GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרינה סולודקין: אני לא מדברת על המקרה הספציפי ואני לא מדברת על המורה, אבל בבתי-הספר הישראלים יש קונפליקט עדתי – יש קונפליקט עדתי בין חילונים, ולפעמים לצערי הרב המורים לא מתמודדים עם הקונפליקט הזה, ואפילו מצטרפים לצד לא נכון בקונפליקט הזה.
מרינה סולודקין: ישבנו כאן כשהוטלה אשמה על חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, שעודדה קונפליקט עדתי בין מזרחיים לאשכנזים בבית-ספר.
מרינה סולודקין: אני אמרתי אז ואני אומרת עכשיו, שהיו דברים בשנות ה-50 וה-60, אולי בשנות ה-70, אבל החברה הישראלית התמודדה איתם ושמה קץ לדברים האלה.
מרינה סולודקין: עכשיו אנחנו, לצערי הרב, ב"פרק" חדש.
מרינה סולודקין: ב"פרק" הזה יש קונפליקט בין הוותיקים לעלייה החדשה, שכולל את העולים מברית-המועצות לשעבר ואת האתיופים.
מרינה סולודקין: אני אומרת לכם, שלפעמים כשמורים ומנהלות בתי-ספר לא יודעים איך להתמודד עם הקונפליקט, קורים אסונות.
מרינה סולודקין: כך היה בבית-ספר בבאר-שבע, ואנחנו דנו בהתאבדות של ילדה שהיתה בארץ רק שנה וחצי, והתאבדה בגלל הרדיפה נגדה בבית-הספר.
מרינה סולודקין: המנהלת והמחנכות לא מצאו לנכון להגן על הילדה.
מרינה סולודקין: אחר-כך ראינו שמשרד החינוך גם לא יודע איך לברר את העניין ואיך להעניש את מי שצריך להעניש, כשיש בעיות בחינוך הישראלי.
מרינה סולודקין: אני חושבת שהמערכת לא מתקנת את עצמה בצורה נכונה.
מרינה סולודקין: יש לנו מערכת אחרת, מערכת של צבא ההגנה לישראל.
מרינה סולודקין: היה מקרה שהתעללו בפלסטינים, ואפילו הרגו אותם.
מרינה סולודקין: מה עשו אחר-כך?
מרינה סולודקין: פירקו את הפלוגה וזרקו את המפקדים.
מרינה סולודקין: אני היום העדפתי לשמוע את מנהלת בית-הספר הזה ולא את המורה.
ליאורה קשפיצקי: אני נמצאת פה.
מרינה סולודקין: אז אני אומרת לך שאני גם רוצה לשמוע אותך.
מרינה סולודקין: זה טוב לרענן את חוזר מנכ"ל, אבל אני חושבת שאולי צריך לעשות סדנאות או סמינרים למורים, כי בכל זאת מדינת-ישראל ממשיכה לקלוט עלייה, ויש הרבה בעיות.
מרינה סולודקין: צריכים להתמודד עם הבעיות.
מרינה סולודקין: לגבי התוצאות בהבנת הנקרא, אף אחד לא ספר כמה עולים היו בין אלה שנבחנו.
יולי תמיר: ספרו, מופיעה שם שאלה האם שפת ההורים היא שפת הילד.
קולט אביטל: הציונים הגרועים התייחסו לישראלים שזאת שפת אמם.
יולי תמיר: לא.
מרינה סולודקין: אני רואה שבתי-הספר הישראליים לא רוצים להחדיר את האסכולה של הלימודים ברוסיה, שמובילה להישגים טובים ומצוינים.
מרינה סולודקין: הם דוחים את זה יחד עם המורים והתלמידים.
מרינה סולודקין: אולי זה חלק קטן מהבעיה שלנו, אבל גם על זה אנחנו צריכים ורוצים לדבר.
אילן שלגי: אני מזכיר, שאנחנו החל משבוע הבא נתחיל לקיים סדרת ישיבות, ואז ננסה לאחוז את השור בקרניו.
ליאורה קשפיצקי: קודם כול, אני רוצה לומר שאני מצטרפת לדעתך, חברת הכנסת.
ליאורה קשפיצקי: גם אנחנו בבית הספר מאמינים שעלינו לקלוט כל ילד באשר הוא, אם זה עולה חדש או ילד בעל צרכים מיוחדים, וכך אנחנו נוהגים במשך שנים.
ליאורה קשפיצקי: בבית-הספר יש לנו יותר מ-10% עולים חדשים, שנקלטו בצורה יפה מאד.
ליאורה קשפיצקי: כל ילד שמגיע לבית-הספר, מוצמד לו חונך.
ליאורה קשפיצקי: לילדים הצעירים מוצמדים חונכים מכיתות גבוהות יותר.
ליאורה קשפיצקי: הילדים, כמובן, מקבלים תגבור בלמידת השפה העברית ושיחות עם יועצת בית-הספר.
ליאורה קשפיצקי: אנחנו משתדלים ועושים הכל, על מנת שיתאקלמו בצורה הטובה ביותר, ואני חושבת שזה תפקידנו.
ליאורה קשפיצקי: אני רוצה לומר שבמקרה הזה, כפי שהמורה הציגה את הדברים, הנושא טופל כמובן לאחר מעשה, כי זה לא משהו שמעיד על איזושהי מדיניות של בית-הספר ואי אפשר לעשות הכללות.
ליאורה קשפיצקי: כמו שאנחנו מבקשים לא לעשות הכללות כתוצאה ממקרים כאלה או אחרים, גם במקרה הזה אני מאד מבקשת לא להכליל על בית-הספר שקולט עלייה ובעד עלייה.
ליאורה קשפיצקי: אכן אנחנו חושבים שהמקרה הוא מקרה עגום, חבל שקרה, ואין ספק שהוא לא יחזור על עצמו.
ליאורה קשפיצקי: כל הילדים בבית-הספר שבעי רצון מההתאקלמות שלהם בבית-הספר, ומעולם לא היתה גם במקרה הספציפי הזה ועם הילד המסוים הזה איזושהי בקשה להתמודד עם התייחסות לא נכונה עקב המוצא שלו.
ליאורה קשפיצקי: אנחנו שוחחנו בכיתות על הנושא הזה.
ליאורה קשפיצקי: אני כמנהלת בית-הספר חושבת שצריך לטפל בנושא הזה, וצריך לעשות הכל כדי שמקרים כאלה לא יישנו בכל דרך שהיא.
יולי תמיר: האם יש כאן תלמידים מבית-הספר?
ליאורה קשפיצקי: לא.
יגאל יאסינוב: לצערי, בילדותי פעמיים הוצאתי מבית-הספר כדי להעמיד אותי במקומי.
יגאל יאסינוב: אז הזמינו את ההורים שלי.
יגאל יאסינוב: זה היה כמובן במדינה אחרת ובזמן אחר.
יגאל יאסינוב: אני פשוט אומר את זה כאדם שפעמיים חווה את החוויה הזאת כילד ונפגע ממנה.
יגאל יאסינוב: הוצאתי, והייתי חייב עוד לחזור עם ההורים שלי.
יגאל יאסינוב: פעם אחת גם הייתי חייב להתנצל.
יגאל יאסינוב: אני חוויתי כילד סיטואציה כזאת.
יגאל יאסינוב: חס וחלילה אני לא רוצה לדבר על המקרה הספציפי, על המורה או על בית-הספר.
יגאל יאסינוב: דרך אגב, למען גילוי נאות אני חייב להגיד שאחד מבני המשפחה שלי לומד בבית-הספר הזה, והוא אמר דברים טובים על בית-הספר.
יגאל יאסינוב: אני לא רוצה לדבר לא על בית-הספר הזה ולא על המקרה הזה.
יגאל יאסינוב: אני רוצה לדבר על דבר אחר לחלוטין.
יגאל יאסינוב: שנים רבות במדינת-ישראל, אחרי כל גל עלייה כל המערכת לומדת מחדש איך להתמודד עם מלחמה ורדיפה של חדשים.
יגאל יאסינוב: לא חשוב שקודם אלה היו בני עדות המזרח.
יגאל יאסינוב: אז ייחסו לאלה סכינים ועל נשים מעדה אחרת אמרו שהן זונות.
יגאל יאסינוב: נכון להיום יש תופעה חדשה – עולי דרום אמריקה.
יגאל יאסינוב: אני רוצה לברוח מהעניין של העולים הרוסים לעומת הוותיקים.
יגאל יאסינוב: הבעיה היא קשה.
יגאל יאסינוב: במשך שנים רבות המדינה לא ידעה איך להתמודד עם הבעיות ועדיין היא לא יודעת, ולא בגלל שבמשרד החינוך ובמשרדים אחרים רוצים או לא רוצים לטפל בזה.
יגאל יאסינוב: לפי דעתי, במקום לטפל בבעיה מוציאים עוד חוזר ועוד חוזר, וזה מס שפתיים.
קולט אביטל: זה לא מס שפתיים, אלה הכלים שיש למשרד.
יגאל יאסינוב: זה בדיוק מה שאני רוצה להגיד.
יגאל יאסינוב: אני חוזר ואומר שאני לא מדבר על המקרה הספציפי.
יגאל יאסינוב: אני מבקש בדבריי להתעלם מהמקרה.
יגאל יאסינוב: אני חושב שכן צריכה להיות ענישה מסוימת במשרד החינוך, אם אנחנו מדברים על משרד החינוך, ולא ענישה למורה, כי המורה יקבל את הענישה אם בית-הספר יקבל אותה ואם הממונה המחוזי יקבל אותה.
יגאל יאסינוב: פה אני רוצה להגיד לכם, שלפי דעתי מה שחסר במשרד החינוך זה לא חוזר מנכ"ל.
יגאל יאסינוב: העניין הוא שאין מחלקה כזאת – ואני חוזר ואומר שלא מדובר בפקיד – במשרד החינוך.
יגאל יאסינוב: מחלקת הקליטה הזאת לא יכולה להעניש את עצמה, ועל זה אני מדבר.
יגאל יאסינוב: אנחנו צריכים להביא לכך שבמשרד החינוך יהיה מישהו שיהיה היד, לא רק במקרים כאלה, אלא גם במקרים אחרים, יד שתוכל להעניש.
קריאה: זה קיים.
אילן שלגי: אולי צריך להיות יעד לתלונות.
אילן שלגי: האם יש נציב תלונות?
יגאל יאסינוב: גם לתלונות וגם לענישה.
יגאל יאסינוב: אני חוזר ואומר, שבלי זה לא נתקדם, כי אחר-כך תבוא עלייה חדשה.
אורי אריאל: אני מודה לחבר הכנסת נודלמן שהעלה את העניין, ואני מצטרף לדברים שאמרה חברת הכנסת סולודקין לגבי שיתוף הפעולה שחוסך לנו הרבה זמן וגם נותן את ההקשרים הנכונים – לא רק כדי לרוץ לפה ולשם, העיקר לקיים דיונים.
אורי אריאל: אני רוצה להתחיל בבסיס - לפי הבנתי, ישראל היא מדינה שקולטת עלייה.
אורי אריאל: אין עוד דוגמה נוספת כזאת בעולם.
אורי אריאל: אין דברים כאלה.
אורי אריאל: קולטים מיליון איש ב-10 שנים, אז לא יהיו בעיות?
אורי אריאל: בטח שיהיו בעיות.
אורי אריאל: זה לא אומר שאם הכלל הוא בסדר, שאין תופעות כמו שאנחנו רואים.
אורי אריאל: עשה נכון יושב ראש הכנסת, שהוא אישר את זה לדיון מהיר.
אורי אריאל: אני מציע לא לעסוק פה בכלל בעניין הפרטי המסוים הזה.
אורי אריאל: שמענו את המורה, שמענו את מנהלת המחוז והבנו שהעניין טופל.
אורי אריאל: אולי אפשר היה לטפל בו קצת יותר טוב או פחות טוב, אבל כמו שיושב ראש הוועדה אמר, השאלה היא האם זאת תופעה - גם אם זאת תופעה קטנה, כי זאת לא צריכה להיות תופעה מאד רחבה.
אורי אריאל: גם מישהו שמתעצבן לא צריך להגיד דברים מהסוג הזה, הרי אנחנו נבחנים בשעות הקשות, ולא בשעות האחרות, כשהכל זורם והכל נינוח.
אורי אריאל: אוי ואבוי אם זה יקרה גם בשעות האלה.
אורי אריאל: אני יכול להציע דבר אחד – אני חושב שכדאי להציע למשרד החינוך ליצור מערכת רק של תגמול.
אורי אריאל: שמעתי את חברי שדיבר על הענישה.
אורי אריאל: אני לא יודע איך מענישים, אני יודע איך מתגמלים.
אורי אריאל: אם עושים תחרות ארצית, למשל, ואומרים שבמחוז תל-אביב בית-הספר הטוב ביותר בקליטת עלייה הוא בית-ספר "המתמיד", צריך לדאוג שהוא יזכה בעוד 50,000 שקל.
אודי בהט: יש בצנרת דבר כזה.
אורי אריאל: כיוונתי לדעת גדולים, ואולי תפרט על זה אחר-כך כמה מילים.
אורי אריאל: כך אתה יוצר איזשהו דבר חיובי.
אורי אריאל: עוד פעם אני אומר, שזה לא בא במקום ענישה.
אורי אריאל: שמענו שהיתה ענישה.
אורי אריאל: מי שחושב שנזיפה בתיק האישי למורה שעובדת 22 שנה זה שום דבר, טועה.
יגאל יאסינוב: אני לא דיברתי על ענישה כלפי המורה, אלא כלפי בית-הספר.
יגאל יאסינוב: יכול להיות שזאת תהיה ענישה כלכלית.
אורי אריאל: אני לא יודע איך מענישים בית-ספר.
אורי אריאל: אני לא אומר שלא, אבל צריך גם מקל וגם גזר.
אורי אריאל: בדרך כלל אנחנו מומחים במקלות, בלהרביץ אחד לשני.
אורי אריאל: אני מציע שמשרד החינוך יעדכן אותנו ב"גזרים" שנותנים לטובת בתי-ספר במוסדות חינוך ובכל מערכת ההשכלה, כולל ההשכלה הגבוהה.
אורי אריאל: אוניברסיטה שמסייעת יותר לקליטת עלייה תקבל תוספת.
אורי אריאל: נדמה לי שזה יכול להביא אותנו לאיזושהי תחרותיות והישגיות מהסוג היותר נדרש, וזה יכול אולי לשפר את המצב.
אורי אריאל: מי שיגיד שמשרד החינוך לא מטפל במשך השנים בקליטת עלייה, לא יודע על מה הוא מדבר.
אורי אריאל: כשאני מסביר שיש קבוצות שונות, יש ילדים שונים ויש ילדים חריגים, נותנים לזה דרך אגב את כל המשקל – לא מספיק כנראה, עובדה היא שיש עדיין תופעות כאלה.
אורי אריאל: אז מטפלים בילדים נכים וכו'.
אורי אריאל: צריך להמשיך לעקוב ולא להרפות מזה - אני חושב שהדיון הציבור עוזר לסדר קצת את הדברים – וללכת קדימה.
אילן שלגי: בתקופה שחלק מאתנו, הוותיקים יותר, גדלו פה בארץ בשנות ה-50 וה-60, מכיוון שמדינת-ישראל היתה חברה של מהגרים, בהרבה מקרים ההורים בבית דיברו שפה זרה והילדים היו אלה שבאו הביתה וביקשו מההורים גם ללמוד עברית, וגם המערכת עודדה את זה.
אילן שלגי: אני זוכר שאני בכיתה א' אמרתי להורים שלי: אנחנו פה במדינת-ישראל, אנחנו צריכים לדבר בבית עברית.
אילן שלגי: דיברו קצת עברית בבית, אבל בסך הכל השפה שדיברו בבית היתה אחרת, יקית.
אילן שלגי: כשראו ש"הילד" מתכוון לדבריו ברצינות ולא משיב להורים כשהם מדברים אליו בשפה אחרת, הם עברו לעברית וגם הבינו שזה נכון, כי גם היה לחץ חברתי כזה והמערכת חינכה לכך.
אילן שלגי: אחותי שנולדה שנתיים אחריי כבר גדלה על עברית.
אילן שלגי: מכיוון שהיתה עלייה גדולה מאד מברית-המועצות, אולי בגלל שזאת עלייה גדולה תוך תקופה קצרה יחסית, היא לטעמי, בצדק, רוצה לשמר את התרבות ואת השפה שלה, ונדמה לי שהיום המערכת כן מעודדת את זה.
אילן שלגי: אנחנו צריכים לזכור שהתחלנו לדבר על סיטואציה שבה ילדים מדברים רוסית בבית-הספר.
אילן שלגי: אני רוצה לשאול את נציגי מינהל אגף קליטת עלייה במשרד החינוך איך הם מתייחסים לזה.
אודי בהט: זה נכון שאנחנו עושים מאמצים גדולים וגם פועלים כדי שתישמרנה המורשות, השפה והתרבות של העליות השונות, גם לגבי העולים מחבר העמים וגם לגבי העולים מאתיופיה, ואנחנו רואים בזה דבר חשוב מאד.
אודי בהט: לא רק דבר חשוב מאד, אלא עצם השמירה על תרבות אחת ובנייה על גביה של תרבות חדשה היא יותר נכונה ויותר בריאה מאשר לפסוח על שני הסעיפים.
אודי בהט: מחקרים אחרונים בנושא העברית מדברים על כך, שלא רק שזה לא מפריע שמדברים בבית את שפת האם, אלא שזה אפילו עוזר לכך ששפה אחת לא נשכחת ונשארת שגורה כל הזמן בבית, ובלבד שבמסגרות האחרות הילד לומד יותר ויותר לדבר עברית.
אודי בהט: לא רק שאנחנו לא פונים לילדים ואומרים להם "לשבור" את השפה הרוסית, לצורך העניין בבית, אלא אנו אפילו רואים בזה דבר חיובי, כי שפה חדשה נבנית על גבי שפה שלא שוכחים אותה.
אודי בהט: זה ציטוט כמעט מדויק מהמחקרים האחרונים שיש בידינו, שעוסקים בהוראת השפה העברית.
אודי בהט: בלי לטייח ובלי להתייחס לעניין הספציפי שכבר נאמר על ידי כל גורמי המשרד שנמצאים כאן, בכל זאת יש פה יוצא מן הכלל שמעיד על הכלל.
אודי בהט: אמרה חברת הכנסת אביטל קודם בתחילת הישיבה, ששום דבר לא השתנה בנושא הזה.
קולט אביטל: לא אמרתי את זה על קליטת עלייה.
אודי בהט: בנושא של הקליטה אני חושב שישנה רגישות, בייחוד בזמן האחרון, לאור כמה תקלות שהיו גם בקרב בני העדה האתיופית ופחות בקרב אוכלוסיות אחרות.
אודי בהט: אנחנו סופר רגישים לעניין הזה.
אודי בהט: כל אירוע לא רק שנבדק ספציפית, אלא אני מפיק לקחים.
אודי בהט: אמנם חוזר זה דבר שולי, אבל יצא פעמיים חוזר בכל המערכת הכללית - בעקבות מקרה "צמח" באשדוד - על הרגישות הרבה שצריך לנקוט בה.
אודי בהט: משרד החינוך גם מפעיל פרויקטים בבתי-הספר – להבדיל מחוזרים - והוא מבצע את הדברים הלכה למעשה.
אודי בהט: מדובר בפרויקטים כאלה ואחרים שנועדו אך ורק לשילוב החברתי ולשיפור הדימוי העצמי של העולים וגם להוויה המשותפת שלהם.
קולט אביטל: אתם עושים גם סדנאות?
אודי בהט: אנחנו עושים סדנאות למורים בהיקף מאד גדול על אופן הטיפול ברב-תרבותיות.
אודי בהט: בשנה שעברה העברנו כ-2,500 שעות השתלמות, כשצריך לזכור שאלה זמנים קשים מאד של השתלמויות במשרד החינוך מבחינה תקציבית.
יולי תמיר: אני חושבת שהבעיה היא לא רק בעיה של מערכת החינוך.
יולי תמיר: מערכת החינוך היא לא מקום מנותק.
יולי תמיר: הילדים לא באים לבית-הספר אחרי שהם נשמרו בקופסה ולא ראו מה קורה סביבם.
יולי תמיר: לכן, בעיניי הבעיה שאנחנו רואים אותה לא פעם ולא פעמיים בבית-הספר היא בעיה חברתית הרבה יותר רחבה.
יולי תמיר: היא נוגעת לאופן שהתקשורת מתייחסת לעולים, היא נוגעת לאופן שהחברה כולה מתייחסת לעולים.
יולי תמיר: את המסרים האלה הרבה פעמים שומעים בבית, שומעים ברחוב, רואים בטלוויזיה, קוראים בעיתון.
יולי תמיר: אני מסכימה שאכן נעשית פעולה נקודתית בבית-הספר.
יולי תמיר: יש לנו מאבק, שהוא אפילו לא בראשיתו, כי הוא לא התחיל, נגד גזענות ואפליה וסטיגמות בחברה הישראלית.
יולי תמיר: הלא לא יעלה על הדעת שילד שואב את הרעיונות האלה מאיזשהו רגע בכיתה.
יולי תמיר: אנחנו יודעים מאיפה זה בא.
יולי תמיר: אנחנו יודעים שהחברה שלנו רוויה גזענות.
יולי תמיר: אני חושבת שהקהילה האתיופית סובלת מזה אולי יותר מכל קהילה אחרת, אבל גם העירו חבריי מברית-המועצות לשעבר, שזה קורה בכל מקום – זה קורה בפאב, זה קורה במועצת העיר וזה קורה ברחוב ובחנות.
יולי תמיר: לכן נראה לי שההמלצות שלנו לא יכולות להישאר – ואמנם זאת ועדת החינוך והתרבות – אך ורק בתחום החינוך.
אילן שלגי: אנחנו בישיבה משותפת עם ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.
יולי תמיר: אנחנו בדרך כלל באופן אוטומטי פונים למשרד החינוך, ונראה לי שפה הפנייה צריכה להיות פנייה ציבורית.
יולי תמיר: אני רוצה לתת דוגמה לדבר שהצליחו לעשות אותו, ותמיד כואב לי הלב שרק אותו הצליחו לעשות.
יולי תמיר: אני מדברת על המאבק המוצלח של ישראל בהגנה על פרחי בר.
יולי תמיר: הוא נבע מקמפיין ציבורי רחב מאד, לא רק במערכת החינוך, אלא יחד עם מערכת החינוך, בנושאים האלה.
קולט אביטל: את חושבת שהמשרד לקליטת העלייה היה צריך לעשות את זה?
יולי תמיר: אני חושבת שפה היה צריך לעשות איזשהו מאמץ על-משרדי או רב-משרדי.
יולי תמיר: היה צריך לעשות קמפיין משותף בעד הקשבה וסובלנות והבנה שהגיוון בחברה הישראלית זה דבר שתורם לחברה ולא מפריע לה.
יולי תמיר: יש דוגמאות לחברות רב-תרבותיות אחרות.
יולי תמיר: אנגליה שהפכה בשנים האחרונות לחברה רב-תרבותית, כתבה את הדוח הראשון על רב-תרבותיות.
יולי תמיר: המסקנה של הדוח היתה ברורה – קמפיין ציבורי.
יולי תמיר: הקמפיין הציבורי האנגלי - לא שאין שם בעיות, כי גם באנגליה יש בעיות מכאן ועד הודעה חדשה בהקשרים האלה – היה מאד משמעותי.
יולי תמיר: דרך אגב, תשימו לב שאם אתם באים לכל מקום רשמי באנגליה, אתם תראו את הגיוון כבר בקבלת הפנים, החל באנשים שעובדים בשדה התעופה וכלה בשומרי המלכה.
יולי תמיר: אצלנו זה לא חדר.
יולי תמיר: רב-תרבותיות אצלנו היא דבר מאד שטחי, היא לא דבר אמיתי, ועד שהוא לא יהיה אמיתי, הבעיות האלה לא ייפתרו.
יולי תמיר: לכן, ההצעה שלי היא שהישיבה המשותפת הזאת תקרא למאמץ הסברתי ארצי, שבו יהיה דגש על חשיבות הרב-תרבותיות בחברה הישראלית ועל הצורך להקשיב, לכבד ולקבל כשווה – לא סתם לקבל, ולא לקבל מתוך פטרונות, אלא לקבל מתוך שוויון – את כל מי שחי בארץ הזאת, לא משנה מה מצבו.
קולט אביטל: אני חושבת שאת צודקת.
קולט אביטל: בזמנו ניסינו להקים, אני מודה שלא בהצלחה רבה - למרות שנאבקנו מאבק די קשה כדי שזה יפעל - עמותה לסובלנות בכנסת.
קולט אביטל: יכול להיות שצריך לעשות פה איזה לובי חדש של חברי כנסת, שעוסק בעניין הזה והוא זה שרוצה לדחוף את הקמפיין.
יולי תמיר: א) זה אפשרי; ב) יש עמותה מצוינת לסובלנות בראשותה של מיכל זמורה כהן.
קולט אביטל: על זה אני מדברת.
יולי תמיר: שם עושים עבודה מאד טובה.
יולי תמיר: בסופו של דבר, כמו בכל עניין שאנחנו דנים פה בחדר הזה, השורה התחתונה היא כסף.
יולי תמיר: לכל האגודות האלה יש מעט מאד משאבים.
יולי תמיר: דרך אגב, חלק מהפרויקטים שהוזכרו כאן נעזרים בעמותות האלה.
יולי תמיר: גם לאלוף הר אבן יש פרויקט נפלא על כבוד האדם והסובלנות.
יולי תמיר: אז יש פרויקטים ויש עבודה, אבל אין מאמץ לאומי.
יולי תמיר: מה שהבדיל את המאמצים האלה מהמאמץ של פרחי בר זה שהיתה החלטה ממשלתית לתת דגש במשך שנתיים, שלוש שנים לנושא מסוים, וכשעשו את זה, זה נקלט.
אילן שלגי: גם בארצות-הברית דיברו שנים על כור ההיתוך, ואחר כך עברו לדבר על הפסיפס.
קולט אביטל: אבל כן השקיעו בזה מאמץ.
אילן שלגי: בוודאי.
קולט אביטל: משום שהלכו והרימו את כבודן של כל אחת מהקהילות.
אילן שלגי: גם בארצות-הברית עשו את מה שעשו בבריטניה - כל אחד מאתנו שונה, כולנו שווים.
אילן שלגי: אני ראיתי בכיתה א' בבית-ספר בהרצליה במסגרת תוכנית לדמוקרטיה איך ילדים בכיתה א' מתארים איך כל אחד הוא שונה – נראה אחרת, בא ממקום אחר.
אילן שלגי: כל אחד שונה, ויחד עם זה כולם יחד.
קולט אביטל: זאת אחת הסיבות שקיצצו את התקציב להוראת הדמוקרטיה.
יולי תמיר: אנחנו צריכים לקרוא לאיזשהו קמפיין.
יולי תמיר: הוא צריך להיות מתוקצב בכספים ממשלתיים, כי לעמותות בחברה האזרחית אין כסף, אז חבל להטיל את זה על כתפיהן.
יולי תמיר: דרך אגב, במונחים ממשלתיים לא מדובר בהרבה כסף.
יולי תמיר: אני אתן לכם דוגמה טובה.
יולי תמיר: הפרויקט של הפלורליזם היהודי היה לדעתי מאד מוצלח, כי הוא החדיר את העניין של פלורליזם.
יולי תמיר: הוא עלה מיליון וחצי שקל.
יולי תמיר: צריך להבהיר שלא מדברים על משאבים פנומנליים, אלא על שני מיליון שקל שירימו קמפיין כזה.
קולט אביטל: לפני כמה שנים עשו קמפיין לצו פיוס.
אילן שלגי: אבל אנחנו יכולים פה בכנסת לעשות את זה, ופה זה לא יעלה כסף.
אילן שלגי: בכל זאת, שומעים אותנו.
יולי תמיר: לא, בשביל זה צריך סטיקרים, פוסטרים, billboarding, מודעות בעיתונים, ג'ינגל בתוכניות הנוער – זה צריך להיות משהו שיעבור ויגיע לנוער.
איוב קרא: אדוני היושב ראש, אנחנו התרגלנו בשנים האחרונות – לפחות מאז שאני במערכת הפוליטית – שכל פעם שקורה דבר כזה, כולם עומדים דום ומנסים לתקן אותו.
איוב קרא: זה מה שנקרא כיבוי שריפות.
איוב קרא: אני באתי לישיבה כי אני אוהב את העדה האתיופית.
קולט אביטל: אנחנו עוד לא הגענו לנושא הזה.
אורי אריאל: מה ההבדל?
איוב קרא: אני לא אהיה בדיון הבא.
איוב קרא: הגזענות וההתבטאויות הקשות הללו פוגעות לדעתי קודם כול בחברה באופן כללי ובאווירה השוררת במדינה.
איוב קרא: אני חושב שכל פעם שקורה דבר כזה, אנחנו צריכים לבוא בטענות קודם כל לעצמנו – להורים, למשפחה, לבית.
איוב קרא: לדעתי, זה קורה בקרב אנשים שביסוד החשיבה שלהם הם אנשים לא שוויוניים, אלה אנשים שלא חושבים שצריכים להיות שווה בין שווים במדינה דמוקרטית, שאין הבדלי צבע ודת.
איוב קרא: ההבדל היחיד בין אדם לאדם יכול להיות בין אדם אנושי יותר או פחות.
איוב קרא: צריך להסתכל על הדברים בצורה הזאת.
איוב קרא: אני חושב שמערכת החינוך צריכה להקדיש מחשבה לנושא הזה.
איוב קרא: המלחמה נגד גזענות מתחילה בבית וגם בבית-הספר.
איוב קרא: אם לא ניתן את הדעת בבית ובבית-הספר לנושא, אנחנו כאנשי ציבור צריכים להרים את הדגל הזה.
איוב קרא: נכון אמרו גם חברת הכנסת קולט אביטל וגם חברת הכנסת יולי תמיר – צריכים להרים דגל של שוויון, כדי שאנשים לא יחזרו כל פעם על הטעויות הללו.
איוב קרא: בסופו של דבר, זה פוגע בסיכוי להביא לאינטגרציה אמיתית במדינה.
איוב קרא: אני ראיתי עכשיו ששרת החינוך עשתה מהלך היסטורי חכם מאד – הכניסה תוכנית לימוד על הדרוזים, ועל זה אני מברך אותה בהזדמנות הזאת.
איוב קרא: כל פעם שסגן אלוף דרוזי מוריד את המדים, אנשים בחברה משמיצים אותו.
אילן שלגי: ועושים לו קשיים בשדה התעופה.
איוב קרא: מה שקורה לאתיופים זה מה שקורה לי ולך, ברגע שיש סימנים שאתה לא חלק מהחברה.
איוב קרא: חשוב מאד לחשוב שקודם כל האתיופים והחלשים במדינת-ישראל, להם צריך לתת את ה"פוש", כדי שהחזקים לא יחשבו שרק להם מגיע במדינה.
אלי זרחין: אדוני היושב ראש, גברתי היושבת ראש, חברי הכנסת הנכבדים, אגודה ישראלית למען ילדים עולים מפעילה מרכז מידע וייעוץ לתלמידים עולים.
אלי זרחין: כ-10% מהפניות אלינו, ובשנה האחרונה היו כ-50 פניות, היו בנושא איסור לדבר בשפת אם, רוסית בעיקר, בהפסקות בבתי-הספר.
אלי זרחין: ילד שלומד בבית-ספר יסודי לא לומד שם בגלל רצונו שלו.
אלי זרחין: הוא נמצא לפי חוק לימוד חובה, שזה חוק של מדינת-ישראל.
אלי זרחין: בחוק הזה כתוב, שהשר יקבע את הנהלים.
אלי זרחין: הוצאו חוזרי מנכ"ל שמדברים על זכותו של הילד לדבר שפת אם בבית-ספר ועל הצורך של בית-הספר לתמוך בזה.
אלי זרחין: איפה האכיפה?
אלי זרחין: מה משרד החינוך עושה עם זה?
אלי זרחין: שני הורים שפנו אלינו, פנו למשטרה וביקשו להגיש תלונה על הפרת הוראה חוקית, והמשטרה סירבה.
אלי זרחין: המשטרה אמרה שיש המלצות של היועץ המשפטי לממשלה, ושמשרד החינוך יפתור את זה.
אלי זרחין: הכנסת הקודמת קיבלה חוק זכויות התלמיד, שאומר שאסור להעניש תלמידים על רקע לימודים.
אלי זרחין: אנחנו מקבלים תלונות רבות של תלמידים עולים חדשים, שעכשיו הענישו אותם בבית-הספר על רקע הישגים נמוכים, בגלל שהם לא לומדים לבגרות ובגלל קשיי שפה.
אלי זרחין: מה המשרד עושה בנידון?
אלי זרחין: חוזר מנכ"ל משרד החינוך, בעיניי, זה חלק מהפרצוף של מדינת-ישראל.
אלי זרחין: צריך לחשוב איך אפשר לבצע אכיפה.
אלי זרחין: אומרת כאן מנהלת בית-הספר שכשעולה חדש נכנס לבית-ספר, היועצת מדברת אתו.
אלי זרחין: אדוני היושב-ראש, באיזו שפה היא מדברת אתו?
אלי זרחין: אנחנו שנתיים מנהלים מאבק מול משרד החינוך - אודי בהט ניהל אתנו מאבק, אבל לצערי אין לו מספיק כוחות – לפתוח קורס התאמה והכשרה למורים מהעדה האתיופית, הקווקזית, הבוכרית והארגנטינאית, כדי שמורים שמדברים אחת מהשפות האלה יעברו הכשרה ויעבדו כיועצים חינוכיים בבתי-ספר שיש בהם ריכוז גבוה של ילדים עולים.
אלי זרחין: משרד החינוך דוחה את זה כל הזמן.
אלי זרחין: יכול להיות שהצעת הסיכום של הוועדה המשותפת של ועדת החינוך והתרבות וועדת העלייה, הקליטה והתפוצות צריכה להתייחס לאו דווקא לנושא של הילדים.
יולי תמיר: לא רק לעולים, כמו שאמר חבר הכנסת איוב קרא, אלא לכל מי ששונה.
אלי זרחין: אני חושב שזה דבר מאד מבורך.
אלי זרחין: בקדנציה הקודמת אף פעם לא קיימו דיון כזה בוועדת החינוך והתרבות.
יהודית גידלי: בכנסת הקודמת לא היה דיון בנושא עולים?
אלי זרחין: את הנושאים שאנחנו העלינו העבירו לוועדה העלייה, הקליטה והתפוצות.
יהודית גידלי: אז אני מבקשת לתקן שזה יותר מלא מדויק.
יהודית גידלי: בוא נדייק בעובדות.
יוסי שריד: זה פשוט לא נכון.
אלי זרחין: אני מתנצל אם אני טועה.
אלי זרחין: אני עדיין מעלה הצעה לחברי הכנסת הנכבדים לקיים ועדה משותפת של ועדת החינוך והתרבות ושל ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בנושא של ילדים ונוער עולה.
אלי זרחין: אולי אין לה כספים, אבל יהיה לה מספיק כוח כלפי כל החברה, ולא רק כלפי מערכת החינוך.
אלי זרחין: תודה רבה.
מרינה סולודקין: רציתי רק לומר שהקמתי לובי למען הנוער העולה.
מרינה סולודקין: כולם מוזמנים.
אילן שלגי: אנחנו נשמע את נציג ההורים, ואחר כך את נציג משרד החינוך שיתייחס לדברים וישיב עליהם.
עזרא נועם: לגבי ההערה בהתחלה על המחקר שהתפרסם אתמול – מקום 35 במתמטיקה ובהבנת הנקרא.
אילן שלגי: על זה דיברנו בהתחלה.
אילן שלגי: זה לא נושא הישיבה הזאת, ואנחנו קצרים בזמן.
אילן שלגי: אם אתה רוצה להתייחס לתופעה של יחס לא נאות לעולים, בבקשה.
אילן שלגי: אם לא – תודה.
עזרא נועם: זה קשור לזה בדיוק.
עזרא נועם: הנושא השלישי שלא דיברנו עליו ושהופיע במחקר אתמול זה הפערים.
עזרא נועם: אנחנו מובילים בפערים, וזה קשור לנושא, כי חלק גדול מעולי אתיופיה והעולים מחבר העמים נמצאים כרגע בעשירונים התחתונים, ולכן הפערים מדברים עליהם גם כן.
אילן שלגי: העולים מחבר העמים הם בדרך כלל, לפחות במתמטיקה ובמדעים, בעשירונים העליונים.
עזרא נועם: לא דיברנו על המתמטיקה ועל הבנת הנקרא.
אילן שלגי: אני גם מדבר על פערים חברתיים.
עזרא נועם: אנחנו מובילים בעולם בפערים סוציו-אקונומיים בכל שכבות האוכלוסייה, ולכן חלק גדול מעולי אתיופיה וחבר העמים שנמצאים בעשירונים הסוציו-אקונומיים התחתונים, הם בתחתית הסולם מבחינת הישגים לימודיים, וזה נושא שלא דיברנו עליו.
עזרא נועם: לפי דעתי, הנושא של פערים בין השכבות יותר מזעזע מהנושא של הישגים במתמטיקה.
עזרא נועם: באשר למורה ירקון, אני רוצה להגיד שפנו אליי בתור נציג של ארגון ההורים ועד הכיתה, ועד בית-הספר והוועד המחוזי שלהם, כולם עם שבחים מכאן ועד הודעה חדשה לגבי המורה.
עזרא נועם: ארגון ההורים עומד מאחורי ועדי ההורים שתומכים במורה.
אלי זרחין: במה הם תומכים?
עזרא נועם: הם תומכים בזה, כי היא מורה מעולה.
מרינה סולודקין: זה גם אומר משהו, אם אחרי שערורייה כזאת תומכים ותומכים.
מיכאל כהן: אני רק רוצה להתייחס לשני דוברים שדיברו לפני כן.
מיכאל כהן: לגבי יועצים חינוכיים, נדמה לי שבוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות היתה שאילתא לגבי יועצים חינוכיים, והיא הגיעה לשרה.
מיכאל כהן: השרה אמרה שאם יהיו מספיק מועמדים מתאימים על פי כישורים, נפתח קורס כזה ליועצים.
מיכאל כהן: אתם מבקשים להיות שותפים לכל דבר בעניין הזה.
מיכאל כהן: אנחנו נוכל לקבל הצעות מכם, אבל המיון ייעשה על ידי משרד החינוך.
יולי תמיר: מה זאת אומרת?
יולי תמיר: זאת לא שאלה כמה מורים רוצים, אלא זאת שאלה כמה מורים צריכים.
יולי תמיר: משרד החינוך צריך להחליט, אם בבית-ספר מסוים יש יותר מאחוז מסוים של עולים – כי אי אפשר לעשות את זה לטובת ילד אחד – למשל 10% עולים, ובית-הספר צריך לקבל מגשר שמדבר בשפת הילדים, אם זאת אמהרית, רוסית או ספרדית.
יולי תמיר: זה לא שאלה של רצון של מורים, אלא של מדיניות של משרד החינוך.
30692: אני רוצה להעיר שדווקא ברמת-גן יש כבר למעלה מעשר שנים מורה יועצת, יותר מאחת, שהיא עצמה עולה חדשה ותיקה, וזה תפקידה.
אילן שלגי: חשבתם למשל להיעזר בסטודנטים, לפחות לעניין האתיופים, בני העדה ואולי אפילו במסגרת פר"ח, מה שלא מצריך תוספת תקציבית?
מיכאל כהן: בעבר קיימנו קורס מגשרים למורים מאתיופיה וגם למורים מחבר העמים.
מיכאל כהן: היו בעבר קורסים כאלה.
מיכאל כהן: יש מגשרים בבתי-הספר, אולי לא מספיק.
מיכאל כהן: אמרתי שגם אם נצטרך עוד קורס נוסף כזה, אנחנו נקיים אותו.
מיכאל כהן: אם יהיו מועמדים מתאימים בעלי כישורים, נקיים אותו.
מיכאל כהן: השרה ענתה לשאילתא הזאת ונתנה תשובה חיובית.
מיכאל כהן: אם יהיו מועמדים מתאימים, אנחנו נפתח קורס כזה.
יולי תמיר: אתם צריכים למצוא אותם.
יולי תמיר: אתם צריכים לאתר מועמדים.
יולי תמיר: לא יכול להיות בית-ספר שיש לו X ילדים עולים, שלא יהיה בו אף מורה מתאים.
יולי תמיר: זאת העבודה שלך.
מיכאל כהן: לגבי אכיפה, יש מחלקה למינהל בכוח אדם, ויש הוראה שתפקידה לטפל בענייני משמעת, אם יש בעיות עם מורים.
מיכאל כהן: יש נהלי אכיפה, השעיה וכל מיני סנקציות אחרות שקיימות.
מיכאל כהן: אלה דברים קיימים שלא צריך ליצור אותם.
אילן שלגי: מתי בפעם האחרונה השעיתם מורה בגלל יחס לא נאות לתלמידים?
מיכאל כהן: אני לא יודע את הפרטים האלה.
אילן שלגי: אני שואל פרטים.
אילן שלגי: האם היו מקרים כאלה בשנה האחרונה?
מיכאל כהן: אני מעריך שכן.