GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אריה גרין: גם נצטרך לשווק את התכנים האלה בצורה אחרת לגמרי אולי מאנשי היי טק כמו שאנחנו עושים בשיווק של עליה לשווק תכנים יהודיים ללימודי יהודים כמו שיש גורמים כמו אש התורה אפילו, זאת אומרת יש גורמים שהולכים לדרך אחרת ואני לא מתייחס כמובן לכיוון או מגוון המסוים.
אריה גרין: כי יכול להיות גם רפורמי וגם בכלל לא שייך לאף זרם.
אריה גרין: אבל להשתמש בכלים השיווקים החדשניים כדי להגיע לקהל היעד הזה שהם בכלל לא מתייחסים לא בחינוך הפורמלי ולא האי פורמלי.
אריה גרין: אני אסיים בהתייחסות למה שאמרה דווקא היו"ר קולט אביטל, לגבי העניין שזה לא חינוך וזו לא הסברה.
אריה גרין: מישהו אמר אותם תכנים זו בדיוק הנקודה אני חושב שזה לא נכונה.
אריה גרין: אנחנו ראינו למשל במפגשים שלנו עם סטודנטים וגם עם בתי ספר לתיכון כאשר אתה מגיע ואנשי החינוך יודעים את זה.
אריה גרין: כשאתה רוצה ללמד למשל דמוקרטיה או חופש הדיבור אז האירוע זה הביא לידי כך שאפשר ללמד מה החשיבות של דמוקרטיה בבתי ספר הקשור לנושא אקטואליה.
אריה גרין: אם אתה רוצה ללמד על זכותו של עם ישראל למדינת ישראל ואם כן להתייחס לכל הבעייתיות שיש בגדר או שיש בעניין, ואתה רוצה ללמד על מה קרה ב- 67 ב- 49 ומה זה וכו'.
אריה גרין: אתה עושה את זה דרך האקטואליות.
אריה גרין: ואם כן אני יודע כי אני ראיתי את התכנים.
אריה גרין: התכנים של הסוכנות על הגדר זה שונה לגמרי מהתכנים של משרד החינוך על הגדר.
אריה גרין: וזה הנושא החינוכי.
אריה גרין: חינוך יהודי ציוני בדורנו חייב להיות קשור לעולם המודרניות.
אריה גרין: אתה מלמד על אנטישמיות אתה מדבר על יהדות.
אריה גרין: אתה מלמד על גדר המערכת כי זה מה שבחדשות אתה יכול ללמד על זכותו של עם ישראל בלי מגוון פוליטי.
אריה גרין: בלי להגיד האם זה אומר אכן.
קולט אביטל: בסדר, אנחנו נשאר חלוקים בנקודה הזאת.
קולט אביטל: עמוס אתה רצית להשיב.
עמוס חרמון: רק כמה הערות ברשותכם.
עמוס חרמון: אני חושב שכבר הוסבר, יש הבדל מהותי איך משרד החוץ מציג את נושא הגדר, ואיך המערכת שבונים עולם יהודי, בונה מערך שעור על מנת שהילדים יבינו מה זאת הגדר.
עמוס חרמון: אני חושב שהם שני דברים נכונים ולגיטימיים לעשות.
עמוס חרמון: בנושא של מורים אנחנו מביאים למעלה מ- 500 מורים להשתלמויות בישראל.
עמוס חרמון: רובו ככולו לשנה הם עלינו.
עמוס חרמון: נכון חלו צמצומים גדולים מאד בסוכנות היהודית זה לא יפגע לא בהשתלמויות מורים בישראל, ולא בשליחת מרצים לחו"ל.
עמוס חרמון: התוכנית נסגרה כיוון צמצום של למעלה מ- 10% על התקציב המחלקה לחינוך ובחלק מהדברים נפגעה התוכנית המשותפת שהיא משותפת לממשלת ישראל אשר משנת 70 לא משתתפת בתוכנית היא רק נקראת התוכנית המשותפת.
עמוס חרמון: אבל אני מקווה שבנושא של השתלמות מורים בחינוך הפורמלי כמו שהדגישה חברת הכנסת אביטל הנושא הזה לא יפגע.
עמוס חרמון: יפגע משל יוזמות חדשות של חלק מתנועות הנוער, הזרמים הדתיים.
עמוס חרמון: התוכנית הזאת למעשה הייתה תוכנית שנתנה ליוזמות חדשות שלא נמצאות בבסיס התקציב של הסוכנות לבוא ולהציע לנו תוכנות.
עמוס חרמון: ועדה ציבורית בדקה את התוכניות האלה, אישרה או לא אישרה.
עמוס חרמון: היוזמות החדשות שלהם מבחינתנו זה פגיעה מאד קשה כי הם דברים שהם מחוץ לקונצנזוס זרם מסוים, קהילה מסוימת רצתה להביא עשרים גננות של הגיל הרך, או משהו כזה.
עמוס חרמון: הסיוע שלנו ליוזמות החדשות הלכה וירדה.
עמוס חרמון: אני מקווה שלפחות בנושא של השתלמויות בחינוך הפורמלי הנושא הזה לא יפגע.
אילן שלגי: אנחנו כל הזמן מדברים על יהדות צפון אמריקה.
אילן שלגי: אסור לשכוח שבמספרים, כ- 10% מיהדות צפון אמריקה הם ישראלים לשעבר.
עמוס חרמון: נכון.
אילן שלגי: אלה אנשים שאליהם אנחנו גם צריכים להגיע, לא לשכוח אותם ולראות בהם גם את המקשרים.
אילן שלגי: אלא יהדות בצפון אמריקה מה שאני יודע שהוא קשה.
אילן שלגי: וגם איך להחזיר אותם אלינו.
אילן שלגי: מה אתם עושים מול הישראלים בצפון אמריקה.
עמוס חרמון: אני מיד אענה לך.
עמוס חרמון: לגבי שתי הערות של הרב מלכיאור, לגבי תגלית, מה שאנחנו כן הצלחנו לעשות וזה אני כן רוצה לעדכן אותך.
עמוס חרמון: הסוכנות כנראה תכפיל, על מנת לכסות על הפער שממשלת ישראל יצרה לשנת 2004 הסוכנות היהודית, כנראה מאיזו שהיא ריפראורטיזציה של תקציב, תכפיל את ההשתתפות שלה כחמישה מיליון דולר.
עמוס חרמון: ואני מקווה שלמרות קיצוץ של ממשלת ישראל תהיה שנת שיא השנה של תגלית בישראל.
עמוס חרמון: זאת למרות הקיצוץ של ממשלת ישראל.
עמוס חרמון: לגבי האמירה של הרב מלכיאור שהסיפור של הבאת מיליון יהודים זה בלוף.
עמוס חרמון: אני כמובן ברשותך לא מקבל את ההגדרה ואת המונח הזה.
עמוס חרמון: יש פה חזון שהוטל עלינו ובלי חזון ובלי כיוון שכל המערכת צריכה ללכת אחריו, לדעתי הדברים לא יצאו אל הפועל.
עמוס חרמון: נכון יש סתירות, יש בעיות, אבל צריך להעמיד לכולנו רף מאד גבוה ואני מקווה שנעמוד בו.
עמוס חרמון: לגבי הישראלים, אילן, יש לך טעות בסיסית.
עמוס חרמון: הישראלים לא רק שמקרבים את מדינת ישראל ליהדות אמריקה, היו"ר קולט אביטל תספר לך איזה אנטגוניזם נוצר בין הקהילה הישראלים לבין הקהילה הממוסדת של יהדות ארצות הברית.
עמוס חרמון: המנדט שלנו, אתה ביקשת מאיתנו את המנדט הזה.
עמוס חרמון: אנחנו הכפלנו את שליחות הצופים בישראל לארצות הברית שמתעסקים רק בילדי יורדים, רק בילדי ישראלים.
עמוס חרמון: אנחנו הכפלנו הגיעו השנה שלושה גרעיני צבר.
עמוס חרמון: זה ילדי ישראלים שבאים להתגייס כמחלקה שלמה.
עמוס חרמון: נמצאים באכסניה בקיבוץ עם מדריכים של הסוכנות היהודית.
עמוס חרמון: זו משימה אסטרטגית שלנו שלא הייתה כל כך ברורה עד לפני חמש שנים לטפל גם בילדי ישראלים בארצות הברית.
עמוס חרמון: דיברה חברת הכנסת סולודקין על הקשיים שעושים עכשיו ליורדים, אבל שוב, חברי כנסת יקרים זו משימה שלכם, על הבית הזה לטפל בדברים האלה.
עמוס חרמון: כמובן שמבחינתנו הקליטה הראשונית, זה המפתח הקריטי ביותר לגבי המשך העלייה.
מיכאל מלכיאור: עמוס, אני רוצה רק להבהיר.
מיכאל מלכיאור: קודם כל אין לי התנגדות שיבואו מיליון יהודים בעשור הקרוב, וגם שני מיליון.
מיכאל מלכיאור: השאלה, ופה זו השאלה היסודית ולכן אני כל כך מתקומם, אני שמעתי גם מראש הממשלה וגם מראש הסוכנות כבר לפני שלוש שנים על תוכנית להביא את המיליון יהודים בעשור, אני מבין שגם העשור הוא נדחה כל הזמן, זה בסדר ואין בעיה, עשר ל- 15 הכל בסדר.
מיכאל מלכיאור: השאלה היא המדיניות, מתי אתם דנתם על עצם המדיניות?
מיכאל מלכיאור: קודם כל, מה מביא עולים למדינת ישראל?
מיכאל מלכיאור: ופה אלו דברים יסודיים ביותר שנוכל לכסות במפגש הזה.
מיכאל מלכיאור: דבר שני, הסוכנות במכוון כדי לגייס את הכסף שצריך בשביל לשמור אני מבין את כל האילוצים, אבל זו החלטה של סדרי עדיפויות.
מיכאל מלכיאור: הולכת במשך שלוש שנים האחרונות ומוכרת את מדינת ישראל כמדינה עלובה ענייה שמתפוצצים אנשים.
מיכאל מלכיאור: אני אחזור על זה.
מיכאל מלכיאור: כל מי שעוסק, יש הרבה דברים.
מיכאל מלכיאור: גם אני הייתי מעורב, וכל מי שעוסק בזה יודע שאני צודק בעניין הזה.
מיכאל מלכיאור: ואנחנו עשינו את זה כמדיניות מכוונת כי זו הדרך היחידה שיכולנו לגייס כספים בקנה מידה שהסוכנות הייתה צריכה אותם.
מיכאל מלכיאור: זאת הייתה החלטה שהרבה בסוכנות התנגדו לה אבל זאת הייתה החלטה, וזו הייתה המדיניות.
מיכאל מלכיאור: ולכן אי אפשר סתם לבוא לזרוק מספרים.
מיכאל מלכיאור: וסתם אין בזה שום משמעות שום תוכן.
מיכאל מלכיאור: לא יבוא עולה אחד בדרך הזאת.
נחניאל דיסון: לגבי החזון של מיליון יהודים והקשר שלו עם האתר של הסוכנות היהודית האתר החינוכי.
נחניאל דיסון: אנחנו רואים באתר הזה, כפתור שכתוב עליו לעודד זיקה לארץ ישראל.
נחניאל דיסון: אני לא ראיתי שום אזכור לעליה ככלי חינוכי.
נחניאל דיסון: לאזכר את העלייה ולראות אותה כמשימה חינוכית של הסוכנות היהודית.
נחניאל דיסון: זה לא מוזכר פה ולא במקרה.
נחניאל דיסון: אולי זה שייך להיסטוריה, אולי עכשיו עם השינוי שראש הממשלה מציג פה, והסוכנות נרתמת אליו.
נחניאל דיסון: אולי הגיע הזמן שגם בכל האתרים של הסוכנות היהודית לא יהיה רק מדובר על משהו כמו קשר או זיקה אלא משהו ברור וחד.
נחניאל דיסון: עליה לארץ ישראל, עליה למדינת ישראל זה דבר חשוב ומחנך לנושא הזה.
נחניאל דיסון: אני לא מדבר אם זה יצא לפועל, אם זה יעזור לעליה או לא יעזור לעליה.
מיכאל מלכיאור: אלו אנשים, שעלייה לא נמצאת בכלל בעולם שלהם.
מיכאל מלכיאור: זה יקשר אותם, זה דווקא דברים טובים שראינו פה מהסוכנות.
מיכאל מלכיאור: הם מבינים את הדבר הזה.
נחניאל דיסון: השאלה היא האם להציב את המשימה הזאת של עליה כשהסוכנות היהודית מציגה את מה שהיא רוצה להציג לעם היהודי היושב בתפוצות.
נחניאל דיסון: האם להציג את העלייה או להציג את העלייה כאתגר.
נחניאל דיסון: אם הם לא מציגים את העלייה כאתגר לא פלא שאנשים בכלל לא יראו את זה כדבר ראשון במעלה.
קולט אביטל: אנחנו מתקרבים לסוף הישיבה הזאת.
קולט אביטל: ואני מוכרחה להגיד שאני עושה את זה ברגשות מעורבים.
קולט אביטל: כי אני חושבת שיש אולי איזה שהוא פער מחשבתי בין מה שאנחנו רוצים לבין מה שהממשלה עושה.
קולט אביטל: אבל יש גם פער מחשבתי אולי בינינו לבין הקונספציה של הסוכנות.
קולט אביטל: אנחנו תיכף גם נקריא את ההחלטות שלנו וכמובן אנחנו יכולים לעשות את זה רק בתור חברי כנסת, אבל אנחנו בסך הכל נפגשים בישיבות האלה כי אנחנו מוטרדים מהנושא ומשום שאנחנו גם רוצים לקדם אותו.
קולט אביטל: כמי שעסקה גם בנושא החינוך אבל גם בנושא ההסברה אני רוצה באמת להבהיר לכולנו שיש הבדל מהותי ותהומי בין הסברה לבין חינוך.
קולט אביטל: ואני בהחלט סבורה שאתה צודק אדוני שאחת הדרכים לעורר שימת לב וכך עושים גם בשעורי אזרחות בבתי ספר בארץ, זה להביא נושא אקטואלי ודרכו לדון בנושאים, ולחזור למקורות וללמד היסטוריה.
קולט אביטל: זה נכון לצורך גירוי או לצורך אקטואליזציה.
קולט אביטל: אבל אי אפשר לדבר על הדובדבן, על הקצפת נקרא לזה לצורך העניין הזה, או על השכבה העליונה מבלי להתייחס בצורה רצינית לכל הבסיס, ואני יוצאת מוטרדת מהישיבה הזאת כי איני בטוחה שאנחנו עושים מספיק מאמץ רציני מול ג'סנה מול רשתות חינוך, מול הבורד אוף ג'ואיש אג'וקשן באמת לראות איך בצורה סיסטמית מלמדים את נושא ישראל בבתי ספר.
קולט אביטל: אז נכון שגם יכולה להיות החלטה ברמה הבכירה.
קולט אביטל: ואז כל אחד מחליט ברמות הנמוכות יותר מה שקורה.
קולט אביטל: אני רק אתן דוגמא אחת של כנס של ג'סנה שאני השתתפתי בו, שהביאו לשם שלושת אלפים מורים מכל צפון אמריקה.
קולט אביטל: ובמשך שלושה ארבעה ימים היה שם יריד של כל הכלים, וכל מה שעומד לרשותו של מחנך יהודי היום.
קולט אביטל: זה היה אחד הכנסים הכי מעניינים והכי מרתקים, והכי מוצלחים שאני אי פעם השתתפתי בו.
קולט אביטל: והמורים האלה באים מתוך צימאון.
קולט אביטל: והמורים האלה גם מקבלים החלטות משותפות מה ללמד, ואיך ללמד, ובאיזה כלים ללמד.
קולט אביטל: זאת אומרת דרכים להגיע לציבור המורים, ולכוון הרבה יותר את הדרך והחומר שמלמדים, אני חושבת שזה קיים.
להצעה אחת: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לאילן.
אילן שלגי: ראשית, אני רוצה לברך את התלמידים מיפו שהצטרפו אלינו.
אילן שלגי: אתם תשמעו את הסיכום וגם תראו בערוץ 33 את סיכום הישיבה של וועדות העלייה הקליטה והתפוצות וועדת החינוך והתרבות, בנושא של הקשר עם היהודים בצפון אמריקה.
אילן שלגי: בחיזוק החינוך היהודי ציוני שם.
אילן שלגי: אני סבור שאסור לנו לשנות את הפרופורציות.
אילן שלגי: ראשית אנחנו צריכים כולנו, אני מדבר כעת לא רק אל התלמידים אלא אל כולנו, ואל כל מי שצופה בנו.
אילן שלגי: אנחנו צריכים לדעת ולזכור בכל עת שהשותפות של העם היהודי בכל מקום בעולם שותפות חזקה.
אילן שלגי: היא שותפות בת אלפי שנים והיא תמשיך גם לאלפי שנים קדימה.
אילן שלגי: יחד עם זה אנחנו בהחלט רוצים להביא אלינו את מירב היהודים שיהיו כאן בארץ העם היהודי.
אילן שלגי: אבל אנחנו צריכים להכיר בכך שנכון להיום וכנראה גם לעוד כמה דורות עדיין לא כל העם היהודי יהיה איתנו.
אילן שלגי: ואני מאד מקווה שלא יהיה מצב שבסופו של דבר רוב העם היהודי יהיה בישראל משום שכל האחרים פשוט יתבוללו ויחדלו מלהיות יהודים אסור שזה יקרה.
אילן שלגי: לכן אנחנו צריכים לשמור את הקשר עם העם היהודי לא רק דרך הצינורות של קשר חברתי, וקשר כספי אלא פשוט לשמור על כך שהיהודים שאינם חיים בארץ ישראל יישארו יהודים.
אילן שלגי: אתם יודעים בישראל אפשר להיות יהודי גאה גם בלי להאמין באלוהים ובלי להיות דתי.
אילן שלגי: זה יותר מסובך מחוץ לישראל.
אילן שלגי: ולכן חשוב שאנחנו נחזק את הקשר אל היהודים גם בדרך התרבות וגם בדרך הקשר הדם שיש בינינו.
אילן שלגי: על כל המשמעות של זה.
אילן שלגי: אנחנו פועלים עבור היהודים בתפוצות, והיום אנחנו מדברים על היהודים בצפון אמריקה, וכאן אני רוצה להתייחס לדברים שלך חבר הכנסת מלכיאור.
אילן שלגי: אנחנו בשבילם מושא של התייחסות ושל הערכה וגעגועים.
אילן שלגי: נכון שיש ביקורת, ואצלנו יש דברים שצריכים לשפר.
אילן שלגי: ונכון שאנחנו נמצאים בתקופה לא קלה היום במדינת ישראל.
אילן שלגי: אבל עדיין אנחנו צריכים להאמין שהיהודים בתפוצות, או היהודים בגולה לצורך העניין רואים כאן את הקוממיות היהודית.
אילן שלגי: גם כשהם חוזרים וזוכרים את השואה, ולומדים על השואה גם הצעירים יותר מבינים ויודעים כמה זה חשוב שיש היום מדינה לעם היהודי יש בית יהודי.
אילן שלגי: כולם גם יודעים ברמה כזו או אחרת שזה לא רק הבית שלהם, זה גם הבית הפוטנציאלי שלהם.
אילן שלגי: אנחנו צריכים לשמור על הבית הזה כבית לאומי וכבית יהודי לא רק עבורנו ועבור הילדים הנכדים והנינים שלנו, אלא גם עבור הנכדים והנינים של יהודי ארצות הברית והתפוצות כולם.
אילן שלגי: אנחנו היום בתקופה קשה, ובכל זאת בואו לא נוציא את הדברים מפרופורציות.
אילן שלגי: היום אנחנו לא במצב של סכנה קיומית למדינת ישראל, זה היה נכון לפני שלושים שנה, אולי גם לפני 20 שנה, זה לא נכון היום, ואני לא רוצה כרגע להיכנס לפירוט.
אילן שלגי: יחד עם זה יש פה קשיים.
אילן שלגי: הקשיים שנובעים מהטרור הקשה שאנחנו סובלים ממנו.
אילן שלגי: וזה לא בושה לבוא לקהילות אמריקאיות ולומר אנחנו צריכים סיוע במיגון של גנים ובתי ספר.
אילן שלגי: זה יכולה להיות מחלוקת כמה צריך להקדיש לזה.
אילן שלגי: אבל זה עוד לא מציג אותנו כמסכנים.
אילן שלגי: זה מציג אותנו כעם שנמצא עכשיו במאבק ובתקופה קשה.
אילן שלגי: והשותפים שלנו יכולים, וזה מותר לנו לבקש מהם לסייע לנו.
מיכאל מלכיאור: אם אנחנו כל כך מושא לגעגועים וכל יהדות ארצות הברית רואה פה את הבית הרזרבי שלה.
מיכאל מלכיאור: איך אתה מסביר את העובדה שבמשך עכשיו 55 שנות קיום של מדינת ישראל פחות מ- 20% מכלל יהדות ארצות הברית טרחו פעם אחת בחיים להוציא 700 דולר וללכת למטוס ולטוס פעם אחת לביקור של שבוע במדינת ישראל.
אילן שלגי: אני סבור שזה באמת כשלון שלנו.
אילן שלגי: ויצא לי לדבר אל ציבוריים יהודים בארצות הברית גם בפעולות הסברה מטעם הקונסוליה הישראלית והסוכנות היהודית בתקופה שהייתי בארצות הברית בהשתלמות לפני הרבה שנים.
אילן שלגי: ותמיד שאלתי את היהודים שבאו לשמוע, זה כבר יהודים שמתעניינים רוצים לשמוע מישהו מישראל.
אילן שלגי: פורומים של 50 עד 150 איש.
אילן שלגי: כמה מכם היו בישראל?
אילן שלגי: תמיד שאלתי את השאלה הזאת ואז היו מרימים ידיים בערך חמישה עד 10% מהאנשים.
אילן שלגי: ואמרתי להם רבותי דבר ראשון תיסעו לבקר.
אילן שלגי: תיסעו לראות.
אילן שלגי: זו חוויה שאסור לחסוך מעצמכם.
אילן שלגי: ואלה שהיו בישראל אותם 5 עד 10% תמיד אישרו את הדברים.
אילן שלגי: זה בכלל משנה את היהודי.
אילן שלגי: אחרי שהוא פעם אחת ביקר כאן.
אילן שלגי: לכן מאד חשוב, אני מקריא את ההצעות החלטה שאנחנו נעודד יהודים לבוא לכאן בעיקר את הצעירים.
אילן שלגי: כמו תגלית אנחנו חייבים לחזק.
אילן שלגי: רק לאחרונה אירחנו אותם כאן בכנסת.
אילן שלגי: גם אני פגשתי קבוצה מהם.
אילן שלגי: וזה דבר נפלא.
אילן שלגי: ברשותכם, אני אקריא החלטות שאנחנו חברי הכנסת צריכים לקבל אבל כמובן שהצעות אפשר גם לקבל מאחרים: ועדת הקליטה והתפוצות וועדת החינוך והתרבות סבורות כי יש להגביר את המאמץ לקירוב יהודי צפון אמריקה אל היהדות ולמדינת ישראל.
אילן שלגי: לרבות באמצעות חינוך פורמלי ולא פורמלי.
אילן שלגי: הועדות מודאגות מן הנתונים שנמסרו על הפיחות המספרי של היהודים האמריקאים והמזדהים ככאלה בעיקר בשל נישואי תערובת.
אילן שלגי: הועדות מברכות את הסוכנות היהודית על פעילותה לחינוך יהודי ציוני בקרב יהודי צפון אמריקה בבתי הספר היהודים, במחנות הקיץ ובפעילות שוטפת בקהיליות היהודיות.
אילן שלגי: הועדות סבורות כי יש לחזק את פרויקט תגלית וכן ליזום הבאת מורי בתי הספר היהודים לתקופת השתלמות בישראל ולהקים מסגרות מתאימות לכך.
אילן שלגי: הועדות סבורות כי על מחלקת החינוך בסוכנות להתרכז במטלה החשובה של חינוך יהודי ציוני לרבות הטוויית תוכניות לימוד, ולהשאיר את מאמץ ההסבר הישראלי למשרד החוץ וממשלת ישראל.
אילן שלגי: הועדות סבורות כי על מדינת ישראל כמדינת העם היהודי ומרכז העולם היהודי להיות הגורם המוביל בשמירה על שלמותו הלאומית והתרבותית של העם היהודי.
אילן שלגי: תוך שותפות עם הקהילות היהודיות בעולם בכלל ובצפון אמריקה בפרט.
קולט אביטל: אנחנו מצביעים בעד.
קולט אביטל: מקובל.
אילן שלגי: רבותי תודה רבה על ההשתתפות.
אילן שלגי: תודה רבה לתלמידים.
קולט אביטל: אני מתכבדת לפתוח את הישיבה של ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.
קולט אביטל: אנחנו מבקשים לקיים דיון – הדיון הוא על פי בקשתה של חברת הכנסת סולודקין - בנושא של בדיקת רקמות להוכחת יהדות על פי דרישת בתי הדין הרבניים.
קולט אביטל: אנחנו נזעקנו לנושא גם בעקבות כתבה בעיתון וגם כי אחד מגיבורי הפרשה שנמצא איתנו כאן הביא את זה לידיעתנו.
מרינה סולודקין: קולט, תודה לך שאנחנו מקיימים את הישיבה הזאת.
מרינה סולודקין: לא חשבתי שדברים כאלה יכולים לקרות במדינת ישראל.
מרינה סולודקין: במקרה של מר בלקין וגברת בלקין קרו דברים שאפילו אנחנו שיושבים בכנסת 8 שנים ובארץ 13 שנים לא שמענו עליהם.
מרינה סולודקין: לא שמענו על כך שאחד התנאים להתחתן הוא בדיקת רקמות.
מרינה סולודקין: לא הבנתי את הצטברות הדברים שקרו בצפת.
מרינה סולודקין: ראיתי שפגעו קשות באנשים.
מרינה סולודקין: ראיתי כניסה לפרטיות בצורה כזאת שאפשר אפילו לבקש פיצויים.
מרינה סולודקין: אחרי שקראתי שגם עו"ד נמצא בתמונה וגם הרב אליהו בן-דהן בתמונה, הבנתי שהסוף יהיה טוב.
מרינה סולודקין: שנה ו-4 חודשים לקח לזוג הצעיר להיכנס לברית הנישואים.
מרינה סולודקין: אולי אנחנו צריכים לחשוב בוועדת העלייה והקליטה על חקיקה מה אי אפשר לדרוש מזוגות צעירים.
קולט אביטל: אני מוכרחה להתוודות, למרות שלגבי יהדותי אני מניחה שאין שום עוררין, שאני לעולם לא ידעתי שנדרשות בדיקות רקמות מאנשים כדי להוכיח את יהדותם.
קולט אביטל: אני לא יודעת עד כמה העניין הזה הוא במסגרת החוק.
קולט אביטל: אני פשוט די בשוק מהעניין הזה.
קולט אביטל: אני מבקשת מכבוד הרב להאיר את עינינו לגבי המצב המשפטי בעניין הזה, והאם יש איזה נוהל שקיים הרבה זמן.
יגאל יאסינוב: איך פיזית אתם עושים את זה?
יגאל יאסינוב: הייתי רוצה לדעת איך זה מתקיים מדעית.
יגאל יאסינוב: עם מי אתם משווים את זה?
יגאל יאסינוב: מה אם בא בן אדם ואומר שאבא שלו נפטר?
יגאל יאסינוב: מה תעשו במצב כזה?
הרב אלי בן-דהן: מאז 1990, כשהתחילו לעלות העולים לארץ קיימנו בערך 70 אלף תיקים של אישורי יהדות.
הרב אלי בן-דהן: כמה תיקים מתוך 70 אלף תיקים אתם מכירים שאנשים התבקשו לעשות בדיקת רקמות?
קולט אביטל: העניין הוא לא כמותי, הוא עקרוני.
הרב אלי בן-דהן: 2 מקרים מתוך 70 אלף זאת תופעה?
הרב אלי בן-דהן: אתם יודעים על מה אתם מדברים?
יגאל יאסינוב: גם מנגלה שעשה את זה אמר: "רק לאדם הזה עשיתי".
יגאל יאסינוב: הנאצים עשו דברים כאלה.
קולט אביטל: חבר הכנסת יאסינוב, ועדת האתיקה קובעת שלא משתמשים בכנסת במושגים נאציים או בביטויים נאציים.
קולט אביטל: אני מבקשת ממך להקפיד על זה.
הרב אלי בן-דהן: מתוך 70 אלף המקרים שסייענו ובדקנו לא נדרשנו לבדיקת רקמות.
הרב אלי בן-דהן: אנשים לא נדרשים לכך.
הרב אלי בן-דהן: אנשים באים לבתי הדין, נבדקים בצורה יפה וראויה ומקבלים אישורים, זאת למרות שכולנו יודעים על הזיופים ועל הרמאויות.
הרב אלי בן-דהן: אף על פי כן בתי הדין עובדים ומשתדלים לסייע לכל מי שמגיע אליהם.
הרב אלי בן-דהן: הנושא הזה של בדיקת רקמות לא קיים.
הרב אלי בן-דהן: 2 מתוך 70 אלף זה כלום, זה אפילו לא אבא של הפרומיל.
הרב אלי בן-דהן: קרה פה מקרה מאוד מיוחד.
הרב אלי בן-דהן: כאשר בני הזוג הגיעו כדי שיהדותם תיבדק הם הביאו את אמותיהם.
הרב אלי בן-דהן: האדם שמסייע לבית הדין בחקירה הגיע למסקנה שהאמהות אכן יהודיות, אבל מהמסמכים ומהנתונים שהיו בפניו לא היה ברור מה הקשר בין החתן לאמא שלו.
הרב אלי בן-דהן: לא היה ברור אם הבן הוא הבן הביולוגי של אותה אמא.
מרינה סולודקין: אולי הוא היה שתוי.
23531: עלה בפניו החשד או החשש שמא מדובר בילדים מאומצים.
23531: יש מציאות כזאת.
23531: מכיוון שכנראה באזור שממנו הגיעו אותם אנשים היתה מציאות של אימוץ ילדים, הוא אמר לבית הדין שהאמהות הן יהודיות, רק יש לו ספק אם הילדים הם הילדים הביולוגים של אותן אמהות.
23531: אפשרות אחת היא לעשות בדיקת רקמות כדי לוודא שהילד הוא אכן הילד הביולוגי של האמא.
23531: יש גם אפשרויות נוספות.
23531: בסופו של דבר התברר שיש אפשרויות נוספות והזוג קיבל אישור יהדות.
קולט אביטל: מה הן האפשרויות הנוספות?
קולט אביטל: לבדוק תעודות לידה?
הרב אלי בן-דהן: נכון.
קולט אביטל: ולאנשים אין תעודות לידה?
הרב אלי בן-דהן: לפעמים אין.
הרב אלי בן-דהן: לפעמים צריך להגיע לארכיון ברוסיה.
הרב אלי בן-דהן: יש לנו בשביל זה שליחים .
הרב אלי בן-דהן: אנשים נוסעים לברית המועצות לשעבר להשיג תעודות כדי לעזור לאנשים להוכיח את היהדות שלהם.
קולט אביטל: כנראה שכדי להתחתן במדינת ישראל צריך לעשות עבודה בלשית.
שאול פרבר: בזה את צודקת לחלוטין.
שאול פרבר: הנושא כאן הוא לא רק בדיקת הרקמות, אלא המצב הכאוטי בנושא של בירור יהדות בכלל.
שאול פרבר: אין כללי משחק.
שאול פרבר: בית דין אחד יגיד שאנחנו צריכים לעשות את זה, בית דין אחר יגיד שלא צריך לעשות את זה.
שאול פרבר: הדבר הכי גרוע הוא שאין מישהו שמוכן להגיד שצריך לקבוע כללי משחק.
שאול פרבר: הרב בן דהן עצמו עזר לנו.
שאול פרבר: איך אתם חושבים שהיינו יודעים אם לא היה נכנס הרב בן דהן ומביא את המקרה של בוריס לחוקר נוסף?
קולט אביטל: למה צריך את כל החקירות האלו?
קולט אביטל: אם צריך את כל החקירות האלו, מה הסדר שקיים אצלכם?
קולט אביטל: מה ההנחיות המרוכזות לכולם?
קולט אביטל: למה אנחנו שולחים שליחים לחו"ל?
קולט אביטל: בשביל זה יש קונסוליה.
קולט אביטל: תעודות אפשר להוציא, לא צריך לנסוע בשביל זה.
הרב אלי בן-דהן: התברר מניסיון שנצבר ב15 השנים האחרונות שיש הרבה מאוד עולים שמצטיידים במסמכים מזוייפים.
הרב אלי בן-דהן: זה לא נעים להגיד את זה, אבל זאת המציאות.
יגאל יאסינוב: כמה כאלה יש?
הרב אלי בן-דהן: עשרות אלפים.
יגאל יאסינוב: כמה תפסתם?
שאול פרבר: במכון שלנו אנחנו רואים זיופים כל יום.
רומן ברונפמן: איזה מכון זה?
שאול פרבר: מכון "עיתים".
הרב אלי בן-דהן: מה לעשות שיש בעיה במסמכים האלה.
הרב אלי בן-דהן: יש בהחלט אחוז גדול של מסמכים שלא ניתן לסמוך עליהם, לכן צריך לבצע כל מיני בדיקות וחקירות כדי להוכיח שהפונה הוא יהודי.
הרב אלי בן-דהן: אם הוא לא יהודי, אנחנו לא יכולים להשיא אותו.
רומן ברונפמן: האם אתם בודקים כל פונה?
הרב אלי בן-דהן: כל פונה שבא אלינו.
הרב אלי בן-דהן: אנחנו לא תופסים אנשים ברחוב.
הרב אלי בן-דהן: אנחנו בודקים את כל האנשים שפותחים תיק אצלנו.
קולט אביטל: אם אני באה מחר להינשא..
הרב אלי בן-דהן: יבדקו את היהדות שלך.
קולט אביטל: איך אני יכולה להוכיח את יהדותי?
הרב אלי בן-דהן: מביאים את הכתובות של ההורים, מביאים מסמכים נוספים שבדרך כלל במדינות רגילות אין שום בעיה איתם.
הרב אלי בן-דהן: בארצות חבר העמים ב70 השנים האחרונות לא היו נישואים כדת משה וישראל, גם כתובות כמעט ולא היו.
הרב אלי בן-דהן: כיוון שזאת המציאות, צריך לנסות התגבר עליה.
הרב אלי בן-דהן: יש לנו מספר עובדים שבודקים וחוקרים את הפונים.
הרב אלי בן-דהן: הם נותנים לבית הדין מספיק נתונים כדי שיוכל לקבל החלטה לגבי היהדות של האנשים.
הרב אלי בן-דהן: לפעמים אין מספיק נתונים, לפעמים אין מספיק מסמכים, לפעמים האמא לא נמצאת כאן או שהיא נפטרה.
הרב אלי בן-דהן: אני עובד עם "נתיב" הרבה שנים.
הרב אלי בן-דהן: "נתיב", לצערי, לא נותן בקלות את המסמכים שיש לו בארכיון.
הרב אלי בן-דהן: אם אני אבקש מקונסול של "נתיב" להיכנס לבקו או לכל מקום אחר ולבקש מסמכים, הוא לא יעשה את זה.
הרב אלי בן-דהן: זאת הסיבה שאנחנו שולחים נציגים שלנו שיביאו את המסמכים.
הרב אלי בן-דהן: לפעמים הם גם מצלמים את הקבר בבית הקברות היהודי.
מרינה סולודקין: אני רוצה להודות לרב בן-דהן על כך שיש סוף טוב למקרה הפרטי הזה.
מרינה סולודקין: אני חושבת שאנחנו צריכים להעניש את האנשים שהשפילו ולעגו.
מרינה סולודקין: אולי אנחנו צריכים לחשוב על חקיקה שתקבע באיזה מקרים משתמשים בבדיקת רקמות.
בוריס בלוקין: אני גאה שאני יהודי.
בוריס בלוקין: כשנכנסנו לרבנות בצפת לא שמענו אפילו שלום.
בוריס בלוקין: בעת פתיחת התיק הפקיד אמר לנו שאנחנו לא נראים יהודים.
קולט אביטל: איך נראה יהודי?
בוריס בלוקין: אני לא יודע, ככה הוא אמר.
בוריס בלוקין: דיברנו עם חוקר במשך 10,15 דקות.
בוריס בלוקין: קיבלנו בדואר את התשובה.
קולט אביטל: התשובה היתה שלילית?
בוריס בלוקין: כן.
בוריס בלוקין: יש פרוצדורה מסודרת.
קולט אביטל: האם לפני שהוא עשה את כל הפרוצדורה הוא נתן תשובה שלילית?
בוריס בלוקין: לא היתה פרוצדורה, הוא רק צילם את המסמכים.
קולט אביטל: החוקר הוא חוקר של הרבנות?
23531: הוא פרילנסר.
בוריס בלוקין: פניתי לרב הראשי בצפת, למנהל בית הדין הרבני בצפת, אבל אף אחד לא ידע מה הסיבה.
בוריס בלוקין: אמרו לי שחסרים מסמכים.
בוריס בלוקין: כשנכנסתי לבית הדין הפקיד אמר לי שהם רוצים שאני אעשה בדיקת רקמות.
בוריס בלוקין: הוא דיבר איתי בשם של מישהו.
קולט אביטל: כמה זמן לקח לך מאז שהלכת להירשם ברבנות עד שאמרו לך שהם רוצים בדיקה של רקמות?
בוריס בלוקין: חודש וחצי, חודשיים.
קולט אביטל: לא באו ואמרו לו: "תראה, המסמכים לא מספיקים, אנחנו מבקשים ממך שתמציא לנו א', ב', ג', ד'", אלא שרוצים שיעשה בדיקת רקמות.
בוריס בלוקין: נכון.
בוריס בלוקין: הפקיד אמר שלא ישתנה שום דבר בחקירות הבאות.
בוריס בלוקין: בחקירה השנייה ראינו את התיקים שלנו.
בוריס בלוקין: ראינו שבתיק שלי יש רק חצי מתעודת הלידה המקורית.
בוריס בלוקין: את החצי השני האמא מצאה והביאה.
בוריס בלוקין: לגבי כלתי נראה לחוקר כאילו התעודות כתובות בעט כדורי.
יגאל יאסינוב: מה הבעיה עם זה?
שאול פרבר: זה יכול להיות סימן לזיוף.
חנן אחיטוב: לא פעם נתבקשנו על ידי בתי דין רבניים לבדוק מסמכים – זה כולל גם את הרבנות בצפת – ואכן בדקנו.
חנן אחיטוב: אסור שנציגים של בתי דין רבניים ילכו ויבדקו מסמכים שם, כי הם עשויים להסתבך ולסבך גם אותנו.
חנן אחיטוב: אסור להם לעשות את זה.
חנן אחיטוב: אני שומע על זה לראשונה.
חנן אחיטוב: לגבי כל דבר שביקשתם מאיתנו סיפקנו תשובות.
בוריס בלקין: החקירה השנייה היתה חקירה שארכה יותר מ-3 שעות.
שאול פרבר: צריך להדגיש שזה אחרי שעירבנו את הרב בן-דהן.
קולט אביטל: אני מבינה שהאישה נמצאת בהריון.
בוריס בלקין: בחודש השלישי.
בוריס בלקין: הסיפור הזה נמשך עוד 3 חודשים.
קולט אביטל: כמה זמן לקח מאז שפתחת את התיק עד היום?
בוריס בלקין: שנה וחודש.
23531: שנה וחודש אצלנו בבית הדין, או ברבנות המקומית?
בוריס בלקין: ברבנות המקומית.
הרב אלי בן-דהן: מה פתאום אותו דבר.
קולט אביטל: הם לא כפופים לכם?
הרב אלי בן-דהן: מה פתאום.
קולט אביטל: למי הם כפופים?
הרב אלי בן-דהן: לראש הממשלה.
שאול פרבר: המכתב הראשון מבית הדין הוא מ-1 לפברואר 2003.
קולט אביטל: מה ההיררכיה?
קולט אביטל: מי כפוף למי?
קולט אביטל: יכול להיות שאנחנו לא צריכים לפנות אליך אלא לרבנות הראשית.
23531: יש רבנות מקומית ובתי דין רבניים.
23531: הרבנויות המקומיות כפופות לרב מצגר, שהוא נשיא מועצת הרבנות לישראל, הן אינן כפופות לבתי הדין הרבניים.
23531: בתי הדין הרבניים זאת מערכת עצמאית.
23531: החוק קובע שכאשר יש קושי או בעיה ברבנות המקומית, והיא איננה מסוגלת לפתור את הבעיה, היא תעביר את המקרה לבית הדין הרבני.
יגאל יאסינוב: הם יכולים להעביר את זה לגורם אחר?
הרב אלי בן-דהן: הם יכולים להתייעץ עם הרב הראשי במקום לבוא אלינו.
קובי שפירא: משעה שנקבע שענייני נישואין וגירושין של יהודים בישראל יערכו לפי דין תורה, ממילא יש סמכות אינהרנטית לבית הדין לקבוע מי הוא יהודי לצורך ענייני נישואין וגירושין.
קולט אביטל: בית הדין או הרבנות?