GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרינה סולודקין: בגלל שיש לכם שלושה מיליוני גרמנים רוסים שהגיעו לגרמניה, יש קשיי קליטה עצומים כי אני הייתי במשלחת של הכנסת לממשלת גרמניה כדי להסביר למה כאן הקליטה טובה ושם יש הרבה בעיות של קליטה, ואנחנו ישבנו גם עם מי שהיה שר הפנים וגם עם יושקה פישר, וזה היה מאוד מעניין.
מרינה סולודקין: אני מבינה שיש מחקר השוואתי.
מרינה סולודקין: דבר נוסף, ודאי שאני מופתעת שההבדלים בין הנתונים הם בעשרות אחוזים, זה לא נכון, אבל ממה שאני שומעת אז יש לנו גם בארץ בעיה אם אנחנו שמענו כאן שאחוז הנשירה הוא 25% בתוך הנוער העולה ואחוז הפשיעה 22% זה מהמשטרה.
מרינה סולודקין: אני נדה
מרינה סולודקין: מתי גם מהנתונים האלה כי כחברת כנסת שעובדת עם פניות ציבור ועושה כל שבוע קבלת ציבור, אני לא רואה שיש בעיה כזאת, הופתעתי קצת, כאן אני שומעת מנציגים של משרד החינוך שאחוז הנשירה 10, 12 ו 15 אחוז.
מרינה סולודקין: דבר שני המחקר הזה בבחינה עם הגודל של הפשיעה הרוסית בתוך הנוער, זה מחקר שנותן לנו דברים אחרים לגמרי, אני חושבת שמאוד חשוב, אני מאוד משבחת את זה שכאן כתוב שקודם כל הנוער העולה הוא באולפן, זה מה שאנחנו רואים, שיש קונפליקט עדתי בבתי ספר ויש קשיי קליטה בין הוותיקים והעולים ונוער סובל מיחס של ילדים בבתי ספר ומאוים ומפחד, זאת הנורה האדומה בשבילנו מכל המחקר הזה, מה שאנחנו צריכים להתייחס במסקנות הוועדה.
מרינה סולודקין: אני נאמתי בכנס ארצי של יועצים חינוכיים של משרד החינוך ואמרתי שיועצים חינוכיים לא צריכים להתעלם שיש קונפליקט בבתי הספר, הם אנשי מקצוע והתפקיד שלהם לעזור להתמודד עם האתגר הזה שיש במדינה שלנו.
מרינה סולודקין: דבר שני שגם ראיתי במחקר, וזה מאוד חשוב, אחוז של המשפחות חד הוריות כי בעיות במשפחות האלה ויש סכנה לעבריינות שילדים לא נקלטים בצורה מסודרת, וכאן נשאלת שאלה, שאני ואת ואחרים, אז מה עושים למשפחות חד הוריות במדיניות הכלכלית ומה עשו בשנים האחרונות, ולמה לא הצבעתי בעד התפקיד, כשאמרתי, חבר'ה משפחות חד הוריות שלנו זה פי כמה גרוע ממשפחות חד הוריות ישראליות, בגלל שהם בכלל לא מבוססים, וגם חוקי המדבר, שנים הראשונות הם קריטיות, אנחנו שומעים כמה שעות של שיעורי שפה יש בשבוע, אז עושים את הכל כדי שהשסע והניתוק יהיה יותר גדול, פחות משעתיים, שעה של שפה, אנחנו צריכים להסיק מסקנות, אפילו לחזור למצב הקודם ואפילו לקדם את כל העניין של יעוץ חינוכי, מדריכים שעות של שפה, זה מאוד חשוב.
קולט אביטל: תודה רבה, אני רוצה באמת מעכשיו בכמה זמן שנותר לנו, להעביר את הדיון לפסים יותר מעשיים.
קולט אביטל: אם אנחנו מסכימים עם נתון זה או אחר סטטיסטי, אם הוא מייצג מאה אחוז את התמונה, אנחנו יודעים מה הקשיים כאלה, ושלא תמיד כל הסטטיסטיקות הן נכונות במאה אחוז אבל אותנו מדאיגה התופעה בשני היבטים, קודם כל משום שהיא מראה על העדר קליטה של אנשים, על תחושות קשות, על זרות על ניתוק, אני לא יכולה אלא לחזור על המילה שאמרתי בתחילת הדיון על כשל שלנו כמערכת וכחברה להכניס את הילדים האלה לפסים הנכונים והיא מדאיגה אותי גם לגבי מה זה אומר לגבי העתיד כמו שאמר פרופסור נודלמן, זה הדור הבא.
קולט אביטל: אם זאת נורה אדומה אז זו נורה אדומה, אז צריך לבוא ולראות ואנחנו לא פעם ראשונה דנים איך מתייחסים לתופעה הזאת ואיזה משאבים קצת יותר מערכתיים אנחנו מגייסים לעניין הזה, בחדר הסמוך עדיין דנים במסקנות דו"ח דברת ואני מניחה שכולנו מברכים על זה, אני לא קראתי את כולו ואני מבינה שזה רק חלק ראשון ואני חושבת שחלק מאוד ניכר מהמסקנות של הדו"ח הזה היה צריך גם להקדיש לנושא של קליטת ילדים עולים בארץ כי את המערכת באמת צריך לתגבר ובצורה רצינית, הייתי רוצה אם ניתן בקצרה שלפחות שני אנשים יתייחסו לאיך הם נערכים למצב הזה בצורה מערכתית, משרד החינוך, אני מאוד אבקש ממך, אודי בהט, לתת לנו איזושהי תמונה מה אתם עושים מעכשיו והלאה ואולי אני אבקש משרה כהן במשרד הקליטה כי אני חושבת שהעניין המשפחתי יש לו גם השלכות, אודי כמה דקות ואחריך עוד כמה דוברים.
אודי בהט: אני קודם כל רוצה להתנצל, האגף שעובד במשרד החינוך בנושא הזה הוא אגף שפ"י, לצערי אין בו---
קולט אביטל: אגף שפ"י?
אודי בהט: כן, שרות פסיכולוגי.
אודי בהט: גם מניעת אלימות, גם סמים ואלכוהול, כל התחומים האלה.
אודי בהט: אגף שפי הוא זה שאמון על הפונקציה המקצועית של משרד החינוך בכל המערכת ואני אומר עד עכשיו לא היו באמת תופעות ייחודיות.
קולט אביטל: אבל יש לכם איזה משא ומתן בין שני האגפים לראות איך אתם מטפלים הלאה?
אודי בהט: לא היה עניין להוציא את העולים מהקליטה, הטיפול היה פרטני, אלא שבמסגרת התוכניות המערכתיות שקיימות זאת הייתה הכניסה, ואף על פי כן גם בעקבות אחת הישיבות שהיו כאן בוועדה בהקשר הזה וגם בעקבות ועדה בין משרדית עם משרד הקליטה, אנחנו פועלים היום בשני המשורים, דוברי מחלקת אדבה במשרד החינוך לעניין הזה, ואנחנו התחלנו לעסוק בהסבה ובהתאמה של התוכנית הזאת---
קולט אביטל: אגב, חילופי דוברי, ישנו גם מושג שמדבר על חילופי נשים או רק על חילופי דוברי?
אודי בהט: במקרה הזה מדובר על נשים אבל חילופי דוברי זה במירכאות.
אודי בהט: התחלנו לדבר על התאמה והסבה החל ברמת התרגום וכלה בהתאמה יותר משמעותית של טכנולוגיות והקצבנו לזה תקציב מתקציב 2004 לעניין הזה, זה בתוך המשרד מחוץ למשרד גם עם המדענית הראשית של משרד הקליטה, גם עם מנהלת של משרד הקליטה בתוכנית הרווחה, עם חנוך צמיר וצוות משותף שעוסק בנושא הזה בייחוד בקטע של מעורבות שלנו עם ההורים, הייתה כבר סדנא אחת שמשרד הקליטה יזם, אנחנו יותר פעילים בהפעלת המשפחות בקהילה.
קולט אביטל: אפשר לדעת למי מכוונות הסדנאות חוץ מהעשרה עצמית?
אודי בהט: להורים.
אודי בהט: רק מילה אחת לגבי הנשירה, רציתי לומר אני שמעתי את מה שאמרה כאן לינה, אני מוכרח לומר מהנתונים שיש לי, משהו בסביבת 5-6%---
קולט אביטל: דוקטור מש שבא מחיפה כדי להיות איתנו, צריך להיפרד מאיתנו אז אנחנו בשמכם ובשמי ובשם הצופים בבית, אני רוצה להודות לך ואני מקווה שנראה גם את המשכו של הדו"ח הזה ובוודאי אני מצטרפת לחברת הכנסת סולודקין על ההשוואה למה שקורה בגרמניה חשובה לנו בהרבה מישורים, תודה רבה לך.
גוסטבו מש: תודה.
יגאל יאסינוב: אני רוצה להוסיף, חשוב לי שפרופסור מש ישמע את זה ואני רוצה שגם כולם ישמעו, שבגרמניה מתקרבים בחירות ויש שם כוח פוליטי שרוצה להוכיח שקליטת יוצאי רוסיה בגרמניה לא נכשלה באחוזי פשע בדיוק כמו שבישראל, וזה רציתי שהוא ידע שאנחנו גם שמענו ואנחנו גם כן יודעים מה עומד אחרי הסקר הזה.
קולט אביטל: אני מקווה שאתה תסיק את המסקנות גם לגבי המפלגה שלך, שתדאג קצת יותר לעולים---
יגאל יאסינוב: המפלגה שלי הכי טובה ודואגת לעולים---
קולט אביטל: תודה רבה, אודי בהט בבקשה תשלים.
אודי בהט: אמרתי שישנם סוגים של מדידות נשירה והתהליך שכל ילד רביעי נושר---
קולט אביטל: הוא לא אמר שכל ילד רביעי נושר, הוא אמר משהו אחר שכל ילד רביעי קורבן לאלימות.
אודי בהט: לא דיברתי על מה שהוא אמר, אז אני יודע מברורים שאני עשיתי ישנה נשירה של בין חמישה אחוז בכלל הנוער ובין שישה וחצי במקרים קיצונים בנוער עולה, זהו הפער וישנה ירדה בנשירה, ומספרים האלה של 16% או 25% זה סוגי מדידה אחרים לגמרי וצריך פעם אולי להקדיש לזה זמן כדי להבין, כי בהתאם למה שמודדים גם מקבלים את התוצאות.
אודי בהט: לא מתוך אינטרסים אלא למשל אם ילד עבר למערכת של חינוך מורכב הוא נחשב לנושר או לא, אם ילד שידרג את מעמדו האם הוא נושר או לא---
קולט אביטל: אודי, אנחנו הקדשנו לנושא הזה שתי ישיבות ואם זה הפרש של אחוז אחד למעלה או למטה זה משמעותי, אבל אני חושבת שמה שמשמעותי זה עצם הנשירה, זה עצם חוסר היכולת שלנו להתמודד בצורה מערכתית לצרכים המיוחדים של הילדים האלה שמצד אחד, לא מספיקים לקלוט את העברית לא מבינים מה שקורה סביבם אנחנו רוצים ילמדו עברית, אנחנו לא מספיק מקלים עליהם אני חושבת שצריך להתמודד עם התופעה ולא עם האחוזים, אם זה אחוז אחד יותר או אחוז אחד פחות זה ישנה בסופו של משחק אבל התופעה עצמה מדאיגה.
קולט אביטל: עכשיו אם יותר לי אולי להגיד ולעשות פה פרומו, בשבוע שעבר הייתי בקריית ביאליק והלכתי לראות בית ספר, מוסד שקולט ילדים כאלה נושרים והם לומדים מקצועות של אחיות סיעודיות ומקצועות שקשורים לסיעוד של קשישים, אני ראיתי שם, כיוון שההשקעה היא אינדיווידואלית בכל אחד וכיוון שניתנת להם שימת לב, אני ראיתי תוצאות מדהימות והילדים האלה קיבלו חזרה כבוד עצמי.
קולט אביטל: רובם דרך אגב מגיעים או ממשפחות חד הוריות או יתומים לגמרי, משקיעים בהם יש תוצאות, משמע שניתן לעשות את זה אז זה המסר שאנחנו כולנו צריכים לקבל פה, עובדה, בית ספר עם מאה אחוז הצלחות אז אפשר לעשות את זה גם במשאבים קטנים.
קולט אביטל: הממשלה לא כל כך עוזרת למוסד הזה.
יגאל יאסינוב: כאילו שממשלת עבודה הייתה עוזרת---
קולט אביטל: תעזוב את זה, אנחנו לא דנים עכשיו בעבודה---
אודי בהט: אני מסכים במאה אחוז, הם נאבקים בתוך המשרד למצוא עוד שעות ועוד שעות ואין לנו וויכוח זה עדיין לא מספיק.
אודי בהט: אני רוצה להשתחרר מהעניין של שעה לילד, שעה לילד זה מדד של מה בית הספר מקבל עבור ילד עולה, זה לא מה שילד עולה מקבל מבית הספר, שעה לילד זה סולם שלוקח בחשבון שיש בבית הספר יותר מעולה אחד, יש בבית הספר שלושים, ארבעים אולי שלוש מאות עולים ואז פתאום יש לנו שלוש מאות שעות, זה הופך להיות מעגל של שעות, ילד אחד לא מקבל שעה אחת אלא אם כן הוא עולה אחד בודד בבית הספר שזאת מציאות שיש לטפל בה וגם זה מתחיל מחמש שעות.
שרה כהן: המשרד נערך בחודשים האחרונים למינוף של תוכנית שהיא כוללנית יותר ומתייחסת לרכיבים נוספים מעבר למה שנעשו על פה על ידי המשרד, לצורך כך הוקצו בתוך המשרד תקציבים נוספים שהם על בסיס הקצאות ייעודיות מתוך תקציבי המשרד עצמו והמידה בהחלט נחושה שהתקציבים בנושא הזה לא יקוצצו בחודשים האחרונים.
שרה כהן: התוכנית שכרגע אנחנו יוצרים, שהיא בהחלט תוכנית כוללנית מתייחסת לשורה המלצות שבאו ממחקרים שפורסמו גם בעת האחרונה וגם משיח שקוים גם עם אנשי מקצוע וגם עם נציגים מתוך האוכלוסייה של העולים עצמם ובניהם גם נציגי הקואליציה השותפים בהחלט, קואליציית הארגונים של הנוער העולה בסיכון ובהחלט חומרים נוספים מעבר למחקר של דוקטור מש, יש את המחקר של דוקטור אבלשטיין שנעשה באמצאותינו עם הרשות למלחמה בסמים בנושא של נוער יוצא אתיופיה, יש את המחקר שנעשה פה בכנסת בנושא של נשירה, יש את המחקר האחרון שנעשה על ידי פרופסור אמיר ואורויל גם בנושא של דפוסי בקרב נוער מהגר.
שרה כהן: את כל הדברים האלה אנחנו בהחלט יישמנו ודלינו מתוך כל הדברים את אותם רכיבים מרכזיים ובהתייחס אליהם בנינו שורה של תוכניות שמתייחסות לאותם תחומי סיום.
שרה כהן: תוכנית כרגע למניעת שימוש בסמים בקרב הורים ומתבגרים בשבעה ישובים לעולי אתיופיה וליוצאי חבר העמים בשיתוף עם הרשות למלחמה בסמים מלווה במחקר הערכה, תוכנית למניעת שימוש באלכוהול בשיתוף עמותת "אפשר" בעשרים ישובים לעולי חבר העמים ויוצאי אתיופיה, תוכנית בנושא סיכויים, תוכנית נוער "מסיכון לסיכוי" שכרגע פועלת בארבעה ישובים ומתוכה אני רוצה לציין את התוכנית של "ליווי לנוער עולה עובר חוק" שנעשית בשיתוף עם שרות מבחן לנוער ומשטרת ישראל שבכל התוכניות אנשי מקצוע דוברי שפה, שפת הנער ומשפחתו, בתוכנית הזאת של "ליווי נוער עולה עובר חוק" מלווה הנער ומשפחתו החל מן העבירה הראשונה תוך התייחסות, השוטר במשטרה מזעיק את אותו מלווה שהוא איש מקצוע, והוא מלווה את הנער ואת המשפחה כולל גם הכנסה של הנער למסגרות של תוכניות נורמטיביות כדי לנתב בעצם את האנרגיות לכיוונים שהם יותר נורמטיביים.
קולט אביטל: יש לכם איזשהו אינדיקאטור על התחלה של תוצאות?
שבאותם ישובים: המשמעות היא להיכנס באותו שלב למניעה או בעצם חזרה או קיבוע של ההתנהגות העבריינית, כשההורה מבחינתנו בדגש ראשוני.
שבאותם ישובים: זאת אומרת, ההורה לא יודע אחרי ארבע או חמש עבירות, אלא הוא יודע כיוון שיש מישהו שמחזר אחרי אותו ילד ואחר כל המעגלים שהם רלוונטיים לאותו הילד, בבית הספר, בכל מקום ומקום בעצם שהילד קשור איתו, יש מישהו שהילד הוא במוקד, המשמעות היא כאן שהנער והמשפחה במוקד.
שבאותם ישובים: התוכנית הזאת הולכת להיות כרגע מורחבת, היא עברה וועדת מכרזים והולכת להיות מורחבת בעשרה ישובים נוספים---
קולט אביטל: אני מבינה שהתוכנית הזאת תפעיל כמה גורמים שאת גם לא ציינת אותה למשל הג'ויינט אם אני לא טועה.
שרה כהן: לא.
קולט אביטל: "מסיכון לסיכוי" זה לא הג'ויינט.
שרה כהן: "עמותת אשלים" שותפה ברבע התוכנית, שלושת רבעי האחרים זה משרדי הממשלה.
שרה כהן: המשמעות היא, שיש כאן כסף ממשלתי שהוא הכסף המרכזי בטיפוח של התוכנית.
קולט אביטל: מה התקציב עכשיו, ואם אתם הולכים להרחיב את זה מה המשמעות התקציבית?
שרה כהן: התקציב של "מסיכון לסיכוי" בכל ישוב הוא קרוב למיליון שקל לישוב לשנה, ארבע ישובים.
שרה כהן: התוכנית של "סיכויים" שהיום הולכת על בסיס תקציב של משרד הקליטה בשיתוף עם עמותת "ידידים" שהיא הגורם המבצע בארבעת יישובי "מסיכון לסיכוי" וכרגע אנחנו הולכים להרחיב את התוכנית של "ליווי נוער עולה עובר חוק" בעשרה ישובים נוספים שהם מבחינת המידע---
קולט אביטל: שזה אומר עוד עשרה מיליון?
שרה כהן: לא, רק הרכיב של "נוער עולה עובר חוק", התוכנית "מסיכון לסיכוי" עוסקת במספר משורי התערבות לקבוצה של כחמש מאות בני נוער בישוב על כלל תחומי הסיכון של הנוער, בניהם הנושא של השפה העברית, נערות, עבודה עם הורים, זאת אומרת כל ישוב עם אותן נקודות שהן קריטיות שבאותו ישוב והקמה ופיתוח של בתים חמים כמענה לשעות הפנאי.
שרה כהן: זאת אומרת, הראיה כאן היא הוליסטית יישובית, מתוך התוכנית הזאת שאחד הרכיבים שלה זה "ליווי נוער עולה עובר חוק" אנחנו כבר ראינו תוצרים משמעותיים אפילו בלי שיש לנו עדיין את תוצאות מחקר ההערכה, כי התוכנית מלווה במחקר הערכה על ידיי ברוגוויל.
שרה כהן: אנחנו כבר ראינו שיש תוצרים, זאת אומרת שפשוט זה עובד, יש יותר בני נוער שמביאים למישהו שמתייחס לצרכים שלהם ואנחנו הולכים להרחיב את זה מתקציבים של משרד הקליטה בעשרה ישובים נוספים שנבחרו על בסיס מידע שהגיעה משרות מבחן לנוער והמשטרה כישובים שיש בהם שיעור פשיעה של נוער עולה מכלל הפשיעה באותו ישוב.
שרה כהן: זאת התוכנית שכרגע עברה שלב של ועדת מכרזים אצלנו והיא יוצאת לדרך.
שרה כהן: התוכנית הנוספת שאנחנו כרגע יוצאים איתה יחד עם "אשלים" ומשרד הרווחה, השרות לנערה, זה שדרוג כוללני של כל הטיפול של נערות עולות באזור הדרום, הנערות מבחינת כל המומחים, ההתייחסות אליהן כאל מגדר שמחייב התייחסות ייחודית כי הסיכון אצלן הוא סיכון אחר, הן פחות מבצעות פשיעה חיצונית, הן בעיקר גורמות את הנזק לעצמן וחשופות יותר להזנחה ולניצול ואנחנו הולכים לעשות כרגע מהלך משמעותי של כל אזור הדרום בשדרוג העבודה שם.
שרה כהן: התוכניות הנוספות כמו שאודי גם ציין, בכל אורך התוכניות הנושא של ההורים הוא כלול בפנים, זאת אומרת המשמעות היא כאן שההורים נחשבים כקהל יעד בהתערבות בנוסף לבני הנוער, זה לא רק בני הנוער אלא כל המשמעות של ההורים כמערכת תמיכה, הלכידות המשפחתית הם מבחינתנו אלה שמנחים את כל הפעולה, ואנחנו יוצאים כרגע גם עם הרשות למלחמה בסמים בסדנא שתיתן מיומנויות למנחי קבוצות הורים בתחום של הסמים זאת תוכנית הכשרה שיוצאת לדרך בשבוע הבא, בנוסף לאותה הכשרה המנחים יצטרכו לעבוד עם קבוצות הורים בנושא של סמים.
קולט אביטל: מה שביקשתי, ואני מבקשת אם את יכולה בכל זאת לתת לנו תשובה, שאלתי פעמיים ואני חוזרת על שאלתי בפעם השלישית, מה התקציבים שעומדים כרגע לרשותכם, מה זה אומר מבחינה תקציבית להתמודד עם התופעה הזאת, אם אתם מגבילים את התוכנית לעוד עשרה ישובים כמה זה צריך לעלות עוד, מה זה אומר, כי גם אנחנו בסך הכול כחברי כנסת מעוניינים להבין את ההשלכות ומה צריך לעשות כדי לאפשר את התוכנית הזאת?
קולט אביטל: ולא בכדי אני שואלת, לכן בפעם השלישית אני מבקשת להתייחס לזה, אם יש לך תשובות, אם אין לך תשובות גם נבין.
שרה כהן: עלות של תוכנית כוללנית של ישוב זה כמיליון שקל, אני אמרתי את זה גם קודם, כמיליון שקל לישוב לתוכנית של "מסיכון לסיכוי".
שרה כהן: משרד הקליטה היום הקצה מתקציביו הוא תוספת של שישה מיליון שקל נוספים מעבר למה שניתן עד כה לתוכניות שהרגע ציינתי אותן, השישה מיליון זה מתקציבים ישירים של המשרד לשורה של תוכניות והם גם יצרו---
קולט אביטל: אני שואלת שאלה ממוקדת, עכשיו בפעם הרביעית, אנא בטובך להערכתכם כדי לטפל בתופעה הזאת בצורה ראויה ומתאימה---
שרה כהן: את רוצה שאני אשלוף מספר, אני לא מבינה את השאלה שלך, הריי אני יכולה להציע לך תוכנית וגם הצעתי תוכנית שמדברת על 40 מיליון שקל, מישהו ייתן לי כאן 40 מיליון שקל, אני הצעתי כשבניתי את התוכנית והגשתי את הרציונל, בניתי תוכנית של 40 מליון שקל, מישהו נתן לי תקציב כזה להתמודדות מערכתית כוללנית, אז אנחנו מנסים כרגע, אז אני אומרת לך כדי להביא לתפנית משמעותית, אם אנחנו רוצים באמת ליצור משהו שיש לו משמעות מעבר לאותן תוכניות שכרגע נעשות ומעבר למה שניתן כרגע על ידי משרדים אחרים, אנחנו חושבים שב 40 מיליון שקל אפשר להתייחס למרכיבים שונים שיכולים להפחית את הסיכון בקרב הנוער העולה.
קולט אביטל: תודה רבה, קיבלנו את התשובה לה ציפינו, צריך להבין גם מה הם הכלים וכמה זה עולה.
אלי זרחין: חבל שאודי יצא, כי דווקא אנחנו כאנשים שעובדים בשטח אחד מהדברים הבולטים שחשוב לעשות זה לאפשר לילד עולה ליצור קשר עם מישהו במערכת החינוך בשנה שנתיים הראשונות בארץ, בסקר שאנחנו עשינו בעבודה בשטח בשלוש מאות נערים ששאלנו, פחות מ 10% היה להם בבית הספר מישהו בשנה הראשונה שהם ידעו בשפת האם שלהם לפנות אליו, משרד החינוך פתח עכשיו בעזרת הוועדה הנכבדה הזאת, תוכנית הכשרת יועצים חינוכיים בקרב עולים, משרד הקליטה מכשיר עובדים סוציאלים בבאר שבע, אני חושב שזה בדיוק הדוגמה, אני חושב שמחלקת קידום הנוער במשרד החינוך הוא הגוף היחיד שמזמן לקח את זה לתשומת ליבו וב- 1993 מפעיל אנשים לילדים נושרים ונערים בסיכון.
אלי זרחין: אני חושב שאותן תוכניות שדיברו כאן, מאוד חשוב שיהיה מישהו שבא מקרב העולים, איש מקצוע שיכול להכשיר את צוות ההוראה בבית הספר, היום אין את זה, יכול להיות שזה אחד הפתרונות.
קולט אביטל: אבל פה אנחנו מדברים מצד אחד על סיבה שילדים נושרים מבתי ספר, אנחנו מדברים על מה קורה להם ברחוב, אנחנו מדברים על זה שההורים לא יכולים להתמודד עם התופעה, ולכן הפתרונות שמוצעים כרגע על ידי שרה כהן הם הרבה יותר, כמו שהיא קוראת לזה, הוליסטיים וזה בדיוק כך צריך להיות.
מילנה אבז: כמו שאמרתי, הנושא של עבריינות נוער הוא אחד הנושאים המשמעותיים שלנו ואנחנו שמים דגש על הנושא הטיפולי השיקומי, לשם כך אנחנו יצרנו שיתוף פעולה גם עם שרות מבחן נוער וגם עם משרד הקליטה והקמנו איזה שהוא צוות חשיבה כדי לחשוב ביחד איך בתוך המערכת ניתן להתמודד עם הנושא של אחוזים כל כך גבוהים של נוער עולה בשרות מבחן, הבנו שיש אחוזים אסטרונומים, לדוגמה ברמה ארצית 25% מטופלים של שרות מבחן, יש ישובים שבהם זה בין 40% ל 50% לדוגמה "ליפתא", מוסד יחיד בארץ לגמילה למתבגרים, יש שם משהו כמו 80% של נוער עולה ואף איש מקצוע טיפולי דובר השפה ואני חושבת שאנחנו פה צריכים לשים לב גם להיבט הציבורי השיקומי ששם בלי החיבור לאיש מקצוע שמבין את הקונטקסט ואת המנטאליות ואת השפה התרבותית, הטיפול הרבה פחות אפקטיבי.
מילנה אבז: אני חושבת שאחד הפתרונות האפשריים שניתן לקדם בעזרת הכנסת זה לקדם את הקליטה שתיתן איזה פרופורציה לאחוז הצרכים שזה אחוז מאוד גדול של מטופלים עולים ויש מקומות שבהם זה 70, 80,50 אחוז---
קולט אביטל: למה את חושבת שזה צריך לעבור בחקיקה?
מילנה אבז: אני חושבת שזה אולי ייתן פתרון לטווח ארוך, שכל מקום שיש בו לדוגמה מעל 25% מטופלים מקבוצה לאומית ולא משנה אם זה ערבי, רוסי או ספרדי, שיהיה איזה שהוא חוק שיחייב שיהיה לפחות איש טיפול אחד דובר השפה---
מרינה סולודקין: לא נותנים את החוקים האלה, אני ניסיתי בנושא של משטרה---
אתי כהן: אנחנו הקמנו וועדה בנושא של שוטרים, יוצאי חבר העמים ויוצאי אתיופיה---
מרינה סולודקין: את יודעת שאנחנו דנים בנושא הזה כבר שמונה שנים ועכשיו אתם הקמתם ועדה---
קולט אביטל: טוב, גם זה לטובה, אבל אני אראה לך את המכתב שקיבלתי מהשר צחי הנגבי שהתשובות שלו וודאי רחוקות מלספק---
מיכאל גינקר: לצערי, בשנים האחרונות דיברנו על צמצום הקליטה וצמצום תקציבים.
מיכאל גינקר: למה זה חשוב בהקשר הזה?
מיכאל גינקר: דוגמה מאוד פשוטה רשת מתנסים שמסוגלת להפעיל כל מסגרות עבור נוער עולה, מועדוני נוער עולה ודברים כאלו מסוגלת לספק בשעות הפנאי ל- 30 נערים, רשת המתנסים היא רשת ארצית.
מיכאל גינקר: מרבית הרשויות נמצאות היום במקום קרוב לפשיטת רגל, אז הרשות משאירה את הנערים להסתובב ברחובות.
מרינה סולודקין: אני חושבת שמר גינקר צודק ואנחנו צריכים וחייבים לעשות ישיבה לגבי מה שקורה בשלטון המקומי כי סוגרים את כל המחלקות והאגפים של עליה וקליטה ומפסיקים לממן התעוררות שקיימת ואני חושבת שזו תהיה מכה נוספת.
אולגה שיפרין: אני עובדת 16 שנים בשטח עם נוער עולה וגם אני מרכזת נושא סמים, טיפול בנגעי סמים, קודם אני רוצה לחזק את מה שאמרה מרינה לגבי משפחות חד הוריות, שרוב המטופלים באים ממשפחות אלה.
אולגה שיפרין: אני מטפלת גם בנערים, לצערי רב בחורים שעלו עם משפחתם לפני 13 שנים ואלה שרק הגיעו, יש גם דור אחד שיותר בעייתי שלדעתי נפל בין הכיסאות אפרופו לגבי זהות ישראלית, שאין להם זהות ישראלית ולא זהות רוסית אין להם בסיס בכלל---
קולט אביטל: אני מבקשת בשלב הזה הצעות.
אולגה שיפרין: מה שאנחנו עושים בשטח, יש לנו מועדונים בשכונות עם עובדים, מדריכים דוברי רוסית שאנחנו בעצם בונים תוכנית שנותנת אפשרות גם פיזי גם נפשי להיות בתוך המועדון הזה ולהתעסק בדברים שמעניינים אותם עם אנשי מקצוע, זאת אומרת הם מקבלים גם טיפול פרטני שקשור לליווי בבית ספר, ואצלנו יש דבר שבעיניי הוא מאוד חשוב, מרכז למידה בו נותנים שיעורים פרטיים בנוסף למה שיש בבית הספר ואני רואה תוצאות בשטח שמחזיקים את הנערים בבית הספר.
אולגה שיפרין: אני עובדת בירושלים, מה שמעניין נוער בגיל ההתבגרות זה התיאטרון, שיש עכשיו תיאטרון מיקרו בעיר שיצא ממועדון שלנו שהם עצמאים היום ואני חושבת שצריך לתת גם לזה תשומת לב, לאן הם הגיעו ואין להם שום עזרה מבחינה כספית.
קולט אביטל: באיזו שפה התיאטרון?
אולגה שיפרין: השפה היא עברית.
אולגה שיפרין: אני עובדת בדרום העיר, בגילה שזה מוסיקאים, יש תוכניות שקשורות, זאת אומרת תוכניות מאוד יצירתיות---
קולט אביטל: אם הם מתמקדים בתחומים שמעניינים אותם, גם הם יכולים להצטיין בהם.
אולגה שיפרין: להצטיין ולהגיד לחברה הישראלית, תראו אנחנו לא רק מסכנים יש לנו גם מה לתת לחברה, יש גם התערבות מאוד חשובה---
קולט אביטל: אני מבקשת לקצר כי אנחנו הולכים לסיים.
אולגה שיפרין: אני רציתי לדבר על התערבות משפחתית שזה דבר מאוד חשוב זה מה שאנחנו עושים ולמשל קבוצת הורים, יש ילדים שמשתמשים בסמים אז אנחנו עושים קבוצות הורים ברוסית כי זה דבר מאוד חשוב, לא כולם יכולים להיכנס לקבוצה בעברית.
אולגה שיפרין: אני רוצה להגיד שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה מאוד חזק עם קבוצה מבחן, עם מפגשי עיון בירושלים, זאת אומרת הליווי בכל תהליך הגמילה, השיקום והכול.
אולגה שיפרין: אני רק רוצה להגיד שאין מספיק כוח אדם---
קולט אביטל: את יכולה, רק כדי שנבין את התופעה, כי אתם עובדים בקשת מאוד רחבה, בכמה אנשים אתם מטפלים, מה מספר כוח האדם שעומד לרשותך וכמה את צריכה עוד?
אולגה שיפרין: אני אחראית על דרום העיר, אני עובדת בגילה, אני העובדת היחידה בגילה, הפרטנרית שלי הצעירה שהגיעה עכשיו היא עובדת בתלפיות מזרח, פת ויש שם מאה ילדים שזקוקים לעזרה, מאה שאנחנו יודעים עליהם והגיעו.
אולגה שיפרין: ושימוש בסמים בצורה דרסטית, והם מתחברים, וזאת תופעה מאוד קשה, ובן אדם אחד לא יכול לתת מענה לכולם, המשפחות זקוקות לעזרה---
קולט אביטל: אנחנו פשוט חייבים לסיים את הישיבה הזאת ובכל זאת רצינו לקבל תמונה של איך מתמודדים, מה חסר למערכת, מה צריך בכדי לתגבר את המערכת, זה מה שכרגע מטריד אותנו, אם את רוצה להוסיף משהו בקצרה בלי להיכנס שוב פעם לכל הנושאים.
רחל שפירו: אני דוקטור רחל שפירו, אני רוצה רק לשים דגש על כמה דברים, קודם כל אני רוצה להגיד שמאוד חשוב לעבוד עם ילדים אחרי בית הספר כשהם בחוץ, זה חשוב מאוד שרק עכשיו התחילו לעשות מועדונים במקומות שיש הרבה עולים.
רחל שפירו: אבל, טוב מאוד שאת שואלת מה יחס העובדים לעומת הילדים.
רחל שפירו: בלוד לדוגמה, יש שכונה חדשה שם יש 20 אלף איש מהם 75% הם עולים חדשים יש מועדון לקידום נוער שאני עובדת איתם, אני היחידה שעובדת איתם וגם דוברת רוסית ויש חמישים מטופלים שהם מנותקים והם בסיכון, ובמקום הזה זה מעט מאוד.
רחל שפירו: אני רוצה לתת דוגמה, בעריית לוד, בשירות הפסיכולוגי לפני שנתיים הייתה ישיבה ומתוך 18 עובדי שרות פסיכולוגי אף אחד שם לא דיבר רוסית וזאת הייתה בעיה גדולה ---
קולט אביטל: מה אחוז העלייה?
רחל שפירו: יותר משלושים.
רחל שפירו: אני רוצה להגיד שלפני כמה שנים במשרד החינוך התחילו פרויקט מנהיגות והתחילו לעשות את הפרויקט עם ילדים בסיכון בקשר למנהיגות שהם לא ידעו מה המשמעות של המילה מנהיגות.
רחל שפירו: ועכשיו ילדים כאלה שהתחילו ולא ידעו מה זאת דמוקרטיה או מנהיגות בכלל, הם עכשיו עושים פרויקטים בשביל הקהילה, זה חשוב מאוד.
קולט אביטל: תודה רבה, גברתי משדרות ואחר כך אנחנו מסכמים.
ליזי אלזירוב: אנחנו מפעילים מזה כחמש שנים תוכנית למניעת נשירה ---
קולט אביטל: אבל זה שמקורות ההכנסה הם פרטיים ולא ממשלתיים.
ליזי אלזירוב: שותפים שם גם הג'וינט, משרד הקליטה ויש שם גם מקורות שאנחנו נעזרים בהם ואנחנו בעצם דו משאביים.
ליזי אלזירוב: מתוך ראיה כוללת שהילד הוא לא מקור הבעיה והוא לא הבעיה והוא בעצם מה שקורה עם המשפחה, עם הסביבה עם כל הנושא.
ליזי אלזירוב: חשוב מאוד להגיד שהילדים, הנוער, סובלים מסטיגמות, מדימוי עצמי מאוד ירוד ומה שאנחנו עוזרים לנוער זה בעצם לחזק את הדימוי העצמי על ידי פסיכולוגים, על ידי מדריכים שמחציתם וותיקים ומחציתם עולים, שבעצמם סטודנטים---
קולט אביטל: האם בשדרות אתם הגורם היחידי שפועל או שיש גם גורמים של משרד הקליטה או העירייה?
ליזי אלזירוב: יש כמה תוכניות ואנחנו עובדים עם ילדים, אנחנו יושבים בוועדות עירוניות, לנו יש 50% עולים בכלל בישוב שקלטנו משנות ה- 90 _ _ _.
קולט אביטל: יש שם גם יופי של דיור בשדרות.
ליזי אלזירוב: מה שבאמת רציתי להגיד, כאשר הילד מקבל את תשומת הלב את היחס את זה שהוא כן יכול, וילד מראה כמה הוא מצטיין במתמטיקה, וזה דברים שהוא באמת יכול להוכיח, הוא בכיתה כבר הופך כמישהו שנשמע כמישהו שכן יכול לקדם ולעזור לילדים הוותיקים שפחות טובים ממנו במתמטיקה וזה גם עוזר לו גם בשפה ובכישורים נוספים.
ליזי אלזירוב: רק לציין שבאמת עכשיו אספנו ציונים של ילדים לקראת סוף שנה, וללא יוצא מן הכלל כל ילד שיפר גם את הציון שלו בכיתה גם בתחום החברתי לפחות בציון עד שתיים כלפי מעלה.
קולט אביטל: תודה רבה, סוניה בבקשה.
סוניה מיכאלי: מה שחסר היום זה באמת עניין המשאבים, אנחנו שומעים על הרבה תוכניות אני מכירה אישית הרבה מהתוכניות ואני מבקשת אם זה נראה לך, לעשות לא רק עיגון משאבים מבחינת הכסף, עיגון משאבים מבחינת תוכניות איכותיות שיש כבר תוצאות ולקחת אותם, כי כל פעם, כל מחקר וכל סקר אנחנו בודקים משהו חדש, רצים קדימה.
סוניה מיכאלי: אנחנו נמצאים בתום 14 שנה אחרי קליטת עלייה גדולה ואני חושבת שהתוכניות הנכונות, אנחנו רואים תוצאות קידום נוער, אין ספק פרסונה שמקדמת את הנושא, פרסונה שמלווה את הנושא, היא קובעת גם את התוצאות, ולא במקרה כאן דובר על דוברי רוסית ועל אנשים שהם חסרי ניסיון ובעלי ניסיון, זה אחד מהמסקנות שמאוד הייתי רוצה שתסכימי לקבל.
סוניה מיכאלי: אנחנו מדברים על נשירה, על נוער בסיכון ואנחנו נמצאים במצב של קטסטרופה ואנחנו מאבדים דור מסוים ויחד עם זאת אני מבקשת לשים לב, יש מצב שבמגיפה מטפלים בבריאים כי ברגע שאנחנו עכשיו נרתמים כולם לטפל בנשירה אנחנו עוזבים את הבריאים, לא דיברנו היום על הבריאים ואני חוזרת ומאוד מבקשת, במשפט אחד, המלצה לשרות פסיכולוגי יוצא משרד החינוך, דובר רוסית אחראי על תוכניות מניעה, מעורבות התערבות בקרב דוברי רוסית, כולל קרי, משפחה, מערכת חינוך, ילד, תודה רבה.
קולט אביטל: הייתי רוצה על דעת כולנו לסכם את הדיון הזה בכמה משפטים, אין ספק שהבעיה קיימת אנחנו יכולים להתווכח על המימדים שלה, אבל היא קיימת.