GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יחיאל שילה: בפעם הקודמת אמרתי שבמשך שנים רבות היתה זעקה של חוקרים, אנשי אקדמיה, שיש להקים רשות לחינוך פנימייתי במדינת ישראל.
יחיאל שילה: באים כאן ומכים איזה מינהל לחינוך פנימייתי.
יחיאל שילה: הטיעון המרכזי הוא: "נעשה הפרדה בין שני דברים – בין מוסדות האגודה, שצריכים להחזיר עטרה ליושנה, והם יהיו המובילים בתחום החינוך, המצוינות והמחוננות, ובין אותם מוסדות, שקשורים עם שתי מערכות".
יחיאל שילה: אם כל התוכנית היתה יוצאת לפועל, מדובר בחיסכון שנתי של קרוב ל-14 מיליון ₪ בשנה, אם כל המערכות האלה ייכנסו במינהל לחינוך פנימייתי.
יחיאל שילה: בכך, אפשר לפתוח עוד בויאר אחד, עוד עמליה אחת, לקלוט עוד 300 תלמידים.
יחיאל שילה: אין פה שני מחנות.
יחיאל שילה: אנחנו חברים, עובדים יחד ובשיתוף פעולה.
יחיאל שילה: נמשיך לעבוד בשיתוף פעולה.
יחיאל שילה: בכל מקרה, התקנה התקציבית נמצאת על-פי החלטת האוצר אצלנו.
יחיאל שילה: אני מציע שנמשיך לעבוד ברוח טובה.
מיכאל מלכיאור: כבוד היושב-ראש, אני מבקש גם מהכובע של ועדת העלייה והקליטה להגיד שיש פה פן מאוד חשוב של העבודה פה, וזה חלק גדול מהתלמידים.
מיכאל מלכיאור: אני יודע שפה בבית-הספר מדובר ב-150 ילדים, שהם עולים חדשים.
מיכאל מלכיאור: המיומנות של האגודה לעבוד עם העולים הללו – אני עצמי, לפני שנכנסתי לעולם הפוליטי, היתה לי הזכות לעבוד בעלייה וקליטה פה.
מיכאל מלכיאור: עבדתי מאוד בשותפות עם האגודה, ואני יודע גם על המעורבות של העולם היהודי עם האגודה.
מיכאל מלכיאור: המעורבות עמוקה מאוד.
מיכאל מלכיאור: אני מוכרח למחות על זה שאנו מקיימים דיון כזה רציני, של שתי ועדות כנסת, עם כל-כך הרבה נציגים פה, בלי שהשרה פה וגם בלי סגן השרה – הוא היה פה בהתחלה, אבל הוא חייב לשמוע את מכלול הדברים, בלי המנכ"לית ובלי אף אחד.
מיכאל מלכיאור: כך אי-אפשר.
מיכאל מלכיאור: מדובר גם בכבוד הכנסת ובכבוד הציבור.
מיכאל מלכיאור: נבחרנו לא כדי לעבוד אופוזיציה וקואליציה, אלא כדי להגן על הציבור ועל המטרות של עלייה וקליטה, ולעזור לכל השכבות של העם שלנו.
מיכאל מלכיאור: בשביל זה אנחנו יושבים פה.
גילה פינקלשטיין: כולנו יודעים שהאגודה לקידום החינוך היא ספינת הדגל של החינוך הפנימייתי, שמטרת-העל שלה זה לצמצם את הפער החברתי במדינת ישראל, שאנו כל-כך רוצים להרים את הדגל הזה עכשיו, זה כל-כך חשוב לנו.
גילה פינקלשטיין: עולים חדשים שמגיעים, תלמידים חדשים רואים באגודה לקידום החינוך את האור בקצה המנהרה.
קריאה: הנתונים לא נכונים.
גילה פינקלשטיין: לכן אני יושבת כאן.
גילה פינקלשטיין: אני רוצה לשמוע את הנתונים הנכונים, כי הם מאוד חשובים.
גילה פינקלשטיין: איפה החיסכון?
גילה פינקלשטיין: אני כתבתי מכתב לשרת החינוך, כתבתי לה: "החלטת משרד החינוך לחדול מלתקצב את האגודה לקידום החינוך תהווה מכה אנושה למפעל חיוני ממדרגה ראשונה.
גילה פינקלשטיין: מדובר, לדעתי, בהחלטה אומללה, שתחרוץ את גורלם של אלפי נערים, שתשלול מהם את הזכות להגיע להישגים", כמו שכרגע שמעתי מאליאס.
אליעזר שמואלי: על מספרים אי-אפשר להתווכח.
אליעזר שמואלי: נציג אותם.
גילה פינקלשטיין: בעצם, לא נעשתה שום בדיקה יסודית על משמעות ההחלטה – לא מבחינה אקדמית, לא מבחינת המוסדות, לא מבחינת האגודה, לא קיבלנו שום נתונים כספיים.
גילה פינקלשטיין: איך הם מחליטים לסגור בלי שום בדיקה יסודית על המשמעות של זה?
משולם נהרי: חשבתי שאנו באים לסייר פה, ולא לקיים דיון, אלא להתרשם מהעבודה של האגודה לקידום החינוך.
משולם נהרי: רואים את ההשקעה, השקעה עצומה.
משולם נהרי: שמענו את הדברים המרתקים ממר שמואלי, שבכל פעם שאני שומע אותו, אני מתפעל מחדש.
משולם נהרי: שמעתי אותו כבר לפני הרבה שנים, כשהיתה לו שעת שידור, והוא היה משוחח עם תלמידים.
משולם נהרי: היו מתקשרים אליו, למנכ"ל משרד החינוך, והוא ישב עם הרבה סבלנות ועם העברית המשובחת שבפיו, וענה להם.
משולם נהרי: זאת היתה שעת שידור מרתקת, שהאזנו לה ברוב קשב.
משולם נהרי: גם היום אנו מאזינים, וכבר אז ראינו את הלהט החינוכי שהיה בתוכו, איך החינוך זרם בעורקיו.
משולם נהרי: זאת היתה גדולתו.
משולם נהרי: כמו שכתוב: "וירד משה אל העם וירא בסבלותם".
משולם נהרי: משה לא יכול היה לראות את הסבל של העם, אם לא היה יורד.
משולם נהרי: הגדולה שלו היתה בירידה, כי על-ידי הירידה הוא גם ראה את סבלותם.
משולם נהרי: אז הוא גם יכול היה לעזור.
משולם נהרי: כתוב: "ויגדל משה", והרי ידענו לפני-כן שהוא גדל.
משולם נהרי: עם השקעה כזאת, גם מגיעים לתוצאות.
משולם נהרי: ראיתי הרבה בתי-ספר, וראיתי פה דברים, שאני לא יודע אם כל מנהל יכול להרשות לעצמו וכל מערכת יכולה להרשות לעצמה.
משולם נהרי: מאין לי בשר לכל העם הזה?
משולם נהרי: זה לא רק בשר, זה הרבה מעבר לזה.
משולם נהרי: כשהייתי מנהל, הייתי צריך להזיע לגבי כל דבר שרציתי.
משולם נהרי: פה יש הכל.
משולם נהרי: נכון שלמדנו שלא הכל זה כסף, כמו שאנו רואים היום במערכת החינוך עם המבחנים הבין-לאומיים; השקענו המון, והופתענו מהתוצאות.
משולם נהרי: לא פלא שקשה לאנשים לשמוע שבמגזר החרדי במתמטיקה עברו את המגזר הממלכתי, ולא כולם יושבים בהיכלי שם, ולא לכולם יש אותה השקעה.
משולם נהרי: שאלתי מאיפה הכסף, ומר שמואלי אמר לי: "תרומות.
משולם נהרי: מה חשבת, שמשרד החינוך נותן לנו את כל הדברים האלה?
משולם נהרי: בימים ההם, כשעדיין לא חלמו אפילו על המערכת הזאת, קיבלנו תרומות, והמון תרומות".
משולם נהרי: אני פוחד שאחר-כך לא יהיו לנו תרומות, אם האגודה לקידום החינוך לא תיקח את הנושא הפנימייתי.
משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, לא התכוננתי לדיון.
משולם נהרי: באתי לסייר, ואני נהנה מחדש בכל בית-ספר שאני מסייר בו.
משולם נהרי: למרות שאני לא עוסק היום בהוראה, אני אומר: "פה החמצתי, פה יכולתי לעשות יותר", כי מי שחינוך זורם בעורקיו, תמיד יישאר איש חינוך.
משולם נהרי: אני חושב שאנחנו צריכים לקיים שוב דיון רציני, מהותי ומעמיק.
משולם נהרי: החיפזון מן השטן.
אליאס טקה: עליתי עם סבתא שלי מאתיופיה, ואני בפנימייה ארבע שנים.
אליאס טקה: יש פה אנשים שבאו מדימונה, מירוחם וממקומות שנחשבו עניים, והצליחו פה – עוד 300 אנשים כמוני.
אילן שלגי: תודה, חיזקת את הדברים.
אילן שלגי: אין לי ספק שכוונתם של כולם טובה, ואני מאוד מכבד את הרשות המבצעת.
אילן שלגי: יש ממשלה בישראל, יש שרת חינוך, שכוונתה וכוונת האנשים שעובדים אתה היא ודאי רק להועיל ולעשות טוב למערכת החינוך ולילדים.
אילן שלגי: תפקידנו כוועדת החינוך והתרבות וגם כחברי ועדת העלייה והקליטה זה להיות גם העין המבקרת, העין הציבורית הנבחרת.
אילן שלגי: אני אומר "נבחרת" לא כמו עיתונאי או איש אקדמיה, מכובדים ככל שיהיו, שמביע ביקורת.
אילן שלגי: אנחנו נציגות ציבורית נבחרת, ותפקידנו גם לבקר ולהיות העין שמנסה לבדוק, היכן ואיך צריך למנוע טעויות.
אילן שלגי: כבר נרמז כאן שהיו גם טעויות בתהליך – מה שהביא לחשדות, אולי לא מוצדקים, שמא הכוונות גם הן אינן טהורות.
אילן שלגי: אני לא חושד שהכוונות אינן טהורות, למרות שגם כלפינו, כלפי הוועדות של הכנסת, לא היתה אהדה מצד משרד החינוך והתרבות על עצם קיום הדיון.
אילן שלגי: לא היה לנו מלוא שיתוף הפעולה, כפי שניתן היה לצפות.
אילן שלגי: אך התקיים דיון אחד לפני כחודש, ומתקיים היום הסיור והדיון הזה כאן.
אילן שלגי: אני חושב שאנו צריכים להחליט, לפנות למשרד החינוך ולומר: "אל תיגעו בזה כעת, חכו, תנו עוד שהות לבדוק את הדברים – גם על-ידי משרד החינוך והתרבות עצמו".
אילן שלגי: הרי מיניתם כוח משימה לאומית בחתימתו של ראש הממשלה ושרת החינוך.
אילן שלגי: אנחנו באמת סבורים שיש פה סיכון עצום.
אילן שלגי: אתם, משרד החינוך והתרבות, עם כל העומס שיש עליכם, ועם כל הגזירות שנופלות עליכם, ועוד, חלילה, תיפולנה בתקציב הקרוב, לא יהיה לכם אוויר כדי להספיק לעשות הכל בצורה המיטבית.
אילן שלגי: שמעתם פה, שכל חברי הוועדות התבטאו, פחות או יותר, בלשון אחת.
אילן שלגי: גם קיבלתי מכתב מחבר הוועדה יוסי שריד, שר החינוך לשעבר, שפה נאמרו עיקרי דבריו.
אילן שלגי: גם היתה פה בבוקר חברת הכנסת יולי תמיר, ואמרה לי ולעוד אנשים את דעתה, שהיא כמו הדעות שנשמעו כאן.
אילן שלגי: רבותיי, אנחנו מאוד מודים לכם על האירוח, להתראות.
אילן שלגי: למזלנו תמיד גם יש לנו עולים, אמנם לא במספרים שהיינו רוצים, אבל הם איתנו ותמיד אנחנו רוצים לשפר את קליטתם, להקל על העולים ולסייע להם להיטמע בחברה הישראלית.
אילן שלגי: מערכת החינוך היא כמובן המערכת שעוסקת בעיקר בילדים ובנוער, שהם דור העתיד, הקליטה היא כמובן כוללת ומורחבת מעבר למערכת החינוך, ובודאי חברתי היו"ר קולט אביטל תתייחס לכך.
אילן שלגי: על כל פנים, חשוב לנו ביותר שמערכת החינוך אמנם תקדיש את תשומת הלב את האמצעים ואת המשאבים המרביים, למרות הקשיים התקציביים, כדי לסייע בקליטת העולים החדשים.
אילן שלגי: הנתונים הקיימים בפנינו, מן הדוחות של מרכז המחקר והמידע, הם גם בפניכם ואפשר לומר שמה שעולה מן הדוחות האלה זה שיש נשירה גדולה של ילדי עולים ממערכת החינוך, הנתונים מתייחסים לתלמידי כתות ט' עד י"ב, והם מראים שבקרב עולים מברה"מ לשעבר הנשירה היא פי 4 מאשר הנשירה בקרב הישראלים הותיקים.
אילן שלגי: גם בקרב העולים יוצאי אתיופיה המצב לא טוב אם כי הוא פחות חמור, הנשירה היא קרוב ל- פי 2 מאשר אצל הישראלים הותיקים, ואת המצב הזה הרי כולנו רוצים למנוע.
אילן שלגי: אנחנו ראינו שהיו הבטחות של משרד החינוך והתרבות לתת הקלות לתלמידים עולים, בעיקר בבחינות הבגרות בהתחשב בקשיי השפה, מה שכנראה מתבצע לאט יותר מאשר חשב המשרד כאשר הוא הצהיר בחודש מאי 2003 מפי המנכ"לית, שבתוך שבועות אחדים יפורסמו ההקלות.
אילן שלגי: נכון להיום אולי נשמע גם חדשות, אבל נכון לשבוע שעבר הם טרם פורסמו.
סוגי הקלות: שני מכלולים נוספים, או שלושה מכלולים נוספים, זה מספר שעות הלימוד או ההוראה הנוספת, כלומר שעורי עזר בשפה העברית, כרגע מדובר על שעה שבועית אחת.
סוגי הקלות: אז קיבלנו בעצם שתי הבטחות: א – שזה לא יופחת.
סוגי הקלות: ב – שיעשו מאמץ להגדיל את זה.
סוגי הקלות: להזכיר לכולנו, שהיתה תקופה שהיו עד 5 שעות לימוד שבועיות.
סוגי הקלות: כאשר אנחנו מדברים על צורך לקלוט תלמידים, ואני זוכרת ויודעת זאת על בשרי כי אני נכנסתי לבי"ס תיכון בלי לדעת מילה אחת בעברית, הבעיה של התלמיד היא לא רק לקרוא אלא להבין.
סוגי הקלות: אני חושבת שהמפתח הוא, מספר שעות ההוראה בעברית.
סוגי הקלות: דבר נוסף, שחשוב לנו מאוד לשמוע היום מסגן השר, זה התוכניות לגבי הסבה או יותר נכון לאפשר ליועצים פדגוגים לגשת לקורס הסבה, אשר יאפשר להם להיכנס למערכת החינוך.
סוגי הקלות: אנחנו דיברנו על מגשרים, שאלה אנשים שיכולים לתת את הייעוץ הפדגוגי לתלמידים בעיקר בבתי הספר התיכוניים, הכוונה היתה ועודנה להעסיק יועצים כאלה בשפת האם של התלמידים, אתיופים ורוסים.
סוגי הקלות: אנחנו יודעים שכדי להיכנס למערכת החינוך, היועצים האלה צריכים תואר שני אבל גם צריכים לקבל הסמכה מיוחדת.
סוגי הקלות: הובטח לנו שיהיה קורס מיוחד, ואנחנו שומעים שאולי קורס כזה ייפתח עוד השנה או בתחילת השנה הבאה, באוניברסיטת בר-אילן, אנחנו חוששים שאלה שמועסקים כעת במערכת ייפלטו מתוך המערכת באוגוסט 2004, ובעצם מכיוון שהקורס אורך שנתיים אנחנו נישאר ללא יועצים מגשרים כאלה עד פברואר או עד קיץ 2006.
סוגי הקלות: אלה התשובות שאנחנו רוצים לקבל הבוקר.
שני דברים נוספים: הבעיה היא לא רק ההישגים או חוסר ההישגים במערכת החינוך, או הלימודים עצמם, אלא מה קורה לבני הנוער כאשר הם נפלטים מבתי הספר, ולכן התמריץ לפתור את הבעיה הזאת צריך להיות כפול.
שני דברים נוספים: מכיוון שכפי שאמרתי בפתח דבריי זוהי ישיבת מעקב, ואנחנו בעצם התכנסנו כאן היום כדי לשמוע תוצאות של כל הדברים שהובטחו לנו, אני חושבת שאלה השאלות שאני רוצה להפנות הבוקר לסגן שרת החינוך.
צבי הנדל: הבעיה היא גדולה ואני לא רוצה להתחמק ממנה, אני חייב לומר שבעת הזאת של הקיצוצים ישנו נושא אחד ויחיד במשרד החינוך שלא קוצץ כלל.
צבי הנדל: האם לומר לכם שאני מאושר מזה?
צבי הנדל: אני הייתי מעדיף שהוא יגדל, אבל בהוויה או במצב שאנחנו נמצאים בו כרגע, זוהי שמחת העניים שאני יכול לשמוח, שזהו הנושא האחד והיחיד שלא נגעו בו באף אחד משלבי הקיצוץ, ואני מקווה שנצליח לשמור על זה גם עכשיו בשלב האחרון במעבר משנת 2003 לשנת 2004.
צבי הנדל: במקביל לבעייתיות שהיא קיימת, חייבים לזכור שאם למשל ניקח את העלייה הברוכה מאתיופיה, מאלה שניגשו לבגרות בשנת 1993 רק 8% מתוכם קיבלו תעודת בגרות וכיום אנחנו עומדים על סדר גודל של מעל 40% שקיבלו תעודת בגרות.
צבי הנדל: אני לא אומר שזה משאת נפשי, אבל יש גידול תמידי משנה לשנה בקצב מסויים.
צבי הנדל: גם בעלייה מברה"מ לשעבר, אם בשנת 2001 עמדנו על 56.4% מקבלי תעודת בגרות השנה עלינו ל- 57.7%.
צבי הנדל: זוהי עלייה הדרגתית, אולי לא בהיקף ראוי, אבל העלייה היא תמידית.
צבי הנדל: כאשר אתה מסתכל על השנים, אתה רואה שבכל שנה יש עלייה באחוז מקבלי הבגרות וגם באחוז הלומדים, כלומר הנשירה הולכת וקטנה, למרות שעדיין קיימת בעיה ואני לא מנסה להתחמק ממנה.
צבי הנדל: אני חייב להודות ולציין, שלכנסת יש תפקיד חשוב בהקשר הזה של המעקב.
צבי הנדל: יש משמעות לישיבות האלה וזה מהווה זרז, כי "מרובים שולחי עמך ישראל" ואתה בסופו של דבר מנסה לטפל בכל החזיתות ובודאי שהשולחן הזה או השולחנות סביב יתר הועדות מהוות זרז.
צבי הנדל: עמיהוד בהט, הממונה והאחראי על נושא הלימודים לנקלטים בעליות השונות, ייתן לנו פרטים מדוייקים.
צבי הנדל: בימים האחרונים התפרסם כבר בצורה רשמית גם הנושא של ההקלות בבגרות, שתכנסנה לתוקף כבר בבחינות החורף.
צבי הנדל: אבל אני מציע שנקבל פרטים יותר מדוייקים בכל התחומים, כולל הקורסים, שעליהם שאלה היו"ר קולט אביטל.
עמיהוד בהט: בשעה שמנכ"לית משרד החינוך נתנה את הבטחתה בחדר הזה לפני הקיץ האחרון, בעצם כבר היו מעוצבים הקווים הכלליים של העדכונים או השינויים למיניהם וכבר אז הבהרנו פחות או יותר במה הולך להיות מדובר.
עמיהוד בהט: העניין הוא שמשרד החינוך עומד לפרסם קובץ שלם, במזכירות הפדגוגית קוראים לו "מורה נבוכים", לכל עניין בחינות הבגרות ולאו דווקא לעניין העולים, והפרק הזה של העולים נמצא שם "במקום טוב באמצע".
עמיהוד בהט: הכוונה היתה להוציא את הכל ולכן זה התעכב, אך ברגע שראינו שזה מתעכב יותר מידי שלפנו את אותו פרק 4 על העולים מתוך הקובץ הגדול הזה, שודאי ועדת החינוך תראה אותו במהלך הזמן, והוא ייצא ויהיה תקף כפי שאמרה לנו המנכ"לית, בחורף זה.
עמיהוד בהט: יותר מזה, גם במועד ב' בקיץ האחרון היתה הקלה ראשונה כבר בתוקף והתלמידים הורשו במועד ב' לתרגם את קטע ה- unseen באנגלית לשפת אמם, שזו היתה הסנונית הראשונה עוד לפני חורף שנה זו.
עמיהוד בהט: אני אפרט כעט לגבי השינויים והעדכונים בתנאי ההיבחנות, שזה נקרא "דרך חישוב הציון", לעולים חדשים.
עמיהוד בהט: הנקודה הבסיסית היא, שתלמיד שעלה לארץ בכתה ז' או ח' אינו דומה לתלמיד שעלה לארץ בכתה י"א.
עמיהוד בהט: הציפייה שלנו מתלמיד שהגיע לארץ בגיל 12 או 13, בעניין השפה והיכולת שלו לפתור בעיות לימודיות בגלל השפה, היא מטבע הדברים הרבה יותר גבוהה מאשר בכתות העליונות.
עמיהוד בהט: כפי שצבי הנדל אמר קודם, חילקנו את אוכלוסיית העולים לשתי קבוצות.
עמיהוד בהט: עדיין תחום הזכאות נשאר מגיל 12 ועד 18, אלא שהיא נחלקת לשני חלקים: 1 – תלמידים שהגיעו החל מגיל 12 וקבוצה זו נקראת לצורך העניין עולים ותיקים.
עמיהוד בהט: 2 – תלמידים שהגיעו החל מגיל 15 והשתלבו במערכת וזו קבוצה שנקראת לצורך העניין עולים חדשים.
עמיהוד בהט: אני רוצה להדגיש דבר נוסף, גם בעניין הזה גילינו פה גמישות כאשר אפשרנו להצטרף לקבוצה של החדשים, גם למי שהחל את לימודיו בארץ ב- 1 באפריל של כתה ט', או שהגיע לכתה י' לפני הגיעו לגיל 15, וגם הוא זוכה מן ההקלות החדשות של העולים החדשים "הטריים".
לעולים הותיקים: החידושים או העדכונים העיקריים הם כמובן לגבי העולים החדשים יותר, כאשר כאן מדובר על בחינות לעולים במקצועות החובה, למעט מתמטיקה ואנגלית, ובהן יקבל כל עולה חדש בונוס של 5 יחידות, למרות שהוא עושה בחינות לעולים.
אילן שלגי: פה יש איזושהי הצהרה מאוד משמעותית, שאולי היישום שלה גם דורש תקציבים שהיום קשה להשיג אותם, אבל מן הראוי שתאמרו לנו 'אנחנו שינינו'.
עמיהוד בהט: במקצועות הבחירה עתירי המלל, מאחר ואין שאלון לעולים, העולים הותיקים מקבלים שאלון רגיל ומטבע הדברים הם מקבלים בונוס של 10 נקודות, מלבד תוספת רבע שעה על כל שעת בחינה כפי שאמרתי קודם שזה נותנים לכל העולים בכל המקצועות.
עמיהוד בהט: העולים החדשים, יכולים להיבחן בע"פ וזה חידוש מאוד משמעותי בנושא הזה.
המדוייקים כמו: אלה הם השינויים לגבי אותה קבוצה של תלמידים שהגיעו לארץ לאחר גיל 15.
מירלה גל: על אף העובדה שכל משרדי הממשלה, ואנחנו בתוכם, נדרשנו לבצע קיצוצים קשים מאוד בתקציב שלנו, שני הנושאים שציינתי אותם כרגע לא רק שלא קוצצו אלא נהפוך הוא, במסגרת תקציב 2004 אנחנו אפילו העלינו את התקציב של אותם שני תחומים, ואנחנו מדברים על תוספת מאוד משמעותית מבחינת המשרד לטיפול גם בנושא של השפה העברית וגם בנושא נוער במצוקה ובסיכון, כי אנחנו מבינים שנמצא שם הרבה מאוד בגלל העובדה שנשירה מבית הספר באה כתוצאה מאי ידיעת השפה העברית על בוריה.
מירלה גל: שרת הקליטה דיברה על כך מספר פעמים והיא נתנה תיאורים קשים מאוד, של ילדים "שנזרקים" לבתי הספר מבלי שהם ידעו את השפה העברית, וכמובן שזה משפיע לא רק על מקצועות הלימוד העבריים אלא משפיע גם על המקצועות בתחומי המתמטיקה הפיזיקה ועל כל תחום אחר.
מירלה גל: במסגרת ועדת התיאום שבין הממשלה לסוכנות היהודית, שהתקיימה ביוני 2003, שרת העלייה והקליטה הגישה הצעה לטפל בנושא של השפה העברית והוקמה ועדה משותפת לסוכנות היהודית למשרד החינוך ולמשרד לקליטת עלייה, ועדה שאני עומדת בראשה, והועדה הזו הגישה את המלצותיה לפני מספר ימים.
מירלה גל: עם זאת אני חייבת לציין שהועדה חולקה לשתי תתי ועדות, האחת שנוגעת לחינוך הפורמלי במסגרת בתי הספר והשנייה נועדה לטיפול בהעצמת השפה העברית בחינוך הבלתי פורמלי, כלומר לא במסגרת בתי הספר.
מירלה גל: אפשר לומר שלנו אין "דריסת רגל" בבתי הספר, כי בתי הספר הם בתחום האחריות של משרד החינוך.
מירלה גל: לעומת זאת כל מה שנוגע לתחום הבלתי פורמלי, אם זה לימודים בשעות אחה"צ או תוכניות לימוד אינטראקטיביות או תוכניות לימוד באמצעות ספרים מורים או מתנ"סים וכל מה שאפשר בתחום הזה, אנחנו הגשנו המלצות שאני מאוד מקווה שניתן יהיה לראות את היישום שלהן בתקופה הקרובה.
מירלה גל: מדובר על דברים שבחלקם הם חדשים שעד כה לא נעשו, ואני מאוד מקווה שעם תחילת שנת התקציב הבאה 2004, אנחנו כבר נוכל לצאת עם תוכניות אופרטיביות.
מירלה גל: גם במסגרת התמיכה שלנו ברשויות והתמיכה בעמותות וארגוני מלכ"רים למיניהם, כבר בימים אלה כאשר אנחנו יוצאים עם התמיכות ל- 2003 אנחנו נתנו עדיפות לכל אותם ארגונים שמטפלים בין היתר גם בלימוד השפה עברית, והדברים האלה באים לידי ביטוי בעבודה השוטפת היומיומית של המשרד.
מירלה גל: שני הנושאים האלה: העצמת השפה העברית, וטיפול בנוער בסיכון, קיבלו עדיפות עליונה במסגרת המשרד.
מירלה גל: בכל מה שנוגע לחינוך הפורמלי במסגרת בתי הספר, כאן אנחנו נדרשים למשרד החינוך ואני מודעת לזה שקיימת ועדה שהוקמה במשרד החינוך בעקבות דו"ח שוהמי, גם אנחנו מחכים למסקנות של הועדה.
מירלה גל: אני רוצה לציין נקודה חשובה נוספת, במשרד החינוך מדברים על טיפול מגיל 12, אנחנו חושבים שצריך לטפל בילדים הקטנים גם כאלה שרק מגיעים ארצה וגם כאלה שהם בגיל גן חובה ולקראת ביה"ס, כי אם אנחנו לא נטפל בהם מהרגע שהם נכנסים למערכת החינוך אז אי ידיעת השפה העברית תיגרר לאורך שנים.
מירלה גל: לכן בהמלצות שלנו, אנחנו חושבים שיש מקום להכניס את לימודי השפה העברית כבר בגיל הרך ולהכין את הילדים כמה שיותר טוב לקראת הלימודים בבתי הספר.
מירלה גל: בין היתר, אנחנו בוחנים תוכניות להחלת אולפנים גם על נוער מתחת לגיל 15 בתקופות הקיץ ובעיקר בתקופת החופשות הארוכות, ואנחנו בודקים מול האולפנים השונים שאיתם אנחנו עובדים, יכולת לבצע אולפנים קצרים ומזורזים בתקופת החופשות, על מנת שהילד שנכנס לבית הספר גם אם הוא בן 6 או 7 יבוא לשם עם איזשהו ידע בסיסי בשפה העברית.
מירלה גל: יש יוזמות שהן של בתי הספר ויש יוזמות שהן של ערים, לדוגמא: בירושלים או בתל-אביב או חולון יש יוזמות מקומיות המאפשרות הרחבת השעות במסגרת הלימודים עצמם, אבל אין לי ספק שזה לא מספק.
מירלה גל: היכולת שלנו להרחיב את השעות במסגרת בית הספר היא מוגבלת, ולכן אנחנו באים ואומרים: אנחנו נעשה את מה שאנחנו יכולים מחוץ לכותלי בית הספר, במסגרות הלא פורמליות אם זה במתנ"סים או באותן תוכניות כפי שציינתי קודם, דרך הטלוויזיה או המחשב וכל דרך אחרת שניתן.
מירלה גל: אנחנו בדקנו עלויות, אני לא יכולה לבוא ולומר שנוכל לכסות את מלוא העלויות של התוכנית שהגשנו, אבל אנחנו כאמור עושים מאמצים גדולים על מנת להגדיל את התקציב, הדבר נעשה ואנחנו גם בדין ודברים עם הסוכנות היהודית ואנחנו מקווים שבימים הקרובים, במחצית נובמבר, יהיה כאן ה- "ג'נרל אסמבלי" ואנחנו מאוד מקווים שאנחנו נוכל גם דרך הסוכנות היהודית, שכבר הביעה באופן עקרוני את הסכמתה להגדיל את הסכומים לצורך לימודי השפה.
מירלה גל: אני מקווה שבסך הכל הכללי אנחנו נראה שינויים, לפחות בכל מה שנוגע לחינוך הבלתי פורמלי.
גילה פינקלשטיין: אני רואה כאן שתי נקודות בהן אנחנו יכולים לשפר את המצב.
גילה פינקלשטיין: קודם כל, קיימת בעיה במסלול הקליטה הישירה אשר נהוגה היום.
גילה פינקלשטיין: לפני שנים, ריכזו את כל העולים שהגיעו באולפנים מרכזיים ואני זוכרת שמכל בתי הספר בגוש דן היו באים למשך שלושה חודשים לאולפנים המרכזיים.
גילה פינקלשטיין: לאחר שהתלמידים שהו במשך שלושה חודשים באולפנים המרכזיים, הם הגיעו לבתי הספר עם ביטחון עצמי גבוה יותר.
גילה פינקלשטיין: יש לחזור לשיטת האולפנים המרכזיים, לקחת עיר מסויימת ולרכז בה את כל העולים החדשים שהגיעו מהאזור למשך שלושה חודשים, כדי שלא יגיעו ישר לבתי הספר ויתקלו בבעיה של קשיי שפה וחוסר בתקשורת אלמנטרית כדי להבין את השפה הבסיסית, של חומר לימודי שהוא בשפה העברית וזה מאוד מקשה עליהם.
גילה פינקלשטיין: אל לנו לשכוח שהרבה מאותן משפחות הן במצב כלכלי קשה, וההורים אפילו מעודדים את הילדים שלהם לעבוד ולעזור בפרנסת המשפחה.
גילה פינקלשטיין: נקודה נוספת שאותה רציתי לציין, זה שאנחנו סופרים את מספרי השנים שיש להם זכאות לכך שהם נקראים עולים חדשים.
גילה פינקלשטיין: אני זוכרת שבבית ספרי ההורים תמיד היו מתווכחים שהילד עוד חדש ומגיע לו להיות עולה שנה נוספת, כי זה הבדל עצום אם יש להם את ההטבות של העולים החדשים.
גילה פינקלשטיין: גם אם עולה חדש הגיע בכתה ג', עד כתה י"ב כאשר הוא מסיים את לימודיו בתיכון וניגש לבגרות, עלינו לתת לו את כל הסיוע האפשרי וההקלות לעולה חדש ולא לספור את השנים.
גילה פינקלשטיין: כי בכל שנה שהוא יישב בכיתת האם בבית הספר תקל עליו, וכך הוא ילמד את השפה ויתרגל אליה.
יגאל יאסינוב: אני כבר לא מאמין לכם, והיום אני מתבייש שאני מייצג את הקואליציה ואתם בשם הקואליציה אומרים לנו את זה.
יגאל יאסינוב: האם זה לא היה כתוב על הקיר שאנחנו נגיע למצב הזה?
יגאל יאסינוב: ואם לא ידעתם על זה לפני כן, האם בישיבה הקודמת לא נתתי לכם הצעת חוק שלי שמדברת בדיוק על הגדלת שעות לימודי העברית לעולים?
יגאל יאסינוב: עד היום אפילו לא עניתם לי על זה ולא אמרתם אם אתם תומכים או לא תומכים.
יגאל יאסינוב: נתתי את ההצעה למנכ"לית משרד החינוך וביקשתי, תגידו לי מה ניתן לשנות פה.
יגאל יאסינוב: לא קיבלתי תשובה, כי אתם לא רוצים לתת.
יגאל יאסינוב: כל מה שהבאתם היום זה שטויות, ומה שאתם נותנים פה זה בעיניי מס שפתיים כי כמעט ולא שיניתם כלום.
יגאל יאסינוב: אם אתם רוצים לשנות זאת אז תשנו ואל תבואו אלינו לאחר שצעקנו "איפה מה שהבטחתם?
יגאל יאסינוב: ", פתאום מתברר שיש פרק 4 שבו מדובר משהו בנושא, אבל גם היום לא קיבלנו זאת בכתב.
יגאל יאסינוב: לא עשיתם זאת, כי אתם לא רציתם שנקרא את זה ונלמד את זה לפני הישיבה.
יגאל יאסינוב: אני רוצה לומר לכם, שאם היום הייתי חייב לגשת למבחן במתמטיקה או בפיסיקה בשפה העברית, לא הייתי עובר אותו ואני מודה ומתוודה בזה.
יגאל יאסינוב: אני אומר לכם שמה שאתם עושים זה פשוט להביא את הילדים למצב שהם חייבים לעזוב את בית הספר כי הם מתביישים לבוא לשם.
יגאל יאסינוב: זה המצב, ושום דבר לא השתנה לכיוון ההטבות.
יגאל יאסינוב: אני כבר לא כועס כי אני חושב שכעסנו מספיק בישיבה הקודמת, היום אני מתבייש שזה מה שקורה.
יגאל יאסינוב: אתם פשוט מזלזלים בכנסת, ומזלזלים באינטליגנציה של כל האנשים שיושבים פה היום.
יגאל יאסינוב: היום אתם באים ואומרים שמשרד החינוך הביא לשינוי, לא הבאתם ואל תשקרו.
מרינה סולודקין: אתמול התקבלו נתוני הירידה, ומדובר ב- 40,000 איש שחזרו לברה"מ לאחר עשר שנות שהייה בישראל.
מרינה סולודקין: אנחנו מתמודדים עם מצב של "ירושה" קשה של שר החינוך לשעבר יוסי שריד והמנכ"לית שלומית עמיחי, אשר בשנת 1999 עשו שינויים דרסטיים במשרד החינוך בנושא בגרות לעולים.
מרינה סולודקין: היה מאבק מאוד חזק וקשה מצד ארגוני עולים וקואליציות למען נוער עולה ונוער בסיכון, וגם אני כאן בכנסת החמש עשרה פניתי וביקשתי משרת החינוך לימור ליבנת ומהמנכ"לית לשנות את המצב הקיים ולחזור למצב שהיה בשנת 1998.
מרינה סולודקין: עכשיו אנחנו רואים שהם לא חזרו למצב שהיה בשנת 1998, ואני חושבת שיש סיבות לכך.
מרינה סולודקין: קיימת פקידות בכירה במשרד החינוך, אשר מפריעה לשרת החינוך ולמנכ"לית המשרד לחזור למצב שהיה בשנת 1998, ואנחנו בשתי הועדות צריכים לעזור לכם כדי להשוות את מה שהיה בשנת 1998 למה שיש היום, ולהוציא טיוטא חדשה עם מסקנות של ועדות הכנסת מדוע זה כך.
מרינה סולודקין: אני לא חייבת להתערב, אבל הנושא הזה של הבגרות הוא מאוד חשוב וזו נקודה מאוד עדינה.
מרינה סולודקין: כאן דיברו הרבה בנושא של לימודי שפה, ואני רוצה לומר שכל הפתרונות המלאכותיים שמציעים במשך השנים גם משרד הקליטה וגם המשרדים האחרים, זה לא יכול לעזור.
מרינה סולודקין: אנחנו מבקשים דבר שהוא עבור כל המדינה, שיעורי השפה העברית בטלוויזיה.
מרינה סולודקין: המטרה היא, שהמדינה תהיה קולטת עלייה בטלוויזיה החינוכית ולא רק לגבי העלייה מרוסיה או אתיופיה או ארגנטינה.
מרינה סולודקין: אני הייתי במושב דתי וראיתי ישישות תימניות שלומדות עברית בגיל 80, כי הן רוצות לדעת לדבר עברית בצורה נכונה.
מרינה סולודקין: אנחנו כל הזמן שואלים, איך יכול להיות שעניין של שניים או שלושה מיליונים יכולים להפריע למיליונים של אנשים ללמוד את שפת המדינה.
מרינה סולודקין: אני חושבת שכולנו כאן בעד לימודי השפה, משום שזה המפתח להצלחה ולקליטה מוצלחת.
מרינה סולודקין: אולי במסגרת המגעים שלנו עם שרות הממשלה ציפי ליבני ולימור לבנת, נאמר להן די לפתרונות מלאכותיים כמו אולפנים פה ושם, תנו לנו טלוויזיה חינוכית בעידן הטלוויזיה.
מרינה סולודקין: אני מאוד מקווה היו"ר אילן שלגי והיו"ר קולט אביטל, שאנחנו במסקנות שלנו נלך היום על איזה שהם שינויים מאוד חשובים בנושא זה.
צבי בהט: אני הקדמתי ואמרתי "בגמגום", שהסעיף היחיד במשרד החינוך שלא נגעו בו זהו תקציב קליטת עלייה.
צבי בהט: אז מה?
צבי בהט: יש בזה חסר עצום, אין לנו כסף לעשות את מה שרצינו לעשות ואנחנו עושים את המעט שאנחנו יכולים "בתרגילים אקרובטיים".
צבי בהט: הרי הטוב ביותר היה, שיעמוד מורה או בוחן ביחד עם התלמיד כשהוא דובר אותה שפה כדי שיוכל לדעת באם התלמיד יודע מתמטיקה או לא, ולא שיבחן אותו בעברית כדי לדעת באם הוא יודע מתמטיקה.
צבי בהט: כולנו מבינים את זה, עמיהוד בהט מומחה בתחום הזה במשך שנים והוא לא קיבל את מה שהוא רצה, אבל אלה הדברים שיכולנו לעשות בתקציב הנתון, שהוא היחיד שלא קוצץ.
צבי בהט: אני מאוד מאושר מכך שזה לא קוצץ, אבל אי אפשר לתת מזה 10 שעות עברית בשבוע אלא רק שעה.
צבי בהט: אי אפשר להגיד שמישהו ממשרד החינוך לא מבין שפחות מ- 10 שעות בשבוע זה לא מדביק את הקצב, כולם מבינים שהרי רוב האנשים שיושבים שם הנם אנשי הוראה, מהמנכ"לית ומטה.
צבי בהט: מאז שאני נמצא שם, לא ראיתי הרבה אנשים שלא נרתמו בזעקה אדירה בקיצוץ הגדול שעבר.
צבי בהט: עד שנת 1998 מבחני הבגרות היו בסדר, ואז מישהו "התעורר" וחשב שצריך לשנות כי העולים כבר יודעים מספיק.
צבי בהט: אני יכול לרדת לרמת וכחנות פוליטית, אבל זה לא ויכוח פוליטי אלא זה צריך לחצות את כל המפלגות.
צבי בהט: העולים הם לא עניין פרטי של אף אחד מאיתנו, זהו עניין לאומי ממדרגה ראשונה ונדמה לי שכמעט ואין דבר חשוב יותר ממנו.
צבי בהט: אתמול הייתי בסיור באזור הצפון ששם קיימת בעייתיות בתקציב, ובעידן של מצוקה כלכלית זה הזמן לרעיונות חדשים לפריון ולהתחדשות.
צבי בהט: יש מספר בתי ספר, שגייסו "למילואים" מבוגרים ולא רק פנסיונרים, שבאים ועושים "מילואים" בבתי הספר בעיקר בקטע של העלייה, כתוספת תגבור וחיזוק כולל מתן שיעורי עזר פרטיים.