GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרינה פילטובסקי: יש לי פה את הנתונים משנת 98.
מרינה פילטובסקי: אני רוצה לציין שיש עליה מאוד גבוהה עד שנת 2001.
מרינה פילטובסקי: אחרי זה המספר הוא פחות או יותר נשאר אותו מספר.
מרינה פילטובסקי: יכול להיות שזה גם תלוי במספר העולים המגיעים עכשיו ארצה.
מרינה פילטובסקי: יש גם ותיקים שפונים, אבל העולים החדשים שכרגע הגיעו הם פחות, וזאת משום שאנחנו עושים הרבה פעולות הסברה גם באולפנים וגם בעצם הקו מופעל גם בסיוע של משרד הקליטה.
מרינה פילטובסקי: גם הקו וגם הפעילות.
מרינה פילטובסקי: מה שאנחנו רואות, שבאמת כל ההסברה היא מביאה יותר ויותר פניות.
מרינה פילטובסקי: כמו שבשפה העברית ובערבית, גם ברוסית וגם באמהרית, ברגע שיש פרסום יש לנו בהרבה יותר פניות.
מרינה פילטובסקי: אבל למשל כדוגמא רוצה לציין שאחרי המקרים האלה, הניסיונות לרצח והרצח האחרונים, הוזמנתי לערוץ 9, לא יכולתי להופיע כי הייתי בערוץ אחר.
מרינה פילטובסקי: ובערוץ 9 היה ערוץ ברוסית למשל, למחרת היתה תכנית ומישהי לא יודעת מי השירות שהיא הציגה, היא אמרה, שבעצם אין לנו קווים מיוחדים ברוסית.
מרינה פילטובסקי: לפחות כאן אנחנו יושבות שלוש, גם במרכז הסיוע לנשים יש סיוע ברוסית, גם לנו יש סיוע ברוסית וגם לעמותת ל"א (לא לאלימות) יש את הסיוע ברוסית.
קולט אביטל: אתם מפרסמים מדי פעם בעיתונות הכתובה?
מרינה פילטובסקי: זאת הבעיה המאוד גדולה.
מרינה פילטובסקי: אני הייתי רוצה לפרסם כל יום ויום וזה ברור שזה משהו מאוד חשוב, ברדיו ובטלוויזיה.
מרינה פילטובסקי: המאבק הזה על הפרסום הוא נורא קשה, הוא עולה כסף, הוא תקציבי.
מרינה פילטובסקי: אני רוצה להגיד שיש את הטלפון שלנו בפינת חירום של העיתון, אבל זה לא מספיק.
מרינה פילטובסקי: גם בעיתון ברוסית יש, אבל זה לא מספיק.
מרינה פילטובסקי: צריך לדבר על זה.
מרינה פילטובסקי: צריך לדבר על הבעיה, וצריך להביא את מספרי הטלפון שאליהם אפשר להפנות.
מרינה פילטובסקי: אני חושבת שקו טלפון הוא צומת מאוד חשובה באיתור האלימות ובהפניה למקומות שאפשר להיעזר בהם.
מרינה פילטובסקי: אנחנו גם לא ממוסדים, למרות שמשרד הרווחה תומכים בנו, אבל אפשר לפנות אלינו אנונימית ולהיעזר בנו.
יגאל יאסינוב: קודם כל אני רוצה להודות לך על קיום הדיון, שהוא דיון חשוב.
יגאל יאסינוב: אני חושב שהדיון הזה הוא פרקטי, כי יש פה מה לעשות.
יגאל יאסינוב: אני חושב שאנחנו צריכים לקדם איזושהי נוסחה בתיקון חקיקה, שנותנת למשטרה אפשרות להתערב במקרים שהיא חושדת באלימות במשפחה והיום היא לא יכולה.
יגאל יאסינוב: כמובן שזה פוגע בזכויות אדם, וזה יהיה מאוד בעייתי.
יגאל יאסינוב: בגלל זה החקיקה צריכה להיות לא חקיקה פרטית, אלא חקיקה.
קולט אביטל: זה לא נכון לעשות, אנשי מקצוע יגידו לך.
יגאל יאסינוב: סליחה, אני חושב שצריך לעשות את זה בשיתוף משרד המשפטים.
יגאל יאסינוב: יכול להיות, שלא המשטרה היא שתחליט באם להתערב במשפחה, אלא שופט.
יגאל יאסינוב: אבל אנחנו חייבים באופן מיידי, לחשוב על איזשהו כלי שייתן כמובן.
יגאל יאסינוב: ואני חושב שהתיקון צריך להיות מהוועדה.
יגאל יאסינוב: כי זו לא צריכה להיות חקיקה פרטית.
יגאל יאסינוב: לגבי המשטרה, אני יודע שהמשטרה מנסה לפעול ולהפעיל את כל המשאבים שיש להם בנושא.
יגאל יאסינוב: לצערי הרב היא לא מצליחה להגיע לכל המקרים, לא בגלל שהם לא רוצים אלא בגלל שהם לא יכולים.
יגאל יאסינוב: לכן אני רוצה להגיד שוב, אתם מנסים לעבוד טוב וזה מבורך.
יגאל יאסינוב: לגבי משרד הרווחה.
יגאל יאסינוב: אני חושב שגם אתם מנסים, אלא אצלכם יש יותר אפשרויות מאשר למשטרה.
יגאל יאסינוב: אני חושב שאתם צריכים להפעיל יותר, אולי מרכזי הסברה לנשים.
יגאל יאסינוב: אני חלוק בהחלט, עם מה שאמרה מרינה.
יגאל יאסינוב: נכון שבמיליון העולים שעלו ארצה, יש חלק לא ניכר של אנשים שאי אפשר אפילו לתת להם את השם הזה, בן-אדם, כבני-אדם ובנות-אדם.
יגאל יאסינוב: היו וקיימים מקרי אלימות במשפחה גם ברוסיה, גם במשפחות הטובות והאינטליגנטיות ויהודיות גם כן.
יגאל יאסינוב: זאת אומרת, זו לא המחלה הישראלית ולא המחלה היהודית ולא מחלה ששייכת לאיזה שהוא עם אחד.
יגאל יאסינוב: המחלה שייכת לאנשים שהם לא בני-אדם.
יגאל יאסינוב: אני לא רוצה להגיד שזה רק גברים או רק נשים, כי יש גם וגם.
יגאל יאסינוב: אנחנו זוכרים רק לפני שנה ומשהו, מקרה של אם שרצחה את הבן.
יגאל יאסינוב: כל מי שמרים את היד במשפחה, ולא רק במשפחה, פשוט אינו שווה התייחסות אנושית.
יגאל יאסינוב: לצערי הרב, אנחנו פה מדברים ונמצאים בצל של ניסיון לסגור את הוועדה היחידה בכנסת שבעצם דנה בנושא, וזו הוועדה לסחר בנשים.
יגאל יאסינוב: זה בדיוק אותו מקרה.
יגאל יאסינוב: כי בן-אדם שמכה אישה, זונה או גם כן מוקד המשפחה והפוך, הבן-אדם הוא לא טוב, זה לא יכול להיות שבן-אדם הוא טוב במשפחה ורע מחוץ למשפחה.
יגאל יאסינוב: יש לו מספר מסכות, הוא יכול להחליף את המסכות בחברה, בעבודה וכלפי זה.
יגאל יאסינוב: אבל זה אותו איש.
יגאל יאסינוב: יכול להיות שזה קיים, לא ידוע לי על קיום מאגר מידע על אנשים אלימים שנתפסו בסוג אלימות במשפחה.
יגאל יאסינוב: יכול להיות שיש דווקא אפשרות, אם אנחנו לא נצליח לחוקק הגבלה ולתת למשטרה אפשרויות נוספות, אולי יש אפשרות לחוקק הגבלה לאנשים כאלה, בהתמודדות לתפקידים בשירות המדינה.
יגאל יאסינוב: אנחנו זוכרים שלפני כמה שנים, היה חבר כנסת שנתפס בדיוק על מקרה כזה של אלימות במשפחה.
יגאל יאסינוב: אני חושב שמה שחסר לנו במדינה, זו התייחסות לאנשים כאלה באותה רמה של טרוריסטים, כי זה טרור במשפחה, ואין הבדל בין טרור פוליטי לטרור במשפחה.
שולה אגמי: אני רוצה לברך באמת את הדיון ואת הזימון לישיבה הזו, אני חושבת שיש לכך חשיבות גדולה מאוד.
שולה אגמי: אני אחראית על מניעת אלימות בשלטון המקומי.
שולה אגמי: אני רוצה לומר שאני מקשיבה ואני שומעת ויש פה ארגונים מדהימים.
שולה אגמי: כל אחד בתחום שלו פועל.
שולה אגמי: המשטרה, הרווחה, ארגונים, כל אחד פועל בתחום שלו.
שולה אגמי: אנחנו עדיין לא רואים הקטנה במספר, ואני אומרת את זה בתוקף תפקידי כמחזיקת תיק הרווחה בעיריית תל-אביב שרואה את זה במינהל לשירותים החברתיים וחייתי את זה ביום יום, את כל הסיפור של האלימות היומיומית - עדיין אנחנו לא רואים הקטנה.
שולה אגמי: להפך אנחנו רואים כמה שיותר ויותר מקרים כאלה או אחרים.
שולה אגמי: אני חושבת שאילו כולנו היינו חוברים ביחד, ייתכן שכוח-אדם כזה חזק או גדול, יכולנו להיות שותפים למהלך של הקטנה.
שולה אגמי: אני יכולה רק לתת דוגמא טובה את מה שעשינו ביחד עם המשטרה בתל-אביב.
שולה אגמי: לקחנו את כל הגמלאים והכשרנו אותם איך לקבל קהל בתוך המשטרה ולטפל בנושא מניעת אלימות, לדבר, לעזור, להיות בקשר עם אנשים, על-מנת שלא יחששו.
שולה אגמי: כולם מתנדבים.
שולה אגמי: אני חושבת שזה דבר אדיר.
שולה אגמי: יש לזה הרבה מאוד, גם יוצרים קשר עם אנשים, מקבלים מכל הארגונים את הנשים שמוכות או שיש אלימות במשפחה.
שולה אגמי: הם בעצמן יוצרות קשר.
קולט אביטל: האם מלבד המפגשים פה סביב שולחן אחד בכנסת, לפעמים בוועדה למעמד האישה, יש איזשהו פורום משותף שמישהו מנהל?
עדה פליאל טרוסמן: יש לנו וועדה בין משרדית בנושא של אלימות במשפחה ואנחנו פועלים משנת 1998.
עדה פליאל טרוסמן: היה דוח אחד עם המלצות, וגם קיבלנו איזשהו מימון מהאוצר, להפעלת דברים שונים כגון פיתוח מקלטים נוספים בעניין הזה ופרוייקטים מאוד יפים נוספים, וגם שני מרכזים לטיפול בנפגעות תקיפה מינית.
עדה פליאל טרוסמן: באמת נעשות כל מיני פעילויות בבתי הספר ותוכניות מאוד יפות.
דפני מושיוב: אני רוצה להוסיף כמה דברים באמת למה שאמרה קודם שולה.
דפני מושיוב: אני חושבת שאת העלית נקודה באמת חשובה, במובן הזה שככל שיגדילו את מספר העובדים המקצועיים, ושתהיה מדינה הכי עשירה ורווחתית, עדיין מקומם של המתנדבים והרחבת מעגלי ההתנדבות בקהילה, מהווה מרכיב מאוד חשוב.
דפני מושיוב: ככל שאנשים ושכנים ידעו גם איך לפנות ואיך להתריע, אני חושבת שזה באמת יקבל את הקשר שבין הקהילה לבין נותני השירותים.
דפני מושיוב: אם זה מבחינת המשטרה ואם מבחינת שירותי הרווחה.
דפני מושיוב: אני רוצה לומר שבב"ש אנחנו יזמנו פרוייקט עם עולי אתיופיה.
דפני מושיוב: א: לשבור את הסטיגמה.
דפני מושיוב: כי מה שמרינה אמרה הוא גם נכון, דרך אגב, לעולי אתיופיה.
דפני מושיוב: חלקם יודעים, חלקם לא יודעים.
דפני מושיוב: וזה צורות שונות, לאו דווקא כמו שקיימות בקרב יוצאי ברית המועצות.
דפני מושיוב: קיימות מערכות שפשוט ביקשנו ממתנדבים שהם ידעו את נושאי מניעת האלימות.
דפני מושיוב: המסר הכי ברור, שדרך אגב עבר אלינו מהעולים היה, שאין תהליך התאזרחות במדינת ישראל.
דפני מושיוב: בכל מקום אחר בעולם, לומדים את חוקי המדינה ופה אין אפשרות לעולים ללמוד.
קולט אביטל: כמו באמריקה.
דפני מושיוב: אחד הדברים שיתלוו כחלק מסעד לקליטת העלייה במדינת ישראל, יהיה ללמוד את חוקי המדינה, לגבי ילדים ונשים.
קולט אביטל: זה לא ימנע את האלימות, זה יהפוך אותם לאזרחים יותר טובים.
דפני מושיוב: זה רק ייתן להם מידע.
דפני מושיוב: אולי בהמשך למה שנאמר כאן, על איך מצד אחד, א: להצליח, מי הגורמים המטפלים, מהם חוקי המדינה.
דפני מושיוב: ואולי בהמשך זה יעזור, וברור שזה שלא ימנע.
דפני מושיוב: אבל מה שכן, זה גם אולי יוריד את המודעות של העולים, כמו שיש אזרחים ותיקים, שיהיו עולים שיתנדבו למערכות האלה.
דפני מושיוב: אני חושבת שהם יסייעו רבות לנושא הזה.
קולט אביטל: סליחה על שאלתי, ארגוני עולים קיימים בתוך התמונה הזאת?
דפני מושיוב: לדעתי אין ארגון של עולים שמתמחה בנושא של מניעת אלימות.
דפני מושיוב: למשל, גופים קוריאניים בארה"ב, שנותנים את הסיוע ובגופים האוניברסאליים של השירותים והעמותות במדינת ישראל, ישנם אנשים יוצאי ארצות שונות, שיודעים איך לטפל, אבל לא קם ארגון.
קולט אביטל: אני חושבת שכולנו במסלול נהדר, של לחשוב כמה שיותר על החברה האזרחית ועל מתנדבים וכו'.
קולט אביטל: אנחנו רוצים בכל זאת בתום הישיבה הזאת, להגיע גם לאיזשהו מידע מה חסר מבחינת תקנים, מבחינת תקציבים.
קולט אביטל: הנה אנחנו יודעים מה חסר במשטרה.
קולט אביטל: פה יש לי טבלה, מה חסר לכם מבחינת תקנים, ומה חסר אצלכם כדי לתגבר את מערכת קווי הטלפון.
קולט אביטל: אלה דברים שאני כן מבקשת להתייחס אליהם.
קולט אביטל: אם אנחנו רוצים לצאת עם איזה שהיא דרך קונסטרוקטיבית לנסות לראות מה אנחנו עוד יכולים לדרוש, או לנסות להציע או לנסות לעזור למשרדי הממשלה.
דפני מושיוב: כמו שהצליחו באמת ואני חושבת שהרבה בזכות עלם, להכניס למשרד הרווחה עובדות-סוציאליות יוצאות אתיופיה לטיפול בנושא של נערות - בנושא של מניעת אלימות, הטיפול במרכזים למניעת אלימות חסרים.
דפני מושיוב: עובדים-סוציאליים יוצאי אתיופיה.
דפני מושיוב: ישנה עובדת אחרת בשם רונית סולומון שהיא עובדת בנתניה והיא היחידה בכל מדינת ישראל.
דפני מושיוב: חסרים גם מסלולי התמחות כפי שקיימים באוניברסיטת חיפה.
קולט אביטל: האם ידוע לנו אם יש באוניברסיטאות, אתיופים או אתיופיות שלומדים עבודה סוציאלית?
דפני מושיוב: לא מספיק, ואנחנו פנינו לפרוייקט הלאומי של עולי אתיופיה דרך אגב.
דפני מושיוב: יש קושי בהתמודדות עם בעיות, והם אמרו שבתחום הזה הם לא מוכנים לגעת.
קולט אביטל: אבל זה תחום שאנחנו יכולים לעודד אותו דרך מינהל הסטודנטים וכו'.
קולט אביטל: זאת אומרת, פה אפשר לקשור לזה את מינהל הסטודנטים.
דפני מושיוב: הבחורה שהגיעה איתנו היא באה מהמסלול בחיפה, מסלול ייחודי.
הילה קרנר סולימן: אני גם מצרה על הנושא אבל מברכת על היוזמה.
הילה קרנר סולימן: אני מבקשת לקבוע דיון המשך שיתמקד באלימות מינית כלפי נשים עולות וכלפי ילדים עולים.
הילה קרנר סולימן: כי כל הגורמים שהזכרת בפתיחה, הם גורמים מזרזים ומקדמים אלימות כלפי נשים וילדים.
הילה קרנר סולימן: וסביב הנושא הזה של מורכבויות הרבה יותר גדולות, אותו דיווח הרבה יותר גדול, איתור, כל המורכבות של זה ואני סומכת על דנה, שאכן ייקבע דיון כזה.
הילה קרנר סולימן: אני אתייחס במילים ספורות לדברים שנאמרו, והדבר המרכזי הוא "reach out".
הילה קרנר סולימן: מרכזי הסיוע ושירותי הרווחה, והמשטרה, לא מודגשים במגזרים ייחודים ומרכזי הסיוע כמו שהם התאימו את השירותים שלהם לנשים דתיות, לנשים ערביות, באמת בשנתיים האחרונות עשו צעד מאוד גדול לפעילות עם מגזר העולים ותמיכה של משרד הקליטה, דרך התמיכות של המשרד.
הילה קרנר סולימן: היום בכל מרכז יש רכזת דוברת בדרך כלל רוסית, גם הקימו קו דובר האמהרית.
הילה קרנר סולימן: והנתונים מראים שבאמת ככל שאנחנו נכנסות יותר לתוך הקהילה, אולפנים בסדנאות.
הילה קרנר סולימן: אבל כניסה לאולפנים, כניסה לקבוצות של לשכות רווחה, של כנסים במועדים קהילתיים.
הילה קרנר סולימן: ככל שאנחנו מגיעות לאוכלוסייה - זה מעלה, מכפיל בעשרות מונים את הפניות של הנשים הללו.
הילה קרנר סולימן: ואני באמת אבקש בשתי מילים שכל אחת מהרכזות שמתמחה בהם, מענה ספציפי למגזר, תוכל לאפיין את הצרכים, כן בדיון של אלימות מינית, אבל מצביע על חוסר של מטפלות בתקיפה מינית ובאלימות, ואין מטפלות דוברות שפות זרות בהיקף מספיק.
הילה קרנר סולימן: אין חוקרי ילדים ונוער דוברי שפות זרות.
הילה קרנר סולימן: כל המערכת של איתור ומענה וסיוע, ככה מאוד מורכבת, אבל זה כאמור בדיון הבא.
שרה כהן: כדי לא לחזור על מה שנאמר.
שרה כהן: אני רוצה עוד להתייחס לכמה נקודות.
קולט אביטל: שרה בטובך, אם תוכלי להתייחס גם לצד התקציבי.
שרה כהן: אני מתייחסת כרגע למה שקיים באופן שוטף והוא בהחלט היה קיים גם השנה.
שרה כהן: והרווחה שלי שגם בשנת 2003 וגם ימשיך ב- 2004.
שרה כהן: לראשונה איגוד נפגעות תקיפה מינית קיבל השנה בהחלט תמיכה נדיבה ממשרד הקליטה עבור הפעילות בכל המרכזים.
שרה כהן: קו החירום שפועל כרגע כבר מספר שנים, גם נתמך באמצעות המשרד.
שרה כהן: הקו שלהם, הם הגישו בקשות.
שרה כהן: את יודעת ומכירה את מבחני התמיכות שלנו.
שרה כהן: אין לנו save בעניין.
שרה כהן: כמה נקודות שהעמותה מגישה וצוברת - אם המערכת של המחשב, אם הם לא מגיעים לאחוז מסוים של נקודות - המערכת מפילה את זה.
שרה כהן: אין לנו save וזה אחד מהדברים שהוא בקריטריונים של התמיכות, אין לנו שום שיקול דעת.
שרה כהן: זאת אומרת, העמותה מגישה בקשה לתקציב - מקבלת ניקוד מסוים - בהתאם לגובה הנקודות שהיא צברה - זכאית או לא זכאית.
שרה כהן: זה בגדול מה שאני יכולה להגיד.
קולט אביטל: אנחנו צריכים לעזור להם לצבור נקודות.
שרה כהן: היא תצטרך פשוט ללמוד איך למלא את ה"טופסולוגיה" של המשרד.
שרה כהן: אבל זאת הנקודה ואין לנו שום שיקול דעת ואין לי מושג בסופו של דבר כמה כסף יקבל.
קולט אביטל: תהיי מוכנה לעשות בדיקה בעניין הזה?
שרה כהן: יכולים להגיש את השירות, פרסמנו, ושוב על אותו סיפור אין לי אפשרות אפילו לדעת מה יהיה התוצאה הסופית.
שרה כהן: מה שעשינו כרגע כהתערבות נוספת, זו ההצגה "אימא מותר לך לבכות" תורגמה באמצעותנו לשפה הרוסית, ובשיתוף הרשות לקידום מעמד האישה היא מופצת ברחבי הארץ, עד עכשיו היו כ- 12 הצגות, כשהמשרד בעצם הסיע את העולים למקומות ההצגה.
שרה כהן: בתום ההצגה, מרינה והצוות שלה ובעיקר מרינה, קיימו דיון עם המשתתפים על הנקודות האדומות, ועל סימני אזהרה.
שרה כהן: המשרד תרגם את העלון הקטן של הרשות לקידום מעמד האישה, על נקודות אזהרה, נקודות אדומות.
שרה כהן: גם בשפה הרוסית וזה מופץ באלפי עותקים בכל ערוצי ההפצה שהמשרד מפיץ חומרים שמוגשים לעולים.
שרה כהן: גם החוברות של משרד הרווחה בשפה הרוסית מופצות באמצעות המשרד והופצו באמצעות המשרד.
שרה כהן: הדבר הנוסף שכרגע בעצם הועלה מתוך הדברים של איילה, וזה כחלק כרגע בהחלט מהתקציב הנוסף שהוקצה בתוך המשרד, לתחומים שקשורים בכלל להתמודדות עם בעיות של ילדים בסיכון ולנוער בסיכון והנושא של אלימות במשפחה.
שרה כהן: גם נתנו את המנוף בשיתוף עם משרד הרווחה לפורום כרגע שבעצם מתכנס באופן שוטף, כדי לזהות את אותן נקודות בעייתיות שעליהן יש להתמקד כרגע, בפיתוח של תרבות, שהוא מונגש לנשים.
שרה כהן: זאת אומרת, יש כ- 50 מרכזים למניעת אלימות במשפחה.
קולט אביטל: 54.
שרה כהן: או-קיי.
שרה כהן: חלק מהמרכזים הם לא רלוונטיים לקהלי היעד של העולים.
שרה כהן: אבל אי אפשר בכל מרכז בעצם להעמיד עו"ס דובר שפה.
שרה כהן: אז מן הסתם, בשל בעיות תקציביות שלא למערכת רווחה יש להם פתרונות כרגע וגם לא לנו כמשרד הקליטה.
שרה כהן: לא מערכת שמחלקת תקנים למשרדים אחרים.
שרה כהן: מה שאנחנו כן עושים יחד עם משרד הרווחה, מתוך תקציב בהחלט מכובד שיועמד באמצעותנו, זה ליצור מודל שמנגיש שירותים לאשכולות של יישובים.
שרה כהן: אנחנו כרגע בהחלט חושבים על משהו שיהיה ברמה של מודל טיפולי נייד, עם אנשי מקצוע, ובאמצעות מטריה של מרכז אזורי למניעת אלימות במשפחה, אפשר יהיה בעצם ליצור מענה באמצעות איש מקצוע דובר שפה.
שרה כהן: המודעות היא חשובה, אבל לא מספיקה.
שרה כהן: אם אנחנו אומרים מודעות, והעולים מתקשרים ורוצים גם להגיע לטיפול ולקשר, אבל באותו מרכז אין דובר שפה, זה פשוט לא ימשיך.
שרה כהן: זאת אומרת, עוררנו את המודעות אבל הקטנו בבת-אחת בעצם את האפשרות לטיפול מקצועי ומתמשך.
שרה כהן: התהליכים של מודעות של יישום ושל איתור הם חשובים, אבל אם לא נבנה את האפשרות לטיפול מתמשך מקצועי ובאמצעות דוברי שפות, לא נעשה כלום.
שרה כהן: המשפט האחרון מתייחס לוועדה הבין משרדית וזה על חלק מההמלצות של הוועדה הבין המשרדית לאלימות במשפחה, היה ליצור ברמה המקומית פורום שירוכז על ידי הרשות המקומית.
שרה כהן: שעל ידי כל רשות מקומית שיצור פלטפורמה, וועדות היגוי מקומיות.
קולט אביטל: אתם עושים בדיקה איפה זה קיים?
שרה כהן: ועדות שלא מתייחסות רק לנושא של עולים, אלא בכלל ליצור בעצם סינכרוניזציה שוטפת כל הזמן, שכל הגופים של הגורמים הרלוונטיים בכל רשות מקומית לנושא הזה.
שרה כהן: חלק מהדרישות היו באמצעות הוועדה הבין המשרדית זה להעמיד אדם שיכנס בעצם את כל הפורום באופן שוטף.
קולט אביטל: אין שום סיבה.
שרה כהן: אלו היו חלק מן ההמלצות.
שרה כהן: אותה וועדה, המליצה למנהל לשכת הרווחה ברשות המקומית הרלוונטית, שיצור את הפורום השוטף כדי שידע להזמין את כל המשרדים וכל הגורמים, שלכל אחד מהם יש איזושהי פיסת מידע.
ליזה ניקוליאצ'וק: רק להוסיף בכמה נקודות על מה ששמעתי, שבעצם אלימות היתה קיימת גם ברוסיה, דווקא בקווקז, אני לא מסכימה עם מרינה.
ליזה ניקוליאצ'וק: האלימות הולכת מעצמה, ולכן צריך לטפל בה.
ליזה ניקוליאצ'וק: מתחילים בחינוך בגן ילדים, כי ילדים שגדלו במשפחות עם אלימות, הם או קורבן או אלימים.
ליזה ניקוליאצ'וק: מה שאני רוצה להגיד, שבעצם התנדבות זה מאוד יפה.
ליזה ניקוליאצ'וק: אבל לגייס מתנדבות עולות חדשות הרבה יותר קשה.
ליזה ניקוליאצ'וק: אנחנו פתחנו קורס ראשון בשפה הרוסית, 25 מתנדבות.
ליזה ניקוליאצ'וק: במרכז סיוע בבאר-שבע, ואנחנו מטפלים בכל אזור הדרום.
ליזה ניקוליאצ'וק: מדובר בקורס מיוחד בשפה הרוסית עם ארבעה פסיכולוגים.
ליזה ניקוליאצ'וק: אנחנו בנינו את הקורס אבל את יודעת במה המצוקה ואיפה היא הבעיה?
ליזה ניקוליאצ'וק: בעצם אני רוצה משהו תמורת התנדבותן של העולות, כי בעצם הן במצב כלכלי שלא מאפשר להן להתנדב כמו כל המתנדבות.
קולט אביטל: את צריכה לשלם דמי נסיעה?
ליזה ניקוליאצ'וק: אני לא רוצה לשלם, אולי הטבות, אולי כרטיס כמתנדבת שהיא תקבל איזשהו הנחה בחנות.
ליזה ניקוליאצ'וק: משהו קטן, איזושהי תמורה על העבודה שלה.
קולט אביטל: זו לא צריכה להיות בעיה.
ליזה ניקוליאצ'וק: אבל זו כן בעיה, זה דבר ראשון.
ליזה ניקוליאצ'וק: בזמן שאנחנו התחלנו לעבוד בשפה הרוסית במרכז שלנו, כשאני נכנסתי לתפקיד ופתחנו את הקו בשפה הרוסית, כמות הפניות שלנו גדלה ב- 60 אחוז רק בגלל הפניות של העולים.
ליזה ניקוליאצ'וק: זו טבלה של חודשיים וחצי, בסך הכל פונות 507, ביניהם 185 עולות.
ליזה ניקוליאצ'וק: עוד שתי נקודות.
ליזה ניקוליאצ'וק: אנחנו משלמים הרבה כסף ומבזבזים הרבה כסף.
ליזה ניקוליאצ'וק: אנחנו פותחים מקלטים לנשים.
ליזה ניקוליאצ'וק: אבל מה שאני חושבת, הרבה יותר מועיל זה לא לקחת את האישה מהבית שלה עם הילדים, מביה"ס ומהעבודה, אלא לפתוח מוסד סגור לגברים אלימים.
ליזה ניקוליאצ'וק: ושם יש אפשרות לתת להם את הטיפול.
קולט אביטל: יש אחד כזה.
ליזה ניקוליאצ'וק: לא רק טיפול.
ליזה ניקוליאצ'וק: ברוסיה היה מקום כזה טיפול בעבודה.
ליזה ניקוליאצ'וק: הם עבדו שם ושילמו מזונות.
ליזה ניקוליאצ'וק: אני חושבת שזה רעיון לא רע.
קולט אביטל: שלא לדבר על עבריינות, אתמול שמעתי כתבה מאוד מעניינת ברדיו, על ילדים פרובלמטיים שהכניסו אותם למוסד והפכו אותם לאופים.
זהר סהר לביא: לגבי מרכזי סיוע והפצה של הנושא, קיים קו סיוע שמשרד הבריאות הפיץ בעצם בכל מערכת הבריאות ברוסית, פוסטרים, בעברית, בערבית וגם תורגמו לרוסית, שבעצם נתלים על קירות בתי חולים, קופות-חולים, טיפות חלב, ושם יש את קו הסיוע של משרד הבריאות.
נחמה מונק: אני עובדת במרכז סיוע לנשים דתיות.
נחמה מונק: אנחנו חלק מאיגוד מרכזי הסיוע ואנחנו ממוקמים בירושלים.
נחמה מונק: אבל אנחנו מפעילות קו ארצי ואנחנו עובדים גם עם המשטרים, בנושא של מגזרים מיוחדים וכו', גם בועדה הבין המשרדית בוועדת הקליטה.
נחמה מונק: לפני כ- 8 חודשים אנחנו פתחנו קו חם באמהרית, שיש לו מענה 24 שעות בבחינת ביפר, אבל הוא מאויש.
קולט אביטל: זה מעניין כי רוב הנשים האמהריות הופכות לדתיות.
נחמה מונק: כל האפיון של העדה האמהרית היא הרבה יותר מסורתית, ולכן הקו הזה למשל, ביקשו מאיתנו לפתוח גם קו ברוסית לדתיים.
נחמה מונק: ואת זה אנחנו נעשה אחרי פסח, אבל זה בנוסף לקווים הכלליים שיש.
נחמה מונק: הקו באמהרית הם מרגישים הרבה יותר נינוח לפנות אלינו.
נחמה מונק: אנחנו גם עובדים עם הפלשמורות, כל אנשי הדת האתיופיים.
נחמה מונק: מה שמיוחד גם בקו שלנו זה שאנחנו מממנות את ההתנדבות.
נחמה מונק: מכיוון שההתנדבות זה לוקסוס, אז המתנדבות שלנו מקבלות מלגה, גם ללמוד את הנושא, גם לקבל הכשרה וגם בכל פעם שהן מגיעות לשבת בקו, הן מקבלות על זה מלגה.
נחמה מונק: ואנחנו גם מסבסדות טיפול.
נחמה מונק: אני משלמת סכום סמלי, גם נסיעות וכו'.
קולט אביטל: אני רוצה לשאול את כולכם כאן, יש ליד משרד ראש הממשלה מועצה להתנדבות שממומנת על ידי משרד ראש הממשלה.
קולט אביטל: אני בזמנו ניסיתי להעביר חוק, להפוך אותה לרשות.
קולט אביטל: אבל לא הצלחתי בגלל התנגדות משרד המשפטים, המתנגד להפוך כל מוסד לרשות.
קולט אביטל: אבל היא ממומנת באופן שוטף.
קולט אביטל: זה מה שהיא מנסה לעשות, להעמיד לרשות ארגוני מתנדבים את הכלים, את ההדרכות ואת הכסף שדרוש למתנדבים.
קולט אביטל: האם אתם קשורים למועצה הזאת להתנדבות?
הילה קרנר סולימן: לא, אנחנו קשורים לשלטון המקומי.
קולט אביטל: אז צריך לפנות.
נחמה מונק: רק רציתי להוסיף דבר אחד.
נחמה מונק: מכיוון שאין היום מספיק אנשים המטפלים בדוברות אמהרית, אנחנו מממנים מתנדבת שתשב עם מטפל מומחה ותתרגם, וככה הם מקבלים טיפול.
הילה קרנר סולימן: בהרבה מאוד מקומות כן מתקיימות וועדות היגוי, אבל מהמקומות שאני מכירה אין נציג שמתמחה בסיוע למגזר העולים.
הילה קרנר סולימן: אז גם המקומות כמו ירושלים שזה פועל היטב, משטרה ומקלט ומרכזים, אין ייצוג למורכבות ולקושי של מענה לעולים.
הילה קרנר סולימן: זאת המלצה שהיא מאוד ישימה.
אביטל אפל: בקשר למשרד הבריאות, לפי מה שראיתי המחקרים אומרים, שבקרב לפחות עולי ברית המועצות לשעבר, החשדנות כלפי הטיפולים לא מתקיימת כאשר מדובר ביחסי רופא-חולה.
אביטל אפל: ודווקא כלפי מקצוע הרפואה יש הרבה יותר אמון.
אביטל אפל: השאלה שלי האם זה ערוץ שניסיתם לפעול דרכו?
אביטל אפל: זה גם אישי יותר, רופא משפחה בסך הכל.
מרינה פילטובסקי: אנחנו כן דיברנו עם דבורה איציק, עו"ס של משרד הבריאות.
זהר סהר לביא: באופן עקרוני, זה ערוץ שארבע שנים כבר מתקיימת תוכנית במשרד הבריאות במסגרת שירותים ארצי לעבודה סוציאלית.
זהר סהר לביא: שאחת המטרות שלה היא באמת הכשרה של מקצוע בתחום הבריאות, לזיהוי איתור וטיפול בנשים נפגעות אלימות.
זהר סהר לביא: במסגרת זו נערכות הכשרות לרופאים, לאחיות, לצוותים במערכות שונות.
זהר סהר לביא: בבי"ח, בקופות-החולים וגם בטיפות החלב.
זהר סהר לביא: אני מניחה שעכשיו באמת צריך לתת גם דגש מיוחד לנושא התרבותי, אבל אנחנו התחלנו להיות מודעים.
זהר סהר לביא: למשל בסוף החודש מתקיים יום עיון בנושא של אלימות במשפחה במשבר הגירה.
זהר סהר לביא: דווקא יתמקד יותר בחברה האתיופית.
זהר סהר לביא: יש תוכנית שפועלת.
זהר סהר לביא: לאחרונה הועבר חוזר מנכ"ל שמחייב איתור, אשר נותן סימנים והנחיות לצוותים רפואיים לשאול שאלה גורפת את כל הנשים שמגיעות לטיפול.
זהר סהר לביא: זה משהו שהוא חדש פחות או יותר בתהליך של הפנמה, ויש שיפור מאוד גדול בקרב הצוותים הרפואיים בנושא של מודעות.
קולט אביטל: מזכירים לי פה שזה חוק של יעל דיין.
זהר סהר לביא: חובת היידוע זה חוק קצת שונה.
קולט אביטל: אני חושבת שחבר הכנסת יאסינוב רוצה ללכת יותר רחוק מזה.
קולט אביטל: אני רוצה לנסות לסכם את הישיבה הזאת למרות שקשה מאוד לסכם אותה.
קולט אביטל: ואני לא מאמינה שבזה פתרנו את הבעיות.
קולט אביטל: אני רוצה להגיד שני דברים.
קולט אביטל: הראשון הוא שברור לגמרי שאי אפשר לנתק את הנושא של העולים מתוך הנושא של כלל האלימות בחברה הישראלית.
קולט אביטל: שחלק מהמעבר לחברה הישראלית וגם המשבר שבעלייה, הם מדברים בעד עצמם.
קולט אביטל: דבר שני שאני רוצה להגיד זה שככל שיש יותר מודעות בתוך המערכות עצמן, משטרה, משרד הרווחה, משרד הקליטה, משרד הבריאות והשלטון המקומי, בכל זאת ולמרות זאת ולמרות הטיפול הטוב ולמרות כל מה שאני רואה שהוא בסך הכל מראה גם על יוזמות.
קולט אביטל: אנחנו עוד לא הגענו לגרד את התחתית ועוד רחוק מזה.
קולט אביטל: ובסופו של דבר אמנם יש הרבה יותר ערנות והרבה יותר מודעות, אבל את הבעיה הזאת כנראה לא נפתור בזמן הקרוב.
קולט אביטל: אבל בכל זאת מה שאני חושבת שאנחנו צריכים כאן לפחות בוועדה הזאת להתרכז, זה לנסות לראות איזה כלים נוספים צריך לתת למערכת, כדי להתמודד עם ציבור העולים שכאמור גם לו יש בעיות.
קולט אביטל: גם הבעיות הרגילות, אבל בנוסף בעיות נוספות.
ולכן: אני הייתי רוצה שנחשוב יחד אם אפשר, אולי לקראת הישיבה שעוד נקיים, על איזשהו תקציב מינימלי לפרסום בעיתונות בשפות השונות.
יגאל יאסינוב: למה מינימלי, הדרוש.
קולט אביטל: או-קיי, אתה יודע מה, בסדר, אתה צודק, "הדרוש".
קולט אביטל: כדי שנראה איך אנחנו עושים.
קולט אביטל: לא צריך כל יום, אבל אם אפשר להרגיל אנשים שכל יום שישי במקום קבוע בעיתון, באיזושהי פינה יש את הדבר הזה, אז לאט לאט זה חודר.
קולט אביטל: זאת אומרת, גם החזרה על הדבר הזה יש בו באיזשהו מקום איזה שהיא מסה קריטית.
קולט אביטל: דבר נוסף שהייתי רוצה שננסה לעשות, ואני מבקשת את זה ממשרד הקליטה, זה שאנחנו נרענן את היוזמה הזאת לראות מה שקורה בשלטון המקומי.
קולט אביטל: כי בשעה של קיצוץ תקציבים קשה להניח שאנחנו יכולים לדרוש היום להוסיף תקנים של אדם אחד שמתאם בין כל הרשויות.
קולט אביטל: אני גם לא חושבת שמוצדק.
קולט אביטל: אני חושבת שכל רשות צריכה למצוא אדם אחד שהוא המתאם בין כל הגופים.
קולט אביטל: וגורם לזה שפעם בחודש הם נפגשים סביב שולחן אחד.
קולט אביטל: אפשר לדעתי לדבר עם קצת רצון טוב בעניין הזה, גם בלי תקנים נוספים.
שרה כהן: זה יוצא מהממונה, במכתב של מנחם _ _ _.
קולט אביטל: אני לא יודעת מי זה מנחם ואני לא יודעת איזה מכתב, כי לא שמענו על מנחם ועל מכתב כרגע.
קולט אביטל: אנחנו מנסים לראות בסך הכל לא נגדכם, בעדכם.
שרה כהן: לא, הנקודה היא כאן שלא מדובר כאן בפעילות שהיא רק עוסקת בעולים, אלא בכלל בריכוז.
קולט אביטל: אני פונה כרגע בבקשה שאתם תוסיפו את שלכם בפעילות הכללית הזו.
קולט אביטל: ואם ניתן לאתר בכל מקום ובכל רשות מקומית, יכול להיות שצריך לפנות לא אליכם, אלא לשלטון המקומי.
קולט אביטל: אבל אם ניתן למצוא בכל רשות מקומית, הרי בסך הכל בכל רשות מקומית יש אדם שמטפל בעולים.
קולט אביטל: אז למה לא להטיל על האדם הזה לנסות לפחות בתחום של העולים, לעשות את עבודת התיאום הזו.
יגאל יאסינוב: אני רציתי להוסיף, אולי אנחנו נחליט לפנות למשרד לביטחון פנים, משרד הרווחה, משרד הקליטה ומשרד המשפטים.
יגאל יאסינוב: להקים צוות בין-משרדי שיחליט על שינויי חקיקה הנדרשים במלחמה לאלימות במשפחה.
קולט אביטל: אני חושבת שאתה צריך לפנות למשרד המשפטים.
יגאל יאסינוב: אני חושב שאם אנחנו נחליט את זה כוועדה.
יגאל יאסינוב: ואולי אנחנו צריכים כוועדה לקדם את הנושא כי זה לא רק עניין של משפחות עולים, זה בעצם המחלה שמתפשטת.
שרה כהן: יש פורום, לא צריך להקים.
יגאל יאסינוב: או-קיי, אז צריך לקדם את זה שזה יעבוד ולא רק יהיה על הנייר.
קולט אביטל: אחרון חביב, אני חושבת שאנחנו אולי נפנה לארגוני העולים, שהרי הם ישבו פה לא פעם ולא פעמיים ולא שלוש, ונראה עד כמה ניתן מתוך ארגוני העולים למצוא עוד מתנדבים שיכולים להתנדב, לאייש קווים, לטפל בכל אותם הדברים שאנחנו צריכים אותם.
קולט אביטל: שלום לכולם וגם לנציגי הסוכנות.