GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בני חזן: יש הרבה מאוד עולות חדשות חד הוריות, וגם חד הוריים, שמשתלבים במעגל העבודה כעצמאיים ועצמאיות.
בני חזן: אנחנו עושים כאן איזשהו איחוד של מספר משאבים, משאבים נוספים לא קיבלנו לטובת הנושא של החד הוריות, אבל אנחנו פועלים למען החד הוריות עם המשאבים הקיימים, עם משרד הקליטה ועם הכוונה של הרשויות המקומיות.
בני חזן: אני יכול לומר לכם שאצלי מנכ"לית עיריית חולון, חנה הרטמן, פנתה אליי כשעלה הסיפור ואמרה לי: "בני, למרות שאין משאבים נוספים, שימו יותר דגש על נושא החד הוריות".
בני חזן: אני יכול לציין דברים שאנחנו עושים, שהם מענה נוסף לחד הוריות.
בני חזן: למשל, בנושא של פעוטונים לחד הוריות - הגענו לאיזשהו הסדר שמשרד הקליטה, יחד עם הרשות לעסקים קטנים והרשויות, אנחנו עושים קורסים לפעוטונים גם לדוברי השפה הרוסית ברוסית ועשינו גם קורסים בעברית לעולים אחרים.
קולט אביטל: כמה יש דרישה למשרות האלה?
בני חזן: יש דרישה.
בני חזן: סטטיסטית גילינו שאדם לומד הכי טוב בשפת האם שלו.
בני חזן: ברגע שאנחנו נותנים להם את זה בשפת האם בתוספת למונחים מקצועיים בעברית, כאשר רובן באות כבעלות מקצוע מחבר העמים בתחום החינוך, זה מאפשר להן לפתוח פעוטון בבית או מחוץ לבית, צהרון, משפחתון או כל דבר שהוא עד גיל שנתיים וחצי, זה חוקי לחלוטין כעצמאית להחזיק חמישה ילדים.
בני חזן: יש לי דוגמה ששלחו לשר האוצר מכתב על אם חד הורית שהתחילה מקטן, מהבית, והיום יש לה 40 ילדים, ולא רק שהיא מועסקת במשרה מלאה, היא מעסיקה אצלה עוד 5 נשים נוספות, מתוכן חלקן חד הוריות.
בני חזן: לנושא הזה אני חושב שדרושה הגדלה מעטה נוספת של תקציבים.
בני חזן: כאן אני כן פונה לאוצר, כי אני חושב שמשרד התעשייה והמסחר ומשרד העלייה והקליטה משתפים אתנו פעולה בצורה בלתי רגילה, כאן העניין הוא מול האוצר.
קולט אביטל: זאת אומרת, זו השקעה של האוצר.
בני חזן: בדיוק.
בני חזן: הקמת מקום עבודה כזה בסך הכל עולה על פי הסטטיסטיקה שלנו 6,000 ₪ ומדובר במקום עבודה שיכול להבטיח עוד מקומות עבודה נוספים.
בני חזן: עם השקעה מינימלית אפשר לסדר הרבה יותר מקומות עבודה לאותן חד הוריות שכן חושבות על הנושא של יזמות.
סיגל שלח: אני רוצה להתייחס ולהשלים.
סיגל שלח: אני חושבת שזה באמת תחום מאוד חשוב שדורש עוד תוספת תקציבית, אבל בתוכנית הספציפית הוא כן תוקצב, הוקצו לו כספים כדי לבנות תוכנית בקפידה רבה כיוון שאותרו בה הרבה חסמים.
סיגל שלח: נמצאת פה נציגת הביטוח הלאומי שכתבה עכשיו נוהל מחודש לעניין הזה, היתה למשל בעיה של קבלת הבטחת הכנסה בזמן פתיחת עסק וכו', נבנתה תוכנית מטעם מנהל המימון ומנכ"ל הרשות לעסקים קטנים ובינוניים, שמפעיל בפועל וגם מממן חלק מהמט"י , תוכנית ייעודית ליזמות עסקית של הורים יחידים.
בני חזן: לשטח זה עוד לא הגיע.
סיגל שלח: לא, זה עדיין לא הגיע לשטח.
קריאה: התפרצת לדלת פתוחה.
סיגל שלח: אני רק מתקנת ומוסיפה שהתוכנית כרגע נבנית, פשוט אותרו בה הרבה חסמים שדרשו טיפול לעומק, כמו כתיבת נהלים חדשים בביטוח לאומי, ולכן זה עדיין מתעכב.
קולט אביטל: זה דבר שאתם מתכוונים ליישם?
סיגל שלח: בהחלט.
קולט אביטל: שכולל קורסים בשפות האם?
סיגל שלח: כולל קורסים ייעודיים לאוכלוסיות ספציפיות.
קריאה: זה גם נותן מענה יותר לפריפריות.
קולט אביטל: זה ברור.
בתיה כהן: אני רק רוצה לציין שהחסמים של ביטוח לאומי כבר הוצעו וזה הוגש לתמ"ת.
קולט אביטל: אם הביטוח הלאומי סיים, כמה זמן זה ייקח לכם בערך?
סיגל שלח: זה כרגע נמצא בוועדת היגוי מורחבת שהביטוח הלאומי היה חלק ממנה, זה היה החסם העיקרי שהוסר.
סיגל שלח: יש עוד כמה חסמים לא קטנים, אני מניחה שתוך חודש זה ייצא לשטח.
קריאה: כהכשרה מקצועית, במסגרת ההכשרה המקצועית של התמ"ת.
דפני מושיוב: שמי דפני מושיוב, ממשרד הרווחה.
דפני מושיוב: לחלק מהאנשים כאן היה ניסיון לישיבה משותפת בין משרדי הממשלה והניסיון לבנות ממשקים בין משרד למשרד, יחד עם משרד הקליטה, משרד השיכון וביטוח לאומי.
דפני מושיוב: אחד הדברים שראינו הוא שלקורסים של משרד התמ"ת, למשל, יכולים להיכנס אנשים שהם בעלי השכלה של 11 שנות לימוד ומעלה.
דפני מושיוב: אם היה ממשק בעבודה משותפת בין משרדית היו יודעים שלמשרד הקליטה יש קורסים שנערכים כהכנה לאנגלית, לעברית, למתמטיקה או לבגרויות אחרות, גם בשיקום שכונות ישנם קורסים נוספים, הם אפילו ניתנים בשעות הערב, אחרי שעות העבודה.
דפני מושיוב: אם היה אפשר ליצור במסגרת הרשות המקומית, כמו שאפשר היה ליצור ברמה ארצית, איזשהו שיתוף פעולה, אז אפשר היה לאפשר לאנשים לבנות איזשהו תהליך התפתחות, כי לא כולם נמצאים ברמה של 11 שנות לימוד.
דפני מושיוב: את הזכרת את הצורך ליצור שיתוף פעולה בין המשרדים.
דפני מושיוב: למשל, כל הנושא של רשתות התמיכה לנשים חד הוריות עולות - לפני כשנתיים בערך הייתה בעיה בבת ים שנשים יוצאות ברית המוצעות השאירו את הילדים שלהן במשפחתון כמעט 24 שעות כי הן עבדו גם בשעות הערב.
דפני מושיוב: לא לכולן יש אפשרות להשאיר את הילדים בבית, זה גם לא נכון בשעות הלילה אם הן עובדות במשמרות, ואנחנו בעצם לא נתנו את המענים ואת רשתות התמיכה שיאפשרו להן לעבוד בשעות לא קונוונציונאליות.
דפני מושיוב: אני חושבת ששיתוף הפעולה נחוץ גם ברמת השטח, אנשים לא מספיק יודעים ואותה אישה חד הורית עוברת ממשרד למשרד.
דפני מושיוב: היכולת שלה לקלוט את הידע ולהבין מה הייחודיות של כל משרד ומשרד היא לפעמים קצת קשה, במיוחד כשאין לה את מרכיב השפה.
דפני מושיוב: אולי זה יכול להיות חלק מההמלצות.
מולו עלם טמיית: כשמדובר בעולים, במיוחד עולות חד הוריות ובמיוחד אתיופיות, המצב הוא קשה מאוד.
מולו עלם טמיית: במסגרת המפגש נכנסתי לבתי המשפחות וראיתי עד כמה זה קשה, אני רק יכול לחזק את מה שהיא תיארה.
מולו עלם טמיית: לגבי מט"י, האם אתה יכול לציין מעורבות של עולים בכלל וחד הוריות בפרט, עד כמה הם מעורבים?
קולט אביטל: כבר אין לנו זמן עכשיו לפירוט.
קולט אביטל: אם יש לך שאלה ספציפית אנחנו נשמח.
מולו עלם טמיית: רק לציין אם יש בכלל בתוכנית הזו עולים.
קולט אביטל: בוודאי שיש בה עולים.
בני חזן: ודאי, גם לעולים אתיופים יש מוקד ארצי שנמצא בנתניה ומפעיל מוקדים, למשל באזור יהוד, שם אתה גר, יש את מלכי מורן שאחראי באזור הזה ומפעיל קורסים מיוחדים לעולים מאתיופיה.
מולו עלם טמיית: והם משתתפים בזה ויש תוצאות, אני מבין.
בני חזן: יש פרסומים אפילו באמהרית לנושאים האלה ויש גם תוצאות.
מולו עלם טמיית: אני מתכוון לתוצאות שאתם יוצרים.
בני חזן: תוצאות של עסקים, זאת המטרה שלנו.
אילנה פרדמנט: שמי אילנה פרדמנט, מהסוכנות היהודית.
אילנה פרדמנט: ללא שום קשר לפעילות הסוכנות, אני רוצה להצביע על חסם מסוים ביכולת של נשים חד הוריות להשתלב בשוק העבודה, שלא שמעתי עליו מכל הדוברים.
אילנה פרדמנט: אני מדברת על לוח הזמנים של העבודה במסגרות חינוך, כשבדרך כלל הגנים העירוניים, אם אנחנו מדברים על מבנה גן, עובדים מ-7:30-8:00 עד 13:20, במקרים של יום לימודים ארוך זה עד 15:30 במקרה הטוב, ואז נוצר מצב שאם חד הורית שכן רוצה ושואפת להשתלב בשוק העבודה במשרה מלאה, אין לה אפשרות מבחינת המסגרות ולוח הזמנים של פעילות הגן.
אילנה פרדמנט: זה מצב כללי לכל הנשים ובמיוחד זה מאוד פוגע ביכולת של משפחות חד הוריות.
אילנה פרדמנט: בית המחוקקים צריך לתת דעתו על כך.
אילנה פרדמנט: אני מבינה שיש כאן עניין של תקציבים, מעורבות האפשרויות של הגננות וכל מיני כללים של משרד החינוך, אבל בהחלט אפשר למצוא פתרונות יצירתיים לנושא הזה, כאשר אם אנחנו מדברים על שעות הפעילות עם הילדים אחרי השעה 13:20 יש פתרון של צהרונים וכל מיני מסגרות פרטיות שלא נותנות מענה במקרה של חד הוריות כי הן עולות המון כסף.
אידה בן-שטרית: משרד הקליטה הנחה במדיניותו את הרשויות המקומיות באמצעות ועדות היגוי משותפות לטפל בנושא העצמה וחוסן משפחה של המשפחות החד הוריות.
אידה בן-שטרית: הורכבו תוכניות שלמות בהן משפחות חד הוריות עוברות תהליך של העצמה וחיזוק.
אידה בן-שטרית: מסתבר שיש בעיות רבות במעורבות שלהן בנושא החינוך ויש קשיים בקשר שלהן עם צה"ל.
אידה בן-שטרית: לוקחים נושאים שלמים על מנת להעצים ולתת להן מיומנויות בדרכי ההתקשרות שלהן בתוך הקהילה ומול הרשויות.
קולט אביטל: הייתי רוצה בכל זאת, למען ההגינות, להתחיל בחצי הכוס המלאה, או לפחות בשליש או עשירית הכוס המלאה.
קולט אביטל: אני רוצה לשאוב קצת עידוד מזה שבכל זאת גם משרד התמ"ת, גם שירות התעסוקה במשרד התמ"ת וגם הרשות לעסקים קטנים מט"י, התחילו לעשות דברים כדי לשלב נשים ממשפחות חד הוריות בשוק העבודה.
קולט אביטל: אין לי כרגע אלא להגיד ברכות, גם אם 100 משפחות נקלטו זה כבר לטובה.
קולט אביטל: יחד עם זאת, זו באמת טיפה בתוך הים.
קולט אביטל: אם המצב לא היה ממשיך להיות קשה ואם לא היינו מוטרדים מהבעיה בכללותה, מממדיה וממצב העולים החדשים בפרט, לא היינו מתכנסים כאן היום.
קולט אביטל: אני מוכרחה להגיד שאנחנו קיבלנו תשובות מאוד קריטיות, לא מאלה שיש להם מעט כלים לעשות את מה שהן יכולות לעשות, אלא מהאוצר, מאלה שמתווים את המדיניות.
קולט אביטל: כאן לא קיבלנו את התשובות, אנחנו רק יכולים להביע צער מאוד עמוק, ואפילו יותר מזה, על כך שנציג האוצר הגיע אלינו בלי תשובות ועוד יותר על כך שאנחנו שומעים שהתוכנית שאולי היו בה כוונות טובות עומדת להסתיים בהתחלת אפריל, כשמי שמבין יודע שגם כשמתחילים ליישם פיילוט זה לוקח יותר זמן מזה עד שמתחילים להתארגן, ועוד יותר מזה - שאין שום התייחסות, אפילו לא ידע, לגבי תוכנית ועדת קמה.
קולט אביטל: אלה דברים שאנחנו לא יכולים לעבור אליהם בשתיקה.
קולט אביטל: בעניין הזה אנחנו מביעים ביקורת חריפה על מדיניות האוצר, כולל על סדרי הקדימויות ששמענו, על ההחלטה שהתקבלה באוצר ובוועדת הכספים לפני כמה ימים.
קולט אביטל: אנחנו קוראים לאוצר לבטל את הביטולים של הבטחות ההכנסה ולתת את הדעת על מה צריך לעשות כדי שבמשפחות החד הוריות ההורים שעובדים במשרה מלאה לא ייפגעו.
קולט אביטל: אנחנו לא מסתפקים בזה, אנחנו נשקוד על הקמת צוות בין משרדי כדי לנסות לראות יחד מה הפתרונות, ודאי ברמת הקורסים, שניתנים.
קולט אביטל: את הישיבה הבאה שלנו נקיים בתור ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות והוועדה למעמד האישה עם השר ממשרד האוצר שעוסק בנושאים האלה.
קולט אביטל: שלום לכולם, אנחנו רוצים לפתוח את הישיבה של ועדת העלייה ,הקליטה והתפוצות.
קולט אביטל: אני מודה לכל מי שהגיע בהתראה קצרה.
קולט אביטל: לאמיתו של דבר היתה אמורה להיות לנו היום ישיבה אחרת, בגלל שהתבטלה החלטנו להקדיש את הישיבה לנושא שיכון כולל, זאת אומרת הנושא בכללותו.
קולט אביטל: זאת לא הישיבה הראשונה, חברי הכנסת זוכרים שהיתה לנו ישיבה קודמת, או כמה ישיבות.
קולט אביטל: האמת היא שגם חבר הכנסת רומן ברונפמן פנה אלי בזמנו וביקש שאנחנו נקדיש לכך ישיבה.
קולט אביטל: אני חוששת שזו גם לא תהיה הישיבה האחרונה.
קולט אביטל: אני סבורה שהנושא של הדיור הציבורי הוא נושא מאוד קשה, מאוד מורכב, הוא לפי דעתי אחת הבעיות החברתיות הגדולות ביותר במדינת ישראל, לציבור בכלל, לציבור הוותיקים בפרט ולעולים על אחת כמה וכמה.
קולט אביטל: אנחנו מדברים על כך שהדיור הציבורי הופסק בשנת 1977, עד כמה שאני מבינה.
קולט אביטל: מאז 1992 יש יותר מ-50 אלף עולים ועוד תור של לפחות 20 אלף ותיקים שממתינים.
קולט אביטל: אנחנו מדברים על כך שבסך הכל יש בשוק משהו כמו 90 אלף יחידות דיור ציבורי.
קולט אביטל: בפארדוקס החוק שעבר בכנסת רק היקשה והכביד עלינו, או יותר נכון החמיר את המצב.
קולט אביטל: הכוונה היתה לאפשר לעולים ולוותיקים לקנות את הדירות, אם אני לא טועה, כ-16,700 קנו את הדירות, אבל הבעיה היא שהם קנו אותם באזור המרכז ששם המצוקה הגדולה ביותר.
קולט אביטל: כיוון שלא נבנה בינתיים או לא נמצא מאגר של דירות לבוא במקום אותן הדירות, המצוקה רק גדלה והחריפה.
קולט אביטל: דבר נוסף, את כל הנושא של הדיור הציבורי צריך לראות במכלול של גם בעיות די גדולות בנושא של אשכולות הדיור להשכרה שמועמדים לפחות לרשות הקשישים והעולים החדשים.
קולט אביטל: בדרך כלל הקבוצה זהה, מדובר בעיקר בקשישים.
קולט אביטל: המאגר הזה הוא לא מאגר טוב.
קולט אביטל: רק לפני שבוע שבועיים קראנו בעיתון על מה שקורה בכמה מהאשכולות האלה, למשל, מה שקורה ברחוב הרצל בתל-אביב.
קולט אביטל: כוועדה אנחנו נלך לסייר בין כמה מקומות.
קולט אביטל: קיימנו פה ישיבה לגבי יחידות דיור שנרכשו בזמנו כשהיה גל העלייה הגדול על ידי הממשלה בטקסס ובעוד כמה מקומות.
קולט אביטל: זה מין קראוונים, מעין קוטג'ים שהועמדו במקומות כמו אופקים וערד, ומסתבר שהיחידות האלה עכשיו רובן מתמוטטות.
קולט אביטל: אולי הכוונה היתה טובה, אולי המצוקה היתה גדולה, אולי הדחיפות היתה גדולה.
קולט אביטל: אנחנו מדברים על מאות יחידות שמתמוטטות.
קולט אביטל: בישיבה הקודמת היו נציגי "עמיגור", הפעם הם לא יכלו להגיע.
קולט אביטל: אנחנו רוצים להקדיש את הישיבה הזאת כדי לשמוע בעיקר ממשרדי הממשלה על איזה פתרונות דיור אנחנו שומעים או מדברים, או מה מתוכנן בשנה הקרובה מתוך התקציב השוטף של משרד השיכון.
קולט אביטל: על איזה פתרונות אנחנו הולכים.
קולט אביטל: אני מודה בכך שאני נכנסתי לנושא הזה באיחור רק לפני שנה, אבל גם אז עדיין לא מאוחר לשאול שאלה איך קרה שמתוך מכירות הדיור הציבורי שהסתכמו ביותר ממיליארד שקל, החלק הארי של הכסף הזה הלך לסוכנות היהודית, ומה קרה עם הכסף שנותר.
קולט אביטל: זאת אומרת, כוונת המחוקק היתה שהכסף הזה יהיה מאגר כדי לבנות יחידות דיור חדשות.
קולט אביטל: בינתיים לא קרה כלום.
קולט אביטל: אז מה קרה עם כל הכסף הזה?
קולט אביטל: לאיזה כיוון אנחנו הולכים בכלל.
קולט אביטל: אלה הם דברי הפתיחה.
קולט אביטל: כיוון שחבר הכנסת ברונפמן חייב לעזוב לטובת ההסברה הישראלית, אני מבקשת ממנו להגיד כמה דברים.
רומן ברונפמן: תודה רבה גברתי היושבת ראש.
רומן ברונפמן: הנושא שאנחנו היום דנים בו הוא נושא חשוב לדעתי במעלה הראשונה לקהל העולים והנזקקים בכלל.
רומן ברונפמן: אני חייב להגיד שהנוכחות המצומצמת של משרדי הממשלה בדרג של שרים ומנכ"לים קצת, הייתי אומר, מזהירה אותי מכך שכנראה החשיבות של הנושא הוא רק בעיני המחוקק ולא בעיני הדרג המבצע.
רומן ברונפמן: הבנתי ממך וגם מסדר היום, שזאת לא הישיבה שאנחנו ביקשנו ליזום בנושא שינוי קריטריונים לחלוקת הדיור הסוציאלי במשרד השיכון והבינוי, והבנתי גם ממך שהישיבה הספציפית הזאת תהיה כנראה בקרוב.
רומן ברונפמן: אני רוצה לתת סקירה כללית שהוכנה על ידי פורום לדיור סוציאלי, יושב ראש הפורום אלכסנדר קלנטירסקי נמצא איתנו פה.
רומן ברונפמן: את צדקת לגבי המספרים, רק שהם יותר גדולים נכון לסוף שנת 2002.
רומן ברונפמן: רק כדי לסבר את האוזן של הנוכחים, אנחנו מדברים על 9,900 משפחות קשישים.
רומן ברונפמן: 7,700 משפחות חד-הוריות.
רומן ברונפמן: מדברים על עוד 7,900 משפחות חד-הוריות עם ילדים שניים פלוס.
רומן ברונפמן: לא רק משפחה חד-הורית אם, אב וילד בן/בת, אלא משפחות מרובות ילדים שהן חד-הוריות.
רומן ברונפמן: בסך הכל 15,000 אלף ויותר.
רומן ברונפמן: אנחנו מדברים על נכים בעלי משפחה 10,600 יחידות.
רומן ברונפמן: סך הכל, אני מדגיש, לסוף שנת 2002 היו 59,250 בתי אב .
יורי שטרן: למה קשישים כל כך מעט?
רומן ברונפמן: 9,900 בגלל מקבצי דיור.
רומן ברונפמן: זה יתקצר מ-16,000 ל-9,900.
קולט אביטל: זה לא אומר שמקבצי הדיור הם פתרונות קבועים, וכן זה גם במצב מאוד לא טוב.
יורי שטרן: היו קרוב ל-50,000 בתי אב שהם קשישים בלבד, שהם קיבלו סיוע לשכר דירה.
יורי שטרן: כמה מקבלים סיוע?
רומן ברונפמן: כמה לדעתך היום?
יורי שטרן: אני חשבתי על 22.
חביב קצב: לא הכנסת זוגות ויחידים, כנראה.
רומן ברונפמן: נכון, בוודאי.
רומן ברונפמן: אתה צודק.
רומן ברונפמן: קשישים בודדים 16.300.
רומן ברונפמן: ישראל בעלייה וכל חברי הכנסת שנוכחים פה נבחרו במסגרת ישראל בעלייה ב-1996.
רומן ברונפמן: ידענו אז ואנחנו יודעים היום שזו בעיה חברתית מספר אחת בקרב העולים שהגיעו מברית המועצות ומאתיופיה כאחד.
רומן ברונפמן: ולא רק בגלל המספרים הגדולים, אלא גם בגלל האווירה הפסיכולוגית.
רומן ברונפמן: זה שאנחנו מדברים, ואת צדקת לגבי מקבצי דיור שנפתרו בעיותיהם של כמה אלפים זוגות קשישים ובודדים באמצעות מקבצי דיור, לא פתר את המדינה מאחריות לגבי דיור קבע.
רומן ברונפמן: צדקת פעם נוספת, שאמרת שעד 1977 הבנייה של הדיור הציבורי הביאה את ענף הבנייה הישראלי עד 1977 – ובעקבות ואולי גם בגלל המצב החברתי הכלכלי של העולים שהגיעו עד אז – למקום אחר וגרמו לכך שהעלייה מברית-המועצות בשנות ה-70' נחשבת לקבוצה הכי דינמית בכל העליות, בכל הגירות העולמיות, וזה רק בגלל סיבה אחת, שהממשלה דאז לקחה אחריות קודם כל על הדיור החברתי הסוציאלי.
רומן ברונפמן: עוד נתון אחד, המקום של ישראל בהשוואה למדינות האחרות.
רומן ברונפמן: למשל אם מדברים על הולנד, 36% דיור סוציאלי מכלל הדיור הקיים, בישראל זה רק 6%, מאחורינו זה איטליה, בלגיה עם 5%, פורטוגל עם 4% ולוקסמבורג עם 2%.
רומן ברונפמן: אבל לוקסמבורג זה לא דוגמה בשבילנו, כי אנחנו לא גרים בלוקסמבורג, גם אין גלי עליה כפי שיש אצלנו.
קולט אביטל: בהגדרה אנשים בונים דיור ציבורי להשכרה במחירים סבירים, מה שלא קיים במדינת ישראל מאז שהיא הוקמה.
רומן ברונפמן: אני רוצה לסכם דבר במשפט אחרון ולהגיד שלצערנו כל הפתרונות שהממשלה הציעה ב-13 או 14 שנים אחרונות הם פתרונות שוליים, הם פתרונות אד-הוק, הם פתרונות לא לטווח ארוך, והם בסופו של דבר פתרונות שגם לא גורמים להתפתחות ענף הבנייה.
רומן ברונפמן: כי אם המדינה היתה משכילה להפשיר מתוך בעלות המדינה על הקרקעות 2%-3% לטובת הבנייה הזולה והסוציאלית, באמצעות תמריצים לקבלנים, לא בהכרח מכספי המדינה.
רומן ברונפמן: על ידי בנייה של הקבלנים למיניהם, יכול להיות שהיינו מגיעים גם בענף הבנייה, גם בתעסוקה, גם בדיור סוציאלי לעולים למקום אחר.
רומן ברונפמן: אבל ההתעקשות של המדינה - - -
מרינה סולודקין: וגם בחידוש העלייה?
רומן ברונפמן: וגם בחידוש עלייה, את צודקת.
רומן ברונפמן: אנחנו כל חברי הכנסת - למרות כל ההבדלים האידיאולוגיים, האטה בקצב העלייה היא תוצאה קודם כל של תנאי קליטה בארץ.
קולט אביטל: אני רוצה להוסיף שני דברים שברורים לכולנו, ואנחנו נגענו בהם אפילו בשבוע שעבר.
קולט אביטל: העניין שגם אלה שזוכים לדיור, זאת אומרת עזרה בשכר דירה, גם מצבם הורע בגלל ההורדה ההדרגתית בשנה שעברה של 20%, והשנה 7% נוספים.
קולט אביטל: נכון שהיתה פה השרה לקליטת עלייה והודיעה לנו שהיא הצליחה להוריד את זה, להקטין את הנזק וזה ירד רק ב-7%, אבל ה-7% האלה גם כן בסך הכל הם הכבדה נוראית על אלה שאין להם סיוע אחר והם הרוב.
קולט אביטל: דבר נוסף, אני חושבת שכל המדיניות הזאת של אי בנייה מצד אחד, מקבצי דיור שהם עומדים מתחת לרמת הסטנדרט הנורמלי ושהממשלה באיזה שהוא מקום, נרצה לשמוע היום איזה אחריות הממשלה מקבלת על הנושא הזה.
רומן ברונפמן: זה גם פתרון יקר.
קולט אביטל: זה גם פתרון יקר, אבל גם בסופו של דבר קרו לא מעט מקרים שבעלי בית שהשכירו בניין שלם לאיקס שנים והבטיחו דבר אחד בחוזה, עושים את ההיפך, ואנשים שם נמצאים בתת תנאי דיור.
קולט אביטל: השאלה היא מה הממשלה עושה כשמצד אחד אין בנייה, ומצד שני אין יותר עזרה במשכנתאות, מצד שלישי הם מורידים את שכר הדירה.
קולט אביטל: מצד רביעי אין פתרונות לעין.
קולט אביטל: לאן אנחנו הולכים.
מיכאל נודלמן: כל עוד שאנחנו בכנסת, נעלה את הנושא לסדר היום.
מיכאל נודלמן: העניין לא כל כך פשוט, זה מאוד מורכב.
מיכאל נודלמן: בגרמניה, בשווייץ, בכל המדינות, באוסטרליה, בארצות הברית, בונים דיור להשכרה, במקומות טובים, בצורה טובה, אפילו במקומות יותר טובים מאשר רוב הבנייה.
מיכאל נודלמן: חשבתי מדוע בישראל אי אפשר לעשות את זה.
מיכאל נודלמן: אני חושב שזאת פוליטיקה ממשלתית, זאת מדיניות שרוצים שהאנשים יקחו משכנתאות ויהיו קשורים למקום, אבל לא חושבים על זה שבזה אנחנו מביאים דינמיקה.
מיכאל נודלמן: אם היה דיור להשכרה, כל אחד היה יכול לשכור דירה היכן שהוא רוצה, היכן שיש עבודה.
מיכאל נודלמן: וכשאתה מדבר עם פקידים, עם מנהלים שעסוקים בזה, אף אחד לא רוצה לומר איזה יתרונות יש בדיור ולמה.
מיכאל נודלמן: יש איגוד משכירי דירות, הם פוחדים שאם יהיו דירות להשכרה, ערך הדירות מייד יירד.
מיכאל נודלמן: יש קבלנים שלא רוצים שמחירי הדירות יירדו, כי אם שכר הדירה יהיה נמוך, גם מחירי הדירות יהיו נמוכים.
מיכאל נודלמן: במינהל מקרקעי ישראל 92% בבעלות המדינה.
מיכאל נודלמן: גם זה פוגע.
מיכאל נודלמן: אין שוק חופשי לקרקעות.
מיכאל נודלמן: קבלנים לא מגיעים למחיר שהמדינה רוצה לקבל.
מיכאל נודלמן: רציתי להעביר חוק שאם לא מגיעים אחר כך, מי שנותן יותר הוא מקבל, אבל המדינה לא רוצה.
מיכאל נודלמן: אני חושב שהמדינה נפגעת מזה שיש שיטה לא כל כך טובה בעניין קרקעות, בבנייה.
מיכאל נודלמן: ביחס לזה שלכל איגוד ישראלי צריכה להיות דירה פרטית משלו.
מיכאל נודלמן: בשווייץ 40% בעלי דירות.
מיכאל נודלמן: 60% חיים בשכר דירה.
מיכאל נודלמן: ברוב המדינות כך.
מיכאל נודלמן: אצלנו אולי 10% 15% - 80% בעלי דירות ולמי שיש כמה דירות זה בסדר.
מיכאל נודלמן: הוא משכיר דירה במחירים גבוהים, לאחרים אין מה לעשות.
מיכאל נודלמן: צריכים להקים ועדה שתבדוק מה יש בחוץ.
מיכאל נודלמן: למה אנחנו כמדינה שקולטת עולים כל הזמן, לא מסוגלת לפתור בעיה, לא לכל העולים, לאנשים שהם לא יכולים לקנות דירה.
מיכאל נודלמן: זאת בושה וחרפה, שיותר מ-50 אלף זוגות עומדים בתור משנת 1990, ואחר כך אומרים שאנחנו מדינה שמקבלת עלייה.
מיכאל נודלמן: מה שקשור לדירות, מקבצי דיור, זה לא פתרון אמיתי, זה פתרון זמני.
מיכאל נודלמן: יש דירות שבהם גרים אנשים שצריכים לחיות בכבוד.
מיכאל נודלמן: אני לא חושב שיש כבוד גדול לאנשים זקנים שהם חיים בדירות קטנות של 10-12 מטר דירה.
מיכאל נודלמן: אפשר לדבר הרבה, אבל אי אפשר לקבל פתרון רק לעולים כי יש הרבה ותיקים חיילים שלא מקבלים שירותים, סטודנטים, צעירים שאצלם גם יש בעיה אקוטית.
מיכאל נודלמן: אם אנחנו רוצים לפתור את הבעיה, אנחנו צריכים לבקש לשנות ולבוא עם רעיונות איך לשנות מדיניות של כל הממשלות כדי לפתור את הבעיה של הדיור.
יורי שטרן: אני פה קצת חולק על חבר הכנסת נודלמן.
יורי שטרן: זה נכון שמצוקת הדיור היא מצוקה כללית.
יורי שטרן: אבל אני רוצה לציין שהבעיה הזאת למי שבא היא שונה מזה שממשיך.
יורי שטרן: יש פה הבדל.
יורי שטרן: בגדול, המצוקה היא כללית.
יורי שטרן: אבל מי שנוחת ממדינה אחרת ומתחיל מאפס זה אתה.
יורי שטרן: בהגדרה אין לו קורת גג.
יורי שטרן: נניח שהבן או הבת חיים פה ואין להם כסף לקנות, מקסימום אנחנו נצטופף והם ימשיכו לחיות איתנו, זה לא פתרון טוב, אבל זה משהו.
יורי שטרן: אדם שמתחיל את חייו מחדש, הוא פשוט מתחיל מאפס, אין לו את המשפחה האחרת הזאת שאצלה הוא יכול לגור.
יורי שטרן: לכן בעיית הדור הצעיר ומצוקת הדיור שלו היא בעיה אמיתית, אבל היא בכל זאת בסדרי גודל אחרים מאשר בעיית הדיור אצל ההורים.
יורי שטרן: ישנם שני פרמטרים שקובעים את חייהם בארץ – דיור ותעסוקה.
יורי שטרן: תעסוקה – במדינות השוק החופשי זה לא דבר שהממשלה יכולה לספק.
יורי שטרן: היא יכולה לעודד תנאים, יכולה לסייע בהכשרה מקצועית וכו'.
יורי שטרן: דיור – זה פר-אקסלנס.
יורי שטרן: זה בהגדרה נושא שהוא בטיפול ממשלתי.
יורי שטרן: הדיור הציבורי, הפתרונות הזמניים, סיוע וכו'.
קולט אביטל: אלא אם המדינה היתה נוקטת במדיניות אחרת, הממשלות לדורותיהן כפי שטען רומן.
קולט אביטל: אבל זה לא קרה.
יורי שטרן: לא חשוב.
יורי שטרן: הממשלות כשהן נקטו במדיניות אחרת זאת היתה מדיניות של הממשלה.
יורי שטרן: הממשלה היא במרכיב הזה של חיינו בדיון, במיוחד לשכבות היותר חלשות, למקרים הסוציאליים היא שולטת בהם.
יורי שטרן: זאת התערבות לגיטימית בכל העולם.
יורי שטרן: לכן אין פה שיוויון בין תעסוקה לדיור.
יורי שטרן: דיור זה דבר שהמדינה היתה אמורה, חייבת, לספק את הפתרונות.
יורי שטרן: היא לא עשתה את זה, וזה הרס את חייהם של אנשים.
יורי שטרן: אם אני לוקח היום את המצוקה הכלכלית במדינת ישראל ואני משווה עם המצוקה של העולים, למצוקתן של השכבות האחרות, העומק של מצוקת העולים הוא אחר בגלל הדיור.
יורי שטרן: אותו אחד שגר במקבצי דיור, היה על הנושא פרק שלם בדו"ח מבקר המדינה, המדינה שילמה ביוקר, במקרים רבים, עבור התנאים הנחותים שפשוט שום גורם ממשלתי לא היה צריך לאשר אותם מלכתחילה.
יורי שטרן: זה סיפור אחר.
יורי שטרן: גם מי שגר במקבץ דיור או מי שגר בהוסטל והוא מקבל דמי הבטחת הכנסה, זה שיש לו קורת גג מאשר את תנאי החיים שלו אפילו על גבול מינימלי של סבירות, אולי של חיים בכבוד כהגדרת בית המשפט.
יורי שטרן: מי שבנוסף לכך שחי מהבטחת הכנסה המתקצצת ועדיין אין לו קורת גג, והוא כל שנה צריך לדאוג מחדש לאן הוא ינוע, ובאיזה מחיר יהיה לדירה החדשה שלו, ומהכסף שאין לו הוא עוד צריך להוציא גרושים נוספים 500-700 שקל פר-חודש לשלם על דירה, זה מצב בלתי נסבל.
יורי שטרן: כשמדובר בעוני במדינת ישראל, העוני של אלה שאין להם קורת גג, רוב רובם אלה העולים, זה עוני אבסולוטי שאין פשוט שום גבול שלא חצו פה.
יורי שטרן: לכן חייב להיות מיידית, הוא צריך להיות חלק מכל תכנית חירום חברתית.
יורי שטרן: הפתרון הוא כמו שאמר חבר הכנסת נודלמן בהרחבת מערכת בנייה להשכרה שבתוכה המדינה כמזמינה לוקחת ומסבסדת לאוכלוסייה מסויימת את הדירה בעבורן.
יורי שטרן: מה זה דיור להשכרה?
יורי שטרן: דיור להשכרה פותר קודם כל את בעיית היציבות כי בשוק של הדירות הזמינות האקראיות - - -
קולט אביטל: שהמאגר הזה צריך להיות שייך למישהו?
יורי שטרן: יש כמה מרכיבים של עלות הפעולה הזאת.
יורי שטרן: דיור בהשכרה – בגלל שהוא לא משתלם כלכלית.
יורי שטרן: היה חוק עידוד בנייה להשכרה, חוק עידוד להשקעות הון בבנייה להשכרה שהוא נתן תמריצים במיסוי.
יורי שטרן: התמריצים האלה אינם מספיקים – בפועל אנחנו רואים את התוצאה.
יורי שטרן: הם לא עושים את הבנייה להשכרה כדאית כמו בנייה למכירה.
יורי שטרן: לכן מה שצריכים לעשות זה פשוט לטפל בעוד כמה פרמטרים כלכליים של בנייה להשכרה בשביל שהיא תהפוך לכלכלית.
יורי שטרן: חלק מזה, זו הבטחה למשל של משרד הקליטה, במסגרת התמיכות שלו, ההבטחה לשכירת דירות לטווח ארוך מטעמי משרד הקליטה, מטעם משרד השיכון לשכבות העניות, אז מי שבונה, הוא מקבל מימון בקלות יתר בגלל שיש לו הבטחה לחלק מהדירות.
קולט אביטל: מה שאתה מציע זה שגורמים פרטיים יבנו, כמו שהיום הממשלה הולכת ולוקחת ומשכירה בהסכמים עם גורמים פרטיים שיש להם דירות, במקום ללכת ולנהל משא ומתן עם בעלי בית פרטיים, תנהל משא ומתן עם קבלנים שיבנו כך וכך בניינים לדיור ולהשכרה - - -
יורי שטרן: החוק לעידוד בנייה להשכרה בנוי על כך שבונים בית שחלק מהדירות שבו להשכרה וחלק למכירה.
מרינה סולודקין: אני רוצה לומר מה זה בניית דיור ציבורי.
מרינה סולודקין: לצערי הרב זה תפיסת עולם.
מרינה סולודקין: ב-1998 שמענו מראש הממשלה דאז ושר האוצר עכשיו שבמדינה שלו לא יהיה דיור ציבורי.
מרינה סולודקין: זו אידיאולוגיה של השוק החופשי גם במדינה קטנה שקולטת מיליונים של אנשים.
מרינה סולודקין: אני לא חושבת שזו תפיסת עולם נכונה, אבל מה לעשות, גם כשאמרנו לבייגה שוחט שהיה שר האוצר של מפלגת העבודה, שהיה לו מיליארד שקל ממסים נוספים שהוא לא ידע מה לעשות איתם, אמרנו לו תבנה את הדיור הציבורי.
מרינה סולודקין: זאת גם לא היתה תפיסת העולם שלו.
מרינה סולודקין: יש בעיה במדינה תיאורטית וגם פרקטית.
מרינה סולודקין: מה זה חוק הדיור הציבורי – זה חוק הפרטת דיור ציבורי.
מרינה סולודקין: הפרטת דיור ציבורי.
מרינה סולודקין: ואלה שהצביעו בעד החוק, לא רצו לדעת שהפרטת הדיור הציבורי שהמדינה בנתה משנות ה-50, הגענו למצב שיש עכשיו, שכמעט אין דיור ציבורי.
מרינה סולודקין: מתחו כאן ביקורת, ולפעמים ביקורת צודקת, בקשר למקבצי דיור.
מרינה סולודקין: אבל למה הגענו לפתרון של מקבצי דיור, בגלל שאמרו בכל ממשלות ישראל שלא יהיה דיור ציבורי.
מרינה סולודקין: לכן זה היה כאילו שוק חופשי שיש מקבצי דיור.
מרינה סולודקין: הפתרון הזה מלאכותי, אבל זה מה שהסכימו בממשלות ישראל.
מרינה סולודקין: בטח שטוב יותר לבנות דיור להשכרה.
מרינה סולודקין: אני תומכת בדברים של חבר הכנסת נודלמן וחבר הכנסת שטרן בקשר לתכנית חרום דיור להשכרה.
קולט אביטל: נבקש אולי מנציגת משרד השיכון.
קולט אביטל: הרבנו לשים על השולחן את הבעיות.
קולט אביטל: אולי נשמע ממך לאיזה כיוון הולך משרד השיכון.
קולט אביטל: אני רוצה אולי להקשות עלייך.
קולט אביטל: אנחנו רוצים לדעת, כיוון שבישיבה הקודמת היה מוקדם מדי.
קולט אביטל: כמה אחוזים מתוך סך התקציב של משרד השיכון יילכו לפתרונות דיור בגבולות הקו הירוק, וכמה מזה יילכו לנושאים הספציפיים האלה, לנושא של הדיור הציבורי ולפתרונות לעולים.
הניה ששון: אני פשוט מתנצלת שאין לי פה את הנתונים של החלוקה האחרונה.
הניה ששון: אני רק יכולה להגיד בעניין האיכלוס עצמו.
הניה ששון: לא אוכל להגיד כמה כספים יועברו להתנחלויות.