GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עו"ד עודד פלר: כך אפשר למסמס דברים עד שאדם מגיע לגיל 18.
עו"ד גלית לביא: זה לא נכון, רק מקרים חריגים.
קולט אביטל: סליחה, את לא ברשות דיבור, גברתי.
קולט אביטל: אני מבקשת, אנחנו חייבים לסיים.
עו"ד עודד פלר: יש עוד ועוד, אבל אסיים בזה.
קולט אביטל: נשמע את נציג משרד החינוך.
אלכס פרידברג: אני מייצג את אגף קליטת עלייה.
אלכס פרידברג: אני רוצה לצטט בעשרים שניות קטע מחוזר אגף הבחינות שבעצם מראה שמשרד החינוך לא רק שמתייחס לאנשים האלה כאל תלמידים, אלא אפילו נותן להם אפליה מתקנת בכך שהוא מכיר בהם כעולים לצורך מתן זכויות והקלות מעבר בבחינות בגרות בלי קשר למעמדם.
אלכס פרידברג: אם יש בעיה ספציפית אני מוכן לטפל בה אישית.
אלכס פרידברג: "מי שמוגדר על ידי משרד הפנים כתושב ארעי או כתייר, או שהינו בן או בת של עובד זר, זכאי לתנאי היבחנות של עולה ותיק או חדש בהתאם לגיל שבו נכנס לארץ ובתאריך כניסתו לארץ".
אלכס פרידברג: זאת אומרת, יש פה בהחלט השוואה מבחינת הזכויות.
קולט אביטל: זאת אומרת שהנערה מאופקים שדיברה עכשיו, לפי החוזר שלך זכאית להיבחן.
אלכס פרידברג: היא זכאית לבחינות מקלות לעולים במקצועות החובה פלוס בונוסים.
קולט אביטל: אבל קודם כל צריך שיתנו לה להמשיך לעבוד.
קריאה: מנהלת בית הספר לא ידעה כלום ממה שאתה אומר, אני דיברתי איתה.
אלכס פרידברג: זה חוזר שמחולק לכולם.
קריאה: זה לא רק בית הספר הזה, בבתי ספר בארץ זה לא מקוים באופן גורף.
אלכס פרידברג: זה חוזר שנשלח לכל המקומות.
קריאה: אני יכולה לשלוח לגברתי את החוזר.
קולט אביטל: זה שתשלחי לי את החוזר זה נפלא, אבל אני חושבת שאחד הדברים שאתם חייבים לעשות כתוצאה מהדיון הזה זה לרענן את הנוהל הזה בכל בתי הספר כי יש המון מורים שלא מודעים לו.
קולט אביטל: אני מבקשת חמש דקות שקט, אחרת לא נוכל לסיים את הדיון.
קולט אביטל: אלי זרחין, בבקשה.
אלי זרחין: אני רוצה להודות על הישיבה הזאת, היא מאוד חשובה.
אלי זרחין: לגבי אלינה, אני אומר בגסות - אם צריך לגרש אותה שיגרשו אותה, אבל לפני שנתיים אלינה הגישה למשרד הפנים ערעור על החלטת הגירוש.
אלי זרחין: שנתיים וחצי משרד הפנים דן בנושא ועדיין אין החלטה.
אלי זרחין: היא חוקית בארץ, לא מגרשים אותה מחר, אבל לפני שנתיים וחצי שללו ממנה זכויות לביטוח בריאות ולכל שאר הדברים.
אלי זרחין: למה משרד הפנים לא יכול להמתין עד להחלטה סופית?
אלי זרחין: אם הוא יחליט בסופו של דבר לגרש אותה זה דבר אחד, אבל שנתיים וחצי היא חיה כאן.
אלי זרחין: אלכס דיבר על הזכות ללמוד בבית ספר, אבל כדי לגשת לבחינות בגרות היא צריכה מספר.
קריאה: יש מספר פיקטיבי.
אלי זרחין: בסדר.
קולט אביטל: אם אתם לא תפסיקו אנחנו נתפזר בלי שום החלטות.
קולט אביטל: אני מבקשת, התאזרתם בסבלנות שעתיים, רק עוד חמש דקות.
אלי זרחין: אני חושב שיש אחריות שלנו כחברה, שהילדים האלה ירגישו קצת כבוד.
קולט אביטל: זה לא כבוד, יש חוקים בינלאומיים שמחייבים אותנו
אלי זרחין: אני מדבר על המספר הפיקטיבי.
אלי זרחין: כדי שיתנו להם מספר פיקטיבי האגודה פנתה למשרד החינוך.
אלי זרחין: הילדה בכלל לא יודעת, גם לא היועץ החינוכי שלה ולא מנהל בית הספר, הם לא יודעים בכלל על אופציה כזאת.
אברהם פורז: אני יועץ חינוכי ורכז בגרויות בכפר סילבר.
אברהם פורז: אנחנו קיבלנו במועדי חורף את המדבקות הרשומות של התלמידים ואלינה לא הופיע, כי אלינה, לצערי, היא גם לא תיירת וגם אין לה מעמד של תושב ארעי א'5 כמו שהיה לה קודם.
אברהם פורז: מחקו אותה.
אברהם פורז: למרות שעניינה עדיין נדון במשרד הפנים היא לא מופיעה בשום מקום.
מיכאל מלכיאור: למה זה לוקח שנתיים וחצי?
הרצל גדז': זו עליה במרמה, יש החלטה.
קולט אביטל: סליחה, תן לו לסיים.
הרצל גדז': מה זה הדבר הזה?
הרצל גדז': חוק בינלאומי - בסדר, חוק ישראלי לא תופס?
הרצל גדז': שנבין פה בוועדה אם החוק הישראלי לא תופס.
הרצל גדז': בנאדם שעלה במרמה או שמשפחתו עלתה במרמה והוא סובל בגלל זה וקיבל החלטה חוקית אחרי ועדה בראשות שופט שהעלייה במרמה והוא צריך לעזוב את הארץ לפני שנתיים והוא לא עזב, אתה מדבר על חוק בינלאומי וכל מיני דברים.
הרצל גדז': בסדר, אם חוק ישראלי לא שווה שום דבר תגידו את זה פה, שנדע.
אברהם פורז: מנהלת בית הספר כתבה מכתב לשר הפנים הנוכחי, קיבלנו תשובה מאדון אלי ובמכתב כתוב שהעניין מורכב, הוא נדון עדיין במשרד הפנים והם לא מקבלים עדיין תשובה.
מיכאל מלכיאור: זה אומר שהיא חוקית פה.
הרצל גדז': לא.
אברהם פורז: היו מועדי חורף ואני נאלצתי לרשום במקום המדבקה את תעודת הזהות שכבר לא קיימת, את מספר הזהות הקודם, כדי שהיא תוכל להיבחן וכדי שהציונים שלה ייקלטו.
קולט אביטל: כיוון שאנחנו צריכים להתפזר בעוד שלוש דקות אני מבקשת שנגיע לאיזשהן מסקנות, ובאמת קשה להגיע למסקנות.
קולט אביטל: אני רוצה אולי שאנחנו נגיד יחד, שתי הוועדות, לפחות שני דברים.
קולט אביטל: יש אמנות בינלאומיות וגם ישראל חתומה על האמנות הבינלאומיות, כך שמר גדז', אני אומרת לך בכל האחריות, כמי שעבד בנושא הזה של אמנות בינלאומיות לא שנה ולא שנתיים, וגם אלי יוכל לאשר לך, שברגע שישראל חתומה על אמנה בינלאומית היא גם חייבת לכבד אותה.
קולט אביטל: זה קודם כל.
קולט אביטל: אז בוא נגיד שלפחות יש לנו איזושהי מחויבות ואיזושהי מטריה משפטית שמחייבת גם אותנו.
קולט אביטל: מעבר לעניין הזה שאנחנו חתומים על אמנה שבמדינות אחרות מופצת בכל כיתה ובכל בית ספר כדי שכל מורה וכל הורה יידע את זכויות הילד, וגם אנחנו לא מעט פעולות עושים בכיוון הזה, אז מעבר לעובדה שאנחנו מחויבים על ידי אמנות בינלאומיות אנחנו גם חייבים לפי איזשהו מוסר יהודי.
קולט אביטל: הבאנו אנשים ארצה, אף אחד לא נכנס הנה בלי אשרה, אז נוצרו גם עיוותים.
קולט אביטל: אני גם מבינה שיש אנשים שנכנסו לפה במרמה, לבי לא קל בנושא הזה, אבל הילדים שלהם לא אשמים בזה.
קולט אביטל: אני יכולה להעיד, וחבל שרומן לא פה, לפחות על מקרה אחד של משפחה בה טיפלתי, ערערנו ובגלל הילדים משרד הפנים החליט שכן.
קולט אביטל: זו משפחת אינצ'נקו שאתה כתבת לי עליהם מכתב.
קולט אביטל: זאת אומרת שאפשר.
קולט אביטל: מה שאותנו פשוט מזעזע פה ככנסת, ואני אומרת את זה בשם כולם, שלשר הפנים יש סמכויות שמוענקות לו בחוק והוא לא מפעיל אותן.
קולט אביטל: שהוא ויתר עליהן.
קולט אביטל: זה פשוט קוריוז שאני עוד לא שמעתי עליו, שהוא מרצונו הטוב והחופשי הולך לוועדות שרים ולכל מיני דברים שקושרים לו את הידיים.
קולט אביטל: אז זאת יכולה להיות ביקורת ציבורית שלנו וביקורת שלנו ככנסת, אבל אנחנו לא באנו רק כדי לעשות את הביקורת הזו, אנחנו באנו להגיד לשר הפנים שיש לו סמכויות ועליו להפעיל אותן.
קולט אביטל: זה מה שהוועדה הזאת אומרת.
קולט אביטל: מעבר לאותן הסמכויות שהוא צריך וחייב להפעיל, אם יש צורך אנחנו פשוט נעלה את הנושא הזה לדיון במליאה לגבי מהן סמכויות שר הפנים ומדוע הוא לא מיישם אותן.
קולט אביטל: יש לנו כלים פרלמנטריים לנושא הזה.
קולט אביטל: מעבר לעובדה הזאת אנחנו גם באים באמת להתריע על דבר שמסתבר יותר ויותר לכולנו, כל אחד בדרכו שלנו, שיש אולי החלטות במאקרו וכוונה טובה במאקרו אבל יש מזמזת איומה.
קולט אביטל: הולכים ושולחים אנשים ומשאירים אותם בלי זהות.
קולט אביטל: אם אדם נמצא במצב שבו התיק שלו נדון אז בזמן שהתיק שלו נדון לפחות תתנו לו מעמד.
קולט אביטל: אם תחליטו לגרש אותו תגרשו אותו, אבל אם לא תגרשו אותו, אם התיק בדיון תנו לו בינתיים את הזכויות שלו, תנו לו להיות אדם עם שם וזהות במדינה הזאת, אל תהפכו אותו לשנתיים לאדם נטול זכויות וחסר כל ערך.
הרצל גדז': זה לא מדויק מה שאת אומרת, עם כל הכבוד.
הרצל גדז': זה לא נכון.
קולט אביטל: הנה, יש לך פה מקרה.
הרצל גדז': אבל זה אחרי החלטה, סליחה.
הרצל גדז': הנושא של אמא שלה שהיא הגיעה כתיירת וחזרה כתיירת.
הרצל גדז': אז מה, גם תיירים שלא ייכנסו?
הרצל גדז': צריך גם את זה לשקול אולי.
הרצל גדז': האמא הגיעה כתיירת ובסוף התהליך סוכם בוועדה בין משרדית עם ועדת ברטוב שמעמד המשפחה מבוטל לפני שנתיים.
הרצל גדז': עד ביטול המעמד לא נוגעים להם בסטטוס.
קולט אביטל: אבל הם ערערו, עכשיו במצב של ערעור מה צריכים לעשות?
הרצל גדז': ערעור זה אישור חוקי להמשך הישארות?
קריאה: היא לא הגיעה כתיירת, סליחה.
מיכאל מלכיאור: כן, ערעור זה באמת הישארות.
הרצל גדז': בסדר, תכתבו לי את זה.
קריאה: לפי מכתב שאתה חתום עליו היא הגיעה כעולה.
קולט אביטל: יש פה מכתב שלך שהיא לא הגיעה כתיירת, הנה, בבקשה: "לאחר שנערך שימוע לנסיבות קבלת האשרה הוברר לנו כי לא היית זכאית לקבלת האשרה לכן החלטנו לבטל", אבל היא לא הגיעה כתיירת, היא הגיעה כעולה.
קריאה: היא הגיעה כאישה נשואה.
הרצל גדז': זו האמא, היא הגיעה כתיירת.
הרצל גדז': סליחה, יש עובדות שמדובר פה בעלייה לא חוקית והדברים האלו נבדקו, נבחנו ואושרו.
הרצל גדז': יכול להיות שהאישור מוצדק או לא מוצדק, אפשר לבדוק את זה שוב אצל מי שצריך לבדוק את זה.
הרצל גדז': המצב שלה היה מוסדר עד שהתקבלה החלטה שגובתה בוועדה בראשות השופט ברטוב, שאי אפשר להגיד עליו שהוא אני לא יודע מה.
הרצל גדז': זה נבדק והוחלט.
קולט אביטל: אנחנו לא הבנו את האמירה הזו.
הרצל גדז': כי נאמרים פה כל מיני דברים.
ד"ר יצחק קדמן: אל תברחו לדברים לא חוקיים, יש כל כך הרבה דברים חוקיים שלא מוסדרים.
הרצל גדז': אבל קודם אמרתם שהחוק פה לא תופס, רק האמנה תופסת.
אלי ירון: אני לא אמרתי שהחוק לא תופס.
אלי ירון: יכול להיות שאני, באשמתי, לא הסברתי את זה נכון.
אלי ירון: שר הפנים מעולם לא פנה כשר פנים, לא ליועץ המשפטי ולא לשום ועדת שרים כדי לשים עליו מגבלות.
הרצל גדז': נכון, הוא לא פנה.
קולט אביטל: אבל זה לא מה שנאמר לנו.
מיכאל מלכיאור: לפני רגע דיברנו על מקרה אם צריך אישור של ההורה מאוקראינה.
מיכאל מלכיאור: הרי כל הזמן אתם מצליחים להעביר את זה לפסים כאלה.
מיכאל מלכיאור: אתם אמרתם שפניתם ליועץ המשפטי לממשלה אף על פי שהדברים במפורש כתובים בחוק.
הרצל גדז': אני אומר לכם שזו טעות.
קולט אביטל: מה זה טעות?
הרצל גדז': טעות שלכם, לא שלנו.
הרצל גדז': גם עובד זר שנמצא בארץ אחרי התקופה החוקית, הוחלט פה ב-31/7 שכשהשר רואה מקרים קשים הוא נותן להם תושב ארעי, אז במקרים האלה על אחת כמה וכמה.
הרצל גדז': שאף אחד לא יגיד שלא נעשתה פה מדיניות מאוד פתוחה כדי לעזור בדברים האלו.
הרצל גדז': אתם לא מדייקים בעובדות.
מיכאל מלכיאור: לא על זה דיברנו.
ד"ר יצחק קדמן: זה לא עובד בשטח, אני אתן לך 30 ו-40 מקרים מהשנתיים האחרונות בהם אתם לא נותנים להם שום מעמד.
הרצל גדז': בוא אליי ונבדוק.
ד"ר יצחק קדמן: הנה, תן תשובה למה הנערה הזאת חיה פה כמו שהיא חיה.
ד"ר יצחק קדמן: בוא אליי ונדבר, לא בתקשורת.
קריאה: אני חושב שקיבלת תשובה.
ד"ר יצחק קדמן: לא קיבלתי תשובה.
ד"ר יצחק קדמן: אתם מוציאים לי מכתבים נורא יפים והם נשארים בלי שום מעמד.
הרצל גדז': בוא פעם אחת ונראה.
קולט אביטל: ד"ר קדמן, אני מבקשת!
ד"ר יצחק קדמן: מספרים פה סיפורי מעשיות, זה לא עובד ככה בשטח.
קולט אביטל: אני מצטערת, אני צריכה לסכם פה.
קולט אביטל: אנחנו עובדים מעל הזמן שמותר לנו, אנחנו חייבים לסכם.
קולט אביטל: את כל התיקים וכל המקרים אנחנו נאסוף וד"ר קדמן יקבל ישיבה לכל הנושא הזה כדי לפתור את כל הבעיות אצל הרצל גדז'.
ד"ר יצחק קדמן: בבקשה.
קולט אביטל: וידווח לנו חזרה.
קולט אביטל: זה לגבי הנושאים הפרטניים שמחכים עכשיו, אבל זה לא פותר עדיין את הבעיה במאקרו כי רק נפתור את הבעיות האלה תצוצנה בעיות אחרות, לכן צריך למצוא לעניין הזה גם התייחסות חוקית, דרך לפתור את כל אותן בעיות של דור רביעי של ילדים תיירים, שחלקם, אגב, יהודים, שנשארים פה בלי מעמד בארץ.
קולט אביטל: אנחנו יכולים לקבל דין זה או אחר על הורים שנכנסו פה בזכות או במרמה, אבל אנחנו לא יכולים להחיל כאלה דברים על ילדים שסובלים.
קולט אביטל: לכן אני מבקשת שלגבי כל הבעיה הזאת של הילדים אנחנו נתכנס פה שוב, אני מבקשת שבשבוע הקרוב תקבעו פגישה עם ד"ר קדמן ומי שירצה להתלוות אליו.
קולט אביטל: ממך אני מבקשת לקבל את רשימת המקרים אותם כן פתרתם.
קריאה: וכמה זמן לקח לפתור אותם.
קולט אביטל: הם פתרו אותם.
קריאה: זה גם משך הזמן.
קריאה: אני קיבלתי את הבקשה המקורית, היא אצלי, תודה, אני אענה עליה.
קולט אביטל: אני מבקשת שאנחנו, הוועדה הזו, שעוד מעט יוצאת לפגרה, ניפגש כאן כולנו בעוד חודש וחצי עד חודשיים כשחוזרים מהפגרה כדי לבדוק מה נעשה.
קולט אביטל: אנחנו גם ביקשנו ממשרד הפנים לקבל נתונים מעודכנים על מספר הילדים שנמצאים פה ללא מעמד ולא קיבלנו.
הרצל גדז': אתם מדברים על ילדים בכלל?
הרצל גדז': אני הצגתי שלשום לוועדת השרים את הנתונים בפני שר הפנים.
קולט אביטל: אפשר לקבל את הנתונים?
הרצל גדז': כן, אני אקריא את זה פה עכשיו.
הרצל גדז': שלשום הצבעתי על מספר הילדים שנולדו בארץ והם ילדים זרים בישראל, זה מה שהתבקשתי להציג.
קריאה: לפי נתוני משרד הפנים יש 141,747 ילדים שאין להם מעמד אזרחי בישראל, אני מודה שחלק מזה כולל ילדים ממזרח ירושלים, אבל 28% מהם הם לא ילדי מזרח ירושלים.
קריאה: אלה נתונים של משרד הפנים בעצמו.
הרצל גדז': נכון, לא מעמד אזרחי, אבל אולי של תושבים וכו'.
מיכאל מלכיאור: אני מבקש לתת לוועדה לזכויות הילד תוך שבועיים את הפילוח.
קריאה: אם הדיון הזה הוא על אותם 28% אלה 140 אלף.
קולט אביטל: מה שעשו זה קצת קוסמטיקה, קצת ניקוי, אבל פה צריך פתרון יסודי.
קולט אביטל: אי אפשר ב-2004 להביא עולים ולהכניס אותם לדבר כזה.
קולט אביטל: הפתרון הוא דיור ציבורי כמו שצריך, כמו שמתחייב.
קולט אביטל: בשנים האחרונות ממשלת ישראל לא בנתה, מוצאים פתרונות מאולתרים וככה זה נראה אחרי שנתיים-שלוש.
קולט אביטל: הרי אנחנו במו ידינו מכניסים אנשים לחור כזה.
אורלי וילנאי פדרבוש: מה יקרה כאן מחר בבוקר, אחרי שאת היית וראית במו עינייך?
קולט אביטל: ממה שאני שמעתי ממשרד הקליטה, הציעו לאנשים פתרונות אחרים והם לא רוצים לצאת מכאן.
משה טיומקין: זה מאוד-מאוד לא מדויק, חברת הכנסת אביטל.
משה טיומקין: זה רחוק מלהיות מדויק.
קולט אביטל: אם זה לא מדויק, אני רוצה לדעת מי האנשים שמוכנים לצאת מכאן, ואנחנו נשב עם משרד הקליטה כדי להוציא אותם מכאן.
קולט אביטל: לגבי הדבר הזה, לדעתי חייבים לפנות למשטרה לעשות בדיקה יסודית על מה שקרה.
אורלי וילנאי פדרבוש: אני רוצה שוב לשאול אותך - יש לכם היום הכוח בכנסת לעשות משהו באופן מיידי?
אורלי וילנאי פדרבוש: מחר בבוקר לספק איזושהי תשובה לאנשים כאן?
קולט אביטל: אין לנו את הכוח האקזקוטיבי, אבל יש לנו מספיק יכולת לשבת עם אנשי משרד הקליטה, ואני מאמינה שאם נתעקש נמצא את הפתרונות.
קולט אביטל: לכן אנחנו כאן, לא רק כדי לראות, לא רק כדי להתריע, אלא כדי לנסות קודם כל למצוא את הפתרון לאנשים האלה.
קולט אביטל: בי"ת, אנחנו כוועדה מתארגנים לעשות מאבק לפתרונות דיור נאותים.
אורלי וילנאי פדרבוש: כמה חברי כנסת יש בוועדה?
קולט אביטל: בוועדה יש כעשרה חברי כנסת.
אורלי וילנאי פדרבוש: ואיפה הם עכשיו?
קולט אביטל: יגיעו במשך הזמן.
משה טיומקין: הודיעו על הסיור הזה גם לחברי הכנסת מהסיעות שמייצגות את הקהל שמייצג את העולים בארץ?
קולט אביטל: בוודאי, חבר הכנסת נודלמן, חברת הכנסת מרינה סולודקין, חבר הכנסת יורי שטרן, חבר הכנסת יגאל יאסינוב, חבר הכנסת יולי אדלשטיין.
קולט אביטל: אני מקווה שהם בדרך.
משה טיומקין: אני מוכרח לומר מילה טובה בעיקר לאורלי, כי מסתבר שבשביל להזיז משהו, בשביל לעורר תשומת לב, אפילו קוסמטיקה כפי שאת אומרת, אם אורלי לא היתה פה פעמיים, אם ערוץ 1 לא היה פה פעמיים, אם ערוץ לא היה פה, גם זה ספק אם היה קורה.
קולט אביטל: כל פתרונות ה"חאפ-לאפ" שעשו לא יכולים להחליף פתרון יסודי.
קולט אביטל: אנחנו רואים שלא היתה בכלל בנייה ציבורית בשנים האחרונות, וכשהגיעו העולים ייבאו מאמריקה בתים בבנייה קלה והעמידו אותם בדימונה, בירוחם, באופקים, בבאר שבע, הקימו קוטג'ים.
קולט אביטל: היום כל הבנייה הקלה הזאת היא במצב גרוע ביותר, הבתים אינם ראויים למגורים.
קולט אביטל: אם לשר השיכון יש איזושהי מדיניות, אם הוא מוכן להשקיע פרוטה בעניין, אז התשובה היא שאין כסף לעולים.
קולט אביטל: קיצצו את כל התקציבים, את כל המשאבים מפנים למקום אחר מעבר לקו.
אורלי וילנאי פדרבוש: מה עושה ועדת העלייה והקליטה של הכנסת בנושא הזה?
קולט אביטל: ועדת הקליטה יכולה להילחם.
קולט אביטל: היא פנתה לראש הממשלה, היא הולכת עכשיו לחוקק חוק בקשר לדיור ציבורי, אני מקווה שהחוק הזה יעבור, אנחנו לקחנו חוק שבכנסת הקודמת ניסה לחוקק השר מאיר שטרית.
קולט אביטל: אם השר שטרית כשהיה באופוזיציה היה מוכן לחוקק את זה, אני מניחה שהממשלה תתמוך בנו עכשיו.
קולט אביטל: מדובר בבנייה לצורך השכרה לעולים.
תא"ל איתן דנגוט: הגענו לפה במעורבות של עיריית תל אביב וערוץ 1, במסגרת עיסוק כולל שלנו כפיקוד עורף וביחידות אחרות של הצבא בנושא צבא-קהילה או צבא-חברה; אנחנו מבצעים הרבה מאוד פעילויות למען החברה.
תא"ל איתן דנגוט: כשראינו את המצב במקום הזה - אני לא מדבר על המצב התשתיתי והמצב החקיקתי, זה מעבר לתחומים שאנחנו עוסקים בהם - עשינו את המינימום שיכולנו לעשות לשיפור סביבתי במסגרת מספר שעות שחיילים תורמים בשבוע.
תא"ל איתן דנגוט: קישרנו את זה גם לפעילות קהילתית עם האוכלוסייה שיושבת כאן.
תא"ל איתן דנגוט: עכשיו אנחנו בפעילות נוספת של פרוייקטים נוספים עם העירייה, אנחנו עושים את זה בהרבה מאוד ערים.
קולט אביטל: יש ביקורים של החיילים פה מדי פעם?
תא"ל איתן דנגוט: אחד הדברים החשובים בראייה שלנו זה להימנע מטיפולים קוסמטיים נקודתיים ולשמר קשר.
תא"ל איתן דנגוט: קשר שבועי רציף זה יכול להיות עם ילדים בסיוע לשיעורים, בטיפול בקהילה מבוגרת, בתעסוקה, בקליטה של אוכלוסיות מיוחדות; זה קשר עם בסיס לאורך שנה.
תא"ל איתן דנגוט: אנחנו עושים גם מספר מבצעים כמו יחידות צבאיות אחרות - זה תלוי כמובן גם בזמן כי מספר השעות הוא מוגבל - לקראת פסח בסיוע לקהילות נוספות שנמצאות במצב דומה.
תא"ל איתן דנגוט: המטרה שלנו היא לסייע במצב הקיים, אנחנו כמובן לא מתעסקים בפתרון המעמיק ובדברים מעבר לסיטואציה שבה מצאנו את המקום הזה.
קולט אביטל: סטטיסטית, עם כמה מקומות כאלה אתם מתעסקים?
פיקוד העורף: בפיקוד העורף יש לנו פרוייקט רחב היקף בכל רחבי הארץ.
פיקוד העורף: נתנו לזה השנה דגש מירבי בחלק החינוכי.
פיקוד העורף: כל חייל אצלנו במסגרת הפעילות השגרתית שלו מקדיש לנושא כחמש שעות שבועיות.
פיקוד העורף: אני מדבר פה על עשרות מוסדות של חינוך מיוחד או קהילות שמוזמנות אלינו או שמגיעים אליהן.
קולט אביטל: רוב הקהילות שאתם מטפלים בהן זה קהילות מעורבות או בעיקר עולים חדשים?
פיקוד העורף: אלה קהילות מעורבות.
פיקוד העורף: אלה יכולות להיות אוכלוסיות מיוחדות של מוסדות, אוכלוסייה קשישה, וגם - -
דובר: אני הייתי כאן בזמן הגשם, וגשם נכנס מכאן והיה פה מים בגובה חצי מטר.
אורלי וילנאי פדרבוש: תנסה להסביר לנו למה אנשים חיים בתנאים כאלה.
משה בלאס: בשביל זה הם משלמים 150-200 דולר, לא 400 דולר.
אורלי וילנאי פדרבוש: בגלל זה אתה משאיר אותם בתנאים האלה?
משה בלאס: לא, הם מקבלים את התנאים הכי טובים.
אורלי וילנאי פדרבוש: איפה התנאים הכי טובים?
משה בלאס: תיכנסי ותראי.
משה בלאס: תיכנסי את, אני לא אכנס.
משה בלאס: אני לא אפריע לדיירים, אני לא כמוך - נכנס ועושה מה שאני רוצה.
קולט אביטל: הם הזמינו אותנו.
דובר: אנחנו הוזמנו לכאן על-ידי עולים.
משה בלאס: הם הזמינו אתכם?
משה בלאס: הם צריכים לשאול אותי בשביל להיכנס לפה.
משה בלאס: זה כמו שאני אכנס לתוך הבית שלך, זה אותו הדבר.
אורלי וילנאי פדרבוש: זה הבית של האנשים, לא שלך.
משה בלאס: זה בניין שלי.
אורלי וילנאי פדרבוש: ולכן אתה יכול לנצל אותם?
משה בלאס: אני לא מנצל אף אחד, את מנצלת שאת באה עם כל החמולה הזאת לפה.
קולט אביטל: אני הזמנתי אותם.
משה בלאס: אז מה אם את הזמנת אותם?
משה בלאס: אז מה?
משה בלאס: יש חוק.
קולט אביטל: יש חוק, ואני יכולה לבקר בכל מקום.
משה בלאס: כשרוצים להיכנס למקום, מודיעים.
קולט אביטל: יש לי רשות להיכנס לכל מקום.
משה בלאס: למה מי את?
משה בלאס: יש לך חסינות?
משה בלאס: את אלוהים?
משה בלאס: אני לא מבין.
משה בלאס: את לא יכולה להיכנס לבית שלי.
משה בלאס: זה הבית שלי.
אורלי וילנאי פדרבוש: מה עם הדירות האלה?
משה בלאס: פה אף אחד לא גר.
משה בלאס: בכל הדירות האלה אף אחד לא גר.
משה בלאס: זה שלי, אף אחד כרגע לא גר פה.
משה בלאס: איפה את רואה שגרים פה?
משה בלאס: רק בדירות האלה גרים.
אורלי וילנאי פדרבוש: בוא תיקח אותנו לראות את הדיירים.
משה בלאס: בבקשה, תגידי לחברת הכנסת.
משה בלאס: גלינה פודנינסקי : התנאים רעים מאוד, אין לי אפשרות לצאת מפה.
משה בלאס: שילמתי הכל מראש.
קולט אביטל: כמה שילמת לחודש?
גלינה פודנינסקי: 360 דולר, 1,800 שקל.
דובר: חברת הכנסת אביטל, אלה חיים בפחד.
דובר: אל תעמידי אותם במבוכה.
קולט אביטל: היא אומרת שהיא משלמת 1,800 שקל לחודש, לא 180 דולר.
משה בלאס: יש כאלה שמשלמים 200 או 220, כולל מים, כולל הכל.
משה בלאס: זה תלוי איזה חדר יש לה.
משה בלאס: למה לא תיכנסי אליה הביתה?
ז'אנה לוקשין: היא אומרת שאין אף דייר שמשלם 200 או 220 דולר.
גלינה פודנינסקי: מה שאני משלמת זה גם על חשמל, מים, הכל הכל, וגם כל תיקון שצריך.
גלינה פודנינסקי: יש מזגן, זה חשמל.
גלינה פודנינסקי: זה הרבה.
גלינה פודנינסקי: נתתי הכל לחודש נתתי כסף לבעל הבית, זה 360 דולר.
משה בלאס: תשאלי אותה כל כמה זמן היא משלמת?
גלינה פודנינסקי: אני שילמתי שנה מראש.
גלינה פודנינסקי: עכשיו נתתי כסף של שנה.
משה בלאס: הורידו לה גם 50 דולר כל חודש.
ז'אנה לוקשין: היא אומרת שבגלל שהיא שילמה שנה מראש, נתנה לא צ'קים - -
משה בלאס: זה צ'קים, זה לא כסף מזומן.
משה בלאס: זה כל חודש בחודשו.
ז'אנה לוקשין: הוא נתן לה אפשרות לשלם 300 דולר לחודש.
ז'אנה לוקשין: היא שילמה לו 3,600 דולר עבור שנה מראש, בגלל זה היא קיבלה הנחה.
ז'אנה לוקשין: (הפסקה)
ז'אנה לוקשין: (מתרגמת את דבריה של דיירת אחרת) בגלל שהיא מקבלת ביטוח לאומי, לא מגיע לה הוסטל.
קולט אביטל: אני אבדוק את זה.
אורלי וילנאי פדרבוש: מישהו צריך לקחת את הכפפה ולהגיד "אני לא בסדר".
קולט אביטל: עם כל רצוני להאשים את הממשלה, אני חייבת להיות ישרה בעניין הזה.
קולט אביטל: אנשים באו הנה.
קולט אביטל: אני חושבת שמה שלא בסדר שכשבאים אנשים לא מייעצים להם, לא מלמדים אותם, לא נותנים להם ייעוץ משפטי, לא מכוונים אותם לאן ללכת.
קולט אביטל: פה לא צריך לתת לאנשים דיור כזה, הממשלה צריכה לדאוג לדיור מתאים.
אורלי וילנאי פדרבוש: בדיוק.
אורלי וילנאי פדרבוש: ואנחנו לא קולטים עלייה מאתמול, אנחנו קולטים עלייה לפחות חמישים שנה.
קולט אביטל: אבל אנחנו רק קולטים יותר גרוע כל שנה.
קולט אביטל: במקום להפנות משאבים לפתרונות דיור לעולים, כל התקציבים של השיכון קוצצו ולמשרד השיכון אין שום כוונה לעזור לשפר את הדיור של העולים.
אורלי וילנאי פדרבוש: צריך לתת כאן פתרון אמיתי.
אורלי וילנאי פדרבוש: מה התגובה של משרד הקליטה?
אורלי וילנאי פדרבוש: בבקשה.
יולנדה שטראוס: בתור אחת שקיבלה את גלינה בצורה יפה לא אחת באופן אישי, גלינה אף פעם לא נזקקה למשרד הקליטה.
יולנדה שטראוס: כמה שיכולנו לעזור לה, עזרנו.
יולנדה שטראוס: עובדה שהיא כרגע סיפרה לכם שהיא רוצה לעבור לרוסיה.
יולנדה שטראוס: היא רוצה לחזור לעיר שבה היא התגוררה.
אורלי וילנאי פדרבוש: היא טוענת שההוסטל היה כל כך מיושן וכל כך לא נוח שפשוט אי אפשר להיכנס.
משה בלאס: אז את רואה שפה יותר נוח לה, אחרת היא לא היתה באה לפה לגור.
משה בלאס: תלכו למקומות שיש יותר זבל.
מאיה צ'אוסובסקי: (מדברת ברוסית, להלן תרגום דבריה) הרבה פעמים אין חשמל, אין אור.
מאיה צ'אוסובסקי: המדינה עזרה ברהיטים שאתם רואים פה, ואני אומרת תודה רבה.
קולט אביטל: איפה את מבשלת?
מאיה צ'אוסובסקי: כל הסירים, הכל פה.
קולט אביטל: בקיץ יש פה מזגן או משהו?
מאיה צ'אוסובסקי: אין.
מאיה צ'אוסובסקי: ארבע-חמש פעמים ביום סוגרים את החשמל ואין אור.
מאיה צ'אוסובסקי: אני יושבת בלי אור, בלי חשמל.
אורלי וילנאי פדרבוש: יש לו חוב עצום לחשמל.
גלינה פודנינסקי: יש לי חוזה לחמש שנים עם בעל הבית, אבל אני לא מקבלת 600 שקל נוספים ממשרד השיכון כי הגעתי כגמלאית.
קולט אביטל: אז את לא יכולה לצאת מפה בגלל החוזה.
קולט אביטל: אבל אם לא היה חוזה, אם אפשר לפתור את בעיית החוזה, את מוכנה לצאת מכאן?
גלינה פודנינסקי: כן, אני אצא.
קולט אביטל: כמה זמן את פה?
גלינה פודנינסקי: זאת שנה רביעית שאני בארץ.
גלינה פודנינסקי: פה אני גרה שנתיים.
קולט אביטל: איך הגעת לפה?
קולט אביטל: מי אמר לך לבוא הנה?
גלינה פודנינסקי: חברה שלי.
גלינה פודנינסקי: (מסיירים בדירה נוספת)
גלינה פודנינסקי: אני רוצה הוסטל, אני רוצה מאוד-מאוד.
פדרבוש א': הקריטריונים להתקבל להוסטל אלה קריטריונים של הביטוח הלאומי.
פדרבוש א': צריך למלא טופס תפקודי, צריך תפקוד עצמאי לחלוטין.
פדרבוש א': אני מניחה שזה אולי בגלל התלות בסיוע סיעודי.
פדרבוש א': אני חושבת שעובד סוציאלי שמטפל במקרים יכול לפרט יותר.
אורלי וילנאי פדרבוש: אבל מגיע לה לקבל הוסטל.
קולט אביטל: הרי פה היא צריכה לעלות מדרגות.
יולנדה שטראוס: היא בהחלט יכולה לקבל מקבץ ממשרד הקליטה במקום אחר.
יולנדה שטראוס: אין לנו בתל אביב, אנחנו יכולים להציע לה במקום אחר.
יולנדה שטראוס: בתל אביב אין לנו מקבצים, יש לנו בערים אחרות, אבל בניינים חדשים עם מעלית.
קולט אביטל: היא יכול לעבור לאיזה מקום שהיא רוצה?
ז'אנה לוקשין: היא מוכנה.
יולנדה שטראוס: אם היא מוכנה לעבור לעיר אחרת, למקום אחר, אנחנו יכולים להציע לה.
קולט אביטל: לעיר אחרת היא מוכנה, ובתנאי שגם לשם הביטוח הלאומי מגיע כי היא צריכה מטפלת.
יולנדה שטראוס: אם היא רוצה לעבור בבאר שבע, היא יכולה לעבור ממש בזמן הקרוב.
יולנדה שטראוס: יש לנו כרגע מקבץ חדש לחלוטין.
גלינה פודנינסקי: אני לא רוצה לבאר שבע.
ז'אנה לוקשין: היא אומרת שאין לה מספיק כסף כדי להעביר את כל הרהיטים שלה לבאר שבע.
יולנדה שטראוס: לזה אנחנו נדאג.
יולנדה שטראוס: ההעברה היא עלינו.
יולנדה שטראוס: גם הנסיעה לראות היא על חשבוננו.
יולנדה שטראוס: אנחנו יכולים לארגן לה ולעוד אנשים פה אוטובוס על חשבוננו, שייקח אותם לבאר שבע וגם לעיר אחרת רק לראות, בלי התחייבות.
יולנדה שטראוס: בשמחה אנחנו נארגן סיור לפחות בשניים-שלושה מקומות, שתראו.
יולנדה שטראוס: גם יותר קרוב לתל אביב.
ז'אנה לוקשין: בתנאי אחד שהיא מבקשת מאוד שהחדר יהיה גדול כי קשה לה לנשום.
יולנדה שטראוס: גם אם היא מחליטה לקבל את אחת ההצעות שלנו, כל הנושא של ההעברה - אנחנו לוקחים חברה שאפילו באה לארוז את הדברים.
יולנדה שטראוס: היא לא צריכה לארוז לבד, אולי זה מה שמפחיד בן-אדם מבוגר.
יולנדה שטראוס: באה חברת הובלה שגם אורזת הכל וגם לוקחת אותה.
ז'אנה לוקשין: היא אומרת שהיא שילמה לבעל הבניין עבור שנה והיא גרה כאן רק חודש.
יולנדה שטראוס: את זה אני צריכה לבדוק עם הלשכה המשפטית של המשרד מה אפשר לעזור.
יולנדה שטראוס: עד עכשיו נתקלנו בדחייה של העולים להצעות שלנו, עד עכשיו הם לא מסכימים לרעיון לעבור.
יולנדה שטראוס: במידה שיש לנו כבר החלטה של העולה שאומר "אני רוצה לעבור למקום הזה", אני מכניסה את הלשכה המשפטית כדי לפתור את הבעיה המשפטית.
דובר: ארבע-חמש פעמים ניתוקי חשמל ביום זה בהחלט הפרת הסכם.
אורלי וילנאי פדרבוש: מתי אתם, הצוות, הייתם פה בפעם האחרונה?
יולנדה שטראוס: ב-29 בפברואר.
דוברת: גלינה שילמה לא מרצונה שנה מראש.
ז'אנה לוקשין: זאת קבלה שבעל המקום נתן לה שהיא שילמה שנה מראש.
דוברת: זה מסמך שבעל המקום החתים אותם על אי-הפרת החוזה.
ז'אנה לוקשין: היא שילמה בדצמבר 2003 16,000 שקל במזומן עבור שנה מראש.
ז'אנה לוקשין: זה כולל חשמל ומים.
ז'אנה לוקשין: ארנונה הם לא משלמים מכיוון שהם גמלאים.
ז'אנה לוקשין: היא מתרחצת כמה שהיא רוצה, היא משתמשת בחשמל כמה שהיא רוצה, וזה מאוד חשוב לה.
דנה גורדון: מסתבר שרק מים חמים הם בהגבלה.
דנה גורדון: (ביקור ברחוב השרון 12 אצל משפחת יקובוב)
ירון לויט: פה יש דיסקוטקים.
ירון לויט: אחת הבעיות שהעולים יעלו, ובצדק, היא שהדיסקוטקים עובדים עד שעות הבוקר ואי אפשר לחיות כאן.
ירון לויט: העירייה כעירייה מנהלת פה תהליך משפטי.
ירון לויט: יש לי פה תשובה ממחלקת רישוי עסקים, לאחד יש צו של שופט, יש לו עוד שלושה חודשים.
קולט אביטל: פה משלמים 750 שקל לחודש, אבל בנפרד הוא משלם גם חשמל, גם מים וגם ארנונה.
קולט אביטל: יחד לחודש זה יוצא לו בסביבות 1,000 שקל.
קולט אביטל: כמה זמן אתה בארץ?
דייר: שלוש שנים.
ירון לויט: איך אפשר לחיות ככה שלוש שנים?
ירון לויט: ככה מדינת ישראל קולטת עלייה בשנת 2004.
דייר: אני משלם, יש פה פקיד.
דייר: הוא בא פעם בשבוע והוא לוקח את הכסף.
קולט אביטל: פה החשמל והמים בסדר?
דייר: הכל אני משלם בעצמי.
דייר: הבעיה היא הדיסקוטקים שעובדים עד 3:00-4:00 בבוקר, עם מוסיקה רעשנית.
ירון לויט: בנוסף לשני מועדוני לילה, יש פה בקומה הראשונה מסעדה.
ירון לויט: יש פה כל טוב.