בה בין 300 ל-400 איש, מתוכם 150 עולים, 100 אורחים מגרמניה ומאוסטריה, שהגיעו לחתונות בארץ, והקבוצה הרומנית.
אבי בלומנפלד: תודה רבה לכם, אני מקווה שבשנה הבאה השורות פה יהיו יותר מלאות, ונשמע על הרבה סיוע, עזרה וכסף.
אבי בלומנפלד: תודה רבה.
נחליאל דיסון: אני אבקש ממריו לייב, יושב-ראש התאחדות עולי אמריקה הלטינית לדבר על עידוד עלייה ועסקים קטנים לעולים מדרום-אמריקה.
נחליאל דיסון: מריו הוא מתנדב ותיק מאוד בכלל בארגוני העולים, והוא יספר לכם את הסיפור המרתק שלו.
מריו לייב: חברים, בישראל, כמו בגולה, אני חושב שאפשר לחלק את הקבוצות לשלוש: יש יהודים עשירים מאוד – קבוצה קטנה, שקשורה בדרך כלל עם המגביות, עם שרים, עם חברי כנסת, ולא צריכים את השליח; קבוצה שנייה, הנמוכה, אנשים במצב כלכלי קשה, שמגיעים לסוכנות או שהשליח מגיע אליהם; והקבוצה הגדולה היא האמצעית, אלה אנשי עסקים קטנים או בינוניים, יש להם מפעל או עסק, אלה אנשים שמנהלים קבוצות, ובדרך כלל אנחנו לא מגיעים או אין לנו חומר להסביר להם או שלשליח אין את הידע, מכיוון שבדרך כלל השליחים הם לא אנשי עסקים או בעלי מפעלים או שעבדו בחברה או במפעל בניהול.
מריו לייב: הקמנו קבוצה של 20 אנשי עסקים מתנדבים, שנסעו על חשבונם לארגנטינה ולאורוגוואי כדי להסביר לאנשי העסקים שם איך עושים עסק או מפעל בישראל.
מריו לייב: הכנו סרט בספרדית, ו-12 אנשי עסקים מסבירים איך הם הצליחו עם סכומים קטנים או בינוניים להשקיע ולהצליח בעסקים.
מריו לייב: האמינות שנותן מתנדב, בחור שפתח עסק או מפעל בישראל, שמגיע לשם ומסביר, זה לא יאומן.
מריו לייב: כל 20 האנשים האלה נסעו על חשבונם, הכול בתיאום עם הסוכנות היהודית.
מריו לייב: אנחנו מקבלים תמיכה דרך הסוכנות מהמחלקה של ארגוני עולים של ציפי פינקוס, מהמחלקה לישראל של הסוכנות.
מריו לייב: יחד עם הסרט בנינו אתר באינטרנט של זכיינות עסקים.
מריו לייב: אפשר לקנות זיכיון, שזה נותן הרבה תמיכה וביטחון.
מריו לייב: זה דבר שצריך להשקיע בו ולעשות בכל שפה.
מריו לייב: כל אחד שמדבר בסרט הוא יוצא דרום-אמריקה, וזה משפיע על העולים בפוטנציה.
מריו לייב: כמו שאמרתי, התחלנו עם 20 מתנדבים בעלי עסקים, והיום יש לנו יותר מ-100 אנשי עסקים מארגנטינה ומדרום אמריקה שמוכנים לעזור.
מריו לייב: בארגנטינה יש לנו היום 250 בעלי עסקים ומפעלים שנרשמו, והם בקשר עם הסוכנות היהודית ובודקים אפשרות של עסקים בישראל ועלייה לארץ.
מריו לייב: אנחנו מתכננים בסוף השנה כנס בארגנטינה של האנשים האלה.
מריו לייב: מנסים להביא אותם לקראת השנה הבאה לכנס בישראל ולפגוש את אנשי העסקים מדרום אמריקה שנמצאים כאן בישראל.
מריו לייב: תודה.
מריו לייב: בסרט אתם רואים כל מיני עסקים בהיי-טק, במזון.
מריו לייב: אנשי העסקים מסבירים איך הם עשו את העסק, איך הם קנו זיכיון.
מריו לייב: יש חברות שמבקשות משקיעים, כדי להגדיל את החברה.
מריו לייב: יש פה חברות ברמה הראשונה.
מריו לייב: כל אדם בארגנטינה שמתעניין, אנחנו נותנים לו תשובה, אם זה באינטרנט, בטלפונים ובמכתבים, ומנסים לעזור להם כדי להחליט על העלייה שלהם.
קולט אביטל: השעה 10:45, בשעה 11:00 אנחנו חייבים לסיים, ויש עוד שמונה ארגונים שביקשו לדבר.
קולט אביטל: היו עשרה ארגוני עולים שדיברו.
קולט אביטל: אולי נצטרך לשמוע ביום אחר, אבל אנחנו חייבים להצטמצם.
קולט אביטל: אני מתנצלת מכל הלב בפני אלה שלא יוכלו לדבר.
נחליאל דיסון: אני אגיד מי היה צריך להציג, אפילו שהם לא יוכלו לדבר.
נחליאל דיסון: חנה גבעון, מתנדבת שלנו, היא היתה צריכה להציג את הפרויקט "קבלת פנים לעולים בנמל התעופה בן-גוריון", שנעשה על-ידי מתנדבים.
נחליאל דיסון: כל העולים מארצות-הברית מתקבלים על-ידי מתנדבים בשדה התעופה.
נחליאל דיסון: זה פרויקט אחד שלא נוכל להציג.
נחליאל דיסון: פרויקט נוסף שלא נוכל להציג: אביב דוד, מנהל איחוד הארגונים של עולי אתיופיה היה אמור להציג את פעילות המתנדבים למען מבוגרים, ואני מצטער שלא נוכל להציג.
נחליאל דיסון: גם הפרויקט של נוריאל חסיד, של ארגון יוצאי איראן בבית קהילות העולים בירושלים לא יוכל להיות מוצג היום, לצערנו, בגלל מצוקת הזמן.
נחליאל דיסון: תודה רבה לכל המשתתפים.
נחליאל דיסון: אני רוצה לומר שכל הארגונים עושים את רוב הפרויקטים, רק בחרנו כך, שכל ארגון יציג פרויקט אחד.
נחליאל דיסון: תודה רבה לוועדה ולכולכם.
קולט אביטל: אני קוראת לאלי זרחין מהאגודה הישראלית למען ילדים עולים, ואחריו ידבר אריה אזולאי.
אלי זרחין: אני רוצה דווקא להתחיל באמירת תודה לך, קולט אביטל- - -
קולט אביטל: עזוב את זה.
אלי זרחין: אני לא יכול לעזוב את זה, כי חלק מהדברים לא היו מצליחים אם כל אחד מהיושבים כאן בחדר לא היה מעורב בו באופן אישי.
אלי זרחין: אנחנו מדברים על הצלחה גדולה של האגודה הישראלית למען ילדי עולים, שחייבה את משרד החינוך לשנות את בחינות הבגרות לעולים, והוועדה ניהלה שנתיים וחצי את המאבק.
אלי זרחין: האגודה הישראלית למען ילדים עולים הוקמה לפני כשלוש שנים על-ידי עולים וילידי הארץ.
אלי זרחין: עולים מכל מיני מדינות, וילידי הארץ, אנשי חינוך וטיפול, במטרה לתמוך בשילוב ילדים בחברה הישראלית בכלל ובבתי הספר בפרט.
אלי זרחין: הבנו שיש מקום לשים דגש על שני דברים: על שילוב שוויוני ועל מתן הזדמנות להשתלב.
אלי זרחין: שלשום התקשר ילדה מפתח-תקווה שסיימה ארבע שנים בארץ, היא רוצה להתקבל לבית ספר תיכון אחרי כיתה ט', ולא מקבלים אותה, כי יש מלא רוסים בבית הספר.
אלי זרחין: המקרים האלה עולים כל הזמן.
אלי זרחין: הקמנו מרכז מידע וייעוץ לתלמידים עולים ולהוריהם במטרה לתת מענה, גם ליידע על הזכויות וגם אולי ללוות את הילדים לבתי הספר.
אלי זרחין: דרך אחת היא לנהל מאבק, שזה עוזר.
אלי זרחין: חברי הכנסת, לבקשתנו, בשנים האחרונות, קיימו עשרות ישיבות, וחלק מבתי הספר אפילו הובאו למשפט.
אלי זרחין: החלק הטוב יותר הוא יצירת גשר בין ילד והמשפחה שלו לבית הספר.
אלי זרחין: אני תמיד מספר שברוסית אין את המילה מתנדב, או אותה מילה שמשתמשים בה היא לא בדיוק מילה רוסית.
אלי זרחין: חשבנו להביא עולים מברית-המועצות להתנדבות.
אלי זרחין: יש לנו היום כ-300 מתנדבים פעילים, רובם יוצאי ברית-המועצות, אבל לא רק.
אלי זרחין: אלה אנשים שבזמן הפנוי שלהם הולכים לבתי-הספר, עורכי הדין כותבים מכתבים, ועושים גשר בין בתי הספר לבין הילדים.
אלי זרחין: משרד הקליטה לקח את החומר שלנו ופרסם עלון זכויות ילדים עולים בעשרות אלפי עותקים, בחמש שפות.
אלי זרחין: ביוזמת הוועדה הזאת עכשיו פועל קורס להכשרת יועצים חינוכיים, יושבים כאן גם אנשים שלומדים שם, 25 חבר'ה יוצאי אתיופיה וברית-המועצות, בוכרה וקווקז לומדים בקורס הזה כדי להיות מענה לאותם ילדים.
אלי זרחין: יש עדיין אוכלוסייה, תקראו להם "מגזר רביעי", ילדים עולים שקשה להם מאוד בארץ, קשה להם להבין מה הם עושים כאן.
אלי זרחין: אני מאוד אשמח בהזדמנות זו גם לשתף פעולה עם ארגונים שאני לא מכיר את חלקם, כי פונים אלינו אנשים דוברי שפות שונות.
אלי זרחין: אני מאוד אשמח לקבל עזרה מהארגונים שיושבים כאן.
אלי זרחין: המון תודה לכם שאתם קיימים בשטח, כי זה מאוד חשוב, ואנחנו לא לבד.
קולט אביטל: אני רוצה לקרוא לאריה אזולאי, האבא של הרבה מאוד פרויקטים כאן.
אריה אזולאי: ברשות
אריה אזולאי: כם, אני מודה לוועדת העלייה והקליטה שהיא הגיבוי הציבורי המתמיד גם לנושא העלייה וגם לנושא הקליטה, והביאה אותנו להראות טעימה קטנטנה מהמגוון האדיר שהתאחדויות העולים והארגונים הוולונטריים, על-פי האפיון ששמענו מההרצאה של פרופ' קטן.
אריה אזולאי: מבחינת העלייה.
אריה אזולאי: בין ה-4 ביולי, החג הלאומי של ארצות-הברית, דרך ה-9 ביולי, החג הלאומי בארגנטינה, להיום, החג הלאומי של צרפת, הגיעו כ-1,000 עולים.
אריה אזולאי: 400 מארצות-הברית ו-600 מכל העולם.
אריה אזולאי: אני רוצה שנזכיר לעצמנו, גם השנה, 50% מכלל העולים בא אלינו מברית-המועצות.
אריה אזולאי: כדאי שנדע את הפרופורציות.
אריה אזולאי: לפעמים החברה הישראלית לא מרגישה: יש גל עלייה מצרפת, עלייה מארצות-הברית, אבל בסופו של דבר העלייה מברית-המועצות היא נדבך חשוב מאוד.
אריה אזולאי: הגורם העיקרי הוא מיליון עולים מברית-המועצות, שמהווים כאן את הבית שממשיך למשוך עולים, כמו כל התאחדות שבלעדיה בלתי ניתן לאפשר קליטה נכונה, ובלי קליטה נכונה אי-אפשר להצליח בעלייה.
אריה אזולאי: למרות כל הקיצוצים, בניגוד לכל המוסדות, גם השנה אנחנו משקיעים מעל ל-3 מיליוני דולר לפעילות של ההתאחדויות.
אריה אזולאי: יש שינויים פנימיים, אבל הסכום הוא גדול.
אריה אזולאי: הוספנו השנה 2 מיליוני דולר להרחבת המעטפת של החיבור לחברה הישראלית, והפרויקט המרכזי שגם מעסיק, ויצא מהתאחדויות העולים, וזאת הרחבה, הוא "בבית ביחד", שמאפשר, בסופו של דבר, בהיקף עלייה של 30,000 עולים לשנה, להביא למצב של משפחה מלווה משפחה.
אריה אזולאי: בשנים האחרונות, ובעיקר בשנה האחרונה, הודות לחיזוק הקשר, החשיבה והמעשה עם מרכז הקליטה ועם הרשויות המקומיות, מגיעים בהחלט להרחבה גם של פרויקטים לעידוד עלייה,.
אריה אזולאי: והנושא של עסקים קטנים, שדיבר עליהם מריו לייב, משרד הקליטה נכנס לזה בעוצמה, גם בארצות-הברית, בשיתוף ההתאחדויות, וגם בצרפת לא מזמן, בהצלחה בלתי רגילה, ואני בהחלט ממליץ גם למריו לייב וגם למשרד הקליטה לראות איך אנחנו עושים זאת, כי אפשר להרחיב את זה.
אריה אזולאי: "בבית ביחד" בנוי על העיקרון הפשוט של מעטפת אישית לליווי משפחה או חייל או סטודנט בודד.
אריה אזולאי: יש חובה לחברה הישראלית שנבין – אתם מבינים זאת, הבעיה היא להרחיב את זה לחברה הישראלית – שעלייה חייבת למצוא בית, בית שמלווה גם לענייני תעסוקה, גם לקנות מכנס אם צריך ולא רק ביקיני, וגם האפשרות לחייל הבודד למצוא משפחה.
אריה אזולאי: אני רוצה להודות לכם, להצדיע לכם על הפעולה הבלתי רגילה שאתם עושים, ואנחנו, יחד עם משרד הקליטה, נמשיך להיות שותפים נאמנים.
קולט אביטל: תודה רבה לך, וגם על העזרה הרבה שאתם, הסוכנות היהודית, מושיטים לאלה שעושים את העבודה בשטח.
קולט אביטל: אני רוצה לקרוא ליורם זיו, "בית ראשון במולדת".
יורם זיו: שלום לכולם.
יורם זיו: "בית ראשון במולדת" זה מפעל קליטה משותף של הסוכנות היהודית, המחלקה לקליטת העלייה של המשרד לקליטת העלייה והתנועה הקיבוצית.
יורם זיו: מרבים בזמן האחרון להעלות את התנועה הקיבוצית לחדשות, ובסך הכול צריך לזכור שהתנועה הקיבוצית היום מהווה 1.5% מכלל האוכלוסייה במדינת ישראל, וקולטת, לאורך השנים, בין 7% ל-9% מכלל העולים מחבר המדינות ודרום אמריקה.
יורם זיו: ראשיתו של "בית ראשון במולדת" בנובמבר 1989, שזה כמעט החודש הראשון להתחלת עליית יהודים מברית-המועצות לשעבר.
יורם זיו: ממועד זה ועד היום עברו דרכנו כ-29,000 נפש, שהם כ-8,500 משפחות.
יורם זיו: התוכנית הזאת היא לא תוכנית לקליטה בקיבוצים.
יורם זיו: לפעמים אנשים נתפסים לטעות הזאת.
יורם זיו: התוכנית הזאת מיועדת, אם אני ממשיך את מה שאמר אריה אזולאי, התוכנית הזאת היא "בבית ביחד" של התנועה הקיבוצית.
יורם זיו: זו קליטה שנקראת "נחיתה רכה", היא כבר מותג בפי כל העולים, שמאפשרת בשנה הראשונה של העלייה את שילוב הילדים שלהם במערכות החינוך, לימוד אינטנסיבי של השפה העברית, חמש שעות בכל יום, במסגרת האולפן, תוכנית תעסוקתית, וזה אחד הנושאים שאנחנו מדגישים יותר ויותר בשלוש השנים האחרונות.
יורם זיו: אנחנו מציעים לעולים המועמדים חבילת קליטה מלאה, שכוללת קליטת המשפחה במסגרת הנחיתה הרכה, לימוד אינטנסיבי של השפה העברית ותוכנית תעסוקתית מותאמת לפרופיל המקצועי שאותם העולים באים אתו.
יורם זיו: "בית ראשון במולדת", כשמו כן הוא, זו תוכנית לנחיתה רכה כאשר הצוות המצומצם והקטן, שסך הכול מונה שלושה אנשים, מפעיל 17 רכזי קליטה באזורים, ולמעלה מ-120 מתנדבים, שמטפלים בקליטת העולים בחיי היום-יום.
יורם זיו: אנחנו נעזרים בסוכנות היהודית באיתור ומיון העולים המועמדים בשטח, אנחנו עושים את העבודה.
יורם זיו: אנחנו יוצאים לשטח, מראיינים את העולים, מכינים אותם כקבוצות עלייה, מגבשים אותם בסמינר, חודש טרם עלייה, ומשבצים אותם לקליטה ביישובי התנועה הקיבוצית, מהגליל העליון ועד חבל אילות בנגב.
יורם זיו: 17 קבוצות עלייה בכל שנה.
יורם זיו: גם הירידה במספר העולים לאורך השנים לא הפחיתה מהמספר היחסי שאנחנו קולטים.
יורם זיו: בשנת 2003 קלטנו 930 נפש, שזה 280 משפחות עולים, רובם מברית-המועצות לשעבר.
יורם זיו: נכון אמר אריה אזולאי שלא צריך לשכוח שעדיין זה המקור הגדול לקליטת עולים.
יורם זיו: אני חוזר מאוקראינה לפני עשרה ימים, וראיינתי כ-60 משפחות בארבעה ימי ראיונות.
יורם זיו: עדיין יש פונים, אבל צריך לדעת, שגם בברית-המועצות לשעבר זכאי עלייה עולים אם מציעים להם תוכנית שיכולה להבטיח להם עתיד טוב יותר מאשר שם.
יורם זיו: גם שם התנאים הולכים ומשתנים.
יורם זיו: צברנו ניסיון בתחומים האלה, כי התחלנו משנת 1996 לקלוט את העולים במסגרת הקליטה הקבוצתית.
יורם זיו: קליטה קבוצתית היא קליטה עם מרב התמיכה שיכולה להיות לעניין הזה.
יורם זיו: כאן המקום לציין את המשרד לקליטת העלייה שתומך בנו בפעולות הקליטה.
יורם זיו: בראש ובראשונה בנושא הזהות היהודית.
יורם זיו: לצערי הרב, בשנים האחרונות התקציבים הולכים ופוחתים, אבל עדיין צריך לזכור שאנחנו צריכים לקרב את העולים גם בזיקה היהודית שלהם לארץ וגם קצת להכיר להם את הארץ.
יורם זיו: הנושא של התוכניות התעסוקתיות.
יורם זיו: 64 רופאים עברו דרכנו את מבחני הרישוי, כמובן, בסיוע של הסוכנות היהודית והמשרד לקליטת עלייה.
יורם זיו: קורס לאחיות מתקיים היום בגליל העליון.
יורם זיו: 23 אחיות מעשיות, ש-14 מהן הן חד הוריות.
יורם זיו: קורסים בשיתוף עם מפעלי איגוד התעשייה הקיבוצית להכשרת טכנאים לתעשיית הפלסטיקה.
יורם זיו: אנחנו עובדים גם בשנה זאת להכשרת קבוצות נוספות.
יורם זיו: סיפרתי על קצה המזלג, אבל צריך לזכור שהתנועה הקיבוצית רואה באוכלוסייה הזאת גם פוטנציאל לגידול האוכלוסייה.
יורם זיו: אכן 600 משפחות נשארו חברות בתנועה הקיבוצית, וכמספר הזה מתגוררים כתושבים.
יורם זיו: זה בהחלט אמצעי לגיוון האוכלוסייה בפריפריה, בגליל ובנגב, שגם הם יעד לאומי להגדלת האוכלוסייה.
יורם זיו: תודה לכל הגורמים המסייעים.
קולט אביטל: לצערנו, המליאה התחילה.
קולט אביטל: אני אשאר אתכם, אבל חלק מחברי הכנסת צריכים לעלות למליאה, כי מצביעים על חוקים.
קולט אביטל: אנחנו נכבד עוד שני ארגונים לפחות.
קולט אביטל: מייצג את השלטון המקומי בחיפה, עורך-הדין איגור גלידר.
איגור גלידר: צהרים טובים לכולם.
איגור גלידר: אני יושב-ראש העמותה לקליטת העלייה בחיפה, אותה עמותה שהזכיר רומן ברונפמן.
איגור גלידר: העמותה הזאת קיימת זה עשר שנים, מבחינת חיפה היא זו שמטפלת בקליטה.
איגור גלידר: אנחנו חיים משלושה סוגי תקציבים: סוג אחד הוא הממשלתי, מהמשרד לקליטת העלייה; הסוג השני מועבר על-ידי העירייה; הסוג השלישי הוא התקציבים שאנחנו מגייסים בכוחות עצמנו מכל מיני קרנות פרטיות.
איגור גלידר: הבעיה הגדולה שלנו היא כשל לוגי שאנחנו מסיקים מהעובדה שכמות העלייה ירדה.
איגור גלידר: אומרים שמגיעים פי עשרה פחות עולים, אבל המשרד הוא משרד לקליטה ועלייה.
איגור גלידר: זאת אומרת, העלייה זה השלב הראשוני, ואחר כך אנחנו מתחילים את שלב הקליטה, שמצריך לא פחות מאמץ, לא פחות כסף, יותר מחקר, יותר תשומת לב, והדבר החשוב מכל הוא, לא לעשות את הסקת המסקנה השגויה הזאת, שמאחר שאין עלייה לא נדרשים תקציבים.
איגור גלידר: חברים, נדרשים, ונדרשים עוד יותר.
איגור גלידר: בחיפה אנחנו מחזיקים 70,000 עולים, כ-25% מכלל תושבי העיר, מתוכם, יותר ממחצית, אנשים שעדיין לא נקלטו, כך שמלאכתנו טרם נסתיימה.
איגור גלידר: אנחנו חייבים לאנשים האלה את השפה, את הקליטה, את האפשרות להסתדר במדינה הזאת, להסתגל מקצועית וחברתית, ואני פונה מכאן לכל בעלי ההחלטה, לשרים, לחברי הוועדה וליושבת-ראש הוועדה: אנחנו זקוקים לתקציבים.
איגור גלידר: נא לא לשכוח, אומנם אנחנו מנסים להסתדר לבד ומנסים לגייס כסף מהקרנות הפרטיות, אבל בכל קרן וקרן יש מה שנקרא נושא ה"מצ'ינג", כמה שפחות כסף שאנחנו מקבלים מהממשלה או מהעירייה, כך פחות כסף אנחנו מסוגלים לגייס מקרן פרטית.
איגור גלידר: ברגע שמקצצים לנו את התקציבים פי שתיים, זה אומר שאנחנו מסוגלים לגייס מבחוץ פי שתיים פחות.
איגור גלידר: את כל הדברים האלה צריך להביא בחשבון.
איגור גלידר: אני גם פונה לכל הגופים שעוסקים במחקר: צריך להתמקד עם מה שקרה עם העלייה הזאת, עם אלה שעלו לפני 12, 14 ו-15 שנה.
איגור גלידר: צריך לבחון את מצבם נכון להיום.
איגור גלידר: מאוד שמחתי לשמוע פה על כל מיני פרויקטים, אבל אנחנו עוסקים בעשרות ומאות פרויקטים שהם כל כך הרבה יותר כואבים ורציניים מאשר בעיית ביקיני, שהיא חשובה, אנחנו עוסקים באנשים מחוסרי בית, בבעיות של סמים, בבעיות שאין אוכל במקרר.
איגור גלידר: אנחנו זקוקים לכסף, התקציבים שלנו ירדו בפי שתיים.
איגור גלידר: העלייה ירדה, אבל מספר העולים לא ירד, נמצאים 70,000 איש.
איגור גלידר: תודה רבה, אני מקווה שהבקשה שלי נפלה על אוזניים קשובות.
איגור גלידר: תודה לכל אלה שעוסקים בקליטת העלייה, ושיהיה בהצלחה לכולנו.
קולט אביטל: הבעיה האקוטית כמובן היא האוכל והפרנסה, אבל בעיות קליטה תרבותית הן לא פחות גדולות.
קולט אביטל: אני לא מקבלת את דבריך בנושא הביקיני, כי זו היתה דוגמה, אולי הומוריסטית, וכך צריך לקבל אותה.
קולט אביטל: הבעיה של קליטה תרבותית קיימת.
קולט אביטל: אני מבקשת לקרוא לנציגי ארגון תנועת הצופים, לגברת אורית מופז ולדני אדמסו לעלות לבמה.
אורית מופז: אני מהמערך המתנדב של תנועת הצופים, ודני אדמסו הוא במערך המקצועי של תנועת הצופים, וכך תנועת הצופים עובדת – מערך מתנדב לצד מערך מקצועי.
אורית מופז: אני יושבת-ראש מחלקת צופי שבא, שזה שילוב בני אתיופיה בתנועת הצופים.
אורית מופז: בשונה מכל הארגונים שהיו פה עד עכשיו, אנחנו לא ארגון שנועד לקליטת עלייה, אנחנו תנועת נוער, וברעיון הכללי שלנו אנחנו מאוד מעוניינים לפנות לכל ילד וילדה, נער ונערה, בישראל ולתת להם את שוויון ההזדמנויות שמגיע לדעתנו לכל אחד.
אורית מופז: אני מסכימה עם מי שאמר לפני שהחינוך הוא בנפשנו, וזה הביטחון האמיתי שלנו, ובזה אנחנו משקיעים.
אורית מופז: במסגרת הטיפול בנוער אנחנו עושים מגוון גדול מאוד של דברים, אנחנו מטפלים בנוער עם צרכים מיוחדים.
אורית מופז: הקמנו שבט בבית כלא "השרון" לנוער, אנחנו מטפלים בילדי עובדים זרים.
אורית מופז: אנחנו נוגעים בכל נער וילד, היכן שהם, אנחנו גם מטפלים בילדי עולים מארצות-הברית, יש לנו גרעין צבר שאנחנו מביאים לארץ להתגייס, וחלקם ילדי יורדים, שבאים לארץ לעשות צבא וחלקם עושים עלייה מחדש.
אורית מופז: במסגרת הזאת אנחנו פונים גם לילדי עולים, יש לנו גם ילדי עולים מברית-המועצות, ומחלקה נפרדת, מכוונת לילדי אתיופיה.
אורית מופז: כאן הרעיון היה לתת לעולים מאתיופיה את הכלי הצופי כדי להשתמש בו כפלטפורמה לשילוב נכון, איכותי וערכי בחברה הישראלית.
אורית מופז: אנחנו נותנים את האפשרות, פותחים את הדלת, והם עושים כל מה שהם רואים לנכון או איך שהם רואים לנכון.
אורית מופז: דני אדמסו יספר קצת יותר איך אנחנו עושים זאת בפועל.
דני אדמסו: אני מאוד מצטער שהזמן קצר.
דני אדמסו: בקשר למה שאורית מופז אמרה, דווקא משום שזה לא ארגון עולים, אני חושב שנכנסנו ללב לבה של החברה הישראלית היום.
דני אדמסו: אין מישהו שלא היה בתנועת נוער, ואנחנו נמצאים שם.
דני אדמסו: ככל שתנועת הנוער עוזרת לילדים מבחינת ההשתלבות, באינטגרציה בחברה הישראלית, המוסדות הממשלתיים לא מתייחסים אליה כאל ארגון עולים, לכן התמיכה בנו קטנה, וזה ממש אבסורד.
דני אדמסו: הייתי בוועדת העלייה והקליטה מספר לא מבוטל של פעמים, ואני טוען כל פעם מחדש שזה מאוד קשה.
דני אדמסו: לא גדלתי בתנועת נוער, אבל אני עובד בתנועת הצופים כשנתיים וחצי.
דני אדמסו: קודם מישהו אמר: תעזרו לחייל.
דני אדמסו: לפחות בין יוצאי אתיופיה תנועות הנוער זה טרנד, ואם יש תשתית קיימת, שקיימת 85 שנים, וזה מאפשר לעולים להגיע לחברה הישראלית, צריך לנצל את זה, ולא להתייחס אל זה כמובן מאליו.
דני אדמסו: אם ילד אתיופי מגיע לצבא אחרי שהיה בצופים, ואני הייתי רשג"ד בצופים, ההתייחסות אליו אחרת.
דני אדמסו: אני יכול להגיד שהייתי בארגון עולי אתיופיה, אבל מה זה אומר לחברה הישראלית?
דני אדמסו: אלה דברים שחשוב להתייחס אליהם.