GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
פרופ' יעקב כץ: לאף אחד מסביב לשולחן פה אין פתרון.
פרופ' יעקב כץ: אם אתה במכללת אורנים מספרים לי שעשרה סטודנטים יצאו בשנה שעברה ועשרים יוצאים השנה זה מצוין, זה עשרה ועשרים יותר מאפס, אבל בואו נדבר על מיליון ושבע מאות אלף תלמידים, את זה צריך לעשות וזאת השאלה שאני צריך לענות עליה.
פרופ' יעקב כץ: אני יכול לעשות פרוייקטים מכאן ועד להודעה חדשה, להפיץ אותם ולהגיע ל-3,000, 5,000 או 10,000 תלמידים, אך זה היה ולא יהיה יותר.
פרופ' יעקב כץ: כל עוד שאני במשרד לא נעסוק בזה כך.
פרופ' יעקב כץ: אין לזה שום משמעות.
פרופ' יעקב כץ: המשמעות היא להיות כלל מערכתי, שכלל המורים וכלל התלמידים יהיו מודעים לעניין ויקבלו את החומר הזה.
פרופ' יעקב כץ: זה יקרה רק דרך המורשת, רק דרך שעת חובה עם תוכנית לימודים ממוסדת.
פרופ' יעקב כץ: לצערי הרב זה לוקח קצת זמן עד שעושים את זה.
איתן שקלי: ודאי שהשאיפה צריכה להיות שיהיה מקצוע עם שעה המיועדת לעניין אבל עד אז אפשר בכל זאת להגדיל את הפעילות שתגיע ליותר מכמה אלפי תלמידים.
איתן שקלי: אני יודע שבכל בתי הספר עושים מה שנקרא "פרוייקט שורשים" לקראת גיל בר המצווה.
איתן שקלי: לפחות לחלק ניכר מהמשפחות יש גם היום קרובים בחו"ל, כאשר עושים את סיפור המשפחה ועץ המשפחה, ואפשר לשאול ילד או ילדה בגיל 12-13 האם יש להם קשר עם אותם בני דודים מדרגה שלישית שלהם שנמצאים היום בארצות הברית או באוסטרליה ולהמליץ להם ליצור איתם קשר דרך האינטרנט.
איתן שקלי: עם המלצה כזאת פשוטה אני מניח שתהיה היענות, ומורה לאנגלית יכול לסייע בפעילות כזאת וגם לקחת במסגרת תוכנית הלימודים קטע מעיתון לילדים של הקהילה היהודית ולהביא אותו לכתה.
איתן שקלי: בוודאי שבנושא של לימודי העברית והחיבור אפשר לתת לתלמידים אתגר לכתוב חיבור על חיי קהילה יהודית מסוימת.
איתן שקלי: מאיפה ייקחו את החומר?
איתן שקלי: היום באינטרנט יש הכל, אתה תמצא את הקהילות המרוחקות ביותר שיש להן אתרי אינטרנט ואפשר להגיע אליהן.
פרופ' יעקב כץ: זה כבר קיים.
פרופ' יעקב כץ: יש פרוייקטים שונים מהסוג הזה והם מפותחים מאוד.
איתן שקלי: אתה אומר לי שמחוברים לזה 5,000-10,000 תלמידים, אני לא רואה סיבה שלא יהיו לפחות 170,000.
פרופ' יעקב כץ: לכן אני נמצא, כדי לחשוב איך עושים את זה.
איתן שקלי: חוזר מנכ"ל זה בוודאי רצוי וכך גם השתלמויות מורים וכשלוקחים את התלמידים לבית התפוצות - וצריך לקחת אותם לשם - צריך לדבר עם התלמידים על בעיה קשה מאוד של העם היהודי שהיא סכנת ההתבוללות.
איתן שקלי: אני סבור שצריך לספר לתלמידים לא רק על אחדות העם היהודי אלא גם על הבעיות המשותפות כמו סכנת ההתבוללות, איך צריך לקרב אנשים ליהדות ואיך אסור להחמיר ולהיות דקדקן כדי שלא נישאר בסופו של דבר רק קומץ של יהודים אורתודוקסים.
איתן שקלי: צריך לדעת לספר לילדים שלא רק שיש אנשים שמגיעים לבית הכנסת במכונית אלא שיש גם מאות אלפי בנות מצווה שעולות לתורה.
איתן שקלי: זה לא סוד וצריך לספר את זה.
איתן שקלי: צריך להיכנס גם לסוגיות הלא פשוטות של המחלוקת בעם היהודי, לא במדינת ישראל אלא בעם היהודי, אי אפשר להתעלם מהדברים.
איתן שקלי: דיברתם על הקשר בין הקהילות - נכון, אנחנו יודעים שהקשר בין הקהילות היהודיות היה קיים תמיד, גם בקשרי תרבות ושאלות ותשובות בענייני דת וגם בקשרי מסחר.
איתן שקלי: אני זוכר איך רותקתי לספרו של א.ב.
איתן שקלי: יהושע "מסע אל תום האלף" על הקשר בין הקהילה הצפון אפריקאית לקהילה בפריז ובגרמניה, וזה סיפור על מה שהיה לפני אלף שנה, בתום האלף הראשון.
איתן שקלי: אם נדע לדבר עם הנוער שלנו לא רק על השותפות של העבר, שאיתה אנחנו כל הזמן הולכים, החל מאברהם אבינו, משה רבנו, דוד המלך והאסונות של הסופות בנגב והשואה, כל זה מאוד חשוב אבל בואו נדבר גם על ההווה ועל העתיד המשותף.
איתן שקלי: אני חושב שבנוסף למשרד החינוך והתרבות יש פה הרבה גורמים שעושים הרבה ומאוד מודעים לעניין ואני מצטרף לקריאה שתעשו, גם אם יש שינוי מבני, אנחנו פה נחזור לנושא, לא נרפה, "נציק" לכם, במובן החיובי, ונסייע לך במה שאתה אומר, שאתה רוצה שאפשר יהיה לבנות מקצוע ושהדבר הזה יהיה לא רק כפי שהוא קיים היום בצורות השונות אלא כמקצוע חובה במסגרת הלימודים.
קולט אביטל: אני רוצה להצטרף גם להבטחה על ה"הצקות" וגם להמלצות.
קולט אביטל: אנחנו אולי רוצים לחזור על חלק מהדברים שנאמרו בישיבה הקודמת, אך נסיים בהחלטות שוודאי ינעמו לאוזניכם.
קולט אביטל: ועדת החינוך והתרבות וועדת העלייה, הקליטה והתפוצות רואות חשיבות עליונה בקירוב הנוער והציבור בישראל אל העם היהודי בתפוצות.
קולט אביטל: הוועדות קוראות למשרד החינוך והתרבות להגביר את הפעילות לחיזוק תחושת השייכות והמחויבות של התלמיד הישראלי מול העם היהודי.
קולט אביטל: הוועדות קוראות למשרד החינוך לעודד הכללת הנושא בכל תוכניות הכשרות המורים.
קולט אביטל: נחזור לזה בעוד שלושה חודשים.
איתן שקלי: בהחלט כן.
איתן שקלי: תודה רבה לכולם.
קולט אביטל: נמצא כאן ח"כ כחלון, שהוא יוזם הישיבה המיוחדת הזאת.
קולט אביטל: בשבילנו היום הוא יום של חג במידה לא מבוטלת, הזדמנות שבה אנחנו מתכבדים בנוכחות
קולט אביטל: כם אצלנו כאן ואתכם ודרככם אנחנו רוצים לכבד את קהילת יוצאי לוב ואת תרומתם גם להיסטוריה היהודית, גם להיסטוריה הציונית, אבל גם למדינת ישראל.
קולט אביטל: אני עשיתי קצת שיעורי בית וקראתי את הספר היפה שקיבלתי מחברי ומתוך קריאה אני יודעת שמדובר בקהילה עתיקת יומין, יש מי שטוען שהגיע ללוב כבר בימי שלמה המלך, יש מי שטוען שהגיע בימי יציאת 12 השבטים.
קולט אביטל: כך או אחרת, קהילתם נטלה חלק מכובד בחיי לוב, מצד אחד, עם תקופות טובות יותר, עם תקופות רעות יותר, עם תקופות של רדיפות וגם עם תקופות של שגשוג.
קולט אביטל: אנחנו גם יודעים שזו הייתה קהילה שבתחילת המאה הקודמת התנהל בה מאבק בין ראשי הקהילה לבין הציונים, כשבסופו של דבר הציונים הם אלה שניצחו, ומתחילת המאה הקודמת דובר בה עברית טובה, יפה ושוטפת.
קולט אביטל: אפילו התקוטטו בעברית, סיפרו לי הבוקר.
קולט אביטל: היו מורים שלימדו דורות שלמים של תלמידים כך שכשהגיעה הבריגדה, כשהגיעו החיילים שלנו ב-43', בעצם הקשר והתקשורת היו קלים.
קולט אביטל: רשמנו דפים יפים ומפוארים בהיסטוריה הזאת אבל רשמנו גם דפים של פרעות ב-45' וב-48', ודבר שפחות יודעים עליו, אבל הודות לד"ר רומני יודעים קצת יותר היום, הוא שלצערנו גם יהדות לוב שילמה מחיר מאוד כבד בזמן מלחמת העולם השניה ו-700 מבני הקהילה ניספו בשואה, גם את זכרם נעלה כאן היום.
קולט אביטל: אבל, הקשר בין הקהילה לבין ארץ ישראל היה קשר טוב, חם ורציף, וב-53', כשעלו מרביתם של יהודי לוב לארץ, כ-94% מבני הקהילה, הם נכנסו לכל שדרות החיים בקלות ובטבעיות ונקלטו היטב בארץ.
קולט אביטל: לפני כמה זמן, אם תסלחו לי שאפתח פה סוגריים, קיימנו כאן בכנסת את יום יהדות רומניה וגם על יהדות רומניה נאמר אז שכשהיא הגיעה לארץ היא נכנסה לארץ כנעלי בית.
קולט אביטל: בשקט, לא שמעו, בלי טענות, בלי קריאות ובלי צעקות.
קולט אביטל: פשוט עשו את עבודתם, נכנסו בצורה נפלאה לכל המקצועות, לצבא, למושבים, לאקדמיה, לשירות החוץ, לשירות הציבורי ולכנסת.
קולט אביטל: אלה הדברים אותם נרצה לומר היום כאן על תרומתה של הקהילה הזאת, על ההיסטוריה היפה שלה ועל היחס החם ויחס הכבוד שעדיין מלבלב בתוך הקהילה וכלפי הקהילה.
קולט אביטל: אולי ניתן לציין עוד דבר אחד לפני שאעביר את רשות הדיבור ליו"ר הארגון ויוזם הכנס - המוזיאון למורשת יהדות לוב באור יהודה, בו ביקרתי ואני רוצה לחזור ולבקר בו, בניגוד למוזיאונים אחרים הוא כל כך יפה ועשוי בכל כך הרבה טעם שאני חושבת שכדאי גם את זה לציין היום כחלק מהתרומה התרבותית של הקהילה הזאת לארץ שלנו.
קולט אביטל: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לח"כ משה כחלון.
רמי כחלון: תודה רבה.
רמי כחלון: בוקר טוב לכולם וברוכים הבאים.
רמי כחלון: קודם כל, אני רוצה להודות ליו"ר הוועדה, ח"כ קולט אביטל, שנאותה לקיים את הדיון הזה.
רמי כחלון: יש לנו יום צפוף, המצרך הכי יקר שיש לנו היום הוא הזמן כי דחסנו המון דברים היום כדי להספיק כמה שרק אפשר, משום שאירועים מן הסוג הזה לא ניתן לעשות כל יום.
רמי כחלון: בהזדמנות הזאת, היות ואמרתי שהמצרך היקר הוא הזמן, אני אוותר על זכות הדיבור שלי, כי אני אדבר גם ביתר האירועים, ואני אאפשר לכם, למארגנים, לדבר כדי לחסוך את הזמן.
רמי כחלון: שוב תודה.
קולט אביטל: אעביר את רשות הדיבור ליעקב חג'ג', הרוח החיה של האירוע, מנהל המכון ללימודים ולמחקר יהדות לוב.
יעקב חג'ג'-לילוף: שלום לכולם.
יעקב חג'ג'-לילוף: אני אתן סקירה קצרה על תולדות יהודי לוב ואתמקד יותר בנושא הציונות והעלייה הגדולה, כשבעצם היום אנחנו מציינים את אותן מאה שנים לראשית ההתעניינות בציונות בלוב ויובל - 55 שנים - מאז ראשית העלייה הגדולה כאשר הגיע קצין העלייה הראשון ללוב, ברוך דובדבני (זצ"ל), והחלטה העלייה הגדולה.
יעקב חג'ג'-לילוף: מבחינת ההיסטוריה בתולדות יהודי לוב, המסורות שנמצאות אצל חלק מהקהילות היהודיות בלוב, כמו שציינה ח"כ קולט אביטל, אכן מימי שלמה המלך.
יעקב חג'ג'-לילוף: יותר מאוחר אנחנו מוצאים גם מסורות אבל גם במקורות התלמודיים איזשהן עקבות של ציטוטים שהיו יהודים כנראה גם לאחר חורבן שומרון בשנת 720 לפנה"ס ולאחר חורבן הביתה ראשון, ב-586 לפנה"ס.
יעקב חג'ג'-לילוף: כמו כן, יותר מאוחר וככל שהדברים מתפתחים, גם במקורות שאנחנו מוצאים במשך השנים, בעצם אנחנו מוצאים ידיעות ראשונות ומוסמכות על יהודים שנמצאים בלוב רק מהמאה השלישית לפנה"ס, כאשר בתמאל בעצם מתחיל לפלוש מכיוון מצרים, ממערבה לכיוון קירילייקה בעיקר, והוא לוקח יהודים מיהודה, חלק כשבויים וחלק כמין שכירי חרב, על מנת להיות כיישובי ספר על הגבולות במדבר המערבי.
יעקב חג'ג'-לילוף: אלה ידיעות שאנחנו מוצאים כבר במאה השלישית, לאחר מכן אנחנו מוצאים ידיעות במאה השניה עוד בתקופה הרומית דווקא באזור פוליטניה, קרטגיני, תוניסיה ועד כיוון הסיר, באזור זה ישנם יהודים כבר במאה השניה בתקופה הרומית.
יעקב חג'ג'-לילוף: אחד הדברים המאוד מעניינים הוא שאנחנו מוצאים קשר אמיץ מאוד בין הקהילה היהודית בתקופה הזאת לבין ירושלים.
יעקב חג'ג'-לילוף: אנחנו יודעים על יהודים שמגיעים ללוב במשך השנים וישנו קשר אמיץ לירושלים.
יעקב חג'ג'-לילוף: ידוע על בית כנסת שהקימו יהודי לוב ליד הכותל המערבי של היום.
יעקב חג'ג'-לילוף: ידוע על נושא תרומת מחצית השקל ובאחד המכתבים שאנחנו מוצאים מאחד המקורות נאמר שהמושל הרומי שנמצא בלוב מונע מיהודי לוב לשלוח את מחצית השקל.
יעקב חג'ג'-לילוף: אז קמה מהומה גדולה ופנו לקיסר הרומי אוגוסטוס על מנת שיאפשר להם להמשיך לעלות לירושלים ולתרום את מחצית השקל.
יעקב חג'ג'-לילוף: דבר מאוד מעניין שאנחנו מוצאים קצת יותר מאוחר הוא גם נושא השערים הענקיים המעוטרים נחושת שנמצאים בלשכת הגזית בירושלים - אנחנו מדברים על תקופת הבית השני - שהם נתרמו על ידי יהודים מלוב.
יעקב חג'ג'-לילוף: אנחנו גם מוצאים שכאשר מתחיל מרד המכבים, תוך כדי המרד או קצת לפניו, כאשר ישנו המאבק בין המתייוונים לבין החסידים, יהודים מיהודה בורחים לכיוון לוב ולהפך - כאשר פורץ המרד היהודים מלוב ומקירילייקה באים לסייע ליהודים במרד היווני ומה שמעניין הוא שאותו ספר מכבים שמתאר את תולדות המכבים בעצם נכתב על ידי יאסון, איש קיריניי, שהוא ההיסטוריון של המכבים והוא מלוב.
יעקב חג'ג'-לילוף: לוב עוברת כיבושים רבים, היא נמצאת תחת שלטון הואנדלים, הביזאנטים וכמובן התקופה הערבית, לאחר מכן, במאה ה-16, תחת השלטון העות'מאני, כאשר השלטון העות'מאני מתחלק לשלוש תקופות עיקריות: התקופה הראשונה של שלטון ישיר על ידי הקיסרות העות'מאנית, על ידי פחע שמובא מכושתה, בשלב הביניים ישנה התקופה בה שלטה שושלת מקומית בלוב והתקופה האחרונה, שנמשכת עד 1911, בעצם עד הכיבוש האיטלקי.
יעקב חג'ג'-לילוף: מה שאנחנו כן יכולים להגיד על התקופה העות'מאנית, שנמשכת מ-1510 עד 1911, הוא שזו התקופה בה מתחילות להתגבש הקהילות היהודיות בלוב.
יעקב חג'ג'-לילוף: בעיקר מתרכזים באזור החוף, לחופה של לוב, בחלק הפחות מדברי, היותר פורח והיותר חקלאי, וגם היישוב העירוני שמתחיל לאט-לאט להתפתח.
יעקב חג'ג'-לילוף: בסוף התקופה הזאת מתחילה בעצם ההתעניינות בציונות ואנחנו שומעים בפעם הראשונה שישנו קשר ראשוני בין הרצל לתנועה הציונית.
יעקב חג'ג'-לילוף: זה בעצם מתחיל כבר ב-1897.
יעקב חג'ג'-לילוף: רבותיי, זה לפני קונגרס בזל.
יעקב חג'ג'-לילוף: הרצל מגיע לכושתה, מבקש את כל הכתובות של ראשי הקהילות ואז הוא יוצר את הקשר הראשון עם לוב.
יעקב חג'ג'-לילוף: כתנועה מאורגנת, מסודרת, שמתחילה להחדיר את התודעה הציונית, את הלימוד ואת החייאת השפה העברית בצורה מסודרת, היא התחילה ב-1912 על ידי מנהיג התנועה הציונית אליהו חייסין, שהוא מה שנקרא "ההרצל של יהודי לב", שמקים ומקיים את התנועה הציונית.
יעקב חג'ג'-לילוף: כמובן, כמו שציינה ח"כ אביטל, היו מאבקים בין התנועה הציונית לבין הנהגת הקהילה.
יעקב חג'ג'-לילוף: אמנם מבחינה פוליטית הציונים נרתעים ומחליטים להתמקד רק בפעילות הציונית ולא להתפשט יותר ואז הם מגיעים להישגים עם התפתחות של בית ספר התקווה, בן יהודה וכן הלאה.
יעקב חג'ג'-לילוף: יש לנו הפסקה בפעילות הזאת בתקופת מלחמת העולם השניה, לא נרחיב על התקופה הזאת, בעיקר מה שידוע הוא שיהודי לוב היו על סף שואה ורק בשל השחרור המוקדם יחסית יהודי לוב ניצלו מהפתרון הסופי, מכיוון שהם נכללו בפתרון הסופי.
יעקב חג'ג'-לילוף: אפשר לראות בלוב את כל האלמנטים וכל הסממנים שאפיינו את השואה - חוקי גזע, מחנות כפייה, מחנות ריכוז בלוב וגם כאלה שגורשו לאיטליה ומאיטליה הגיעו למחנות הריכוז באירופה, שם אנחנו רואים גירושים ואפילו הוצאות להורג על ידי השלטון הפאשיסטי-גרמני.
יעקב חג'ג'-לילוף: רק בניצחון אחרי המערכה באל אלמיין ניצלים היהודים.
יעקב חג'ג'-לילוף: לאחר המלחמה ישנה התפתחות עצומה בתנועה הציונית, בעיקר בסיועם של החיילים הארץ-ישראלים ששירתו בלוב, בעיקר בקירינייקה, שם התחילו את העבודה כמעט מההתחלה אחרי המכה שקיבלו בהיותם במחנה ביג'גו, שם ניספו 562 יהודים, כשסך הכל ניספו 700 יהודים בתקופת מלחמת העולם השניה.
יעקב חג'ג'-לילוף: הם מעודדים את הקהילה היהודית בטריפולי, ובכלל באיטליה, לקיים את המוסדות הציונים, כולל בתי הספר העבריים, תנועות הנוער וכן הלאה.
יעקב חג'ג'-לילוף: מגיעים גם שליחים והדבר הזה מקבל תנופה חזקה מאוד, כולל תנועות נוער וכולל הכשרות חקלאיות על מנת שבסופו של דבר תהיה הגשמה ויעלו ויתיישבו בקיבוצים ובתנועה המושבית בארץ.
יעקב חג'ג'-לילוף: כאשר פורצות הפרעות ב-45' וב-48' ישנו ארגון ההגנה, כשבעצם אותם בוגרי התנועה הציונית הם אלה שלוקחים על עצמם את ארגון ההגנה, ארגון שמוכיח את עצם קיומו בזה שהחזיר מלחמה שערה בפרעות 1948 והאסון של 1945 לא נשנה.
יעקב חג'ג'-לילוף: הדבר הנוסף הוא ההעפלה הבלתי לגלית, שכן 3,500 יהודים מעפילים באופן בלתי לגלי, אלה כמעט 10% מקרב האוכלוסייה היהודית בלוב.
יעקב חג'ג'-לילוף: אין לזה אח ורע בכל קהילות ישראל, ש-10% של צעירים חדורי תודעה ציונית ולימודי נשק מעפילים בהמוניהם.
יעקב חג'ג'-לילוף: צריך לזכור שזו העפלה כפולה, כי גם בלוב וגם בארץ ישראל שלטו הבריטים אז היו צריכים לצאת בצורה בלתי לגלית ולהיכנס בצורה בלתי לגלית.
יעקב חג'ג'-לילוף: חלק מהם כמובן שהגיעו גם למחנות ההסגר בקפריסין וכן הלאה, עד העלייה הגדולה, עליה לא כל כך ארחיב, אולי במשך הדיון נתמקד קצת בנושא העלייה הגדולה.
יעקב חג'ג'-לילוף: תודה רבה.
קולט אביטל: כפי שציין ח"כ משה כחלון, הזמן הוא מצרך מאוד יקר ויש לנו רשימה ארוכה של דוברים, לכן ביקשנו מהדוברים העיקריים להצטמצם במקסימום בין 5 ל-7 דקות, אחרת יצאו מכאן אנשים מקופחים שלא ידברו.
קולט אביטל: אני מתכבדת להעביר את רשות הדיבור לרמי כחלון, יו"ר הארגון העולמי של יהודי לוב.
רמי כחלון: אנחנו הקמנו את הארגון העולמי לפני 20 שנה.
רמי כחלון: הרוח החיה בהזזת הארגון הזה היה חברנו שיושב פה, מר אפרים, אבל במשך 10-15 שנה כמעט ולא נעשה דבר מה מבלי שהגיעו לפה, עד שקיבלנו את הבית באור יהודה ושם יכולנו להתבסס ולהקים את המוזיאון ואת המרכז למורשת.
רמי כחלון: יש בית, אתה יכול למלא אותו בתוכן, ואני שמחה לשמוע שכל מי שמבקר במוזיאון ובמרכז יוצא עם מטען רוחני ורגשי חזק מאוד.
רמי כחלון: קשה לפעמים להעלות על הדעת למה התגייסתי לעניין הזה.
רמי כחלון: הבן הקטן שלי אומר לי: "אבא, איפה התחתנתם בלוב?
רמי כחלון: מה עשיתם?
רמי כחלון: " אמרתי לו: "זה מעניין אותך?
רמי כחלון: אני באתי לארץ, עזוב, אני ישראלי, לא רוצה לדעת מה קרה בלוב, לא מעניין אותי".
רמי כחלון: ואז ראיתי שבעצם חשוב לאנשים לדעת מה היו השורשים שלהם.
רמי כחלון: אז נכנסתי לפעילות ותודה לאל, בעזרת כמה חברים משוגעים לדבר אנחנו עושים עבודה יוצאת מן הכלל, כאשר זה כמעט ולא עולה למשרדי הממשלה שום דבר, פרט למשרד התרבות.
רמי כחלון: אני חס וחלילה לא מתרעם, אני חושב שמי שרוצה להקים ארגון שידאג גם למימונו ושיעשה מה שצריך.
רמי כחלון: היום המשימה הגדולה ביותר שעומדת בפנינו היא בניית הקומה השניה במרכז המורשת, כי זה מקום שצריך להיות פעיל יום-יום שעה-שעה.
רמי כחלון: אם נבנה את הקומה השניה נוכל להפריד את דברי הקודש מדברי החול ונפתח פעילויות רבות.
רמי כחלון: גם היום לא חסרות פעילויות, אגב.
רמי כחלון: מלמדים את השפה האיטלקית במקום בעזרת שגרירות איטליה.
רמי כחלון: הם עוזרים לנו ועושים לנו עבודה טובה מאוד.
רמי כחלון: יש עוד איטלקי שמשוגע לדבר שעוזר, פרופ' ליאונרדו פטי שעושה כנס ברומא על מחנות הריכוז בהונגריה אליהם שלחו יהודים.
רמי כחלון: יש לי הכבוד להיות שם, אני מייצג את הארגון שלנו בכנס הזה.
רמי כחלון: היום אנחנו רוצים לקדם ולבנות כי אמצעים וחפצים באים אלינו.
רמי כחלון: ברגע שאנשים באים ורואים את המוזיאון הם מתלהבים וקשה להעלות על הדעת מה לאנשים עדיין יש בבתים והם מביאים.
רמי כחלון: יש לנו גם בעל מקצוע מעולה שמכל דבר יודע לעשות דבר יפה ומכובד, אני מתכוון לאבי פדהצור, שעושה את הדברים יפה מאוד, גם בשולחנות וגם בכלל בצורת המוזיאון.
רמי כחלון: בארגון יש הרבה חברים והנהלה גדולה אבל בדרך כלל עיקר העבודה נופלת, באופן טבעי, על 4-5 אנשים, לא יכולים הרבה יותר לעשות, אלא אם כן כולם יהיו חדורי אהבה ומסירות לעשות.
רמי כחלון: זו הרבה עבודה.
רמי כחלון: אני חושב שאם ניפגש בעוד 50 שנה בחדר הזה כבר לא נדע מי לובי ומי לא לובי, כולם יהיו ישראלים ושלום על ישראל.
רמי כחלון: כל הילדים שלנו מתחתנים בנישואי תערובת.
רמי כחלון: יהודיים כמובן, לא עם גויים, אצל יהודי לוב זה הס מלהזכיר דבר כזה כי הם שומרי מסורת ואוהבים את המסורת שלהם.
רמי כחלון: אני חושב שכל מה שאנחנו עושים היום, בעוד 50-100 שנה תישאר עדות חיה לדורות הבאים מי היו יהודי לוב, מה הם עשו, איך התארגנו, איפה הקימו מושבים, איפה התיישבו בארץ, באיזה כלים השתמשו, מה היה בכלל בלוב, איך הם הרוויחו, איך עבדו, איך היו היחסים בין הקהילה לשלטונות האיטלקיים, העות'מאניים, הערביים, כל הצרות שעברו על יהודי לוב, ותודה לאל יש עוד הרבה עדויות.
רמי כחלון: אני חשוב שהעדות של נחום שלוש היא ממש עדות חיה וטובה מאוד, אני מציע לכל אחד שיקרא את הספר הזה כי זה באמת ספר מאוד מעניין.
רמי כחלון: אני מרשה לעצמי גם להוציא קריאה מכאן.
רמי כחלון: אני קראתי בעיתון שקדאפי רוצה ללכת לעשות שלום, אם יש לו כוונות רציניות שייתן לנו קודם כל להגיע לראות את השורשים שלנו, כי הילדים שלנו לא יודעים איפה נולדנו ומה עשינו.
רמי כחלון: אנחנו לא רוצים להתיישב בלוב, בשום פנים ואופן, לא רוצים לחזור, וגם לא השאירו לנו הרבה מה לראות שם.
קריאה: הכל תפוס שם.
רמי כחלון: נכון, הוא הרס את הכל.
רמי כחלון: אבל לא חשוב, אנחנו רוצים להראות את המקומות שנולדנו בהם לילדים, כמו שעושים החברים האחרים - הפולנים, הרומנים, הרוסים.
רמי כחלון: אם יש לו כוונה רצינית שייתן לנו את הדבר הזה.
רמי כחלון: זו הזדמנות, ביום של סיכום עבודה של כמה שנים, ותודה לאל ההישגים מדברים בעד עצמם.
רמי כחלון: אנחנו צריכים להיות עם היד בכיס כי כל העבודה הזאת נעשית בהתנדבות וכל מי שיכול לעזור בעבודה, בכסף, בחומר ובלבנים מוזמן לעשות זאת.
רמי כחלון: אני יודע שיש כמה חברים שעושים עבודה יוצאת מן הכלל - מאיר, שמעון ועוד - וחשוב שכולנו נתרום לעניין, כי אם כל אחד ייתן שקל אז מ-100 אלף יהיו לנו 100 אלף שקל.
רמי כחלון: אם כל אחד ייתן אגורה אז לא עשינו שום דבר.
רמי כחלון: זה חשוב מאוד כי המוזיאון הזה והדברים האלה הם המורשת שאנחנו משאירים לדורות הבאים.
קולט אביטל: שמענו שבזמן הרומאים נתנו תרומה רק חצי שקל, אבל אז השקל היה כסף.
קולט אביטל: זה בדיוק מה שרציתי להגיד, דווקא ביום בו דנים על התקציב.
קולט אביטל: מר כחלון, מכיוון שאתה יו"ר הארגון העולמי ויש עוד קהילה באיטליה אני רוצה לקוות או להניח שגם היא עוזרת במאמץ הזה.
רמי כחלון: טרם.
קולט אביטל: אז הנה, יש עוד כיוון עבודה.
קולט אביטל: אני מתכבדת להעביר את רשות הדיבור לד"ר מוריס רומני.
קולט אביטל: מקסימום 7 דקות.
ד"ר מוריס רומני: במסגרת הזמן שהוקצה לי אצמצם את דבריי בראשי פרקים למספר אפיונים של הקהילה או מספר נתונים סטטיסטיים.
ד"ר מוריס רומני: הנושא על הפרק הוא יובל לעלייה הגדולה מלוב, השתלבותם בארץ ובהוויה הישראלית.
ד"ר מוריס רומני: לפני שנתיים פרסמתי מחקר שקראתי לו "יהדות לוב - המשכיות והסתגלות, יובל לעלייתה ארצה".
ד"ר מוריס רומני: המחקר עוסק בשני נושאים: אפיונים חברתיים בהיסטוריה, ייחודיים וחיוביים של הקהילה.
ד"ר מוריס רומני: יש גם מקרים שליליים, שלא תחשבו, אבל אלה הנושאים שאני רוצה להביא בפניכם היום, הייחודיים והחיוביים.
ד"ר מוריס רומני: הנושא השני הוא תמורות ושינויים שעברו יהודי לוב במשך יובל שנים, כפי שמופיעות במפקדי האוכלוסין משנת 61', 72' ו-95'.
ד"ר מוריס רומני: את האפיונים החברתיים אפשר לסכם בכמה מילים: יהדות לוב מנתה כ-36 אלף נפש ולוב עלתה כמעט במלואה לארץ - 34 אלף - והיוותה כ-94% מהקהילה.
ד"ר מוריס רומני: יהודי לוב לא ידעו להבדיל בין האמונה הדתית והציונות המדינית, שתיהן התמזגו בהרמוניה.
ד"ר מוריס רומני: בנוסף לפן הזה של דת וציונות חדרה וחלחלה ההשפעה התרבותית האיטלקית שכבשה את לוב ב-1911.
ד"ר מוריס רומני: כאן מופיע בהדרו הכשרון הטבעי של יהודי לוב להסתגל למצבים חדשים ולדעת להתמזג בלי הרבה זעזועים חברתיים או משברים אתיים של זהות אישית או קיבוצית.
ד"ר מוריס רומני: אפיונים אלה מעידים על קהילה שידעה לנווט ולתמרן את חייה בהמשכיות בין מסורת למודרנה, בין ערביות, קולוניאליזם וציונות, בין ותק של אלפיים שנה בלוב לבין הגשמת הכמיהה לציון בעלייה המונית ארצה שמכסה בשמחה את הוותק הזה של אלפיים שנה תוך שנים מעטות, מתחילת 49' עד 52'.
ד"ר מוריס רומני: אלה המאפיינים, כפי שנראה בהמשך, שתרמו להסתגלותם ושילובם של יוצאי לוב בתוך החברה הישראלית במהירות יחסית ובהצלחה.
ד"ר מוריס רומני: אחד מהשליחים, בשם שמואל אויירבך, הוקסם מהפלא הגדול של הקהילה הזאת, שכפי שהוא מגדיר אותה, הייתה שלמה בגולה הרחוקה, וביטא את זה במילים יפות: "אין עדה כזאת שקיבלה הדרכה והכנה לקראת עלייתה ארצה במשך יובל שנים כמו יהדות לוב בכל התחומים.
ד"ר מוריס רומני: לכן קליטתם בארץ הייתה אחת מהקלות ביותר.
ד"ר מוריס רומני: מעטים בין שבטי ישראל המתקבצים בארצנו הגיעו לקליטה רוחנית ולהתמזגות כה מהירה כמו עולי טריפוליטליה".
ד"ר מוריס רומני: בואו נבדוק איך ההסתגלות הזאת באה לידי ביטוי אחרי 50 שנה בארץ.
ד"ר מוריס רומני: מבחינה דמוגרפית - המחקר עסק בתחומים שונים של משלחי יד.
ד"ר מוריס רומני: מבחינה דמוגרפית המחקר עוסק באוכלוסייה המורכבת מילידי לוב ומילידי הארץ שאביהם נולד בלוב.
ד"ר מוריס רומני: צאצאי הדור הראשון שנולד בארץ לא נכללו במסגרת מחקר זה מאחר ואינם מצוינים על ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה כשייכים לקהילות לוב, הם מסווגים כילידי הארץ שארץ אביהם הינה ישראל.
ד"ר מוריס רומני: למה אני אומר את זה?
ד"ר מוריס רומני: מכיוון שהארגון העולמי טוען שיש כ-120 אלף יהודים יוצאי לוב בארץ וצאצאיהם.
ד"ר מוריס רומני: בהתחשב בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מספרם של יהודי לוב בשנת 1995 בארץ הוא כ-90 אלף יהודים בלבד.
ד"ר מוריס רומני: עוד דבר - לפי נתונים מסוימים שאתם יכולים לראות כאן, אחד המאפיינים של יהודי לוב בחו"ל, אשר הסתמן גם במדינת ישראל, הינו מקום התיישבותם.
ד"ר מוריס רומני: 73% מהם התיישבו בארץ ישראל בשנת 61' באזורים עירוניים של ותיקים או מהגרים, לעומת 26% שהשתקעו בכפרים ובמושבים שנוסדו לאחר 48'.
ד"ר מוריס רומני: שיעור זה דומה לחלוקתם בטריפוליטליה, כאשר מתוך כלל האוכלוסייה היהודית שהתגוררה בטריפולי בשנת 45', כ-27 אלף איש, התגוררו 29% מהם בערי השדה ובכפרים אחרים.
ד"ר מוריס רומני: בואו נבדוק כמה נתונים מעניינים ובולטים שמצביעים על הסתגלותם של יוצאי לוב בחברה הישראלית.
ד"ר מוריס רומני: מספר הנפשות במשפחה: במפקד של שנת 61' כ-26% מהמשפחות מנו 9 נפשות ומעלה.
ד"ר מוריס רומני: בשנת 95' שיעור זה הצמצם לכדי כמעט 2% בלבד.
ד"ר מוריס רומני: לעומת זאת, במפקד 61' ניתן לראות שאחוז המשפחות בעלות 4 נפשות היה 10%.
ד"ר מוריס רומני: בשנת 95' שיעור זה הוכפל לכ-21%.
ד"ר מוריס רומני: שיעור המשפחות בעלות 6 נפשות ויותר נשאר כמעט זהה בין השנים 61' ו-95' ועמד על 14% בשנת 61' לעומת 14% בשנת 95'.
ד"ר מוריס רומני: הצד האחר של הנתון הנ"ל הוא מספר הילדים במשפחה.
ד"ר מוריס רומני: את השינוי שחל במספר הילדים ניתן לחלק לשניים: משפחות עם 5 ילדים ויותר ומשפחות עם פחות מ-5 ילדים.
ד"ר מוריס רומני: מספר זה מהווה את חתך השינוי של מספר הילדים בין השנים 61' ו-95'.
ד"ר מוריס רומני: בשנת 61' אחוז המשפחות עם 9 ילדים ומעלה עמד על 3.5%, בשנת 95' ירד ל-2%.
ד"ר מוריס רומני: אני מקצר כי אין לנו מספיק זמן.
ד"ר מוריס רומני: השכלה: מן הנתונים עולה כי שיעור האוכלוסייה המשכילה בקרב יהדות לוב גדל במידה רבה.
ד"ר מוריס רומני: צמיחה מרשימה התרחשה בקרב בעלי התעודות האקדמאיות מ-0.2% במפקד של 72' ל-5% במפקד של 95'.
ד"ר מוריס רומני: בעלי תואר ראשון מכלל האוכלוסייה יוצאת לוב מהווים בשנת 95' 3.8%, בעלי תואר שני 1% ובעלי תואר שלישי 0.2%.
ד"ר מוריס רומני: אני צריך לקצר, אז אגיע למסקנות.
ד"ר מוריס רומני: יוצאי לוב הצליחו להתפרס כמעט לכל משלחי היד בארץ.
ד"ר מוריס רומני: מתוך 292 משלחי יד שסווגו במפקד 1995 מיוצגים גברים יוצאי לוב ב-264 תחומים ונשים יוצאות לוב ב-190 תחומים או משלחי יד.
ד"ר מוריס רומני: יש המשכיות - לפי הנתונים שהובאו יוצאי לוב רשמו לעצמם גידול משמעותי בתחומים כמו השכלה גבוהה ומקצועות חופשיים, אבל זה עדיין לא מדביק את הפערים עם קהילות אחרות, כך שהנתונים מאשרים את ההנחה שיוצאי לוב רשמו לעצמם הישגים לא מבוטלים ואף מרשימים כמעט בכל התחומים, אך למרות ההישגים האלה נשארו עדיין הפערים המפרידים את יוצאי לוב מן הרובד הגבוה של האוכלוסייה במדינת ישראל.
ד"ר מוריס רומני: את ההישג המרשים ביותר קבעו הנשים יוצאות לוב לעומת הישגיהם של הגברים.
ד"ר מוריס רומני: ראשית, הן חדרו כמעט לכל התחומים והענפים במשק.
ד"ר מוריס רומני: שנית, במספר תחומים הן רשמו לעצמן הישגים גבוהים ביותר ביחס לגברים יוצאי לוב וביחס לנשים מכלל האוכלוסייה.
ד"ר מוריס רומני: שלישית, הן הצליחו לעבור מתחומים המיוחסים לצווארון הכחול לתחומים של הצווארון הלבן.
ד"ר מוריס רומני: אני מסיים כאן, מי שרוצה יכול לקרוא את כל הממצאים בחוברת.
ד"ר מוריס רומני: תודה רבה לכם.
קולט אביטל: הנתונים יפים ומעודדים.
קולט אביטל: לכבודה של מדינת ישראל ושל הקהילה שנשים רשמו כאלה הישגים.
קולט אביטל: כיוון שאני פה במיעוט אני רוצה לציין את זה.
ד"ר מוריס רומני: אני מתנצל, אני חייב להמשיך בסדר היום, אנחנו נתראה עוד בהמשך.
קולט אביטל: אני אשמור על הגחלת.
קולט אביטל: רשות הדיבור לרפאל זרוק, חבר הנהלת המכון ללימודים ומחקר ליהדות לוב.
רפאל זרוק: אתחיל את הדברים הקצרים שאומר בשתי אנקדוטות.
רפאל זרוק: ביולי 51' הייתי עם אמי (ז"ל) באנייה גלאידה.
רפאל זרוק: מאוד התלהבתי, אנייה בעלת שתי ארובות, אנייה גדולה, ישראלית.
רפאל זרוק: כשהגענו לחיפה היה שם פקיד הסוכנות שדיבר עברית ופנה אליי כמעט בכעס: "מה אתה עושה פה?
רפאל זרוק: איך הסתננת?
רפאל זרוק: " אמרתי לו: "אני הסתננתי, עכשיו עליתי".
רפאל זרוק: אמר לי: "ככה אתה יודע עברית?
רפאל זרוק: " אמרתי: "כן, שם למדנו עברית, דיברנו עברית, שיחקנו בעברית, לפעמים גם חלמנו בעברית".
רפאל זרוק: אנקדוטה שניה: כשהיינו במחנה סנלוק, מחנה בו סגרו את העולים כדי שלא יצאו החוצה, הגעתי ביום חמישי, ביום שישי התלבשתי לכבוד שבת כדי להתפלל, ישבתי באור שקיבלנו אז וחיכיתי לשעת מנחה.
רפאל זרוק: התלהבתי מאוד מאוד מהשלטים בעברית על האוטובוסים ועל החנויות, זה היה מרומם.
רפאל זרוק: הזמן עובר ואני מרגיש שכבר זמן מנחה, אז מה זה אוטובוסים נוסעים בשבת?
רפאל זרוק: שאלתי את אמא שלי: "אמא, אולי סידרו אותנו?
רפאל זרוק: אולי זה לא ארץ ישראל?