GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רומן ברונפמן: תשאלי את נציגי הארגונים, שיקומו ויגידו אם יש מקרה אחד של קטין ששר, מתוקף סמכותו לפי סעיף 9, הפעיל את סמכותו.
מרינה סולודקין: למה לא חברי כנסת?
מרינה סולודקין: יש לנו הרבה מקרים.
רומן ברונפמן: כשמצטלמים - בבקשה, כשלא מצטלמים אין אזרחות.
רומן ברונפמן: אדוני, השר לא מפעיל את הסעיף, אני אומר לך את זה מתוך ניסיון.
אלי ירון: קטונתי מלהתווכח עם אדוני, אני רק רוצה להציג שאלה בכל זאת ולכוון את המדיניות מדוע חייבים למצוא פתרון מערכתי לסעיף שהוא יוצא מן הכלל.
רומן ברונפמן: אבל יש מקרים הומניטריים.
אלי ירון: בוודאי, בשביל זה קיים הסעיף.
רומן ברונפמן: אז למה לא להפעיל אותו?
רומן ברונפמן: אם אתה לא יודע תגיד לוועדה שאתה לא יודע ושתחזור עם התשובות.
רומן ברונפמן: זה מקובל עלינו.
אלי ירון: אם היו מראים לי מקרים ספציפיים מתי לא.
רומן ברונפמן: אני אעביר לך עכשיו שני מקרים ספציפיים שנמצאים בהתכתבות שנה וחצי.
אלי ירון: אנחנו נבדוק ומתחייבים להשיב לך תשובה.
רומן ברונפמן: אני חושב שהתשובות לא אצלך.
קריאה: אבל יש אצל השר עשרות מכתבים!
קולט אביטל: אפשר לתת לאדם לגמור לדבר?
רומן ברונפמן: התשובות לא אצלו.
קולט אביטל: בסדר, תן לו לגמור לדבר אז גם גדז' יענה.
אלי ירון: מאחר שמר גדז' כאן אני בטוח שהוא ייתן לך את כל התשובות שיש לו.
אלי ירון: אני בכל זאת הייתי רוצה לענות ברמת העיקרון.
קולט אביטל: אנחנו גם מבקשים ממך שתביא לנו רשימה של מקרים תחת הכותרת הזו שאתם פתרתם.
קולט אביטל: הוועדה הזאת מבקשת לדעת כמה מקרים כן פתרתם תחת הכותרת של אותו הסעיף.
אלי ירון: אני אעשה את זה.
אלי ירון: רציתי לענות לח"כ סולודקין.
אלי ירון: השר יענה לך היום לשאילתה, רציתי רק לומר, כמי שגם נכח בדיוני הוועדה, שהוועדה דנה בשני נושאים נפרדים לחלוטין.
אלי ירון: האחד היה אותה "חבילה" של נהלים עליה דיבר חבר הכנסת.
אלי ירון: לא אנחנו בחרנו להעלות אותה כחבילה, היועץ המשפטי החליט שהנהלים האלה יעלו בחבילה בפני ועדת השרים.
אלי ירון: הנהלים האלה נוסחו על ידינו אחד אחד ונדונו אחד אחד.
מרינה סולודקין: והרגיזו את כולם, כל המגזרים שיש במדינה.
מרינה סולודקין: אתם מכניסים את כל העניינים אחד אחד, במיוחד העובדים הזרים.
קריאה: דרך אגב, למה סגן השר לא נמצא פה?
קריאה: הוא ממונה במשרד על נושא מנהל האוכלוסין.
קריאה: אתה כבר מחלק במשרד הפנים מי ממונה על מה?
אלי ירון: ח"כ סולודקין, אני רוצה לומר לך קטגורית - לא היה, לא קיים ולא יהיה שום ערבוב בין נושאי עובדים זרים, נהלים לגבי מה שמדובר כאן על ילדי עולים ובין אוכלוסיות שונות.
אלי ירון: אין שום קשר.
אלי ירון: לכן גם דיוני ועדת השרים היו בשני נושאים נפרדים לחלוטין.
אלי ירון: כל אותם נהלים שנוגעים לאוכלוסיות האלה, החליט מי שהחליט לקבץ אותם בחבילה אחת.
מרינה סולודקין: אברהם בורג ממפלגת העבודה חשב לנכון לעשות ועדת עלייה וקליטה יחד עם ועדת העובדים הזרים.
קולט אביטל: בסדר, הוא לא הצליח, תודה לאל.
מרינה סולודקין: אלה הליברלים שלנו, שלא רואים הבדל.
קריאה: את צריכה לדעת שיש הבדל בין ליברלים לנאו-ליברלים.
מרינה סולודקין: אנחנו נדבר על זה אחר כך.
אלי ירון: רק כדי לסגור את הנקודה הזאת - נושא ילדי עובדים זרים נדון בוועדת השרים בישיבה שונה לחלוטין שעסקה אך ורק בנושא הזה, היא לא נקשרה לא קונספטואלית ולא בסמיכות זמנים עם שום נושא אחר.
אלי ירון: לצערנו, באותם נושאים שבהם אנחנו דנים היום, כמו שאמרנו, עומד היום ערעור של השר בפני הממשלה בתקווה שהדברים האלה יעלו.
אלי ירון: גם כאן, לצערי, בחלק גדול מהשאלות שעלו, שחלקן היו נכונות, צודקות ונוקבות, אבל בחלקן הן ערבבו מספר נושאים שקשורים גם בחוק וגם בתקנות.
אלי ירון: על מנת להעמיד דברים על דיוקם הייתי מבקש שמר גדז' יענה על אותם דברים.
קולט אביטל: נשמע את מר הרצל גדז', אנחנו גם שמחים שהצלחת להגיע אלינו אחרי הנושא של סחר בנשים.
הרצל גדז': זה חשוב גם כן.
הרצל גדז': ברשותכם, אני אתן את הנהלים והדגשים לפיהם אנחנו עובדים.
הרצל גדז': אני לא נכנס לסוגיות כאלה ואחרות בהן נגעו פה.
הרצל גדז': אני יכול להבין את הכעס של חלק מהאנשים, שנאמרים כל מיני דברים, שיכול להיות שבחלקם הם נכונים ומדויקים ויכול להיות שבחלקם הם דיס-אינפורמציה כזאת או אחרת, אבל אני חייב לצאת להגנתם של עובדי משרד הפנים, שהם עובדי מדינה לכל דבר.
הרצל גדז': אני יכול לומר שבתקופה האחרונה, ובפרט עובדה וראיה, ועדת השרים התכנסה כבר 4 פעמים כדי לדון בסוגיות מאוד חשובות ששר הפנים הנוכחי מצא לנכון כן לשנות כחלק מהחוקים, תקנות ונהלים, כאשר אנחנו רוצים לבצע משימה מסוימת או תהליך מסוים אנחנו מחויבים על פי דין של בית המחוקקים הזה לעבוד אך ורק על פי חוקים, תקנות ונהלים ולא על פי אמוציה כזאת או אחרת.
קריאה: אז למה זה לא מתבצע?
הרצל גדז': רגע.
הרצל גדז': יכול להיות שיש פה ושם מספר מקרים שצריך לבדוק אותם, אני לא אומר שהכל מושלם, אני גם לא אומר שהכל גרוע, אבל עצם העובדה שהדברים האלה הועלו כמו שהועלו, ומן הסתם נבחנו על ידי 9 שרים של המדינה, שיושבים פה במקום הזה, הדברים הועלו מקצועית על ידינו כבקשה לקבל מרחב תמרון נוסף כזה או אחר.
קולט אביטל: מרחב תמרון או שינוי בתקנות?
הרצל גדז': אני אומר את הסמנטיקה כדי שיהיה מובן.
הרצל גדז': בסוף הדברים שנאמרו לא עברו את התהליך הזה ואז, לאור העובדה הזאת, שר הפנים, שלא מקבל את ההחלטות כפי שהתקבלו, מתכונן להעלות זאת מחדש במסגרת ישיבת ממשלה, כי זה דבר שנגזר ממדיניות ממשלתית ולא נגזר מתוך שיקול כזה או אחר, בלי להיכנס לסטטוס של כל אחד ואחד מאתנו, גם לא אני.
הרצל גדז': אני לא עושה מה שאני רוצה.
הרצל גדז': אני נמצא תחת ביקורת של הציבור, מבקר המדינה מבקר גם אצלי, אני מחזיק פה את דו"ח 47 של מבקר המדינה, שגם אז העביר ביקורת למשרד הפנים על כל מיני דברים כאלה ואחרים שנעשו כך או כך על כל מיני תהליכים שהיו.
קולט אביטל: מבקר המדינה אף פעם לא ערך ביקורת על משרד כאשר הוא פתר בעיות, לפי מיטב הבנתי.
הרצל גדז': אבל הוא מציג עובדות ונתונים על התנהלות ומציג עובדות ונתונים על תופעות של כל מיני דברים כאלו ואחרים שקורים ומתרחשים במדינה.
מיכאל נודלמן: אבל אנחנו מדברים על נושא קונקרטי, על ילדים קטנים, לא על מה שאתה מדבר.
מיכאל נודלמן: דבר בבקשה לעניין, אין לנו זמן לשמוע דברים מסביב.
הרצל גדז': בסדר.
הרצל גדז': הילדים הקטנים עליהם מדובר הם חלק מכל הדברים האחרים שאנחנו מבצעים.
הרצל גדז': בנוסף לכך, לגבי שאלה שנשאלה פה על מקרים שטופלו - יש במשרד הפנים ועדה בין משרדית למקרים חריגים ובמקרה היא נפגשה לפני מספר שבועות ונדונו בה 18 מקרים.
הרצל גדז': מה תפקידה של ועדה בין משרדית?
הרצל גדז': לאפשר לתת מעמד לאותם מקרים שלא ניתן לפתור אותם על פי כל הדברים האחרים, ובאמת יש פה מקרים שצריך לשקול בראיה אחרת.
הרצל גדז': שותפים שם מספר משרדי ממשלה, זו לא ועדה שיושב בה אדם לבד, ומתוך 18 מקרים 14 מקרים אושרו, שני מקרים נדחו ושני מקרים נשלחו לעיון מחדש.
הרצל גדז': אני מוכן לשלוח, אם אתם רוצים אני מוכן לפרסם מחר בעיתון את כל המקרים ולהוכיח שכן מתבצעים דברים.
הרצל גדז': לכן לבוא ולומר שהדברים לא נעשים, שאין חריגים ולא מפעילים שיקול דעת כזה או אחר, זה לא כל כך מדויק.
רומן ברונפמן: למה לא מופעל סעיף 9?
רומן ברונפמן: לפי הסטטיסטיקה שתיקח מכל הארגונים, תמצא מקרה אחד שהופעל!
קולט אביטל: בסדר, התחייבו להעביר אלינו.
הרצל גדז': אנחנו נעביר גם דברים שכן נעשו.
הרצל גדז': לא כל המקרים מגיעים לפתרונם.
הרצל גדז': במקרה אותו מקרה עליו דיברת לגבי אותו בחור צעיר שנמצא פה עם הסבא שלו, אתמול דיברנו עם הרב בעניינו.
הרצל גדז': הוא כתב מכתב אבל אף אחד לא הגיע להגיש אפילו בקשה.
הרצל גדז': הוא כתב מכתב כדי לקבל אינפורמציה.
הרצל גדז': אז בין שהוא לא קיבל שירות לבין שהוא רצה את השירות לבין שהוא זכאי לקבל יש דברים שצריך לסגור אותם, ואני מבקש לבוא ביחד איתך, אם אפשר, מחר בבוקר, ללשכת חדרה, תביא את הרב איתך ביחד ונציג לוועדה מה נכון ומה לא.
הרצל גדז': בוא ניסע מחר לחדרה, הוא מעולם לא פנה, דיברו איתו ישירות והוא אמר: "אני רק שאלתי", יש לי את כל התכתובת פה.
הרצל גדז': אני רוצה להגיד מה המדיניות ואיך זה עובד.
הרצל גדז': חוק השבות קובע זכאות של יהודי ובן זוגו, בן של יהודי או בן זוגו: "על יסוד שיקול הדעת המצוי לשר הפנים על פי חוק כניסה לישראל נקבעו נהלים המאפשרים כניסתם של קטינים נלווים", שזו בעצם הסוגיה עליהם אנחנו מדברים.
קולט אביטל: אנחנו מכירים את החוקים, אנחנו פה מדברים על חלק גדול מהמקרים שנופלים מחוץ להגדרה היבשה של החוק ושדורשים טיפול מיוחד או יצירת קטגוריות חדשות או תקנות חדשות, כי הם לא נכנסים למסגרת היבשה של החוק.
הרצל גדז': ילדים נלווים שהם קטינים מקבלים מעמד וסעיף 9א' כן מופעל גם במקרים שיש קטינים נלווים.
הרצל גדז': כנינים הם לא יכולים לקבל מעמד לפי חוק השבות כי חוק השבות מוגדר כשבות עד נכד ליהודי, אין יותר מכך.
קולט אביטל: וחוק הכניסה?
הרצל גדז': הם מקבלים לפי חוק הכניסה א'5.
קולט אביטל: מר גדז', אנחנו נשמע את שני המקרים שנמצאים פה ואתה תשמע את כל ההשתלשלות.
קולט אביטל: אני אבקש תשובה עניינית לגבי שני המקרים האלה.
הרצל גדז': בוודאי, נשמע את המקרים וניתן תשובה.
הרצל גדז': לפני כן אני רוצה להגיד שילדים נלווים שבאים עם גורם שהוא ההורה או גורם אפוטרופוס, הם מקבלים לפי חוק כניסה מעמד בישראל, בשלב ראשון זה א'5 ל-4 שנים, אחר כך בהתאם זה מתפתח לתושבות קבע ומי שיכול להתאזרח בגיל 18 עובר את תהליך ההתאזרחות.
הרצל גדז': היום זה אפילו התקצר, אם פעם תהליך התאזרחות לאדם שאין לו מעמד בישראל היה לוקח שלוש שנים, לאחרונה זה צומצם ל-18 חודש.
הרצל גדז': הדברים האלו מתבצעים בצורה הדרגתית.
הרצל גדז': אני לא מקל ראש, אין ספק שישנם מקרים שהם טרגדיות, אני לא בא להסתיר, אבל שלא יובל פה שהדברים האלו זו איזה אובססיה של כל מיני אנשים שרוצים שתהיינה טרגדיות.
קולט אביטל: כך זה נראה.
הרצל גדז': אני לא משוכנע שזה כך נראה.
קולט אביטל: בגלל מה שאמרה ח"כ סולודקין, שהאובססיה והפחד מפני "חס וחלילה" העובדים הזרים כל כך גדולה שמיד מחילים את זה על כל הציבור.
הרצל גדז': היא לא שלנו.
הרצל גדז': זה עלה לדיון והתקבלה החלטה.
הרצל גדז': בבקשה, שישנו אותה.
הרצל גדז': יש פה אפשרות להעלות חוקים להצעה.
קולט אביטל: מר גדז', עוזר השר אמר לי שאתה תענה על מדיניות לגבי הילדים בני 15-16.
קולט אביטל: אנחנו מקבלים פניות מכל הארגונים וגם פניות ישירות ממשפחות על כך שממסמסים את העניין של הסדרת מעמדם עד גיל 18.
הרצל גדז': ילד בגיל 15-16 שהוא נלווה, עד גיל 18 הוא נלווה והוא מקבל לפי חוק כניסה א'5.
הרצל גדז': מגיל 16 א'5 לארבע שנים יכול להגיע לגיל 20, אבל אם במקרה הוא גם מתגייס לצה"ל בגיל 18 אז בגיל 19.5, קרי 18 חודש אחרי גיוסו, וזה אושר, הוא מקבל אזרחות.
הרצל גדז': פעם זה היה 3 שנים.
מיכאל מלכיאור: אבל לא נותנים לו את האזרחות בגיל 16.
הרצל גדז': אי אפשר לתת לו, הוא נלווה, הוא לא זכאי לקבל אזרחות.
מיכאל מלכיאור: אחרי 4 שנים הוא יכול לקבל.
הרצל גדז': אמרת שהוא בן 16.
הרצל גדז': בגיל כזה זה אסור.
קולט אביטל: ונניח שהוא בן 12?
מיכאל מלכיאור: אלה המקרים שאנחנו מקבלים.
קולט אביטל: נניח קיבל בגיל 12, מגיע לגיל 16 והוריו פתאום לא בארץ.
הרצל גדז': הוא מקבל.
עו"ד גלית לביא: אני יכולה לענות לזה?
הרצל גדז': זו היועצת המשפטית שלנו.
עו"ד גלית לביא: בעבר היה מצב שבו ילדים נלווים קיבלו רק 7 והאזרחות הייתה יכולה להיות רק בשלב שהם הגיעו לגיוס.
עו"ד גלית לביא: אנחנו עצרנו את זה כי זה היה ממש אבסורדי, הגענו למצב שהם מקבלים 4 שנים א'5 ובסופו מקבלים הארכה לפי סעיף 9 לחוק האזרחות.
עו"ד גלית לביא: גם הקטינים הנלווים להליך המדורג.
קריאה: אפילו מעמד ארעי אתם לא נותנים להם.
קולט אביטל: אני מבקשת את התשובה הזאת לקבל מכם בכתב.
עו"ד גלית לביא: אין שום בעיה.
קולט אביטל: בכל מקרה ומקרה שמהיום והלאה נפנה נצייד את האנשים עם הנייר הזה ביד.
הרצל גדז': בסדר גמור.
קריאה: זה לא יעזור להם.
עו"ד גלית לביא: רק סייג אחד אני רוצה בכל זאת להבהיר.
עו"ד גלית לביא: שתי הסוגיות הגדולות ביותר שעולות הן האם הם באמת נלוו בעת העלייה, שזו סוגיה מסובכת מאוד, וסוגיית האפוטרופסות והסכמת ההורה השני בחו"ל.
עו"ד גלית לביא: גם את זה אנחנו יכולים להעביר לכם בכתב, אין עם זה שום בעיה.
קולט אביטל: בסדר גמור, אנחנו רוצים פירוט של כל הפרוצדורה.
קולט אביטל: אם לשם כך גם ההורה שנמצא בחו"ל צריך לחתום על נייר, גם את זה אנחנו רוצים לדעת.
קריאה: עשר שנים כבר אין להם קשר עם ההורה הזה, שולחים אותם לסיביר לחפש אותו.
עו"ד גלית לביא: שיביאו פסק דין.
מיכאל מלכיאור: איזה פסק דין?
מיכאל מלכיאור: ! על מה את מדברת?
מיכאל מלכיאור: ! הוא צריך להביע התנגדות אקטיבית לפי החוק.
מיכאל מלכיאור: תקראי את החוק, זה כתוב בחוק!
קריאה: זה בדיוק מה שאתם עושים - אתם מטרטרים אותם ושולחים אותם להביא מסמכים שאי אפשר להביא בכלל.
מיכאל מלכיאור: בחוק כתוב אם ההורה מביע התנגדות, במקום זה שולחים את הילד לחפש את ההורה.
קולט אביטל: למה הפרשנות הזו באמת?
עו"ד גלית לביא: אם אנחנו נקבל את הסכמת משרד המשפטים לתת מעמד לילד קטין בלי הסכמת ההורה שלו בחו"ל אנחנו נעשה את זה החל מהיום.
מיכאל מלכיאור: אבל מה כתוב בחוק?
קריאה: האפוטרופוס שלו פה!
מיכאל מלכיאור: יש התייחסות בחוק.
קריאה: כל הזמן שולחים אותם ממשרד אחד למשרד שנים וממשרד שני למשרד שלישי.
עו"ד עודד פלר: לא זו בלבד שחוק האזרחות קובע שההורה שבחו"ל צריך להתנגד, אלא חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות קובע חזקה שהורה מסכים לפעולת רעהו אלא אם כן הוכח אחרת.
עו"ד עודד פלר: כלומר, אם ההורה שנמצא בישראל מסכים די בזה, ההורה השני צריך להתנגד.
אלי ירון: אם הורה מגיע עם ילד לפה ויש אפילו חשד סביר שהילד נחטף, מה עושים אם אין לו הוכחות חזקה?
מיכאל מלכיאור: למה את אומרת שזה לא כתוב בחוק?
עו"ד גלית לביא: זה לא רלוונטי לסוגיה שלנו.
מיכאל מלכיאור: אבל אני שואל אותך, את יועצת משפטית שאומרת שזה לא כתוב בחוק!
קריאה: אם הוא נחטף יחזירו אותו בכל מקרה, גם אם הוא יקבל אזרחות.
קריאה: אז למה שאני לא אבדוק קודם כדי שזה לא יקרה?
קריאה: כי אתה שמונה שנים בודק!
קריאה: אתה משאיר אותך שמונה שנים תלויים ככה!
אלי זרחין: אתה נותן לו מעמד של תושב קבע, אתה לא מפחד שהוא נחטף.
אלי זרחין: אנחנו מדברים על אזרחות, מעמד קבע אתה כן נותן לו, כשהוא מגיע לאזרחות אתה מוטרד.
קריאה: אל תדאג, הם לא נותנים להם גם מעמד קבע.
קולט אביטל: יש פה, אולי בצדק ואולי לא בצדק, התרשמות שלמרות שקיים חוק ולמרות שבחוק ברור לגמרי מה כתוב פתאום פונים ליועץ המשפטי לממשלה כדי לחפש כל מיני דרכים לקשור לעצמנו את הידיים.
קולט אביטל: זאת ההתרשמות שלי כרגע רק מהדיון הזה.
קולט אביטל: אין שום סיבה, גברתי, לפנות ליועץ המשפטי לממשלה לבקש ממנו כל מיני הצעות חדשות כשקיימות הגדרות מאוד ברורות בחוק.
קולט אביטל: את זה אפילו אני יודעת.
מרינה סולודקין: זה מאוד נכון מה שאת אומרת.
עו"ד גלית לביא: זה לא נכון.
קריאה: זה נכון מאוד!
מרינה סולודקין: מסתתרים מאחורי יועץ משפטי וועדת השרים.
מרינה סולודקין: אני נותנת לכם מקרה ששיניתם לרעה מעמד של חולה קשיש בודד.
מרינה סולודקין: מ-1 באפריל 2003 אתם לא פניתם לא לוועדת השרים ולא ליועץ המשפטי.
אלי ירון: סליחה, גם נושא של מעמד הורה קשיש, כמו שאר הנהלים כאן, הועלו בוועדת השרים נגד רצוננו.
מרינה סולודקין: לא שמענו על זה.
אלי ירון: אז אני מודע לך חגיגית באופן רשמי.
מרינה סולודקין: אני רוצה את זה בכתב.
אלי ירון: את תקבלי את זה בכתב.
אלי ירון: כל הנהלים האלה נפלו.
אלי ירון: אם כל הנהלים האלה נפלו איך את יכולה להגיד שאנחנו פונים אליהם?
אלי ירון: אנחנו לא רצינו שהם יהיו, הנהלים הגיעו לידי היועץ המשפטי לא בהפניה שלנו.
קולט אביטל: אני רוצה לעשות טיפה סדר.
קולט אביטל: עכשיו אנחנו רוצים לשמוע את שתי הנערות שהגיעו.
קריאה: סליחה, לא קיבלתי תשובות לשאלות שלי, גם למר אחיטוב וגם למר דגז'.
חנן אחיטוב: לחלק מהשאלות מי שצריך לתת תשובות למעשה זה אני.
חנן אחיטוב: גם אותנו מדי פעם מאשימים.
חנן אחיטוב: אנחנו פועלים אך ורק לפי חוק השבות ולפי חוק כניסה.
חנן אחיטוב: אנחנו פועלים לפי החוקים, לא סוטים לא ימינה ולא שמאלה, מה שכתוב זה מה שאנחנו מבצעים.
חנן אחיטוב: זה לא בסמכותנו, לא לשנות, לא להוסיף ולא לגרוע.
קולט אביטל: רגע, נשאלה פה שאלה - כל מי שנכנס הנה לארץ נכנס באשרה וברשות.
חנן אחיטוב: נכון.
חנן אחיטוב: אני אתחיל דווקא מהסוף, על פי זכרוני.
חנן אחיטוב: הדבר הבעייתי הוא בין כניסה לארץ לחוק כניסה.
חנן אחיטוב: אנחנו מסבירים לכל מי שמגיע אלינו ולחלק מהמשפחה, בדרך כלל נינים, אנחנו מסבירים מה משמעותו של חוק כניסה ומה מצפה להם בארץ.
חנן אחיטוב: נכון שלפעמים אנשים שוכחים מה שהוסבר להם, אז הם באים לכאן ומסבירים להם.
חנן אחיטוב: לגבי ילדים מאומצים - הזכאות לילדים מאומצים נובעת מזכאותו של הזכאי.
חנן אחיטוב: אם ההורים זכאים אין שום בעיה, אבל אם זכאי רק הורה אחד ויש את הילד שמתלווה הזכאות של הילד נקבעת לפי הזכאות של המאמץ בדרגה פחות.
חנן אחיטוב: אני לא רוצה להיכנס פה לסמנטיקה של 4ב' ו-4א', אבל אם אותו זכאי הוא יהודי על פי הלכה ואשתו לא יהודיה הילד המאומץ יקבל מה שקבוע בחוק, לא יותר ולא פחות.
יגאל יאסינוב: אתה לא ענית לשאלה.
קולט אביטל: יש לנו עוד עשר דקות.
יגאל יאסינוב: אבל אני שאלתי משהו ספציפי.
יגאל יאסינוב: אני שאלתי עד איזה גיל דור רביעי יכול להגיע.
חנן אחיטוב: עד גיל 18.
יגאל יאסינוב: עד 20 לפי החוק, יש לי חדשות בשבילך.
קולט אביטל: יאסינוב, אני מבקשת לקצר.
יגאל יאסינוב: שאלה שניה היא איפה השנתיים שאתם דורשים לאימוץ?
קולט אביטל: יאסינוב, זו לא שיחה פרטית, יש לנו עוד אנשים.
חנן אחיטוב: אנחנו לא דורשים שנתיים, זה לא נכון.
יגאל יאסינוב: אני אביא לך דוגמאות.
חנן אחיטוב: בבקשה, תביא לי דוגמאות.
חנן אחיטוב: אני חייב להסביר - פרוסים בשטח עובדים שלנו.
חנן אחיטוב: יכול להיות, כמו שגם אמר הרצל, שיש פה סטייה ושם סטייה.
חנן אחיטוב: אף אחד לא דורש שנתיים.
יגאל יאסינוב: דורשים מסמכים.
קולט אביטל: די, תן לו לדבר!
חנן אחיטוב: המסמכים שאנחנו דורשים זה סיפור אחר לגמרי.
חנן אחיטוב: אלו שמביאים הם הרוב, אבל יש לנו גם בעיות עם אנשים שמספקים לנו מסמכים מזויפים, כולל של אימוץ.
חנן אחיטוב: אם תבוא אליי אני אראה לך את זה.
יגאל יאסינוב: זה קשה להביא מסמך מוועד הביתה ברוסיה כשאין מסמכים כאלה שהילד לא גר שם שנתיים.
קולט אביטל: יאסינוב, אני מבקשת! אתה יכול בבקשה לסכם?
קולט אביטל: יש לנו עוד שלושה דוברים.
חנן אחיטוב: בבקשה.
חנן אחיטוב: אם יש מקרים מסוימים, ספציפיים, אתה יכול כמובן לשלוח אותם אליי ואני אענה לך כמו שאני עונה לכולם.
קולט אביטל: אני מבקשת מהנערה שהגיעה מאופקים לקום ולהציג את עצמה.
קולט אביטל: אנחנו רוצים לשמוע את המקרה, עד כמה שאת יכולה להגיד לנו גם מה היה הסטטוס שלך כשבאת לפה.
נסיה נסרנקו: קוראים לי נסיה, הגעתי לארץ לפני חמש שנים והתחלתי ללמוד בבית ספר.
קולט אביטל: עם מי הגעת ואיך הגעת?
קולט אביטל: עם הורים?
קולט אביטל: עם סבתא?
נסיה נסרנקו: הגעתי עם אמא.
קולט אביטל: את יחד עם אמא קיבלתן אשרה?
נסיה נסרנקו: כן.
נסיה נסרנקו: עכשיו אני גרה עם סבתא ולומדת בבית ספר, אני צריכה לעשות בגרות ולא מסכימים לי לעשות כי אין לי תעודת זהות.
ד"ר יצחק קדמן: הסבתא קיבלה אפוטרופסות עליה.
קולט אביטל: באיזה גיל הגעת?
נסיה נסרנקו: 12.
רומן ברונפמן: הסבתא זכאית לפי חוק השבות?
ד"ר יצחק קדמן: לא, הסבתא נשואה ליהודי ויש לה אפוטרופסות מבית משפט בארץ עליה.
רומן ברונפמן: ממתי?
קריאה: לפני 5 שנים.
רומן ברונפמן: הנה, אדוני היועץ, מקרה ספציפי.
חנן אחיטוב: אני עדיין מבקש פרטים למקרה הספציפי.
חנן אחיטוב: דרך אגב, אני סבור שהיה הרבה יותר מועיל אם הייתם פונים למקום הנכון.
מיכאל מלכיאור: אני בטוח שמר קדמן דאג שזה יגיע לשם.
חנה דשבסקי: אני הבאתי הנה ילדה מאופקים רק כדי שהיא תסביר איך היא חיה במשך חמש שנים ומה היא מרגישה.
חנה דשבסקי: לא מעניין אותי אם סבתא שלה זכאית או לא.
קולט אביטל: אבל אותנו זה מעניין, סליחה.
חנה דשבסקי: אנחנו המבוגרים יכולים לדבר על זה, היא ילדה בת 15, אני רוצה שהיא תספר מה היה לה בבית ספר ומה היה לה בחצר ביתה ומה קרה כשכאבה לה הבטן וסבתא השתגעה מדאגה שזה אפנדיציטיס ולא הייתה לסבתא לקחת אותה לרופא.
חנה דשבסקי: זה מה שילדה בגיל 15 יודעת לספר.
חנה דשבסקי: לא אם היא זכאית או לא.
קולט אביטל: אוקיי, תני לה לדבר.
נסיה נסרנקו: אני גרה פה ואני לא יודעת מה יהיה מחר, אולי יסלקו אותי, אני לא יודעת.
נסיה נסרנקו: לפני חודשיים המורה בבית ספר שאלה מה עם תעודת זהות והתחילה לצעוק עליי להביא תעודת זהות.
קולט אביטל: למה צריך תעודת זהות בבית ספר?
נסיה נסרנקו: כי בלי תעודת זהות אני לא יכולה לעשות בגרות.
קריאה: היא נערה בת 15.
קריאה: מספר תעודת זהות, לא תעודת זהות.
קריאה: בגיל 16 מקבלים תעודת זהות.
נסיה נסרנקו: מספר תעודת זהות.
קולט אביטל: מה קורה כשאת צריכה טיפול רפואי?
נסיה נסרנקו: אני לא מקבלת טיפול רפואי, אני לא יכולה לקבל.
קולט אביטל: נשמע את הנערה השניה.
אלינה קושניר: שלום לכולם.
אלינה קושניר: קוראים לי אלינה קושניר, אני הגעתי לפה לפני 7 שנים וחצי בגיל 10.
אלינה קושניר: הגעתי עם אמא שלי.
אלינה קושניר: אני לומדת עכשיו בבית ספר, בכתה י"ב.
אלינה קושניר: ברגע שהגעתי לפה קיבלתי מעמד ארעי, לפני כשנתיים הגיע אלינו מכתב שאנחנו מגורשים.
אלינה קושניר: ביטלו לנו את המעמד הארעי.
אלינה קושניר: לפני כחצי שנה הלכתי לקופת חולים, בקיצור - אני לא יכולה לגשת לשום מקום, לא לגשת לקופת חולים, לא לעשות בדיקות ולא שום דבר מהדברים הכי בסיסיים שאני צריכה לעשות בגיל שלי.
אלינה קושניר: אני גדלתי פה, זה המקום היחיד שאני מכירה.
קולט אביטל: איפה את גרה?
אלינה קושניר: בשדרות, עכשיו עם אמא שלי ועם אחותי.
אלינה קושניר: אני ואחותי נמצאות באותו מצב.
אלינה קושניר: עכשיו גם יש בעיה כי אין עבודה איפה שאנחנו גרים, קשה לנו ואנחנו גם לא יכולות לעבוד כי אסור לנו, אין לנו תעודת זהות.
אלינה קושניר: גם לאמא שלי קשה מאוד, אני עכשיו לומדת בבית ספר ולא יכולה לעשות את הבגרויות.
אלינה קושניר: עכשיו פתרו את הבעיה הזאת כי משרד החינוך נתן מספר זהות פיקטיבי.
קולט אביטל: השאלה הזאת מאוד מעניינת, איך משרד חינוך יכול להנפיק מספרים פיקטיביים.
מיכאל מלכיאור: טוב שיש את משרד החינוך.
קריאה: משרד החינוך הוא היחיד שפותר בעיות.
קריאה: אני יכול לומר כמה מילים על המקרה הזה?
קולט אביטל: יש עוד שלושה דוברים, תן לה לדבר בעד עצמה.
אלינה קושניר: אני רוצה מאוד להתגייס לצבא מאז שהגעתי לפה, זה אחד החלומות שלי ואני תכננתי מאז שהגעתי לפה שאני אלך לקרבי ואהיה כמו כולם.
אלינה קושניר: כל החברות שלי הולכות להתגייס.
אלינה קושניר: כשחושבים על זה בא לי לבכות ברגעים כאלה, זה לא קל שכל פעם מקבלים משבר חדש, שאני צריכה לנסוע מפה, זה קשה מאוד לחזור לארץ שאני כבר לא מכירה, רק נולדתי שם וחייתי שם בשנים שהייתי קטנה, אני כבר לא זוכרת אותן.
אלינה קושניר: באתי לפה בגיל ההתבגרות, התבגרתי פה ואני זוכרת רק את השפה הזאת, את השפה ההיא אני בכלל לא זוכרת.
אלינה קושניר: רוצים שאני אחזור לשם גם בלי בגרות וגם בלי שפה.
קולט אביטל: אני רוצה להגיד לך משהו, גם אם זה לא לגמרי במאה אחוז אחראי.
קולט אביטל: אני מתחייבת לזה אישית שאת תישארי ותתגייסי לצה"ל.
קולט אביטל: אני אעשה מזה מאבק וכולנו פה נעשה מאבק.
קריאה: אני רוצה לומר משהו, זה חשוב מאוד לדברים פרטיים, משרד הפנים עושה בכוונה.
קולט אביטל: אני מבקשת ממך להתאפק עוד חמש דקות, תודה.
קולט אביטל: יש סדר לפי מי שביקש רשות דיבור.
קולט אביטל: עו"ד פלר, בבקשה.
עו"ד עודד פלר: שמי עודד פלר, אני עורך דין באגודה לזכויות האזרח.
עו"ד עודד פלר: אני משתתף מדי פעם בישיבות של ועדות הכנסת, לפעמים בוועדה הזו ולפעמים בוועדת הפנים, ושומע את תגובת משרד הפנים שמדובר בפרומיל של מקרים, באותם מקרים בודדים שלא נפתרו.
עו"ד עודד פלר: האגודה לזכויות האזרח, אני מניח שאתם יודעים, היא ארגון שעוסק בכל קשת זכויות האזרח במדינת ישראל.
עו"ד עודד פלר: בשנים האחרונות לפי בדיקה שעשינו 40% מהפעילות שלנו היא בענייני מנהל אוכלוסין.
עו"ד עודד פלר: זה לא רק נתון שלנו, אני כבר שמעתי ממחלקת הבג"צים של פרקליטות המדינה ש-40% מהבג"צים הם בענייני מנהל אוכלוסין ו-40% מהעתירות המנהליות הן בענייני מנהל אוכלוסין, מה שאומר שיש פה בעיה מאוד רצינית.
עו"ד עודד פלר: אנחנו לא עוסקים בפרומיל או בבעיות מאוד זניחות.
עו"ד עודד פלר: יש פה שני עניינים: עניין אחד, שהוא באמת עניין של מדיניות, שאותו ניסו להציג פה, אבל גם בעניין הזה אין לי אלא להצטער על כך ששר הפנים לא אוחז במושכות.
עו"ד עודד פלר: יש דברים שהם סמכות שלו בחוק.
עו"ד עודד פלר: סמכותו לתת, סמכותו לקחת, הוא יכול לעשות את הדברים האלה, אבל שר הפנים מביא לכך שהדברים האלה מתמסמסים.
עו"ד עודד פלר: אבל זה לא רק זה, אני יכול לתת דוגמה נוספת שנוגעת לעניין שהוועדה דנה בו היום.
עו"ד עודד פלר: דיברנו, למשל, על נינים ליהודים, בני הדור הרביעי.
עו"ד עודד פלר: אחת הבעיות שאנחנו מכירים בסיפור הזה הם ילדים שמגיעים, מקבלים מעמד של תושב ואמורים להתאזרח אחרי איזשהו שלב, אחרי 4 שנים.
עו"ד עודד פלר: משרד הפנים בדרך כלל ממסמס את זה עד שהם יגיעו לגיל בגרות ואז הם אמורים להתאזרח על פי חוק האזרחות ולפי תנאיו.
עו"ד עודד פלר: אז, למשל, הם מוצאים את עצמם נדרשים לוותר על אזרחות קודמת.
עו"ד עודד פלר: ילדים שהגיעו לפה בגיל 4 צריכים לחזור לאוקראינה או להשיג משם אישור ויתור על אזרחות קודמת, דבר שהוא בלתי אפשרי.
קריאה: גם אוקראינה לא מסכימה.
עו"ד עודד פלר: אוקראינה לא מסכימה, הם משלמים הון תועפות על העניין הזה ומשרד הפנים מגלגל עיניים ואומר: "מה לעשות, אלה תנאי החוק".
עו"ד עודד פלר: אלא שהחוק קובע גם פטור, החוק קובע ששר הפנים רשאי לפטור מהתנאים שבתנאי ההתאזרחות.
עו"ד עודד פלר: אנחנו הגשנו עתירה לבג"ץ בעניין הזה כבר לפני שנה ומשהו וביקשנו שייקבעו קריטריונים מתי שר הפנים ישתמש בשיקול דעתו לפטור מהתנאי הזה שבלתי אפשרי לעמוד בו.
עו"ד עודד פלר: שר הפנים הזה, אברהם פורז, לפחות לפי מה שהודיעה המדינה לבית המשפט, הודיע שהוא לא קובע קריטריונים ושאין מקום לקבוע קריטריונים, כל מקרה לגופו.
עו"ד עודד פלר: אנחנו יודעים שעם אוקראינה יש בעיה, אנחנו יודעים שעם רוסיה יש בעיה, הייתה לי אפילו בזמנו קליינטית מצ'צ'ניה שהייתה לה בעיה, אבל אי אפשר לקבוע קריטריונים.
עו"ד עודד פלר: אלה עניינים שבמדיניות, מעבר לזה יש עניינים שבפרוצדורה.
עו"ד עודד פלר: עם פרוצדורה אפשר לעשות יופי של דברים, אפשר למסמס אנשים שנים ולמרוח אותם.
עו"ד עודד פלר: בראש ובראשונה נתחיל בדברים שאני תמיד שומע פה, העניין הזה של "לא פנה אלינו מעולם ולא הגיש בקשה".
עו"ד עודד פלר: זה דבר נפלא, אנשים מגיעים ללשכת משרד הפנים אין ספור פעמים, כל עוד לא קיבלת אישור שהגשת בקשה כאילו מעולם לא היית במשרד הפנים.
קולט אביטל: יש פעמים מאוד קרובות שגם התיק נעלם באופן מסתורי.
יגאל יאסינוב: אני רק מקווה שכולם מבינים שעל מקרים שהיה זיוף מסמכים, שלפי המסמכים האלה אנשים הגיעו לארץ, אנחנו לא מדברים.
יגאל יאסינוב: זה פסול, האנשים האלה פושעים ואותם בכל מקרה צריך לגרש.
יגאל יאסינוב: אם אנשים זייפו אין להם אפשרות כלשהי להישאר פה.
קולט אביטל: אנחנו רוצים לסיים את הדיון, עוד מעט צריך ללכת למליאה.
עו"ד עודד פלר: כפי שאמרתי, אנשים "מעולם לא פנו" אם הם לא הגישו בקשות ואם הם הגישו בקשות הם "לא הגישו את הבקשה המתאימה" ולכן הם לא יכולים לקבל מעמד.
עו"ד עודד פלר: עוד דבר זו הדרך שבה מטופלות הבקשות האלה.
עו"ד עודד פלר: בקשות לקבל מעמד בישראל מטופלות במשרד הפנים על ידי ועדה בין משרדית.
עו"ד עודד פלר: איך הוועדה הזאת עובדת, מי יושב בה ומה קורה בה זה סוד כמוס.
עו"ד עודד פלר: רק לאחרונה בית משפט מחוזי בחיפה נתן פסק דין מאוד מפורט על דרך עבודתה של הוועדה הזאת, שבעצם אנשים מגישים בקשות מאוד מפורטות ולוועדה בסוף מגיע איזה פתק קטן עליו כתוב: "הגיעה עם ההורים, שוהים שלא כחוק, מבקשת מעמד".
עו"ד עודד פלר: זה מה שבית המשפט פסק.
עו"ד גלית לביא: הוא פסק את זה בלי שהוא ידע שבפני הוועדה עמד כל התיק, כי הפרקליט שטען באותו תיק לא ידע להגיד שבפני הוועדה לא מגיעה התמצית או משהו כזה אלא עומד כל התיק.
עו"ד גלית לביא: כמעט כל המשרדים בממשלה חברים בוועדה ואפשר לשאול גם אותם.
עו"ד עודד פלר: מעבר לזה, כמובן שאדם מן היישוב כמו כל אחת מהנערות שנמצאות פה לא יודע איך לפנות לוועדה הבין משרדית.
עו"ד עודד פלר: אין לזה פרוצדורה מסודרת.
עו"ד עודד פלר: ניגשים למשרד הפנים, מגישים בקשה, אתה לא יודע איך תקבל את התשובה, מאיפה, מי צריך לדון בה וכמה זמן זה לוקח.