GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קולט אביטל: אם זה הולך לסעיף מציאת תעסוקה בארץ, כי אז כולנו צריכים לברך על זה.
חנוך צמיר: מתקן אותי התקציבן שלי, והסכום של 85 מיליוני שקלים זה ב-2004, זה לא התלת-שנתי, אבל, בהחלט, חלק מהכסף יוציאו על תוכניות קליטה בארץ.
יגאל יאסינוב: בשלוש שנים, זה 300 מיליוני שקלים.
30083: אני שותף לדאגה הזאת, וזה לא משנה אם זה 400, 500 או 1,000 איש.
30083: זו שאלה מדאיגה ביותר, וגם משפחה אחת שחוזרת לשם, הנזק לעידוד העלייה הוא משמעותי ביותר, וצריך למצוא לזה פתרון.
30083: שאלת לגבי הנושא של הפסקת הסיוע ב-1 בינואר.
30083: עובדתית, בשנה הזאת יגיעו 1,492 עולים מארגנטינה, לעומת 6,000, ו-459 לעומת כמעט 1,000 מאורוגוואי.
30083: כלומר, זה כמעט שליש מהפוטנציאל.
קולט אביטל: אני רוצה לצטט בדיוק מה שאמרו האנשים שעובדים מטעמכם בארגנטינה.
קולט אביטל: הם אמרו שהעובדה שיש לאנשים אפשרות לקבל את זכויותיהם עד ה-31 בדצמבר, פועלת כבומרנג נגדם, משום שזה אומר שאנחנו אומרים לאנשים, שאם הם יעלו עד ה-1 בינואר, טוב, אם לא, שלא יטרחו לעלות.
קולט אביטל: זה הפך לחרב דמוקלס.
קולט אביטל: לא כל אחד יכול בתוך יומיים או בתוך שבועיים להתארגן ולעלות לישראל.
מאוריסיו בלטר: אני אחזק מה שאת אומרת, ואומר שבשנה שעברה הייתי בדצמבר עם משלחת, ואנשים באו לסוכנות עם הרגשה שמפסיקים את כל זכויות העולים, לא רק את הסיוע המיוחד.
מאוריסיו בלטר: הם חשבו שכל הזכויות שלהם נגמרו.
קולט אביטל: באמת הזכויות נגמרו.
חנוך צמיר: לא, רק המיוחדות.
קולט אביטל: לא, גם הייבוא האישי.
קולט אביטל: גם זה נגמר.
30083: השאלה הזאת עמדה גם כשהוחלט על התוכנית, האם לעשות תוכנית כזאת – וזה גם נעשה בסיוע הממשלה, סיוע מרכז הקליטה – בהקצבה של שישה חודשים.
30083: מי שיבוא אחרי זה, מה הוא יגיד?
30083: הוא לא יעלה?
30083: כלומר, כאילו אנחנו רוצים שיעלו רק עכשיו.
30083: ההתייחסות הזאת לתת סיוע, כזה או אחר, היא באמת בעייתית.
30083: התאחדויות העולים והמחלקה לעלייה ולקליטה עושים מאמצים אדירים, וצריך להודות להן על כך, ובכלל להתאחדות העולים, שעושה על בסיס התנדבות, בסיוע באופן פרטני, במסגרת של פרוייקטים, גם אישיים, שהם עושים, וגם אנחנו במסגרת של "בית וביחד", והנושא של משפחה מלווה משפחה, על מנת לנסות ולהקל את תהליך הקליטה.
30083: אבל השאלה בעינה עומדת, כי התוכנית המיוחדת, יש לה יסוד אחד, שזה בעצם יהיה תהליך של קליטה שיאפשר להם שתהיה להם הכנסה, שהם יוכלו לנצל את המשאבים, שיקבלו את הסיוע הזה על מנת להיקלט בארץ.
30083: ובאמת זה מוכיח ש-85% מהתוכנית הזאת כן הצליחה, וצריך לראות את הצד היפה שבעניין.
30083: אני כרגע לא מדבר על 1,000, אמרתי שכל מספר הוא מדאיג.
30083: אני חושב שצריך למצוא פתרון.
30083: אם לא יימצא פתרון של תעסוקה, וזה לא תחום שאנחנו אחראים עליו, אנחנו יכולים לתת עוד 1,000 דולר, עוד 2,000 דולר, הקהילות היהודיות בעולם יירתמו, והממשלה תעשה "מצ'ינג", וניתן עוד 4,000 דולר, זה לא יפתור את הבעיה.
30083: פתרנו עוד ארבעה חודשי שכירות.
30083: אני רוצה להסיר מהשולחן רמז שנאמר כאן לגבי העידוד המסיבי שלנו.
קולט אביטל: אתה מדבר על הגילאים?
30083: על הגילאים והקבוצה הבעייתית לכאורה.
30083: הסוכנות היהודית פועלת בהתאם לחוקי המדינה - חוק השבות, ואנחנו מעודדים את העלייה.
30083: למרות הכול, אנחנו מעודדים את כל העולים, אנחנו לא מפרידים בין סוג כזה של עולה לסוג אחר של עולה, וכל מי שרוצה לבוא וכל מי שירצה לבוא, אני מניח, שאנחנו נסייע לו, והמדינה, ביחד אתנו, בוודאי תעשה את המרב על מנת לקלוט אותו.
קולט אביטל: אני רוצה למקד את הדיון.
קולט אביטל: תתקנו אותי אם אני טועה, אבל נראה לי שהדבר החיוני ביותר לדבר עליו הוא מקורות תעסוקה.
קולט אביטל: אם אנחנו, כפי שאמרת, ואני מאמצת כל מילה שאמרת, יכולים להשקיע כמה שיותר כסף, ולתת עזרה כזאת ועזרה אחרת וכן הלאה, אם אדם לא ימצא לו מקור תעסוקה בארץ, הוא ימשיך להזדקק לסיוע מסיבי, או מהמדינה או מהסוכנות היהודית, או דרך הביטוח הלאומי או דרך הבטחת הכנסה, או חלילה ממקורות אחרים, לכן המפתח לקליטה הוא בתחום הזה, ודאי לגבי הקבוצה הזאת.
קולט אביטל: אני רוצה לבקש ממך, קלאודיה כץ, להגיד לנו כמה מילים על התעסוקה, לאחר מכן אני אפנה גם לארגון אלטרנטיבה.
קלאודיה כץ: אני אקדים קודם דברים אישיים שלי.
קלאודיה כץ: מפריע לי שאנחנו דנים בעולים של 2002 ו-2003, ובאמת צריך לעזור לאנשים שנמצאים זמן קצר בארץ, והתקופה הראשונית קשה מאוד - גם אני הייתי עולה - אבל מי שעלה ערב 2002, ב-31 בדצמבר 2001, נמצא בדיוק באותו מצב, בדיוק באותם קשיים, ולא קיבל את המענק המיוחד.
קולט אביטל: זאת טעות, כי אנחנו לא מדברים על שנים.
קלאודיה כץ: הדיון כאן הוא על מענק, וקבלת המענק התחילה אך ורק ב-1 בינואר 2002.
קלאודיה כץ: מי שהגיע בלי מענק, נופל בין הכיסאות, מבחינת התגמול והתוספת התקציבית הרצינית שהתקבלה לאחרונה.
קלאודיה כץ: לגבי המצב התעסוקתי.
קלאודיה כץ: אני ודאי לא אהיה זאת שאכניס אשליות ואגיד שהכול נפלא.
קלאודיה כץ: אני גם חושבת שאנחנו לא אמורים ולא מסוגלים, כמשרד הקליטה, לשנות את המצב התעסוקתי הכללי שקיים בשוק.
קלאודיה כץ: עם זאת, אנחנו עושים המון לתעסוקת עולים, והראיה לכך הוא הרבעון הקודם, ששיעור האבטלה בקרב העולים, בכלל העלייה, על כל העשור שאנחנו אחראים עליו, היה אפילו נמוך משיעור המובטלים בקרב הוותיקים.
קלאודיה כץ: לגבי עולי ארגנטינה, אורוגוואי, זכאי המענק, 2002-2003.
קלאודיה כץ: מארגנטינה ואורוגוואי עלו 7,047 עולים, חלק גדול מביניהם נמצא עוד בתקופת האולפן.
קלאודיה כץ: מסך כול הקבוצה הזאת, 2,548 אנשים מבוגרים, בגילאי עבודה, שסיימו את תהליכי האולפן, אמורים, מבחינתנו, לגשת לשוק העבודה, ולראות איזה מסלולים ניתן לעשות.
קלאודיה כץ: מתוך האנשים האלה, 1,547 איש הושמו בעבודה.
קלאודיה כץ: זאת אומרת, השיעור הוא גבוה מאוד, אבל הוא שיעור מסוים מאלה שסיימו את האולפן ומאלה שבארץ מעל שישה חודשים, ויכולים להיכנס למסלולים, כאשר יש גם מסלולי רישוי.
קלאודיה כץ: לגבי אותה קבוצת רואי-חשבון ועורכי-דין, השקענו המון בקבוצה הזאת.
קלאודיה כץ: זה מסלול ענק של כשנתיים במרכז קליטה, בליווי של סל קליטה, למרות שהם נמצאים במרכז קליטה.
קלאודיה כץ: אם יש אנשים שרוצים לחזור, צריך לבדוק את זה באופן מיידי, ואני מתחייבת לכך.
קלאודיה כץ: גם אני ביקרתי בארגנטינה, במאי השנה, והייתי בשוק כשהתחלתי לפנות למישהו למסלול תעסוקתי-אישי, ואמרתי: אולפן שישה חודשים, עברית מיוחדת - נתנו דרך אגב גם לאותם רואי-חשבון - אבל אמרו לי: אולפן הוא רק חודשיים.
קלאודיה כץ: קיבלתי התקף לב על המקום.
קלאודיה כץ: החודשיים האלה הורגים את העולים.
קולט אביטל: את יכולה להסביר אם כך מה האמת?
קולט אביטל: כמה הם מקבלים?
קלאודיה כץ: עולי ארגנטינה מקבלים את השהייה במרכז קליטה בחודשיים הראשונים.
קולט אביטל: כיוון שזאת כבר תלונה ששמענו עליה, וליד השולחן הזה, פנינו לסוכנות היהודית.
קולט אביטל: הסוכנות היהודית אמרה לנו שאין בעיה להאריך את השהייה באולפן.
קולט אביטל: אני רוצה לדעת מה באמת קורה.
קלאודיה כץ: כל עולה זכאי לאולפן של שישה חודשים, השאלה היא מה עולה עושה עם הזמן הזה ועם עצמו.
קלאודיה כץ: ברגע שאת מגיעה למרכז קליטה.
קלאודיה כץ: את יודעת שיש לך רק חודשיים, ואת צריכה אחרי זה לרוץ ולמצוא דירה, ואת צריכה לדעת שיש לך איפה לגור, ולפעמים את מגיעה לאשדוד, והמשפחה שלך בחיפה.
קלאודיה כץ: הגעת לאשדוד משום שבאשדוד יש מרכז קליטה שמוכן לקלוט, ואז אחרי חודשיים את עוברת לחיפה, הפסקת את השהייה שלך באולפן, שהיתה בקושי חודש וחצי, את מגיעה לחיפה, מחפשים לך קבוצה מתאימה, כי כבר קצת התקדמת והתחלת ללמוד.
קלאודיה כץ: השקענו המון, יחד עם משרד החינוך, כדי לעשות הסברה בקרב העולים, אבל אם נאריך את התקופה מחודשיים שהייה במרכז קליטה לחצי שנה, קודם כול נכה בבעיה הכי קשה.
קלאודיה כץ: אי-אפשר למצוא עבודה בספרדית, ולא ברוסית ולא בצרפתית.
קלאודיה כץ: אפשר לעשות הכול, כל המוכרים בשוק הכרמל יודעים את כל השפות, פשוט לא יאומן איזו קליטה נהדרת יש להם לשפות, אבל מי שמגיע למעסיק, המעסיק דורש מהעולה, איפה שהוא לא יהיה, ידע מינימלי בעברית.
קלאודיה כץ: התמקדנו מאוד בתוכניות בעברית.
קלאודיה כץ: מצדי שהעולים לא ידעו איך קונים לחם במכולת, כי מי שמוכר שם ידע את זה, אבל תוכניות העברית שלנו היום מתמקדות פרופר בעבודה וגם במקצוע של העולה.
קלאודיה כץ: אוצר המילים שהעולה לומד היום גם באולפן, בעיקר פתחו תוכניות עברית תעסוקתיות, הן באמת מאוד ממוקדות לחיפוש עבודה.
קולט אביטל: את אחראית לתעסוקה ולא לאולפנים לעברית.
קלאודיה כץ: זה קשור.
קולט אביטל: זה קשור, אבל אני רוצה לשמוע ממך מה אתם עושים לאנשים מבחינת חיפוש מקומות עבודה, ומי עוזר לעולים למצוא מקומות עבודה.
קלאודיה כץ: דרך אגב, אני אחראית גם על אולפנים תעסוקתיים, ויש כאלה שישה בארץ.
קלאודיה כץ: חיפוש עבודה זה תהליך שנבנה לכל עולה ועולה, ומתחיל מעברית תעסוקתית, שמעמיד אגף התעסוקה--
קולט אביטל: גברתי, תמשיכי עם העברית התעסוקתית ותגיעי למקום עבודה.
קלאודיה כץ: --לסדנה לחיפוש עבודה, למרכזי הכוונה, לקידומי העסקה למעסיק.
קלאודיה כץ: דרך אגב, בקידומי השמה שלנו, במימון מעסיקים, אנחנו קושרים חוזה מול מעסיק, ובו המעסיק מתחייב להחזיק את העולה תקופה נוספת מעבר לתקופת המימון.
קלאודיה כץ: אנחנו עשינו בדיקה אחורה, והנשירה היא פחות מ-10%.
קולט אביטל: אני יכולה להפסיק אותך ולשאול עוד פעם את שאלתי.
קולט אביטל: כל הזמן את מסבירה לי על מסלול כזה ומסלול אחר, ואולי אני פשוט לא מבינה את העברית הזאת, אולי גם אני עולה חדשה.
קולט אביטל: חוץ מבקורסים ובסדנאות, איך אתם מתארגנים לכוון אנשים למקצועות רצויים בארץ.
קלאודיה כץ: אנחנו לא עושים רק קורסים.
קלאודיה כץ: דיברתי כעת על מימון מעסיקים.
קלאודיה כץ: יש מספר גדול מאוד של מסלולים לתעסוקה לעולים, וכל עולה מותאם למסלול, בהתאם להשכלתו, ניסיונו והידע שלו בשפה.
קולט אביטל: את יכולה לתרגם לי את זה, כי אני פשוט לא מבינה.
קולט אביטל: תפסיקו עם המסלולים, אני רוצה לדעת איך אדם מוצא עבודה.
קלאודיה כץ: אדם שמגיע ארצה, והוא עולה מארגנטינה או אורוגוואי, וסיים אולפן, הוא מופנה למרכז הכוונה.
קלאודיה כץ: יש כאלה שישה בארץ, שם הוא נפגש עם פסיכולוג תעסוקתי ופקיד השמה, ועבורו נבנה מסלול מיוחד, ומחפשים לו עבודה.
קולט אביטל: תודה רבה, אני מאוד מודה לך.
דן משה שטיין: נורה לידרמן ואני מייצגים עמותה שפועלת עשרה חודשים בשם "אלטרנטיבה לבורל", ששמה לה למטרה את הנושא של עזרה בחיפוש עבודה לעולים חדשים מהאזור שאנחנו מדברים עליו.
דן משה שטיין: בצורה לגמרי התנדבותית, על-ידי מספר עולים ותיקים, התארגנו למטרה הזאת בלבד, במתכונת מקצועית, אבל מאוד מכוונת, למציאת עבודה לעולים, כמה שיותר מהר, והפנייתם למקומות עבודה.
דן משה שטיין: אנחנו מחפשים את מקור התעסוקה ממקורות שונים, כולל בעיתונות, ויש הרבה מה לעשות בקישור עם מעסיקים, שכבר פונים במדיה לעולים, שאין להם שום אפשרות להגיע לאותם האנשים, הם לא יודעים איך לדבר אתם, ומקורות אחרים, כולל חיפוש יזום וכן הלאה.
דן משה שטיין: אנחנו יודעים שיש גורמים רשמיים שפועלים בעניין ופעלו בעניין, וקיימים גורמים, כמו על"ה וכן הלאה, התנדבותיים, אבל היות וחשבנו, ואנחנו עדיין חושבים, וזה די ברור מהדיון פה, שהנושא הזה הוא כל כך קריטי וכל כך מהותי להצלחת כל תהליך הקליטה, חשבנו שזה ודאי יכול לעזור שקבוצה נוספת של אנשים פועלת.
דן משה שטיין: אני רוצה לתת כמה נתונים, כדי להדגיש מה שעשינו, ואולי לתת היבט על הבעיה בכללה.
דן משה שטיין: מפברואר קיבלנו כמעט 1,500 פניות.
דן משה שטיין: אם אני שומע פה את הנתונים על סך כול העולים – 7,470, דיברו על 10,000, מדובר על שיעור גדול מאוד של אנשים, כי אלה אנשים שפונים, וילדים כמובן לא באים, וזה בהתחשב בכך שאנחנו אולי לא- - -
קולט אביטל: מאיזה גילאים מגיעים?
דן משה שטיין: כל מיני גילאים בגילאי עבודה, מגיל 20 ומשהו עד גיל 60 ומשהו.
דן משה שטיין: מתוך אותם 1,445, שלחנו 945 אנשים לראיונות או למעסיקים פוטנציאליים – לא מדויק להגיד שזה 945, כי כמה אנשים הלכו גם כמה פעמים.
דן משה שטיין: זאת אומרת, נתקלנו בעולים מתקשים, אבל בכל זאת זו פרופורציה מסוימת.
קולט אביטל: כמה נקלטו בעבודה בערך?
דן משה שטיין: עד אתמול ידענו על 247 אנשים שנקלטו בעבודה ראשונה.
דן משה שטיין: מדובר בעבודות פשוטות - סדנאות, מוסכים, מסעדות, אבל גם בבעלי מקצועות, כאשר אנחנו עושים מאמץ להגיע להצלחה גם במקצועות שדרישת העברית בהם היא קטנה, על מנת לתת לעולה את האפשרות, בפעם הראשונה, לצאת מבעיות היומיום, ללכת למקום עבודה ולעשות משהו שגם יתרום, בין היתר, ללימוד השפה.
דן משה שטיין: ההערכה שלנו שכ-70% עדיין מחזיקים מעמד בעבודה.
דן משה שטיין: אנחנו רואים בדאגה את המשך הפעילות שלנו בגלל אותן הבעיות שצוינו כאן, של מימון.
דן משה שטיין: עד היום, גם התרומה של העבודה וגם התרומה הכספית, באות בעיקר מאותם החברים שייסדו את העמותה, ופנינו לכל מיני מוסדות.
קולט אביטל: האם אתם ארגון וולונטרי, שלא קיבל עד עכשיו שום עזרה כספית משום מוסד ממשלתי?
רחל לידרמן: שום מוסד ממשלתי.
רחל לידרמן: אנחנו גם עוזרים לאותם עולים שהולכים לראיונות עבודה.
רחל לידרמן: אנחנו לפעמים אפילו כותבים להם, בלועזית, מה להגיד ברגע שנכנסים, ואם עונים להם, מה לענות.
רחל לידרמן: אנחנו מלווים אותם גם לפגישות.
קולט אביטל: אני רוצה לחזור לגברת שדיברה ממשרד הקליטה, שאחראית לשירות התעסוקה.
קולט אביטל: אנשים מגיעים לשם ומנסים למצוא עבודה, וזה מחזק את מה שאת אומרת, שמשום שעולים היו רק חודשיים במרכז קליטה, זה מביא אותם לכך שהם לא מסוגלים לחפש עבודה.
קלאודיה כץ: גם אצלנו זה כך, בהחלט.
אורנה פינדלינג: אני משירות התעסוקה.
אורנה פינדלינג: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם כל הרשויות – משרדי ממשלה, משרד הקליטה, הסוכנות, יש לנו קשר מצוין עם התאחדות עולי אמל"ט, וודאי שכל העולים שמסיימים אולפן צריכים לעבור דרכנו כדי שנעשה להם מה שנקרא "מבחן תעסוקה", כדי לקבל את דמי הקיום ממשרד הקליטה.
אורנה פינדלינג: אנחנו מפנים אותם לעבודה, ובמקרה שאנחנו לא מצליחים להשיג להם עבודה, הם מקבלים את דמי הקיום שלהם ממשרד הקליטה.
אורנה פינדלינג: במסגרת הפעילות שלנו עם עולי אמל"ט יש לנו מספר ריכוזים, ששם יש יותר עולים מאמריקה הלטינית, ויש מקומות שיש לנו בהם עובדים דוברי ספרדית.
אורנה פינדלינג: במקומות אחרים, שאין עובדים דוברי ספרדית, אנחנו נמצאים שוב, בקשר עם התאחדות עולי אמל"ט ומסגרות אחרות, ואנחנו מקבלים סיוע בתרגום.
אורנה פינדלינג: מבחינת השמות בעבודה.
אורנה פינדלינג: אתמול התכוננתי לפגישה הזאת, ושמעתי שדווקא בבאר-שבע היו השמות יפות מאוד, וחלקן בסיוע של מענק הקליטה של הסוכנות, היו השמות במלון "נאות-מדבר" לחדרניות ולעובדי מטבח, יש שם מפעל טקסטיל, שהיתה שם קליטה יפה, ומאפיה, שגם שם היתה קליטה יפה, ובהחלט זה בזכות העבודה של האנשים שלנו, שמשקיעים.
אורנה פינדלינג: היה טיפול בשיתוף עם שאר הגורמים בקרית-ביאליק, שגם שם יש ריכוז גדול.
אורנה פינדלינג: שם הטיפול היה של פעולות הסברה וליווי של קבוצות שהלכו למכינות לעולים.
אורנה פינדלינג: ליווינו אותם מהשלב הראשון, תוך כדי התהליך, וחלקם הצליחו להשתלב בקורסי הכשרה מקצועית; חלקם, אלה שהעברית שניסו לרכוש לא הספיקה להם, צריכים תגבור נוסף.
אורנה פינדלינג: אנחנו נתקלים בדיוק באותן בעיות שכל שאר המשתתפים פה ציינו, ואחת הבעיות הרציניות היא השפה.
אורנה פינדלינג: כל עוד הם לא רוכשים את השפה, קשה להם להיקלט בעבודה.
אורנה פינדלינג: פתחנו מסלול נוסף, או אפיק נוסף, ויש לנו תפקיד בנושא התעסוקה.
אורנה פינדלינג: כולם יודעים שבתקופה קשה כזאת של מיתון, גם מי שאינו עולה חדש, קשה לו מאוד להיקלט בעבודה, בוודאי שהעולים נפגעו מכך בתקופה כזאת שהקשיים גדולים מאוד.
אורנה פינדלינג: בגדול, כמו שאחרים אמרו, יש קבוצות שנקלטות יפה.
אורנה פינדלינג: הבעיות הן בקבוצות המבוגרות יותר ובעניין של השפה.
קולט אביטל: את יכולה בטובך לתת לנו תמונת מצב מבחינה סטטיסטית.
אורנה פינדלינג: לפי נתוני נובמבר, אלה הנתונים האחרונים שיש בידי, רשומים בכל רחבי הארץ 1,037 עולים מחפשי עבודה מארגנטינה, רבים מתוכם, למשל, ברעננה, ששם אנחנו יודעים שיש מרכז קליטה ויש הרבה עולים.
אורנה פינדלינג: דווקא אצלנו רשומים מעט מאוד, ממש מספרים מזעריים, כי הם מסתדרים בכוחות עצמם.
חנוך צמיר: הם עדיין בשלבי אולפן, לכן הם לא בקטגוריה הזאת.
אורנה פינדלינג: אולי הקהילה מאוד תומכת ואולי משרד הקליטה יותר פעיל.
אורנה פינדלינג: דווקא בפריפריה רשומים יותר עולים.
אורנה פינדלינג: בבאר-שבע רשומים 115 עולים, באשדוד 83 עולים, בנצרת-עלית 70 עולים, בקרית-ביאליק 66 עולים וכן האלה.
אורנה פינדלינג: אלה העולים שרשומים אצלנו.
אורנה פינדלינג: ודאי שעם כל שאר הגורמים שמטפלים בהם, אצלנו המספרים לא גדולים.
צבי אשכנזי: האם הם רק מארגנטינה?
אורנה פינדלינג: לקחתי נתונים רק על העולים מארגנטינה.
אורנה פינדלינג: אמרת שהם מהווים 80% מעולי אמל"ט, וזה נותן תמונה מסוימת.
חנוך צמיר: רציתי למנוע אי-הבנה אפשרית לגבי ההערה שהם חודשיים במרכז קליטה, וכאילו מפסיקים לאחר מכן את לימודיהם.
חנוך צמיר: הם לא מפסיקים, כי במקום שאליו הם מגיעים, הם ממשיכים את האולפן, זה נכון שהמעבר מקשה, אבל שלא ייווצר הרושם שהם מפסיקים את הלימודים.
קולט אביטל: ברגע שאדם יוצא ממרכז קליטה, הוא מגיע למקום, הוא גם צריך לחפש דירה, גם צריך לחפש מקום עבודה, אין לו בדיוק ממה לחיות, כמה הוא ירוץ ללמוד?
יגאל יאסינוב: יש עולים שלא מקבלים אפילו את החודשיים האלה.
יגאל יאסינוב: אני זוכר איך הורידו אותי ליד התחנה המרכזית בירושלים, ובזה הקליטה נגמרה.
חנוך צמיר: אתה עדות לכך שהקליטה שלך היתה מוצלחת.
חנוך צמיר: באיזה שנה זה היה?
יגאל יאסינוב: בשנת 1993.
אולגה נחמן: אני רוצה לשים דגש על מספר נקודות בודדות, שמאוד מעיקות.
אולגה נחמן: הראשונה, צמצום תקציבים לגבי תשלום נסיעות לקורסים ייעודיים לתעסוקה.
אולגה נחמן: אני רוצה לתת כדוגמה קורס ליועצי מס, שנפתח באשדוד, עבור עולים עם רקע בהנהלת חשבונות בארץ המוצא.
אולגה נחמן: מאשקלון לאשדוד העולים צריכים לשלם את הנסיעות, והם לא מסוגלים לעשות זאת.
אולגה נחמן: מאשקלון היה מספר לא רב מאמריקה הלטינית, מאמריקה הלטינית נרשמו ארבעה אנשים, ושניים כבר נשרו.
אולגה נחמן: תשלום נסיעות לקורסים במקרים כאלה, זה מאוד חשוב.
קולט אביטל: זו נקודה קלה, שאפשר להתגבר עליה.
קולט אביטל: מדובר בתקציבים באמת קטנים.
אולגה נחמן: דבר נוסף שמביא לפעמים לקריסה של משפחות זו ההתייקרות בסל בתרופות מסוימות.
אולגה נחמן: המצב של המשפחות הוא כל כך שברירי, שכל נטל נוסף פשוט מביא לקריסה, אפילו לשיקול לחזור לארגנטינה.
אולגה נחמן: היום יש כמה משפחות עם אנשים חולים, שזה השיקול שיחזיר אותם לארגנטינה.
קולט אביטל: אלה המשפחות שכלולות בקרב ה-500 משפחות?
אולגה נחמן: כן.
אולגה נחמן: פעם היו סדנאות מורחבות לחיפוש עבודה מטעם משרד הקליטה.
אולגה נחמן: היו שוכרים חברה מקצועית, שהיתה מגיעה עם צוות, והיו מטלפנים למקומות עבודה, ומלמדים את העולים תוך כדי.
קולט אביטל: זה בדיוק מה שעושה ארגון אלטרנטיבה עכשיו.
אולגה נחמן: פעם זה היה מתוקצב על-ידי משרד הקליטה.
אולגה נחמן: היום, הסדנאות לחיפוש עבודה הן מאוד קצרות, רק כתיבת קורות חיים ועוד כמה דברים על זכויות עבודה ולא יותר.
רבקה פלדמן: מדברים פה כל הזמן על העניין הכספי, ושכחו את העניין החשוב, האנושי.
רבקה פלדמן: אני פה בארץ עוד מעט 40 שנה, עולה מארגנטינה.
רבקה פלדמן: לפני 25 שנים הקמתי עמותה לריפוי במוזיקה.
רבקה פלדמן: אנחנו נמצאים בשני מקלטים.
רבקה פלדמן: כששמענו שבאה עלייה כל כך גדולה מארגנטינה, התחלנו לחשוב איך אנחנו, במסגרת שלנו, יכולים לעזור לעלייה, דה-פקטו, למצוא עבודה.
רבקה פלדמן: מה הקשר למוזיקה?
רבקה פלדמן: באים אנשים בגיל 40, 45, 50, אנשים שהיו במצב כלכלי גבוה, ופתאום הם ירדו.
רבקה פלדמן: אין להם מקצוע מסוים כמו רופא וכן הלאה.
רבקה פלדמן: מה עושים עם אישה שנכנסת לדיפרסיה, לדיכאון - אין עבודה, אין לה שפה.
רבקה פלדמן: התחלתי לחשוב ואמרתי: יש לנו פתרון.
רבקה פלדמן: מה הפתרון?
רבקה פלדמן: הם יכולים לפתוח משפחתון פרטי, אבל לא סתם מטפלת, אלא שהיא תהיה ברמה.
רבקה פלדמן: מה זה רמה?
רבקה פלדמן: היא מכירה כל מה שחסר.
רבקה פלדמן: כך עשינו את התוכנית.
רבקה פלדמן: קודם כול, לעולים חדשים מפרו.
קולט אביטל: מי מכשיר אותם כדי לפתוח משפחתון?
רבקה פלדמן: ארגנו תוכנית לימודים עם העניין האומנותי ובדיוק מה שהם צריכים.
רבקה פלדמן: איך לפתוח משפחתון, אולי משפחתון, אולי צהרון.
רבקה פלדמן: נתנו להם השתלמות.
קולט אביטל: מי עושה את ההשתלמות?
רבקה פלדמן: מורים.
רבקה פלדמן: מרצים שארגנו.
קולט אביטל: האם זה על חשבונכם או על חשבון משרד הקליטה?
רבקה פלדמן: עבדנו עם משרד הקליטה, כי יש לנו ניסיון משנת 1990, כשהתחלנו עם העולים, מורים למוזיקה מרוסיה.
רבקה פלדמן: איך פותחים עבודה?
רבקה פלדמן: בלי עבודה מעשית אי-אפשר, לכן פתחנו בויצ"ו, באמונה, בכל מיני מסגרות, עם אפשרות לעבודה מעשית.
רבקה פלדמן: אחרי העבודה המעשית הם ראו מה קורה בארץ בשטח הזה, והיום, אותן נשים פתחו משפחתונים.
רבקה פלדמן: כולם עובדים, כולם שמחים.
רבקה פלדמן: דבר אחד שעמדתי עליו הוא, שהלימוד הוא רק בשפה הספרדית.
רבקה פלדמן: דברים שהיה צריך לתת בעברית, הבחורה שעובדת אתי ואני, ישבנו כל שיעור ותרגמנו לספרדית.
רבקה פלדמן: זה הצליח, זה הביא עבודה.
מאוריסיו בלטר: הבאתי חוברת שיש בה תיאור של הפרוייקט, ובסוף יש לכם קצת סטטיסטיקה מה קורה אצלנו בקרית-ביאליק.
מאוריסיו בלטר: אצלנו יש מאגר מידע על כל משפחה ומשפחה מ-418 המשפחות שהגיעו לקרית-ביאליק משנת 1996.
מאוריסיו בלטר: 243 משפחות הגיעו מ-2002 ועד היום.
מאוריסיו בלטר: במאגר נמצא בדיוק המצב התעסוקתי של כל אחד.
מאוריסיו בלטר: שיעור האבטלה אצלנו היום הוא 6%.
מאוריסיו בלטר: זה מספר קטן מאוד, ואני חושב שיש עוד דברים שצריך להוסיף חוץ מהעבודה שאנחנו עושים עם כל הארגונים.
מאוריסיו בלטר: כמו שאמרתי, גם בלשכת התעסוקה יש מעט שנרשמים, גם במשרד הקליטה, גם הסוכנות היהודית.
קולט אביטל: אתה עושה את זה מטעם העירייה?
מאוריסיו בלטר: אנחנו עובדים יחד עם העירייה בנושא הזה.
30083: העירייה עושה את זה יחד עם הסוכנות היהודית.
מאוריסיו בלטר: האוכלוסייה שהגיעה ב-2002-2003 זו אוכלוסייה שונה.
מאוריסיו בלטר: היינו רגילים לעבוד עם עולים מדרום אמריקה, וצריך להבין שהגיעה קבוצה של אנשים שהיו במאגר החיצוני מאוד של הקהילה היהודית בדרום אמריקה, ואני חושב שיש לזה השפעה.
קולט אביטל: אלה אנשים חסרי מקצוע?
מאוריסיו בלטר: לא רק זה, גם חסרי מקצוע וגם חסרי זהות יהודית, וזה גם משפיע על הירידה.
מאוריסיו בלטר: אנשים שהגיעו רק מתוך מצוקה.
מאוריסיו בלטר: לא היה להם שום קשר עם הקהילה היהודית ועם היהדות.
מאוריסיו בלטר: כאשר פתאום, בא המשבר הראשון, המקום לא אומר להם כלום.
מאוריסיו בלטר: היו עולים שהיו קשורים כל חייהם עם הקהילה, והחליטו לעלות; אבל, יש מהגרים שרצו לברוח מארגנטינה או מאורוגוואי, בדקו איזה מקום נותנים את ההטבות הכי טובות; והקבוצה השלישית, אנשים שברחו, שלא היה להם אפילו הזמן לבדוק מה שקורה, לבדוק לאן הם מגיעים.
מאוריסיו בלטר: קיבלנו פניות מהסוכנות על משפחות שאין להן איפה ללון, והם צריכים להגיע.
מאוריסיו בלטר: אחד מהדברים שצריך לעשות זה עניין של חינוך שם.
מאוריסיו בלטר: אפילו עם העולים הפוטנציאליים צריך לעבוד על עניין הזהות.
מאוריסיו בלטר: יש לי השקפה קצת שונה משלך ממה שראיתי בארגנטינה.
מאוריסיו בלטר: בביקור האחרון שלי הייתי בשלושה בתי ספר תיכוניים, בכיתות י"ב.
מאוריסיו בלטר: ואני, שגדלתי שם, ומכיר טוב מאוד את הדברים, רואה שישראל לא מופיעה בבתי הספר, אפילו לא בעיתוני קיר.
מאוריסיו בלטר: עשיתי תרגיל פשוט ושאלתי את התלמידים בכיתות י"ב: מה החדשות האחרונות מהארץ?
מאוריסיו בלטר: זה היה בתקופת ההודנה, ומה הם אמרו?
מאוריסיו בלטר: היה שקט, הם לא ידעו על מה שמתרחש בארץ.
מאוריסיו בלטר: אלה תלמידים מבתי ספר יהודיים.
מאוריסיו בלטר: כדאי שנחשוב איך אנחנו יכולים לחזק את העניין של החינוך היהודי שם, כי זה משפיע מאוד על כל מה שקורה כאן.
מאוריסיו בלטר: יש עוד דבר מעניין מאוד.
מאוריסיו בלטר: יש אומרים: ירדו הרבה אנשים מקרית-ביאליק.
מאוריסיו בלטר: יש הבדל משמעותי בהשוואה לפרוייקטים אחרים.
מאוריסיו בלטר: יש לנו מאגר, ואנחנו יודעים מה בדיוק קרה עם כל משפחה, ואנחנו מדווחים על זה, גם לסוכנות, גם למשרד הקליטה, לפני שהמשפחה יורדת.
מאוריסיו בלטר: אנחנו יושבים ביחד עם נציגים של הסוכנות ושל משרד הקליטה לראיין את המשפחה ולבדוק מה שקורה.
מאוריסיו בלטר: יש ארכיון עם כל הנתונים.
מאוריסיו בלטר: בשנת 2002 היתה הגירה פנימית מאוד מעניינת.
מאוריסיו בלטר: משפחה שלא הסתדרה בקרית-ביאליק, הלכה לעיר אחרת.
מאוריסיו בלטר: היום אין דבר כזה, כמעט ואין הגירה פנימית.
מאוריסיו בלטר: אנשים במשבר, במקום לנסות במקום אחר בארץ, עוזבים.
מאוריסיו בלטר: אני חושב שצריך לבדוק היטב אם לא כדאי לעודד אותם, ואיך.
מאוריסיו בלטר: קודם כול, הפסיקו הרבה מהטיולים, מפני שהמצב הביטחוני לא כל כך אפשר.
מאוריסיו בלטר: צריך לתת להם להכיר יותר את הארץ, שיהיה להם חלון הזדמנויות במקומות אחרים, אם לא, אנחנו אבודים.
מאוריסיו בלטר: אצלנו יש רכז תעסוקה בהתנדבות, ויש לנו פורום אלקטרוני של כל העולים שהגיעו אלינו, ועם עזרה של ארגון ה"עולי", שכל שבוע מפרסמים הודעות של עיתונים בספרדית, וגם גורמים מהרשות שמחפשים עבודה, אנחנו מצליחים.
מאוריסיו בלטר: יש לנו אתר אינטרנט של הפרוייקט שלנו בספרדית, אתר שבו כל האנשים העצמאיים יכולים לפרסם בחינם את המקצוע שלהם.
מאוריסיו בלטר: יש לנו סדנאות עבודה עד אין-סוף, עוזרים לכתוב קורות חיים ואיך להתמודד בראיונות עבודה, אבל כל זה לא מספיק.
מאוריסיו בלטר: האמת שהמצב היום הוא קשה מאוד.
מאוריסיו בלטר: עד לפני שנה היה קל להשיג עבודות פשוטות לאנשים, והיום קשה.
מאוריסיו בלטר: דבר נוסף שצריך להתרכז בו הוא עניין של תרבות תעסוקה.
מאוריסיו בלטר: רוב העולים מגיעים ממקצועות חופשיים, עצמאיים – סוחרים וכן הלאה.
מאוריסיו בלטר: הם לא היו רגילים לעבוד 12 שעות בעבודות פיזיות, והם אומרים שהעבודה קשה מדי, שהם לא רגילים לזה.
מאוריסיו בלטר: קשה להם להתמודד עם מצב שהם צריכים לעבוד במפעל.
מאוריסיו בלטר: הם היו סוחרים קטנים, הם היו פותחים את החנות ב-09:00, היתה סיאסטה אחר-הצהרים.
מאוריסיו בלטר: אני לא מזלזל בזה.
מאוריסיו בלטר: אלה החיים בדרום-אמריקה, זו התרבות שם.
מאוריסיו בלטר: היום הם צריכים להתמודד עם עבודה במשמרות, שבוע בבוקר, שבוע בלילה, 12 שעות, וזה מאוד מקשה עליהם להשתלב בשוק העבודה, חוץ מזה שאין להם מספיק ידיעה של השפה כדי לשאוף לדברים יותר חשובים.
מאוריסיו בלטר: כאן יש לנו דבר שנצטרך לעבוד עליו, אולי בסדנאות, לפני שמגיעים.
מאוריסיו בלטר: צריך לחשוב על פתרונות בכיוון הזה.
מאוריסיו בלטר: דבר אחרון זה עניין הביורוקרטיה.
מאוריסיו בלטר: יש לנו הרבה בעיות עם ביורוקרטיה.
מאוריסיו בלטר: אני אספר מקרה קצר, שהיתה עליו כתבה ב"אורורה" לפני שבועיים.
מאוריסיו בלטר: אדם הגיע, התראיין בסוכנות, אדם שהיה תושב חוזר לפי ההגדרות של הסוכנות.
מאוריסיו בלטר: הוא הגיע לארץ, משרד הקליטה נתן לו מעמד של תושב חוזר, משרד הפנים לא מכיר בו כתושב חוזר.
קולט אביטל: יש לי עוד משפחה כזאת.
מאוריסיו בלטר: זו משפחה שיש לה בעיות בריאותיות, יש בה שני אנשים חולים.
מאוריסיו בלטר: ברגע שמשרד הפנים לא מכיר בו כעולה חדש, כמו שמכיר בו משרד הקליטה, אלא שהם טוענים שהוא תושב חוזר, אין לו זכויות בבריאות, אין לו שום קצבת נכות.
מאוריסיו בלטר: אלה שני אנשים חולים.
מאוריסיו בלטר: שלושה חודשים אנחנו מסתובבים עם תמיכה גדולה, גם של הסוכנות, גם של משרד הקליטה, גם של הביטוח הלאומי, אבל במשרד הפנים הכול סגור, לא מצליחים שיבינו, שיתאמו בין שני המשרדים.
קולט אביטל: כיוון שאנחנו מתקרבים לסוף הישיבה, אני מבקשת שרק אלה שיש להם הצעות קונקרטיות, ידברו.
חנה גרינברג: לפני כשנה, בתמיכת הסוכנות היהודית, הוצע רכז תעסוקה בחצי משרה, תפקיד הרכז זה ממש לצאת לשטח, לאתר מקומות תעסוקה, לקחת את העולה.
חנה גרינברג: זה הוקצה במיוחד לעולי דרום אמריקה, למרות שגם עולים אחרים נעזרים בזה.
חנה גרינברג: לשמחתי ולצערי, הוטלו על אותה רכזת עוד משימות, ובחצי משרה קשה מאוד לשלב את כל הדברים, במיוחד בתחום התעסוקה.
חנה גרינברג: התפקיד הזה הוא מאוד משמעותי.
קולט אביטל: התפקיד הזה היה מטועם הסוכנות היהודית.
קולט אביטל: יש לכם עדיין את התקן הזה, או שהוא בוטל?
חנה גרינברג: הוטלו עליה עוד תפקידים, וקשה מאוד לבצע את כל התפקידים, במיוחד עם תעסוקה.
חנה גרינברג: ולערד אין ערי לוויין מסביב, אין המפעלים כמו באזור ים-המלח, במיוחד בתחום המלונאות.