GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עוזי כהן: לפי מבחן התוצאה, אני רוצה לומר, אז יכול להיות שאין היגיון לתת את הקורס באנגלית לעולים מארצות דוברות אנגלית, אבל אני יכול לומר שסטטיסטית מי שעשה את הקורס באנגלית אחוז המעבר בבחינות דיני מדינת ישראל הוא בסביבות 90%, מי שעשה את הקורס של הלשכה בשיתוף משרד הקליטה בעברית, אחוז המעבר הוא בדרך כלל בסביבות 70%, ואחוז המעבר של מי שעושה את הבחינות בלי קורס הכנה הוא בכלל בסביבות 50%.
קולט אביטל: יש לי עוד שתי שאלות ואולי לחברים יש שאלות משלימות.
קולט אביטל: אם יש אליכם, אתם מתרשמים שיש הרבה פניות, יש עניין, יש התעניינות מחוץ לארץ יש אנשים שמעונינים, האם בסך הכל אתה מתרשם, או אתה יכול לבוא ולהגיד כאן, שהתהליכים הם סבירים ולא מערימים קשיים מיוחדים, כמי שאחראי לקליטה עכשיו.
עוזי כהן: אין לי נתונים על פניות בחוץ לארץ, ניסיתי להתעניין מה קורה, הרושם שאני קיבלתי מהלשכה, אין היום הרבה עלייה ונתונים האלה של מספר אנשים שהם פחות ממאה בשנה, זה כמה שנים כבר ככה.
מל פולישוק-בלוך: אולי זו אחת הסיבות שאין הרבה עלייה של עורכי דין, כי המעבר בין להיות עורך דין בצרפת לבין ישראל הוא כל כך בלתי אפשרי שלא באים.
עוזי כהן: אני לא יודע אם זה כל כך בלתי אפשרי, אנחנו לא מדברים על קשיים.
עוזי כהן: לדעתי מאד מאד קשה.
עוזי כהן: מי שעסק ברפואה בצרפת ויעשה את אותו ניתוח על מישהו בישראל אני סומך על מערכת הבריאות הצרפתית שהם הסמיכו אותו.
קולט אביטל: רק מראה שהבריאות בארץ לא סומכת.
קולט אביטל: אתה סומך, אני מקווה שאתה כעורך דין אתה - -
עוזי כהן: אבל המשפט הוא שונה.
עוזי כהן: בכל זאת החוקים הם שונים, הפסיקה היא שונה, והמערכת.
קולט אביטל: לכן התחלנו בעניין שהוא יותר ברור מהבחינה הזאת, כי אין ספק שמי שרוצה להיות ערוך דין בישראל צריך ללמוד מערכת משפטית שלא כך לגבי רפואה, רפואת שיניים וכו'.
קולט אביטל: רק רציתי לבקש ממך להשלים לפי הידוע לך על האם יש הרבה עורכי דין שמתענינים בצרפת, האם אתם מוצאים שיש פה איזה שהוא קושי בלתי סביר, ומה נראה לכם שצריך היה לעשות.
אריאל דפורטה: יש הרבה פניות מצרפת.
אריאל דפורטה: אני חוזרת מיריד גדול מאד שבו ביקרו 7.000 איש כשבנובמבר שעבר ביקרו 3.000 איש בלבד.
אריאל דפורטה: ויש הרבה פניות.
קולט אביטל: בין ה-7,000 , כמה עורכי דין?
אריאל דפורטה: בין המבקרים כמאה עורכי דין.
אריאל דפורטה: בקורס הזה שעשינו ברעננה, היתה בעיה.
אריאל דפורטה: לשכת עורכי הדין בשיתוף איתנו התחייבה למצוא סטז' לאנשים.
אריאל דפורטה: אנשים חזרו לצרפת כי לא נמצא להם סטז'.
אריאל דפורטה: אנחנו, אני אישית עזרתי לכמה אנשים לנסות ולמצוא סטז'.
אריאל דפורטה: פה חבל, ואנחנו החלטנו, אנחנו כסוכנות, לא יכולים להחזיר את הקורס הזה, כי בסופו של דבר לא היתה תוצאה, אנשים לא קיבלו את הסטז'.
אריאל דפורטה: אנשים היו צריכים להסתדר דרך קני, או דרך קשרים אישיים כדי למצוא את הסטז', וזה חבל מאד.
אריאל דפורטה: כי זה פוריקט, אני חושבת שהקורס היה מצויין.
אריאל דפורטה: להביא אותם כקבוצה, למרכז קליטה, עם קורס הכנה.
קולט אביטל: הם עברו את הקורסים.
אריאל דפורטה: הם עברו את הקורסים.
קולט אביטל: מה עם שמונה בחינות?
אריאל דפורטה: הם עברו את שמונה הבחינות, הם עברו את הבחינות.
אריאל דפורטה: הבעיה היתה ברגע של הסטז'.
קולט אביטל: מי אחראי לחלק הזה של מציאת מקום לסטז'.
קולט אביטל: יש אינסטנציה כלשהי.
עוזי כהן: לא, יש ועדת התמחות.
עוזי כהן: בעקרון כל סטז' זה עניין פרטי.
עוזי כהן: מתמחים פונים אל מאמנים.
יגאל יאסינוב: אז הם לא קיבלו אותו לסטז', ובצורה כזו הוציאו אותו החוצה.
מל פולישוק-בלוך: אבל זה לא תפקיד שלהם.
יגאל יאסינוב: אז שלא יגידו לנו שהם עוזרים להם.
עוזי כהן: הגברת , פה ריטשה לי כי זה לא הדברים שאני שמעתי מהלשכה.
עוזי כהן: אבל מה שאני יכול לומר.
קולט אביטל: נציג משרד המשפטים, אולי אתה יכול להאיר את עינינו, אנשים עברו את כל המבחנים, מבחן בעברית, שמונה בחינות מקצועיות, למדו את חוקי מדינת ישראל, כיצד ניתן להבטיח שאנשים יתקבלו לסטז'.
קולט אביטל: יש דרך כלשהי?
עמי ברקוביץ: כמו שנאמר כאן, סטז' זה עניין, באופן עקרוני, בלי לדבר על עולים חדשים, סטז' זה נעשה על ידי - -
מרינה סולודקין: אנחנו בועדת עלייה וקליטה, למה לדבר על אחרים.
עמי ברקוביץ: לא, אני לא מדבר, אני אומר שאין מנגנון באופן כללי, עד כמה שאני יודע, שוב, אני לא מטפל.
קולט אביטל: אתם לא, עכשיו, משרד הקליטה יכול לעזור - -
עמי ברקוביץ: כמו שאמרתי, יש ועדת התמחות של לשכת עורכי הדין, יכול להיות שזו הדרך.
עמי ברקוביץ: לאוניברסיטאות יש ועדות השמה, יש כל מיני, אבל באופן עקרוני זה לפי בחירה.
עוזי כהן: אם יורשה לי, זה גם התקשרות דו צדדית, הרי גם המתמחה פונה למשרד או לשופט או למשרד ממשלתי שהוא רוצה להתמחות אצלו מסיבות שלו, או מפאת העניין במקצוע או בתחום ההתעסקות או היוקרה של המקום, וגם המהמר מקבל את המתמחה הכי טוב או המתמחים הכי טובים שהוא יכול מבחינת הצרכים שלו.
עוזי כהן: אין כאן עניין של עבודות יזומות.
קולט אביטל: מה השכר שמקבל עורך דין בזמן סטז'.
מל פולישוק-בלוך: הוא עוד לא עורך דין.
קולט אביטל: הוא עורך דין כי הוא מגיע מחוץ לארץ כעורך דין.
מל פולישוק-בלוך: בין 4,000 ל-6,000 שקל.
מל פולישוק-בלוך: ויש גם ב-2,500.
עוזי כהן: אני לא מכיר נתונים.
מל פולישוק-בלוך: אתה כבר מזמן כנראה לא עשית סטז', אבל אני עשיתי סטז' לא כל כך ממזמן.
עוזי כהן: כשאני עשיתי סטז' קיבלנו מעט מאד.
קולט אביטל: אבל את לא היית עולה חדשה.
עוזי כהן: בארה"ב קיבלנו 100 דולר לחודש, בישראל היום זה לפחות שכר מינימום.
מרינה סולודקין: יש לי שאלה לנציגת הסוכנות.
מרינה סולודקין: אז כמה כסף הסוכנות השקיעה בקורס של עורכי דין מצרפת, וכמה אנשים חזרו לצרפת.
קולט אביטל: רובם.
מרינה סולודקין: אני רוצה לדעת.
אריאל דפורטה: לא רובם.
אריאל דפורטה: היתה קבוצה של 18 עורכי דין בקבוצה הזאת, עשרה מהם מצאו סטז'.
קולט אביטל: זה בערך חצי.
קולט אביטל: כמה השקעתם בקורס?
אריאל דפוטה: ההשתתפות שלהם היתה מינימאלית.
אריאל דפוטה: הם כמעט ולא שילמו שום דבר, הם לא משלמים.
קולט אביטל: לא, אנחנו לא שאלנו כמה הם.
קולט אביטל: כמה זה עלה לכם לסוכנות הקורס הזה, כי לפי דעתי זאת באמת אחת מהפעולות המבורכות שאפשר לדבר עליהם.
אריאל דפוטה: אני יודעת, אבל - -
מרינה סולודקין: תחשיב של כסף הלך לאיבוד.
עוזי כהן: אני רציתי רק להזכיר עוד נתון אחד, הנושא הזה שחברת הכנסת אביטל דיברה על מתן הכשרה בחוץ לארץ, עניין אותי גם ובדקתי והיו שני נסיונות לתת את קורסי ההכשרה לדיני מדינת ישראל בחוץ לארץ, לא על ידי הלשכה אלא בקורס של אותו עורך דין סביל, נעשה בדרום אפריקה ב-1983.
יגאל יאסינוב: אל תביא לנו קורסים של עורכי דין פרטיים עושים כדי להרוויח כנסיונות.
יגאל יאסינוב: זה היה, או שאתה בא לפה או שאתה עורך דין, - -
עוזי כהן: הוא לא עשה את זה כדי להרוויח, הוא עשה את זה מתוך ציונות.
יגאל יאסינוב: לא נכון, לא נכון, זה דבר שעולה הון כסף.
יגאל יאסינוב: אני שואל אותך שאלה אחרת, אתה יושב ראש ועדת קליטה של לשכת עורכי הדין, אתה אישית יושב ראש, כמה מכתבים הוצאת לעורכי דין רשומים אצלכם בלשכה, וביקשת לקבל עורכי דין עולים לסטז', כמה מכתבים ובאיזה תדירות הוצאת.
עוזי כהן: אני לא מכיר מכתב כזה שיצא.
יגאל יאסינוב: מה אתה חושב אתה צריך לעשות כיושב ראש ועדת קליטה, לבוא לפה ולספר לנו על קורסים פרטיים, תבין, גם כן על גדר פרסומת.
עוזי כהן: אני חושב רק שהנתונים יכולים לעניין אותך.
מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להציע הצעה, אני לא חסידה גדולה של לשכת לעורכי הדין למרות שאני מנויה על חבריה, אני גם עורכת דין, אבל אני לא חושבת שצריך להפיל את זה עליהם, במיוחד.
מל פולישוק-בלוך: זה צריך להיות בשיתוף פעולה איתם, אבל זה לא הם האשמים, אם אנחנו מחפשים פה את מי להאשים.
מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להציע שלפנות למשרד הקליטה שיכין צוות השמה והוא זה שצריך לחבר את כל הקשירות יחד, כל אחד לפי מקצועו, אם אנחנו מדברים עכשיו על עורכי דין, אז מאד מבורך שעושים קורס כזה כמו שנעשה, אבל לפני שמתחילים את הקורס חייב כל אחד מהנרשמים לקורס לדעת איפה הוא עושה את ההתמחות שלו.
מל פולישוק-בלוך: התמחות זה נכון שזה עסק פרטי, כמי שלא מזמן חיפשה מקום להתמחות, ואני יודעת במה זה כרוך, שזה לא קל וכל אחד עם הקשיים שלו, יש מקומות ציבוריים שאפשר לעשות התמחות.
מל פולישוק-בלוך: יש למשרדי עורכי דין הרבה שמתנדבים לעזור לכל מיני דברים, א-פרובונו, אפשר לעשות גם פרובונו לקליטת עלייה.
מל פולישוק-בלוך: ואז אם יש גוף שתופר את כל הדברים האלה ומחפש בשביל ה-18 אלף ואולים יש עוד 180 מכול העולם, הגוף הזה הוא שצריך לפעול ולחבר את זה.
מל פולישוק-בלוך: ואותו דבר זה לגבי רופאים, ולגבי אחרים.
מל פולישוק-בלוך: חייב להיות גוף מרכזי שמחפש את מקומות העבודה האלה.
קולט אביטל: אני חושבת שאת הנושא של עורכי הדין עם הבעיתיות שלו פחות או יותר כיסינו.
מרינה סולודקין: אולי מישהו עם מסקנה שרעיון לא פתוח והדלתות לא סגורות ואני רוצה בשעה של ישיבות שלנו לדבר על אנשי משטרה עם סטז' ועם מקצוע ואנשי צבא, אני מתעסקת בזה עכשיו.
יגאל יאסינוב: אני רק רוצה לפנות לאלה שידברו עכשיו מהלשכות, מהמשרדים האחרים אל תנסו למכור לנו אוויר, אני אתקוף כל אחד שיעשה את זה.
קולט אביטל: יאסינוב, אתה לא ברשות דיבור.
קולט אביטל: אנחנו מנסים לקיים דיון תרבותי.
יגאל יאסינוב: אז מי שינסה למכור אוויר יקבל את זה בחזרה.
קולט אביטל: הייתי רוצה אולי שתגיד לנו אם אתם נתקלים בבעיות מיוחדות ובאיזה תחומים.
דני אוברמן: אנחנו בשנתיים האחרונות כ-1.500 עולים, השנה אנחנו מתכננים להביא שלושה מטוסים של עולים מצפון אמריקה, במשך הקיץ בעוד מספר שבעות, וביניהם מספר לא קטן של רופאים, אנשים בתחום הרפואי.
דני אוברמן: מאלה שהגיעו בקיץ שנה שעברה, יש עדיין מספר מהם שלא התחילו לעבוד.
דני אוברמן: אני רוצה במקום להתמקד במקרים ספציפיים, להתמקד בשני נושאים של מדיניות של משרד הבריאות שאנחנו מוצאים לנכון לשפר את מצב של העולים.
דני אוברמן: מצב ראשון, עולים מגיעים ארצה ואינם מסוגלים לעבוד בגלל שממתינים לתשובות איזה מטלות משרד הבריאות יטילו עליהם כדי לקבל את הרשיון.
דני אוברמן: המידע הזה הם צריכים לקבל לפני שהם עולים.
קולט אביטל: משרד הבריאות לא נותן רשימה של סוג הבחינות או מה נדרש מהם כדי לקבל רשיון?
דני אוברמן: מבחינת ניירת כן, אבל יש רופא שכן יצטרך לעשות מבחן, יש רופא שלא, יש סטז' מהסוג הזה, סטז' מסוג אחר.
דני אוברמן: התשובות הם לא מקבלים לפני שעולים.
דני אוברמן: גם כשעולים לוקח לפעמים מספר חודשים עד שמקבלים את התשובות שזה עובר ועדה.
קולט אביטל: בסוכנות היהודית אין מישהו שיכול לענות על הדברים האלה?
דני אוברמן: הגוף שמתעסק עם זה, זה משרדו של ד"ר שרון, עמוס עבודה ופניות של אנשים שעדיין לא הגיעו לארץ קשה להם לטפל בהם.
דני אוברמן: אני מבין את המצוקה, אבל עדיין אנשים שמנסים לתכנן את חייהם, לדעת אם מתחילים לעבוד מיד עם הגעתם או בעוד ששה חודשים או שנה אחרי שמגיעים, לא יכולים לתכנן את העלייה שלהם.
דני אוברמן: זה קושי רב, זה נושא אחד במדיניות שהיינו רוצים לשפר.
דני אוברמן: הנושא השני, הוא הנושא של הבחינות השונות שרופאים ואנשי מקצועות הרפואיים נאלצים לעבור והתקנות קובעות שרופאים ממקצועות שונים צריכים לעבור מבחן, כמו רופאי שיניים או רופאים אחרים.
דני אוברמן: יש רופאים שהגיעו אלינו בוגרי הרוורד, בוגרי ייל, כשכל איש מקצוע בתחום הרפואי פה בארץ היו ששים לקבל את החינוך והנסיון שהם קיבלו, מגיעים פה לארץ והתקנות קובעים שחייבים לעבור מבחן בעברית.
דני אוברמן: אנחנו מבינים את הצורך לבחון את המקצועיות של האנשים שהולכים להתעסק בתחום הרפואי בארץ, אבל אנחנו, נפש בנפש, הצענו אופציה אחרת שכמו במשרד החינוך יש ועדה שבוחנת את התארים באופן ספציפי אז אמנם נותן תשובה לבן אדם אתה כן צריך לעבור בחינה, לא צריך לעבור בחינה, שמשרד הבריאות יגש לנושא באותה צורה.
קולט אביטל: דרך אגב, לא רק שזאת דרישה סבירה והגיונית, אני יודעת שהדרישה הזאת כבר קיימת בערך 50 שנה.
דני אוברמן: אז אנחנו מעלים את זה שוב.
דני אוברמן: לרשות הועדה.
דני אוברמן: דעתנו היא שזה עניין של משאבים וקצת רצון על מנת ליישם את זה.
דני אוברמן: וברור לנו שסיפורי הזוועה שאנחנו מביאים רופאים, שומעים על זה בארצות הברית מהעולים השנה, רופאים יודעים שהם עומדים לעבור מסלול מכשולים ולא יכולים לתכנן את חייהם שמגיעים לארץ בגלל שלא יודעים איזה מכשולים יעמדו בפניהם עד שהם מתחילים לעבוד.
קולט אביטל: נציגי רופאים עולים חדשים, יש מישהו כאן.
קולט אביטל: יש לכם משהו ספציפי שהייתם רוצים להעלות כהשלמה.
קולט אביטל: יש לכם מה להשלים לדבריו, יש קשיים מיוחדים.
גבי צימרמן: הוא אמר את כל מה שיש.
קולט אביטל: אתה מדבר על מקצוע רפואה כללית.
קולט אביטל: אנחנו יודעים שמקצוע הרפואה מתחלק לתחומים שונים, האם עושים יותר צרות לרופאים, לרופאי שיניים מה התחומים שבהם יש בעיות מיוחדות.
דני אוברמן: מבחינתנו אחיות שמגיעות מארצות הברית עם נסיון רב, צריכות לעבור בחינה בעברית, כאשר אחות שמגיעה מהפיליפינים לעבוד לידה בכל בית חולים עוברת בחינה באנגלית.
דני אוברמן: מה ההגיון.
ג'וסי ארבל: אם אני יכולה להוסיף מילה על האחיות.
ג'וסי ארבל: חלק מהתהליך ממה שמקשה לעולה, זה עד שנכנסים למאגר, מביאים את כל הדפים, לא אין לך את זה לכי הביתה.
ג'וסי ארבל: הדבר חוזר.
ג'וסי ארבל: עוד ניירת, שיש לך איזה הרגשה כמו שאמרו בהתחלה של איזה דבר שאולי חושבים שאם אני לא מתעקשת אני אלך.
קולט אביטל: מי דורש את כל הטפסים האלה במשרד הבריאות?
ג'וסי ארבל: בענין האחיות במיוחד.
קולט אביטל: כשאחות מגיעה ורוצה לעבור את התהליך הזה של הרישוי, מישהו נותן לה איזה דף במשרד הבריאות, במשרד הקליטה, מה הם המסמכים הדרושים?
קולט אביטל: והדרישות הם בדרך כלל מעבר לדף הזה?
קולט אביטל: אם אדם משלים בא עם התיק כפי שהדף הזה.
ג'וסי ארבל: יש לנו נסיון של עוד משהו, עוד הוכחה, עוד הוכחה על נסיון עוד מסמך ממחלקה, מה עשית לפני הרבה שנים.
קולט אביטל: זאת אומרת שיש כל פעם דרישות נוספות.
ג'וסי ארבל: התהליך עצמו קשה.
קולט אביטל: זה אגב נכון גם לגבי רשיון נהיגה.
קולט אביטל: אדם שנהג 39 שנים בארצות הברית, עד שהוא לא משלם שלמונים לעוד מדריך נהיגה לא מקבל רשיון בארץ.
יגאל יאסינוב: אני רציתי להגיד מעבר למה שהיא אמרה.
יגאל יאסינוב: השם של מסמך שצריך להביא זה בדיוק אותו שם שמופיע במסמך, רק שבמסך לא כתוב איך צריך לבנות את הדרישה של משרד הבריאות.
יגאל יאסינוב: אני יודע איך זה מתנהל.
יגאל יאסינוב: אי אפשר להבין בדרישות.
יגאל יאסינוב: הם מבקשים מסמך שהם בעצמם לא יודעים מה צריך להיות כתוב בו.
יגאל יאסינוב: יש שני פקידים שמקבלים קהל, באותו תפקיד, רק שהם מתחלפים יום אחרי יום.
יגאל יאסינוב: והדרישות יהיו שונות לחלוטין.
יגאל יאסינוב: ומה שהיא אמרה, שאפשר לבוא להביא את המסמך, ויגידו לה, לא, במסמך הזה חסרה, כמו שבמשרדים אחרים אומרים, אסמכתא.
יגאל יאסינוב: הם לא מסבירים, ולכי תביאי.
יגאל יאסינוב: עולה שגם כך יש לו קושי מסויים להבין עברית, ולהבין את השם של ההוכחה שהוא נדרש להביא, הוא לא מביא.
יגאל יאסינוב: הוא גם לא יכול להביא.
יגאל יאסינוב: לפעמים הדברים האלה לא קיימים בעולם.
ןיקי וקסלר: אני אחראית על רישוי אחיות במשרד הבריאות.
ןיקי וקסלר: אתייחס לכמה דברים.
ןיקי וקסלר: קודם כל, הליך בדיקה של רישוי אחיות הוא זהה לעולים מכל העולם, מצפון אמריקה, מקנדה, מצרפת ומחבר המדינות.
ןיקי וקסלר: ההתיחסות לכל העולים, היא התיחסות והדרישות הן אותן הדרישות.
ןיקי וקסלר: מידע מקודם קיים בתור קלסר של הסוכנות היהודית שאני מעדכנת אותו מדי שנה, אם יש שינוי ואם לא אני נפגשת עם שליחי סוכנות, עם אודליה, פעם בשנה ומעבירה להם את המידע הרלוונטי.
ןיקי וקסלר: אם ישנם שינויים לגבי רישוי, והם יודעים בדיוק.
קולט אביטל: יש לכם הבחנות לגבי, בכל זאת מישהו שבא מבית ספר מאחד מהחשובים בארצות הברית לבין משהו שבא מהפיליפינים.
ויקי וקסלר: כל פונה מקבל התייחסות אינדבידואלית, כל דיפלומה וכל תכנית לימודים נבדקת אינדבידואלית עם התייחסות אישית לכל אחד ואחד.
קולט אביטל: כמה אנשים עובדים ביחידה הזאת.
ויקי וקסלר: אנחנו ארבעה אנשים.
קולט אביטל: כמה זמן בדרך כלל לוקח תהליך הבדיקה של כל תיק כזה.
ויקי וקסלר: תהליך בדיקה אם התיק, שוב, מלא עם כל המסמכים, ממלא את כל הדרישות, עד חודש חודש וחצי, מיום פתיחת התיק.
ויקי וקסלר: אני רק רוצה להוסיף, מה שהגברת אמרה שאנחנו מבקשים עוד דברים.
ויקי וקסלר: מאחר וכל תכנית לימודים נבדקת באופן פרטני, היא נבדקת באלימה, האם היא עומדת באלימה לתכנית הלימודים בארץ, נבדקת בשעות הלימוד ובנושא הלימוד.
ויקי וקסלר: לצערנו נושאים מסויימים לא נלמדים גם בארצות מערב כמו בריאות הציבור, ועזרה ראשונה שבארצנו אנחנו לא יכולים להתעלם מזה, ואנחנו בונים תכנית לימודים פרטנית לאותם אנשים שיש צורך להשלים את זה.
קולט אביטל: ואיפה הם אמורים ללמוד.
ויקי וקסלר: אנחנו מסדרים להם את ההשתלמות.
ויקי וקסלר: ההשתלמות היא במימון משרד הקליטה.
ויקי וקסלר: אבל אנחנו מקבלים את כל התכנית ואת מקום ההשתלמות, הם לא מחפשים את זה לבד.
ויקי וקסלר: יש להבדיל בין הרמה של אחות מעשית לאחות מוסמכת, וכאן ההבדל הגדול בין ארצות המערב לארצות מזרח, ששם רוב האחיות הן אחיות מעשיות.
קולט אביטל: מאיזה מקום?
ויקי וקסלר: מחבר המדינות בעיקר.
ויקי וקסלר: בעיקר 95% מהאחיות המגיעות אומרות שבשנים האחרונות.
קולט אביטל: ואז מה אתם דורשים מהם?
ויקי וקסלר: אנחנו דורשים תכנית מסוימת למוסמכות, ותכנית מסוימת למעשיות.
ויקי וקסלר: יש הפרדה מוחלטת ואין תלונות.
דני אוברמן: אנחנו מקבלים פיד-בק מהעולות שהן אחיות, קודם כל הן כן צריכות לעבור מבחן.
ויקי וקסלר: הם חייבים כולם על פי תקנות בריאות העם.
דני אוברמן: לחלק גדול מהם בוודאי מארצות הברית, לדעתנו לא בהכרח נחוץ, אתם בכל מקרה בודקים את התעודות שלהם פה, למה לא ניתן לתת פטור.
קולט אביטל: אם הם לא למדו בריאות הציבור - -
דני אוברמן: אז יש לתת הוראה להשלים את הנושא הזה, אבל לא לעבור מבחן מחדש.
ויקי וקסלר: על פי תקנות בריאות העם חייב מבחן רישוי, הן בוגרי תכניות הלימודים בחו"ל והן תוכניות לימוד בארץ.
קולט אביטל: השאלה היא, ואני שואלת אותה, אני מתמקדת, הצדק עמכם אם אתם אומרים יש מקומות שבהם שני מקצועות שדרושים לנו בארץ לא נלמדים, אנחנו נדרשים, או אנחנו דורשים, להשלים אותם.
קולט אביטל: נכון, השאלה היא אם אותם אנשים נדרשים ללמוד ולעבור מבחנים רק בשני המקצועות האלה שחסרים, או לעבור את כל הבחינות מחדש, כפי שאומרים.
ויקי וקסלר: על פי תקנות בריאות העם, כל מי שרשאי להירשם בפנקס אחים ואחיות זה רק מי שעבד בהצלחה במבחן רישוי.
ויקי וקסלר: התקנה הזאת כבר נבדקה על ידי הבג"ץ, שהגיש חבר הכנסת יורי שטרן ב-97, וקבע חד משמעית שאין לפטור את העולים החדשים מחובת בחינת רישוי.
ויקי וקסלר: בחינת רישוי כוללת אם בסיעוד היא מקצועית, בשתי רמות, כמו שציינתי יש רמה של אחות מעשית יש רמה של אחות מוסמכת.
קולט אביטל: אני שאלתי שאלה מאד ספציפית, את אומרת לי משהו מאד כללי, בחינת רישוי לפי שתי רמות.
קולט אביטל: אני רוצה להבין אם נכון הוא, שאחות שסיימה באחד מבתי החולים הבכירים בניו יורק האם היא צריכה לעבור מבחנים רק בשני המקצועות שחסרים לה, כי היא לא עבדה עליהם שם, או אתם דורשים ממנה לעשות את כל הבחינות מהתחלה.
ויקי קסלר: כדי לגשת לרמה של אחות מוסמכת היא נדרשת, כתנאי קדם להשלים את שני המקצועות.
ויקי קסלר: אחר כך היא צריכה לעבור מבחן רישוי.
ויקי קסלר: מבחן הרישוי, מתקיים פעמיים בשנה, הוא זהה לכל האחיות, עיוני יש 80 שאלות בקירוב.
קולט אביטל: אם אדם עובד 10 שנים, 30 שנה כאחות מוסמכת ויש אנשים שעבדו 30 שנה.
ויקי קסלר: והידע הוא שונה.
קולט אביטל: את רוצה להגיד לי שאנחנו בכל דבר הרבה יותר טובים, מקולומביה, מכל דבר בעולם.
ויקי קסלר: אחיות במדינת ישראל בוגרות הארץ בין הטובות בעולם, ונחטפות בכל העולם.
ויקי קסלר: והרמה שלנו בין הגבוהות וזה נכון.
ויקי קסלר: יחד עם זאת הטענה הזאת שגברתי מעלה, כבר נבדקה בבג"ץ, ואנחנו פועלים על פי החלטת בג"ץ.
ויקי קסלר: מבחני רישוי לכל.
יגאל יאסינוב: האם תוכלי להגיד כמה אחיות חסר בישראל?
ויקי קסלר: במדינת ישראל, בסביבות 1,500 עובדי סיעוד.
קולט אביטל: וכל הבחינות האלה צריכים לעבור אותם בעברית.
קולט אביטל: זה פשוט לבוא ולהגיד מראש שלא תהיה עלייה מהתחום הזה.
דני אוברמן: זה פשוט התעללות.
קולט אביטל: ולמה לפיליפינית נותנים נותנים לעבור את בשפה האנגלית.
ויקי קסלר: אין בחינות רשוי בסיעוד בשפה העברית.
ויקי קסלר: בחינה ברמה של אחות מוסמכת בשפה העברית והערבית בלבד.
ויקי קסלר: מעשיות מתוקף החלטת הבג"ץ פעם בשנה מתקיימת גם בחינה בשפה הרוסית.
ויקי קסלר: על פי תקנות הרישוי אין בחינות בשפה אחרת.
קולט אביטל: למה, למה?
קולט אביטל: הרוסית כן.
ויקי קסלר: על פי תקנות בריאות העם הדרישה הוכחת.
קולט אביטל: מה זה תקנות בריאות העם.
ויקי קסלר: תקנות בריאות העם, אם תרצי אני אגיש לך אותה, הדרישה היא ידיעת השפה העברית.
ויקי קסלר: אלה שנבחנים בערבית או ברוסית נדרשים לעבור בחינה בעברית לפני שהם נבחנים.
קולט אביטל: למה אי אפשר לעשות את אותו הדבר, בחינה בעברית ולאפשר לאחיות מארצות הברית או מארגנטינה או מצרפת לקבל את אותו הטיפול שמקבלת עולה מרוסיה.
קריאה: זה נוגד את תקנות בריאות העם, אני אחלה מזה.
ויקי קסלר: לא, קודם כל הבחינה ברוסית שוב אני אומרת, ננקטה על פי החלטת בג"ץ.
קולט אביטל: זאת אומרת שאנחנו פונים עכשיו לבג"ץ.
יגאל יאסינוב: אני חושב שבג"ץ קבע שזה בשפת האם של אותם נושאים, למיטב ידיעתי אולי עורכי הדין כאן יסבירו לנו.
ויקי קסלר: בגלל העלייה הברוכה שהיתה בשנות ה-90.
יגאל יאסינוב: זה היה תקדים.
יגאל יאסינוב: אתם רוצים שאנחנו נתחיל להגיש על כל שפה בג"ץ בנפרד.
יגאל יאסינוב: אני חושב שאנחנו כועדה חייבים לפנות לשר הבריאות ולשר העבודה והרווחה ולהסביר להם שיש במדינת ישראל תקדים, לשפת המבחן , והם צריכים לתקן את זה, עכשיו, לפני שאנחנו נתחיל.
יגאל יאסינוב: אז בואו נעשה.
אוריאלה בלייח: לי יש דוקטורט מצרפת ברוקוחות.
אוריאלה בלייח: כאשר נכנסתי לעבוד, כולם אמרו לי את יכולה לעבוד כטכנאית.
אוריאלה בלייח: יש לי שש שנות לימוד באוניברסיטה כמו כל הרוקחים.
קולט אביטל: את עבדת בצרפת כרוקחת.
אוריאלה בלייח: כן, בטח.
אוריאלה בלייח: בבית חולים.
קולט אביטל: זאת אומרת שאת באת גם עם מסמכים וגם עם נסיון מקצועי.
אוריאלה בלייח: נכון, עבדתי 15 שנים בצרפת.
אוריאלה בלייח: בבית מרקחת, בבית מרקחת בבית חולים, במפעל קוסמטיקה.
אוריאלה בלייח: זאת אומרת שהיה לי מזוודה עם מסמכים איתי.
אוריאלה בלייח: במשרד הבריאות ביקשו שאביא תוצאות מבחני הבגרות שלי.
אוריאלה בלייח: איך אדע כמה קיבלתי במתמטיקה, בסטטיסטיקה, בבוטניקה בכימיה בפיזיקה במשך שנים.
אוריאלה בלייח: שנית, הם קובעים לנו רמת תואר שני, אבל יש לנו דוקטורט, זאת אומרת תואר שלישי.
אוריאלה בלייח: בצרפת אנחנו לומדים שש שנים, כאן זה ארבע שנות לימוד.
אוריאלה בלייח: אתם לא לומדים שום רוקחות קלינית, אנחנו לומדים את זה בצרפת שנתיים.
אוריאלה בלייח: האמת, רציתי לעבוד פה, והתחלתי לעבוד כסטז'ר, עוזר, כדי באמת ללמוד מה זה עבודה פה.
אוריאלה בלייח: מה השם של התרופות שאני מכירה בצרפתית או באנגלית, אבל לא בעברית.
אוריאלה בלייח: והאמת זה היה קשה מאד כי בבית המרקחת נתנו לי לאבק את המדפים ולא לעבוד במקצוע שלי.
אוריאלה בלייח: ולפי מה שראיתי, כל הרוקחים שעובדים שנה או אפילו שנים, לא ידעו חצי ממה שאני למדתי באוניברסיטה בצרפת.
אוריאלה בלייח: ולא לקחת את הידע שלנו בחשבון כאשר אנחנו נכנסים, זה עוול.
אוריאלה בלייח: את התעודה לאחר בחינות שעברתי בארץ לא קבלתי כי חסרה לי נקודה אחת, והם לא רצו לתת לי.
אוריאלה בלייח: הגשתי ערעור על ההחלטה והם לא רצו לתת לי בגלל שעשיתי את זה, יש כאן מאפיה בסוגריים ברוקחים פה, שבאמת אי אפשר לעלות את זה.
רומן ברונפמן: למה בסוגריים.
קולט אביטל: זה לא סוגריים, זה מרכאות.
אוריאלה בלייח: סליחה, זאת אומרת מרכאות.
אוריאלה בלייח: זאת אומרת שמי שהולך לבית ספר פרטי של הרוקחים העולים, מי שהולך לבית הספר הזה, ללמוד ששה חודשים כמו בהתחלה הם עוברים את המבחן, מי שלא הולך 100% שהוא לא עובר.
אוריאלה בלייח: מה שאני לא מבינה למה אנחנו לא נבחנים בצרפתית.
אוריאלה בלייח: יש באנגלית, יש בערבית, יש בעברית, יש ברוסית.
אוריאלה בלייח: מה אנחנו.
מרינה סולודקין: תקימו מפלגה.
אוריאלה בלייח: לא, זה לא בעיה, הבעיה שבאמת זה.
אוריאלה בלייח: צריכים לשאול לכל האנשים שעובדים בכללית, במאוחדת, הם מבקשים רוקחים, מה קורה עכשיו, הם לקוחים רוקחים מפלשתינאים.
אוריאלה בלייח: זאת אומרת שאנחנו ישראלים פה ולא יכולים לעבוד.
קולט אביטל: בשלב הזה הייתי מבקשת התייחסות של משרד הבריאות.
אמיר שנון: אנחנו מנסים להקל, אבל זה עדיין קשה.
אמיר שנון: יש פה הרבה סילוף של עובדות.
אמיר שנון: זה קצת כואב אבל ננסה להסביר.
קולט אביטל: אף אחד לא התכנס פה כדי לסלף עובדות.
קולט אביטל: אנחנו התכנסנו כתוצאה ממצוקות.
קולט אביטל: אנחנו התכנסנו כיוון שיש רוקחים, אנשים טובים, שבאו מבתי ספר מצויינים בחוץ לארץ, אחיות שבאות, לא מאיזו שהיא פינה רחוקה, שאנחנו לא תמיד יודעים מה קרה שם, אלא מבתי ספר בכירים מאד.
קולט אביטל: מעיירה שאני באה ממנה מרומניה.
קולט אביטל: בכל זאת קולומביה, הייוורד, אחים, אחיות, אנחנו יודעים, בתי ספר לרוקחות סורובון, מה קרה לנו, אנחנו כל כך עשירים בכח אדם אנושי ובפוטנציאל שאנחנו רוצים לא להביא רופאים, לא הביא רוקחים, לא להביא, מה, למה?
אמיר שנון: אנחנו מביאים, ואנחנו מביאים רבים.
אמיר שנון: התפקיד משרד הבריאות הוא קודם כל להגן על בריאות הציבור.
אמיר שנון: ואחת הדרכים, למעשה כמעט היחידה לוודא שמי שמקבל רשיון, וזה נהוג בכל העולם המערבי וגם האחר, אחת הדרכים הטובות ביותר לוודא שמי שמקבל רשיון הוא בעל הידע הנדרש באותה מדינה, הוא לקיים בחינה.
אמיר שנון: בחינה ניתן לקיים בכל מיני רמות.
אמיר שנון: אפשר לחבר בחינה שהיא מכשילה, ואפשר לחבר בחינה שהיא הוגנת, ואפשר לחבר בחינה קלה.
אמיר שנון: אנחנו חשובים שאנחנו עושים את זה נכון.
קולט אביטל: תן לי לשאול אותך שאלה פשוטה.
קולט אביטל: רופא שעבד בבית חולים בוסטון יוניברסטי, בבוסטון.
קולט אביטל: הוא צריך לעבור את כל הבחינות?
אמיר שנון: לא, גם הראה לכם עד כמה יש עיוות בחלק מהדברים, ואני חושב באופן עקרוני, שוב כפתיח, שצריכה להיות אחידות.
אמיר שנון: הרי אי אפשר לקבוע מדיניות שהיא שונה לגבי עיירה כזאת ברומניה, או עיירה אחרת ברומניה או עיירה אחרת ברומניה, או עיר ראשית בגרמניה.
אמיר שנון: החוק, הוא חוק.
אמיר שנון: וכאשר נקבע בחוק שצריכה להיות בחינת רישוי, אז בחינת רישוי זה לכולם.
אמיר שנון: ואגב, ברפואה זה לא המצב.
אמיר שנון: על פי חוק, אבל זה לא המצב.
אמיר שנון: ברשותך אתחיל עם הרוקחים, כי זה היה המסר האחרון שנשמע.
אמיר שנון: אם אני מבין נכון, את נכשלת בבחינה, אז ברור שמי שנכשל בבחינה לא יכול לקבל רשיון, אני לא יודע באיזה דרך את עובדת כטכנאית ומה את מתכוונת כשאת אומרת שאת טכנאית.
אמיר שנון: אבל ברור, שמי שנכשל, לשם מה יש בחינת רישוי, בשביל שתקבע מי זכאי לרשיון ומי לא זכאי לרשיון.
אמיר שנון: ואם מישהו נכשל בבחינה, אז בוודאי שהוא לא הוכיח את רמת הידע המינימלית, ציון המעבר הוא אגב, 60 שצריך לבחינה.
אמיר שנון: מה אנחנו עושים בשביל להקל, ואם מדובר על עולים מצרפת אז בוודאי שאנחנו מקלים לא מעט, אנחנו מנסים כן לתרגם את הבחינות לשפות שונות.
קולט אביטל: באיזה שפות אתם מאפשרים.
אמיר שנון: למשל ברפואה, זה משתנה כי זה תלוי במספר המבקשים להבחן באותה שפה, אבל זה מתורגם למגוון רחב של שפות.
אמיר שנון: זה יכול להיות מספר עדיף.
יגאל יאסינוב: באיזה מספר מדובר בכדי לעשות מבחן בשפה.
קולט אביטל: עשרה, באנגלית.
אמיר שנון: הכלל שלנו היה עד עכשיו, וגם זה עמד למבחן בג"ץ, אבל לא משנה פה הבג"ץ, משנה עצם העניין, הכלל שלנו היה שכדי לתרגם בחינה לשפה זרה צריכים להיות לפחות עשרה שמבקשים להבחן באותה שפה.
אמיר שנון: אגב, אנחנו לא פעם תרגמנו את זה למספר קטן יותר.
קולט אביטל: הבחינות הן אותן הבחינות אז כמה פעמים צריך לתרגם אותן, הרי אם תרגמת את הבחינה.
אמיר שנון: לא, הבחינה היא לא אותה בחינה.
אמיר שנון: יש גבול של שאלות, אם הבחינות היו אותן בחינות אז כולם היו עוברים אותם כי יודעים כבר את השאלות.
אמיר שנון: יש אחוז מסויים של שאלות שחוזרות, בכל מקרה, הכלל הוא של עשרה, אנחנו מתרגמים גם לפחות.
אמיר שנון: יש בעיה עם תרגום של בחינות.
אמיר שנון: אתה צריך תמיד למצוא אנשי מקצוע, ואני מדבר על כלל המקצועות, לא מדבר על מקצוע בודד.