GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
הרב שלמה זיני: רואים עד כמה אנשים פה בארץ יותר גאים מאשר יהודים בחוץ-לארץ לפעמים- - -
יגאל יאסינוב: אלה שבאו ידעו מה זו אנטישמיות ואלה שבאו לפה באו כי ראו במדינת ישראל לא רק דבר קדוש אלא גם מקלט ליהודים.
יגאל יאסינוב: אלה באים לפה ומיד מתחילים ומוכנים להלחם עבור המקלט הזה.
מיכאל מלכיאור: הוא אומר אחרת.
מיכאל מלכיאור: בואו ונסכם כך: כולנו מסכימים שיבואו לפה מתוך ציונות ולא בגלל אנטישמיות.
קולט אביטל: נציג ה-CONSISTOIRE, בבקשה.
יואל מרגי: אני יואל מרגי, סגן יושב-ראש ה-CONSISTOIRE של צרפת.
יואל מרגי: אינני מדבר עברית כל כך טוב כמו הרבנים פה, אבל אנסה בעברית.
יואל מרגי: כשמדברים אחרי כולם, הכל כבר נאמר כבר.
יואל מרגי: אני שמח להיות בפגישה הזאת, ואני מודה לכם.
יואל מרגי: בפגישה הזאת אתם רוצים תמונה של היהודים בצרפת, ואתן תמונה כזאת.
יואל מרגי: כשיש כנס בצרפת למען השואה או למען כל נפגעי השואה, כל הצרפתים באים.
יואל מרגי: כשיש כנס לגבי אנטישמיות, כמעט כל הצרפתים באים שכן יש עוד צרפתים שחושבים שאין אנטישמיות בצרפת.
יואל מרגי: כשיש כנס למען ישראל, חצי הצרפתים לא באים.
יואל מרגי: זאת הבעיה הגדולה שיש לנו בצרפת.
יואל מרגי: יש את האנטישמיות החדשה.
יואל מרגי: הגעתי מאוחר כי בכנס היה לי דיון קשה על יהדות ואיסלאם, ואני בטוח שהרב משאש אמר את כל זה.
יואל מרגי: הבגד החדש של האנטישמיות בצרפת הוא אנטי-ציונות, וזו הבעיה הגדולה שיש לנו בצרפת עכשיו.
יואל מרגי: החוק שעליו דיברתם - אני חושב שלפני עשר שנים אם היה יוצא חוק כזה, כל היהודים היו משתתפים עם הערבים נגד החוק.
יואל מרגי: אבל, אנו יודעים שהאנטישמיות החדשה באה מערבים.
יואל מרגי: זה קשה בשבילנו להתחיל ב-CONSISTOIRE, וזה שלושה חודשים כל הדיונים שלנו הם על מה שאפשר להגיד על החוק הזה.
יואל מרגי: אני גם מסכים איתו, שהכנסת לא צריכה להוציא אף דבר על החוק הזה.
יואל מרגי: זו הבעיה שלנו בצרפת.
יואל מרגי: גם אצלנו זה בעייתי מה אפשר לפרסם על החוק.
יואל מרגי: אם מפרסמים נגד החוק - אנו נגד הערבים, ואם מפרסמים למען החוק - אנו משאירים לערבים לקחת יותר השפעה.
יואל מרגי: אני בטוח שגם ייצא החוק הזה, הערבים ימצאו ערוצים לא לכבד אותו.
יואל מרגי: יש אנשים כמו הפילוסוף טריק רמאדן שעכשיו חושבים על כל החוקים שאפשר להוציא אם החוק ייצא.
יואל מרגי: אני לא נביא, אבל אני לא בטוח שהחוק ייצא.
קולט אביטל: כן, אבל אם נלך לסוף המחשבה שלך ובאמת הם יעשו את הכל כדי לא לקיים את החוק, בסופו של דבר, דעת הקהל תהיה נגדם.
הרב דוד משאש: בטח.
קולט אביטל: זו תהיה גם כן תוצאה, שבואו ונחשוב עליה.
יואל מרגי: בנוסף, יש לי הזדמנות לדבר בכנסת ואני צריך לדבר על דבר חשוב מאד: על מדינת ישראל ועל הסברה.
יואל מרגי: יש לנו בעיה של הסברה.
קולט אביטל: יש פה שני אנשים שהיו קשורים איכשהו למשרד החוץ: אני בחיי היותר ארוכים, והוא, חבר-הכנסת מלכיאור, בתור סגן שר החוץ, ושנינו די מתוסכלים.
קולט אביטל: אנו שותפים לדעתךָ.
הרב רוג'ר טויטו: אני הרב רוג'ר טויטו, רב בפריז.
הרב רוג'ר טויטו: אישית, אני נגד איזה שהוא חוק שמחוקק מי דומה לְמה.
הרב רוג'ר טויטו: זו לא המנטליות שלי לגבי מה זה החופש.
הרב רוג'ר טויטו: אבל, כמו שנאמר לפני כן, יש בעיה עם הערבים, עם האיסלאם.
הרב רוג'ר טויטו: נדמה לי, שמדינת צרפת חיכתה כמה שנים.
הרב רוג'ר טויטו: אני גם רב בצבא בצרפת, ובצבא אין בעיות.
הרב רוג'ר טויטו: המוסלמים פונים לרב כדי שיעזור להם לקבל מנות כשרות או לעזור להם בעיד אל-כביר או משהו כזה.
הרב רוג'ר טויטו: ברצוני להגיד, שמהחוץ אתם צריכים להבין שניסו להביא את המוסלמים, כל העדות, כל הכתות, להביע את עמדתם כלפי המדינה.
הרב רוג'ר טויטו: אצל היהודים יש CONSISTOIRE ויש את ה-C.R.I.F, עם כל העמותות ועם כל האסוציאציות שישנן בקהילה היהודית.
הרב רוג'ר טויטו: אמרו להם: "תעשו CONSISTOIRE כמו היהודים", וזה לא הביא לכך.
הרב רוג'ר טויטו: זָרְקוֹזִי הוא חכם גדול.
הרב רוג'ר טויטו: אחרי זה הוא הכריח אותם לקבל מישהו שהתמנה לראש, והם לא מקבלים אותו - דליל בו-באקר.
הרב רוג'ר טויטו: עכשיו, מדברים על החוק הזה.
הרב רוג'ר טויטו: למה?
הרב רוג'ר טויטו: כדי להגיד - ואני אומר "ערבים" כי נולדתי באלג'יר וזו הסיבה שאני מדבר כך - למוסלמים: "איפה אתם נמצאים?".
הרב רוג'ר טויטו: אני מפחד מהמלה "OSTENTATOIRE", כלומר משהו בולט לעיל, רעלה, לפי שעכשיו אם אתם רואים בטלויזיה יש היום יותר ויותר נשים ערביות שחובשות DOUBLE:
הרב רוג'ר טויטו: רעלה בצבע כחול ורעלה בצבע לבן.
קולט אביטל: זה כמו הנזירות בזמנו.
הרב רוג'ר טויטו: כלומר, מה זה "OSTENTATOIRE"?
הרב רוג'ר טויטו: אולי מחר אותה אחת תגיד: "אני מורידה אחת, ומשאירה אחת".
יגאל יאסינוב: אני חייב להתנצל.
יגאל יאסינוב: עליי ללכת.
יגאל יאסינוב: (חה"כ יגאל יאסינוב יוצא מחדר הישיבות.
יגאל יאסינוב: )
2411: אני פרופסור יעקב כץ ממשרד החינוך.
2411: אני גם מתעניין בנושא הזה.
2411: אנו מכירים באמירה המפורסמת "כל ישראל ערבים זה בזה".
2411: אומר 2-3 דברים כפי שאני רואה את הנושא.
2411: ידידיי, ראשית, אני חושב שאסור להיות תמימים מדי.
2411: בדרך-כלל, התמימים נפגעים.
2411: יש מה שנקרא: COLLATERAL DAMAGE במלחמה; אנו יודעים שיש הרבה מאד חפים מפשע שנפגעים כתוצאה מהפצצה או מפעולה מלחמתית.
2411: הצרפתים ידעו היטב, כאשר חוקקו את החוק הזה, כפי שאתם אומרים, נגד המוסלמים, שגם היהודים ייפגעו.
2411: זה ברור לכל הדעות.
2411: הכיפה היא חלק מתפיסת העולם של היהודי, ומי שפוגע ברעלה יודע היטב שהוא פוגע גם בכיפה, ובעתיד אולי יפגע בשחיטה ואולי בברית-המילה, כפי שאנו יודעים במדינות אחרות.
ליאון רוזנבאום: חס וחלילה.
2411: חס וחלילה, אבל צריך להיות עירניים.
מיכאל מלכיאור: כמעט בכל אירופה יש היום מאבק בשחיטה.
2411: נכון.
2411: שנית, צריך לדעת שהאנטישמיות היא אנטישמיות היא אנטישמיות, ולהגיד שהיא לובשת צורה ופושטת צורה זה נכון אבל אין לנו פה דבר שהוא המצאה של המאה ה-21.
2411: עובדה שהאינקויזיציה בספרד פרחה לאחר גירוש ספרד ולא לפניה.
2411: לכן, אני מציע שאנו לא נהיה תמימים גם בנושא הזה.
2411: שלישית, וזה דבר עממי, סבתי היתה פסימיסטית והיא אמרה שהיא מחזיקה בפסימיזם בגלל שהפסימיסטים עזבו את גרמניה והאופטימיסטיים נשארו שם לפני מלחמת העולם השניה.
2411: אנו יודעים מה קרה לאופטימיסטים ומה קרה לפסימיסטים.
הרב דוד משאש: שיראק זה לא היטלר.
קולט אביטל: לא, יש גם הבדל.
קולט אביטל: חוץ מזה ששיראק הוא לא היטלר, יש לנו גם, תודה לאל, את מדינת ישראל.
הרב אריאל משאש: אני הרב אברהם משאש, בנו של הרב משאש, וגם אני רב בפריז.
הרב אריאל משאש: מדברים על הרעלה ועל החוק ואיך להתמודד עם החוק, אבל אולי צריך לחשוב גם כן מה מקור הבעיה.
הרב אריאל משאש: הרעלה היא אולי רק סימפטום ומה שקורה כלפי חוץ, אבל אולי צריך להכנס פנימה יותר ולראות מה מקור הבעיה.
הרב אריאל משאש: אני לא בקי בדת האיסלאם, אבל אולי צריך לחשוב קצת על דת האיסלאם איך שהיא.
הרב אריאל משאש: לפי מה שקראתי, ואינני מומחה כלל, בדת האיסלאם, אצל קיצוניים או לא קיצוניים, מדברים על "דר אל-איסלאם" ועל "דר אל-חארב", כלומר יש בדת האיסלאם איזה שהוא מימד פוליטי שהדת היא גם אפשרות לכבוש את הכוח הפוליטי - מה שאין בדת היהודית ומה שאין עכשיו בדת הנוצרית שבשתיהן יש רק עניין רוחני.
הרב אריאל משאש: בדת האיסלאם יש עניין פוליטי.
הרב אריאל משאש: הדת שלהם אומרת להם שכדי להצליח ולהיות בעולם הבא צריך גם לכבוש את הכוח הפוליטי במדינותיהם ובכל העולם.
הרב אריאל משאש: כשמדברים על רעלה, מה ששיראק מפחד הוא שע"י הסממן הזה מתבטא, לא בפומבי אלא מאחורי הקלעים, איזה שהוא רצון להתבלט ולכבוש את הכוח הפוליטי שיש בצרפת.
הרב אריאל משאש: לכן, מדובר על הסממן הדתי הזה של הרעלה, והכיפה והצלב הם בכלל לא אותו דבר.
הרב אריאל משאש: בכל צרפת מדברים על זה שיש הבדל גדול ועצום בין רעלה לכיפה וצלב.
הרב אריאל משאש: דה-שרת דיבר על זה לא מזמן בטלויזיה, והוא אמר שצריכים להבדיל: רעלה זה גם משהו פוליטי, אבל כיפה וצלב הם משהו רוחני לגמרי.
הרב אריאל משאש: הוא אומר: רוצים לפתור את הבעיה?
הרב אריאל משאש: - צריכים לדבר עם דת האיסלאם.
הרב אריאל משאש: זו גם בעיה בארץ.
הרב אריאל משאש: העניין של השתלטות מבחינה פוליטית ע"י הדת זה בעיה בכל העולם, ובצרפת עכשיו.
אפרים אדרי: אני אפרים אדרי, מנהל תכנית נעל"ה.
אפרים אדרי: תודה לאל, יש לנו 90 תלמידים חדשים מצרפת מגיל 15 שהגיעו ויש לנו ביקוש גדול לקראת השנה הבאה.
אפרים אדרי: שאלתי לרב היא דווקא לגבי הנושא שפתח את הישיבה - הזהות היהודית.
אפרים אדרי: אני פונה לרב, כמנהל בית-הספר המפואר בפריז "מיימוני" במשך שנים רבות.
אפרים אדרי: אני נזכר בכמה תופעות.
אפרים אדרי: פעם אותו מנהל בית-ספר עמד ביציאה כשהתלמידים יצאו החוצה, ואותם מורים ליוו את אותם תלמידים וכולם התגאו כמין גאוות יחידה שתלמידיהם ברחובות פריז הולכים עם הכיפה.
אפרים אדרי: אני זוכר מורים שאמרו: "תראו את התלמידים שלנו.
אפרים אדרי: כמה שזה יפה איך הולכים ומטיילים".
אפרים אדרי: בשנים האחרונות, כשהוציאו את הג'ל, אני מתפלא איך הם מצליחים להעמיד את הכיפה על הראש ולהתהלך.
אפרים אדרי: בכל פינה של פריז ראינו אותם.
הרב רוג'ר טויטו: רואים אותם.
אפרים אדרי: ראו אותם.
אפרים אדרי: התופעה שאני ער לה, ואני חושב שידידיי יספרו, היא שבאותם בתי-ספר יהודיים ביציאה מהם עומדים אותו מנהל ואותם מורים ומקפידים שאותו תלמיד לא ייצא לרחוב עם הכיפה.
אפרים אדרי: אומרים לו: "תוריד את הכיפה ושים את הכובע".
אפרים אדרי: התחילו פה עדויות לכמה סממנים שהתחילו להיעלם.
אפרים אדרי: המגן-דוד שפעם כיכב אצל בני-הנוער קצת נעלם, ולא הולכים בחבורות רציניות ושרים בקול רם כמו פעם.
אפרים אדרי: השאלה היא: האם אנו לא עדים לאיזו שהיא תופעה חדשה של "הייה יהודי בביתך - ואחר בצאתך"?
הרב דוד משאש: לא.
הרב דוד משאש: בקיצור: יש הורים שבטח יש להם פחד, והם אומרים לילדיהם: "בבקשה, כשאתה תהיה בתוך בית-הספר תישאר עם הכיפה".
הרב דוד משאש: הם מפחדים שמישהו ערבי יבוא להכות אותם, והם אומרים: "יותר טוב שתסיר את הכיפה שלך".
הרב דוד משאש: אבל, אינני חושב שהמנהל שהמנהל יכל להגיד לו "תסיר את הכיפה".
הרב דוד משאש: אני עדיין לא ראיתי שום מנהל שיגיד לו: "אתה צריך לחיות בפחד".
הרב דוד משאש: את זה לא ראיתי.
הרב דוד משאש: אבל, ההורים זו זכותם לומר זאת.
הרב דוד משאש: אנו, כרבנים, אומרים להורים: "אל תפחידו את הבנים שלכם", אלא אדרבא תגידו להם להישאר עם הכיפה בגאווה, אלא אם כן יש פיקוח נפשות שאז זה משהו אחר.
הרב דוד משאש: מה שאתה אומר שיש פה רבולוציה כזאת - אינני חושב חושב כך.
קולט אביטל: היה עוד מישהו שרצה לשאול, אך אנו חייבים לסיים, מפאת זמנם וגם מפאת העובדה שאנו חייבים לעלות לישיבת המליאה כשהנושאים שעולים היום די חשובים.
קולט אביטל: ברצוננו להודות על הישיבה המשותפת הזאת, על גילוי הלב ועל מה שלמדנו מכם.
קולט אביטל: ודאי שאין לנו שום כוונות לצאת, לא עם קריאות לממשלת צרפת, בנושא שאנו לא מספיק מצויים בו, ובודאי בנושא שהוא כרגע נושא פנימי בתוך מדינת צרפת.
קולט אביטל: מה שאנו כן יכולים להגיד הוא זה: ראשית, זה לא הדיון הראשון, ואנו קיימנו דיונים גם עם שגרירי האיחוד האירופי, שבהם דיברנו עם השגרירים מצד אחד - על התופעה כולה ומצד שני - מה אנו מצפים מהממשלות לעשות גם בתחום הביטחון אבל גם בתחום החינוך נגד האנטישמיות.
קולט אביטל: זה התחום שבו אנו נעבוד.
קולט אביטל: אני חושבת שהתופעה הרבה יותר חשובה ברמה של חינוך והסברה מאשר ברמת החוק היבש.
מיכאל מלכיאור: החוק בצרפת הוא טוב.
מיכאל מלכיאור: מבחינת האנטישמיות, החוקים הכי טובים הם בצרפת.
קולט אביטל: באמת אחד החוקים הכי מתקדמים הוא החוק שפייר ללוש הביא.
קולט אביטל: אנו גם עובדים על נושא החקיקה ברוב מדינות אירופה.
קולט אביטל: זה גם כן אחד מהנושאים.
קולט אביטל: אנו ודאי נרצה להמשיך להיות בקשר ולהיות קשובים ולשמוע ולהתעדכן.
קולט אביטל: שנית, אני גם רוצה להודות לך על האפשרות הזאת ולהגיד לך שאנו רוצים לעיין בדוקומנט הזה ואולי לקיים אצלנו דיון .
קולט אביטל: שלישית, ואולי אני אומרת זאת מתוך הגות לבי, אני חושבת שאחד האמצעים שבאמת אנו צריכים אולי לחשוב עליהם יותר זה דיאלוג יותר רציני בכל מקום בין ראשי ההנהגה הדתית היהודית לבין ראשי ההנהגה הדתית המוסלמית.
קולט אביטל: אני בטוחה שזה דבר שקורה ויקרה,--
הרב דוד משאש: יש.
קולט אביטל: --וזה דבר שגם הרב מלכיאור היה מאד מעורה בו.
קולט אביטל: אולי לא מספיק מדברים על זה ואולי לא מספיק יודעים על זה, אבל אני בטוחה שבסופו של דבר - אם שמעתי אותך נכון על מה שקורה בתוך הצבא, כיון שחיילים זקוקים לאותם השירותים - יש דרך להגיע להידברות במקום הזה.
קולט אביטל: בוקר טוב לכל המוזמנים, אנחנו מתכבדים לפתוח ישיבה משותפת של ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות וועדת החינוך והתרבות.
קולט אביטל: אנחנו מקדישים הבוקר את הישיבה הראשונה שלנו לנושא החינוך בארץ בנושא התפוצות.
קולט אביטל: אני יודעת שמשלחת ראשונה של מחנכים הוזמנו בזמנו לארצות הברית על ידי הוועד היהודי האמריקאי, אני אז כיהנתי בניו יורק וקיבלתי את המשלחת, וכתוצאה מכך, כשהמשלחת חזרה, החליט השר לשעבר רובינשטיין לפתוח אגף במשרדו שעוסק בכל הנושא של הנחיית נושא התפוצות לתלמידי ישראל.
קולט אביטל: האגף המשיך את פעילותו גם בזמן כהונתו של השר לשעבר יוסי שריד ואנחנו עומדים היום בפני האפשרות שהאגף הזה ייסגר.
קולט אביטל: אני יוצאת מנקודת ראות שככל שלנו התפוצות חשובות וככל שאנחנו רוצים להנחיל לתפוצות חינוך בכל הנושאים שנוגעים לישראל כך גם צריך להיות תהליך הפוך.
קולט אביטל: קיימות היום קהילות גדולות בעולם ואנחנו מגלים יחס של סולידריות כלפיהן.
קולט אביטל: יש קהילה גדולה בארצות הברית, קיימת קהילה בארגנטינה, קיימות קהילות באירופה.
קולט אביטל: חשוב שהנושא הזה יילמד בארץ ולכן נקודת המבט שלנו היא קודם כל לא פרסונלית אלא קודם כל לגבי הנושא עצמו, להמשיך ללמד את הנושא הזה חשוב לנו וגם חשוב לנו לדעת מהן תוכניות משרד החינוך והתרבות להמשך הדרך.
איתן שקלי: בוקר טוב לכולם.
איתן שקלי: בדרך כלל, כאשר אנחנו מדברים על יחסי ישראל והתפוצות, גם בהקשרים של חינוך, אנחנו מדברים על ציונות ועל הרצון והצורך שלנו להביא את רוב העם היהודי למדינת ישראל.
איתן שקלי: יחד עם זה, אמנם צריכים להתייחס אל הדברים בהיבט נוסף והוא עצם היותנו פה, היהודים במדינת ישראל, חלק מן העולם היהודי.
איתן שקלי: מבלי לפגוע בהיבט העיקרי שהזכרתי קודם, יש לנו שותפות של עבר, של הווה ושל עתיד וצריך שאנחנו פה נדע לספר לילדינו ולחנך את תלמידינו לקשר הזה.
איתן שקלי: הקשר הזה לא יכול להתמצות רק בכך שאנחנו לומדים על העבר - בהיסטוריה, בתרבות ובמורשת - אלא גם על הדברים שקורים היום.
איתן שקלי: ישנן אסכולות שונות לגבי מהי היסטוריה וממתי היא מתחילה, האם זה 30 שנה או מועד אחר, אבל כאשר אירועים קורים ותהליכים מתרחשים בתפוצות מותר ונחוץ שגם מערכת החינוך במדינת ישראל תדע להביא את הדברים אל התלמידים.
איתן שקלי: אם יש תהליכים של התבוללות או אם יש תהליכים של התארגנויות בקהילות שונות בעולם היהודי או אם יש אירועים קשים, כמו שהיו למשל בארגנטינה ב-25 השנים האחרונות, מן הראוי שמערכת החינוך פה תתייחס אליהם והנוער ישמע על זה לא רק מן האקטואליה, ככל שהוא עוקב אחריה.
איתן שקלי: אנחנו בהחלט יודעים שמשרד החינוך נותן על זה את דעתו.
איתן שקלי: לי לא מאוד משנה תחת איזה מבנה ובאיזה הגדרות המשרד פועל, מה שחשוב הוא שתהיה פעולה.
איתן שקלי: גם כתבתי לשרת החינוך לפני כמעט שלושה שבועות, בהעתק ליו"ר הסוכנות מר מרידור: "הובא לידיעתי כי בדעת המשרד לסגור את האגף לקשרי חינוך ישראל-תפוצות, אני מאמין כי ככל שהדבר נכון הכוונה היא להתייעלות מבנית ולא שהפעילות החשובה כל כך תיפגע.
איתן שקלי: אודה על התייחסותך".
איתן שקלי: עד כה לא קיבלתי תשובה אבל אני מניח שנשמע את ההתייחסות היום.
קולט אביטל: אני רוצה להוסיף הערה אחת - לפני קיום הישיבה הזאת הזמנו את מנהל האגף הנוכחי, מר דב אייזן, תיאמנו את זה עם מר לייטר, עד אתמול ידענו שהוא משתתף ואכן הוא הגיע אבל לפני כמה דקות קיבלנו מכתב מלשכת המנהלת הכללית של המשרד שבגלל תהליכים משמעתיים איתו או נגדו הוא אינו יכול לייצג את המשרד בפורומים שונים, כולל ועדות הכנסת.
קולט אביטל: כיוון שמר אייזן כבר נמצא כאן ודאי שנשמח אם ימשיך להיות כאן אבל הוא לא ייצג את עמדות המשרד ובמידה ויתייחס זו תהיה התייחסות אישית.
קולט אביטל: מר אייזן השקיע ודאי מאמצים והוא הקים את האגף אז נרצה לשמוע גם את דעתו האישית בנושא הזה.
יחיאל לייטר: בהמשך ישיר לדבריו של ח"כ שלגי, משפטיו האחרונים היוו תיאור מדויק לקו העמדה של המשרד.
יחיאל לייטר: אין כוונה לבטל את הפעילות של האגף, אדרבה - יש כוונה להכניס את פעילות האגף לשדר המרכזי של המשרד, הנחלת ערכים לתוך המערכת.
יחיאל לייטר: יושב אתנו יו"ר המזכירות הפדגוגית, פרופ' יעקב כץ, נבקש ממנו בהמשך לומר כמה מילים על תוכניותיו לאימוץ פעילות האגף בתקנה התקציבית של האגף.
יחיאל לייטר: כשאנחנו מדברים על קשר ישראל-תפוצות והפעילות של משרד החינוך ביחס לקהיליות היהודיות בחוץ לארץ, חשוב לציין שפעילות המשרד מגוונת והיא לא נמצאת דווקא באגף לקשרי ישראל-תפוצות.
יחיאל לייטר: התוכנית אולי הגדולה ביותר שמשרד החינוך מעורב בה היא תוכנית חפציבה, תוכנית שלאחרונה שינינו את המבנה שלה ועבדנו בשותפות עם לשכת הקשר.
קולט אביטל: זה בברית המועצות לשעבר.
יחיאל לייטר: כן.
יחיאל לייטר: אנחנו שותפים למימון של 45 בתי ספר עיוניים ברחבי ברית המועצות לשעבר וכ-180 בתי ספר של ימי א'.
יחיאל לייטר: בעבר השותף הבכיר שלנו לפרוייקט הזה לשכת הקשר, אנחנו סברנו שהזמנים השתנו מאז 91', המציאות בברית המועצות לשעבר השתנתה ולכן לא יאה, לא נאה ולא נכון שהשותפות שלנו בנושאים חינוכיים תהיה דווקא עם גוף מודיעיני.
יחיאל לייטר: לכן החל משנה זו יצרנו קשר עם הסוכנות היהודית, הם לקחו על עצמם חלק מהביצוע של הפרוייקט הזה בעקבות הקיצוצים בתוך המשרד והם אלה שמפעילים בפועל את התוכנית בברית המועצות.
יחיאל לייטר: תוכנית נוספת היא תוכנת חי"ל, גם בה השותף הבכיר שלנו היא הסוכנות היהודית.
יחיאל לייטר: כאן מדובר על מימון בתי ספר בצרפת, בארצות הברית, בבתי ספר שקולטים מהגרים יהודיים, גם בברית המועצות לשעבר, ובעיקר מימון בתי ספר יהודיים בארגנטינה.
יחיאל לייטר: התוכניות האלה קוצצו באותו שיעור של הקיצוצים בתוך המשרד אבל הקפדנו לשמור עליהן, למרות שהיו קולות שאמרו שאנחנו קודם כל מחויבים לילדי אופקים ונתיבות לפני שאנחנו נותנים תקציבים ליהדות העולם, אבל השרה מדגישה תמיד את ביקוריה בחוץ לארץ, שהיא מקפידה לבקר תמיד בבתי ספר יהודיים, שיש לנו לפחות אחריות מוסרית ליהודית העולם, לקשר בין ישראל ליהדות העולם ולטיפוח היחסים החינוכיים והזהותיים היהודיים בין קהילות ישראל בגולה לבין מדינת ישראל.
יחיאל לייטר: במסגרת הארגון מחדש של המשרד ראינו לנכון להעביר את הפעילות של האגף לקשרי חינוך ישראל-תפוצות למזכירות הפדגוגית.
יחיאל לייטר: הסיבה לכך היא כזאת: מדובר על אגף עם תקנה תקציבית מצומצמת מאוד, כ-800 אלף שקל.
יחיאל לייטר: אכן, התקנה התקציבית הזו קוצצה בשנתיים האחרונות, כמו כל התקנות התקציביות בתוך המשרד, אך גם לפני הקיצוצים דובר על פעילות מבורכת וחשובה אבל בכל זאת מצומצמת.
יחיאל לייטר: מדובר על הנחלת ערכים, ערכים של הקשר היהודי בין ישראל לתפוצות.
יחיאל לייטר: ערכים דומים למעשה נמצאים בתוך המזכירות הפדגוגית - מורשת וערכי הנחלת ערכים יהודיים וציוניים לתוך המערכת - ולכן לדעתנו גם הערך הזה של עידוד הקשר בין יהדות העולם למדינת ישראל, גם הוא צריך להיות במזכירות הפדגוגית, בידיו הנאמנות של יו"ר המזכירות הפדגוגית, ולכן מדובר על שינוי מבני ולא שינוי תוכני.
יחיאל לייטר: ייתכן שהמזכירות הפדגוגית תרצה לתת דגש על פעילות אינטרנטית במקום פעילות של השתלמויות מורים או יותר דגש על השתלמויות מורים מאשר פעילות אינטרנטית.
יחיאל לייטר: יש כר נרחב של שיקול דעת שיש למזכירות הפדגוגית אבל בוודאי אנחנו לא רואים צמצום אלא הגדלה ותגבור של הערך הזה ושל הפעילות הזאת, אם זה יבוא דרך המזכירות הפדגוגית או דרך אגף קטן בתוך המשרד.
יחיאל לייטר: המזכירות הפדגוגית פועלת לא ב-20 או 30 בתי ספר אלא במאות בתי ספר ואנחנו רוצים להגדיל את הפעילות הזאת בקרב כלל בתי הספר, ולא שיצומצם לפעילות מצומצמת ומבוזרת בתוך אגף קטן.
יוסי שריד: איך תגדילו את זה?
יחיאל לייטר: אני רוצה לבקש מהיו"ר לתת את רשות הדיבור ליו"ר המזכירות הפדגוגית, שיתאר לנו מה תוכניותיו לגבי אותה תקנה תקציבית ואיך נוכל דרך השתלמויות מורים הקיימות היום בנושאים ערכיים גם להנחיל את הערך הזה.
יוסי שריד: פרופ' כץ הוא קוסם, כפי שהוא מוכיח בכל הופעה שלו בוועדה, שבכל פעם שיש קיצוצים הפעילות מתרחבת.
יוסי שריד: זה כשרון מיוחד.
קולט אביטל: אני רוצה להוסיף שתי שאלות, מר לייטר דיבר בעצם על הרחבת הפעילות בחו"ל, אנחנו היינו מעוניינים בחלק הראשון של הישיבה לשמוע על הפעילות בארץ.
קולט אביטל: אם אני מבינה פרופ' כץ אחראי על המזכירות הפדגוגית שמתווה תכנים ואת כל אותן תוכניות הלימוד ופה אנחנו מדברים על תפקיד שלפי כל הדעות הוא גם תפקיד ארגוני-ביצועי, כיצד פורסים את העבודה הזאת בבתי ספר וכו'.
קולט אביטל: לפני שאעביר את רשות הדיבור לפרופ' כץ, ח"כ גילה פינקלשטיין חייבת לצאת בעוד שתי דקות אז ניתן לה את רשות הדיבור.
גילה פינקלשטיין: אני רואה כאן לפניי חומרים שאני מכירה מזמן שהייתי מנהלת בית ספר.
גילה פינקלשטיין: לפני חמש שנים, כשנסעתי ללוס-אנג'לס לחפש בית ספר תואם שיתאים לחטיבת הביניים שלי ולתיכון שלי מצאתי בתי ספר ואז המורים שלי אמרו: "אני מורה לאנגלית" או "אני מורה למתמטיקה, אנחנו לא יודעים איך לפעול ומה לעשות.
גילה פינקלשטיין: מצאנו בית ספר מתאים, יתחילו משלחות לנסוע ולהגיע, מה שרצינו - הקשר עם התפוצות, אך אין לנו חומרי למידה, איך נעשה ומה נעשה?
גילה פינקלשטיין: " ואז פניתי למחלקה הזאת ונשלחו אליי חומרים.
גילה פינקלשטיין: בשנים הראשונות לא ידענו מה לעשות, ברגע שהמחלקה הזאת הגיעה אלינו לבית הספר הקשר נהיה חזק יותר, היו לנו אמצעים, הייתה לנו כתובת ולחשוב עכשיו שהכתובת הזאת לא תהיה - נשאר חלל ריק.
גילה פינקלשטיין: אני חושבת שהם עשו עבודה מצוינת, אני מכירה את חברי פרופ' יעקב כץ, המזכירות הפדגוגית באמת עושה מלאכת קודש, אבל לחשוב שמוחקים את המחלקה הזאת, והתועלת שאנחנו, כבית ספר תיכון עירוני עם 1,200 תלמידים, הפקנו מהמחלקה, זה באמת כואב לי.
גילה פינקלשטיין: לכן עמדתי על זה, למרות הלחץ שלי לרוץ בין שתי ועדות היום,להגיד את המילה שלי כמי שהייתה 31 שנה בשטח ובשנים האחרונות נעזרתי בחומרים האלה, שהם חומרים מצוינים.
גילה פינקלשטיין: הם התמחו בחומר איך להעביר את המסר לילדי התפוצות, איך להיות בקשר עם ילדי התפוצות, ובאמת כואב לי לחשוב שהם ייעלמו מהשטח.
פרופ' יעקב כץ: אני מקבל כמחמאה את דברי ח"כ שריד, אני אוהב לשמוע שאומרים לי שאני קוסם מפני שסימן שראו איזה משהו וזו לא אחיזת עיניים.
פרופ' יעקב כץ: אומר כמה דברים לגבי תוכניות שכבר התחלנו ללא כל זיקה לעבודה הברוכה של האגף שבראשו עומד חברי, דב אייזן.
פרופ' יעקב כץ: כשהגענו למשרד הבנו שאחד הדברים המרכזיים שצריך לטפל בהם היא המורשת היהודית והציונית והתחלנו כבר אז בתוכניות על מנת לקדם את הנושא.
פרופ' יעקב כץ: אני לא רוצה להשוות אבל אני חושב שהתוכניות רצות בהיקפים גדולים יותר מאשר במחלקה עליה אנחנו מדברים.
קולט אביטל: ויש לכם משהו אופרטיבי?
פרופ' יעקב כץ: דברים אופרטיביים, בוודאי, אני אדבר עליהם.
פרופ' יעקב כץ: היות שזה מתחת לכותרת של המזכירות הפדגוגית אז אולי לא יודעים, לא משייכים ולא רואים את הקשר עם התפוצות.
פרופ' יעקב כץ: קודם כל, יצרנו קשר הדוק ביותר עם המחלקה לחינוך של הסוכנות היהודית, יש לנו תוכניות שעובדים עליהן בימים אלה וגם לפני ימים אלה ואני אתן שתי דוגמאות קונקרטיות לדברים שכבר התחילו ויש עוד דברים בצנרת.
פרופ' יעקב כץ: שני הדברים הם למידה שיתופית בין מדינות, כאשר בתי ספר במדינת ישראל מתקשרים על בסיס תוכנית לימודים פורמלית, לא בלתי פורמלית ולא מחייבת אלא פורמלית כמו ספרות, כאשר הספרות הנבחרת היא ספרות שמתורגמת משפת אותה מדינה גם לעברית וגם מעברית לאותה שפה בה מדובר, אם זה ספרדית, צרפתית או אנגלית, ומשתתפים בזה בתי הספר היהודיים, לדוגמה שני בתי ספר במקסיקו משתתפים בפיילוט על הנושא הזה שאנחנו עומדים להרחיב גם מבחינת ההיקף של הצד הפדגוגי החינוכי וגם מבחינת הצד התקציבי.
פרופ' יעקב כץ: כמו כן, אנחנו עובדים על תוכנית מאה המושגים שעלתה לכותרות בחודשים האחרונים.
פרופ' יעקב כץ: התוכנית הזו תתורגם לשפות הקהילות היהודיות בעולם וכבר יש הסכמה עקרונית עם המחלקה לחינוך בסוכנות היהודית דרך הפלטפורמות המשותפות שלנו, הוירטואליות, של המשרד ושל הסוכנות, להפיץ את התוכניות האלה לכלל החינוך היהודי בתפוצות.
פרופ' יעקב כץ: כמובן שהם יעשו את העבודה והם יהיו השושבין הראשי כדי להביא את בתי הספר בהם יש שליחים, ואולי בתי ספר שאין בהם שליחים, כדי ללמוד את הדברים האלה, שוב - כתוכנית פורמלית, מחייבת, שנבחנים עליה, דבר שלא היה בעבר.
פרופ' יעקב כץ: אני חסיד גדול של אחריות של התלמיד להיבחן ולא רק ללמוד ו"לעשות חיים" בנסיעות כאלו ואחרות לארץ.
פרופ' יעקב כץ: דבר שלישי, איגום המשאבים עם ההשתלמויות שעומדות לרשות המזכירות הפדגוגית - הרי המזכירות הפדגוגית אחראית על כלל המקצועות במדינת ישראל.
פרופ' יעקב כץ: כמעט כל המשאבים, למעלה מ-90% מהמשאבים של ההשתלמויות במדינת ישראל, עומדים לרשות המזכירות הפדגוגית.
פרופ' יעקב כץ: אנחנו נכניס באופן מובהק את ההשתלמויות של הנושא הזה של ערבות בין יהדות התפוצות ליהדות ישראל לתוך ההשתלמויות האלה בחינוך הפורמלי, דבר שבלתי אפשרי בשום מסגרת אחרת מפני שלנו יש מיליונים שעומדים לרשותנו.
פרופ' יעקב כץ: אמנם יש קיצוץ והיו עשרות מיליונים בעבר, היום יש פחות מעשרות מיליונים, אולי השר לשעבר שריד זוכר את ימי הזוהר של תחילת שנות האלפיים או 1999, שאז היו 70 מיליון.
יוסי שריד: אני זוכר אותן כל יום, לצערי.
פרופ' יעקב כץ: אבל אנחנו לא נוסטלגיים, אני מאמין שצריך להביט קדימה, לא אחורה בזעם.
קולט אביטל: לא, בגעגועים.
פרופ' יעקב כץ: גם לא בגעגועים.
פרופ' יעקב כץ: מה שהיה - היה, אנחנו מתקדמים, אנחנו אופטימיים.
פרופ' יעקב כץ: אני בטוח שיהיה יותר טוב, תמיד צריך לקוות שיהיה יותר טוב.
פרופ' יעקב כץ: לכן, אנחנו כבר התחלנו לעשות את הדברים.
פרופ' יעקב כץ: אנחנו יכולים בקלות, מכיוון שהמורים מחויבים לגייס מאות ואלפי מורים לנושאים האלה, וכבר עשינו את זה בקיץ.
פרופ' יעקב כץ: נושא ההתייחסות היהודית לזכויות האדם ונושאים אחרים, הנושאים הם אוניברסליים, פירושו של דבר שהם מתאימים גם למה שקורה בתוכניות הלימודים שלנו בארץ וגם למה שנלמד בבתי הספר היהודיים בחו"ל.
פרופ' יעקב כץ: לנו יש את הכלים ואנחנו משתמשים בכלים האלה והשתמשנו בהם, משה בן עטר יכול להעיד גם על הקשר הטוב שיש לנו עם המועצה הציונית, הקרן הקיימת ועם המועצה לשימור אתרים למען ילדי ישראל וילדי התפוצות.
פרופ' יעקב כץ: זה מבלי לגרוע במאומה ממה שדב אייזן עשה.
יוסי שריד: כשאנחנו מדברים על דו"ח שנהר ואתה מספר לנו שמרחיבים, כשאנחנו מדברים על דו"ח קרמניצר - מרחיבים, כשאנחנו מדברים על מדעים אתה מספר לנו שמרחיבים, מתמטיקה - מרחיבים, אנגלית - מרחיבים.
יוסי שריד: עכשיו, תסביר לנו איך מרחיבים כשמקצצים.
יוסי שריד: אני רוצה להבין איך אתה מרחיב את הכל כאשר מקצצים את הכל.
יוסי שריד: אתה יכול להסביר לי את הדיסוננס הקוגנטיבי הזה?
פרופ' יעקב כץ: אני אסביר.
פרופ' יעקב כץ: זה לא דיסוננס, דיסוננס קוגנטיבי זה בראש.
יוסי שריד: זה הרבה יותר, זה שייך לפיזיקה בכלל.
יוסי שריד: אני לא מבין את זה.
קריאה: הוא לא אמר שמרחיבים.
יוסי שריד: כל נושא שמדברים הוא מספר שמרחיבים.
פרופ' יעקב כץ: לא, אני אומר שאם מתכננים היטב ויוצרים מצב של איגום משאבים, שעומדים לרשות המשרד, במצב של קיצוצי תקציבים, בהחלט אפשר להרחיב את הפעילות.
פרופ' יעקב כץ: עובדה שהוספנו שעה למתמטיקה בכיתות ח' בחטיבות הביניים.
פרופ' יעקב כץ: איך עשינו את זה?
פרופ' יעקב כץ: הוספנו שעה באזרחות בחטיבות הביניים.
יוסי שריד: קיצצתם בדברים אחרים.
פרופ' יעקב כץ: במה קיצצנו?
פרופ' יעקב כץ: בנושאי הלימודים לא קיצצנו.
יוסי שריד: אין פחות שעות השנה?
פרופ' יעקב כץ: אלה הדברים החשובים והם הדגל של המשרד, לכן שם נלחמנו.
פרופ' יעקב כץ: 1,500 שעות באזרחות, 500 או 600 שעות ביהדות, הכל בחינוך הממלכתי.
פרופ' יעקב כץ: זה איגום משאבים, ח"כ שריד.
פרופ' יעקב כץ: בשביל זה הביאו אותי למשרד.
יוסי שריד: כנראה.
יוסי שריד: אבל אתה מזכירות פדגוגית, מה לך ולאיגום משאבים?
פרופ' יעקב כץ: זה חלק מהפדגוגיה היום.
מרינה סולודקין: קראת את המושגים של ציונות?