GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ציפי לבני: אני לא רוצה להיות במצב שבו נוסף עוד "עב"מ" – או, יותר טוב, עוד גורם – לטיפול שכולם רצים בו במקביל.
ציפי לבני: יש תופעה.
ציפי לבני: כל התחום הזה של הקליטה, בכלל, אפרופו תקציב, זה תחום שיש בו גם השקעה גדולה.
ציפי לבני: יש ארגונים מחו"ל, יש את יהדות העולם, יש כאן כסף שהוא לא מתורגם נכון לסדר עדיפות נכון, בעיקר במה שנוגע לעולי אתיופיה.
ציפי לבני: זה נושא שמעורר ומעודד גם גורמים לא ממשלתיים לעסוק בו, אבל הוא לא מאוגם, לטעמי, כפי שהוא צריך להיות.
ציפי לבני: לכן ביקשתי להתכנס, ממש יום, מנותקים – לא איזו שעה דיון פה ושם, אלא מנותקים – במקום שנשב כולנו, כל הגורמים, נחשוב מה היה, נחשוב איך נכון ללכת.
ציפי לבני: למשל, נושא השכונות שהיום העולים מתגוררים בהן.
ציפי לבני: נטיית הלב שלי הייתה לעודד עולים שעוזבים – זה אפרופו המשכנתאות, איך נעשה בהן שימוש.
ציפי לבני: על מה היה לנו ויכוח?
ציפי לבני: למה לקח זמן עם המאה מיליון?
ציפי לבני: – אני חשבתי שנכון לעודד עולים שעוזבים מרכז קליטה ללכת דווקא לעיר חזקה.
ציפי לבני: לא ללכת לשכונה שבה נמצאים כולם.
ציפי לבני: אני ביקשתי לתת עודף, לתת תוספת, למי שהולך לשורה של ערים שאנחנו נקבע שהן חזקות ודווקא שם אין את אותן שכונות של יוצאי אתיופיה.
ציפי לבני: אני מודה שבוויכוח הזה מול משרד האוצר לא הצלחתי ומאחר והגענו כמעט לסוף השנה והתקציב לא מומש, אמרתי: אני על זה לא אפוצץ את כל העניין.
ציפי לבני: אבל, אני חושבת שזה נכון.
ציפי לבני: תראו: אנחנו לא מפנים היום עולים למקומות שהם יגורו בהם.
ציפי לבני: יש היום קליטה ישירה, גם מי שמגיע וגם מי שעוזב את מרכזי הקליטה וזה נכון גם לעלייה האתיופית.
ציפי לבני: אבל נטיית הלב של מי שעוזב – ואני יכולה להבין אותה ברמה האנושית – היא ללכת למקומות שהוא מכיר שם, למקומות שהוא מרגיש נוח וזה אומר, שוב, אותן שכונות.
ציפי לבני: אנחנו מגיעים למצב שבו יש – אני הייתי בביקור בשכונת קריית משה ברחובות, ששם עומד בית ספר בשכונה שהוא בית ספר ריק, כי מסיעים את כולם ובצדק לבתי ספר אחרים בעיר, וזה דבר שנכון לעשות, ומצד שני השכונות הולכות, מתמלאות ומתרחבות, זו סיטואציה שאני חושבת שראויה לטיפול.
ציפי לבני: יש גישות שונות.
ציפי לבני: יש כאלה שאומרים: במקום לעודד אנשים לעזוב, בואי תתני טיפול יתר בשכונות האלה.
ציפי לבני: זה נכון שיש גם טיפול יתר בשכונות האלה.
ציפי לבני: יש את המוקדים האתיופים שאנחנו ממשיכים אותם.
ציפי לבני: נעשו כבר מחקרים, יש לנו כבר חלק מהתוצאות.
ציפי לבני: אני חושבת שאפשר להמשיך בטיפול הקיים, כי כרגע התקציב הוא פר הטיפול הקיים, אבל אני גם חושבת שצריך לעשות חושבים על כל העניין הזה, בעיקר לאור העובדה שיש להניח שבשנה הבאה יגיעו יותר עולים.
ציפי לבני: לא רק שהעלייה הזאת לא תידלדל, מבחינת הנתונים המספריים, אלא יש להניח שיגיעו יותר, אני לא יודעת כמה.
ציפי לבני: במקום שנטפל בבעיות אחרי שהן נוצרות, בואו נראה איך אנחנו עושים את זה נכון.
קולט אביטל: הביטוי התקציבי?
ציפי לבני: נכון, את צודקת, לא נתתי תשובה.
ציפי לבני: דני, בוא תיתן תשובה לעניין התקציבי.
דני טופז: לגבי הנושא של המספרים הקיימים, סדרי גודל, אנחנו מתוקצבים כפי שהיינו מתוקצבים בינואר 2003.
דני טופז: הצעת התקציב של 2004 לוקחת בחשבון פחות או יותר את אותו מספר.
קולט אביטל: כמה עולים אתם לוקחים בפוטנציה, מאתיופיה, כולל השנה?
חנוך צמיר: שלושת אלפים.
דני טופז: אנחנו לוקחים בחשבון שלושת אלפים עולים מאתיופיה, אבל אני לא נכנס כרגע להחלטת הממשלה על הבאת קבוצה הרבה יותר גדולה.
דני טופז: לנושא הזה אנחנו בכלל לא מתוקצבים.
קולט אביטל: ואם תחליט הממשלה שהיא משנה מדיניות - - -
ציפי לבני: אה, בוודאי, זה לדרוש תקציב נוסף.
רומן ברונפמן: כמה תקציב יש לעלייה כוללת?
קולט אביטל: פוטנציאל כפי שאתם רואים אותו בכל העולם.
דני טופז: אנחנו היינו רוצים להגיע - - -
רומן ברונפמן: לא לכמה אתם רוצים להגיע.
רומן ברונפמן: התקציב בנוי על איזשהו צפי של עלייה.
דני טופז: התקציב כולו בנוי על שלושים.
דני טופז: זה לא יהודי אתיופיה, זה סל שונה.
קולט אביטל: זאת אומרת, מהעולם כולו עשרים אלף ועוד שלושת אלפים יהודי אתיופיה.
ציפי לבני: צריך לומר דבר אחד שיהיה ברור: כשאנחנו מדברים על קיצוצים, אני לא עוסקת בנושא של סל הקליטה.
ציפי לבני: מבחינתנו, אם מגיעים מאה אלף, מאתיים אלף, מיליון, זה עובר – ברגע שנגמר התקציב כאן – למשרד האוצר.
רומן ברונפמן: זה משנה, כי המעטפת שלך תשתנה אם זה עשרים אלף או מאה אלף.
קולט אביטל: זה תקציב נפרד.
רומן ברונפמן: את תוכלי לעשות את כל הפעילות שהמשרד עושה אם פתאום יגיעו מאה אלף?
רומן ברונפמן: אני לא מדבר רק על סל קליטה.
רומן ברונפמן: אני מדבר על כל המערכת.
קולט אביטל: יש סל קליטה ויש כל פעילות אחרת.
ציפי לבני: רגע, אני אענה לך.
ציפי לבני: שני דברים: קודם כל, אני אמרתי את זה גם הפוך, כשניסו אנשי משרד האוצר להגיד לי: ירד מספר העולים, בואו נוריד בתקציב.
ציפי לבני: אמרתי: לא.
ציפי לבני: למה?
ציפי לבני: התקציב שניתן לעולה עם ירידתו מהמטוס, סל קליטה והנושאים הטכניים, פחות מטרידים אותי.
ציפי לבני: כי זה מספר שהוא טכני.
ציפי לבני: יהיו יותר – האוצר ייתן יותר.
ציפי לבני: יהיו פחות – זה לא כסף שאני מקבלת אותו.
ציפי לבני: גם הקיצוץ אף פעם לא מגיע לשם.
ציפי לבני: לא מורידים 15%.
ציפי לבני: עושים מה שנקרא תקציב קשיח.
ציפי לבני: אתם מכירים את זה, זה לא תחום שאני מתעסקת אתו, לכן מבחינתי זו בעיה של האוצר וגם אם יש פחות – אני לא נהנית מזה.
ציפי לבני: אני לא קיבלתי בזמנו – וזה עונה למה שאתה אומר – את הטיעון, שכרגע יש פחות עולים, אז אני צריכה לעשות פחות.
ציפי לבני: בראייה שלי כל העיסוק של המשרד זה לא עיסוק של שנה ראשונה שעולה מגיע לארץ.
ציפי לבני: זה עיסוק לאורך זמן, זה עיסוק למשך שנים.
ציפי לבני: בראייה שלי זה גם בכלל נושא חברתי שראוי שנעסוק בו גם עם ציבור הוותיקים שנמצאים כאן בארץ.
ציפי לבני: לכן, כשאני מסתכלת על תוכניות – אם אתה לוקח בחשבון, תכף, כשנסתכל על תוכניות, גם את מה שקיבלנו היום כתוספות - אני חושבת שאני יכולה לתת מענה.
ציפי לבני: למרבה הצער, גם המספרים שצפויים בשנה הבאה הם לא גדולים אבל אני בטוחה שנוכל לתת מענה, מאחר וקיבלתי תקציב, גם לתוכניות הנוספות.
ציפי לבני: יחד עם זאת התקציב לא נותן מענה – וזה חד משמעית, אני אומרת את זה כל הזמן - למימוש של החלטת הממשלה, תרגום של החלטת הממשלה, אם הוא יהיה דרמטי מבחינת מספר העולים שיגיעו מאתיופיה, ההחלטה על כמה תדרוש גם החלטה על כמה כסף.
ציפי לבני: זה דבר שידוע, הוא ידוע גם לאנשי האוצר.
קולט אביטל: התשובה כרגע היא שתוכנית הממשלה איננה כוללת עלייה דרמטית.
ציפי לבני: אבל הוא יודע את זה.
ציפי לבני: יש דיון נפרד –
30095: - - -
ציפי לבני: מה שאמרתי עד עכשיו לנושא ההיערכות והפקת הלקחים, לא עונה על מספרים.
ציפי לבני: יש היום את החלטת הממשלה לגבי הוועדה בראשות אברהם פורז.
ציפי לבני: הוועדה הזאת לא רק תצטרך לקבוע כמה, היא תצטרך גם לקבוע את התקציב ואת המקורות התקציביים, נקודה.
ציפי לבני: גם האוצר – ויושב פה נציג האוצר ואת יכולה לשאול אותו – יודע, שכל החלטה כזאת תצטרך להיות מלווה בתקציב נוסף.
30095: מה שאני שואל – הממשלה החליטה לפני שמונה חודשים.
30095: למה לא מתרגמים את ההחלטה - - - הרי יש רוויזיה.
ציפי לבני: לא, לא.
ציפי לבני: אין רוויזיה.
ציפי לבני: סליחה.
ציפי לבני: אתה יודע את ההחלטה היטב.
ציפי לבני: אני לא מייחסת לך חוסר ידיעה של ההחלטה.
30095: ההחלטה ברורה חד משמעית.
ציפי לבני: לא נכון, סליחה.
30095: אז תסבירי לי.
ציפי לבני: ההחלטה קובעת ועדה שתקום כדי לקבוע גם את הכמויות, גם את האיך וגם את הכמה, לא רק מבחינת העולים, אלא גם מבחינה תקציבית.
ציפי לבני: אתה יודע את זה, כי אתה פועל כדי שהוועדה תקבע את ההחלטות שבעיניך הן ההחלטות הנכונות.
ציפי לבני: אתה לא יכול להגיד שאתה לא מודע לקיום של הוועדה הזאת.
ציפי לבני: הוועדה היא בראשות שר הפנים, אני חברה בוועדה הזאת, היה דיון אחד עד עכשיו ואתה טוען נגד זה.
ציפי לבני: אני מכירה את המלחמה שאתה מנהל כדי שהוועדה תקבע את ההחלטה, אבל זה לא מצב שיש החלטה ועכשיו רק אין לזה תקציב.
ציפי לבני: אין עדיין החלטה כפי שאתה רוצה שתהיה על ידי הוועדה.
ציפי לבני: ברגע שתהיה החלטה כזאת, באופן חד משמעי אני אומרת: לא רק שהמשרד אין לו תקצוב אם יוחלט על יותר משלושת אלפים עולים, גם משרד האוצר יודע שבמקרה כזה הוא יצטרך לתקצב יותר את משרד הקליטה, נקודה.
רומן ברונפמן: כולם יודעים את זה.
רומן ברונפמן: זה לא חדש.
קולט אביטל: אם יש לך עוד שנייה בנושא של התקציב הכולל אני רוצה לשאול, אם בתקציב שלך ואם בתוכניות המשרד שלך יש גם התייחסות להחזרת ישראלים מחו"ל.
ציפי לבני: בוודאי.
ציפי לבני: אני אתייחס לנושא של הישראלים.
ציפי לבני: אחד הנושאים שמאד מטרידים זה באמת הנושא של קהילת היורדים הישראלים שחיים בחו"ל.
ציפי לבני: דרך אגב, חלק מהתקציב הנוסף שביקשתי מתייחס לנושא הזה.
ציפי לבני: החלק הקשה בסיפור הזה הוא שיש קושי אפילו בקבלת נתונים מספריים.
ציפי לבני: אנחנו יודעים איפה יש קהילות שיש בהן קבוצות גדולות יותר של ישראליים.
ציפי לבני: אני רציתי, למשל, לקבל נתונים שמיים.
ציפי לבני: החלום שלי היה לפנות, לעשות פילוחים ולמקד את העשייה שלי בקרב הקבוצה הזאת – לא באיזו רמה אמורפית, אלא לעשות פעילות שהיא ממש נקודתית.
ציפי לבני: לפנות למשפחות שאני יודעת שיש להן ילדים, לעשות קייטנות בקיץ, לפנות באופן יותר נקודתי.
ציפי לבני: אין לי את היכולת לעשות את זה, ביקשתי כרגע מהגורמים שאחראים על הנושא הזה לאסוף מול משרד החוץ נתונים, לנסות לקבל חתכים של משרד החוץ ומשרד הפנים – כי אנחנו יודעים מתי בן אדם יוצא מהארץ, אבל זה לא אומר שאני יודעת איפה הוא גר אחר כך, אלא אם כן הוא פונה לקונסוליה.
ציפי לבני: חלק מהפעילות שלי, באותה תוכנית שקיבלתי עליה כסף נוסף, עוסקת בקהל הזה ואני רוצה לפנות אליו.
ציפי לבני: דיברתי גם על אמצעי תקשורת, על שנת 2004.
ציפי לבני: יש היום קהל, יש תקשורת שמופנית אליו, יש את הטלוויזיה הישראלית בחו"ל, יש לו מקורות מידע שאני רוצה להשתמש בהם, אני רוצה לעבוד בקרב הקהל הזה.
ציפי לבני: התשובה לשאלתך היא כן, וזה במסגרת אותה תוכנית שלגביה קיבלתי תקציב נוסף.
ציפי לבני: אנחנו פועלים היום, בין היתר, בקרב הקהילה של הישראלים בדרום אפריקה.
ציפי לבני: אחד הנושאים שבעיני הם חשובים זה קשר עם תנועות נוער בארץ וקיבלתי עכשיו כבר עדכון שהכוונה היא לפתוח שם יחד עם הצופים, נדמה לי, קשר עם הדור הצעיר.
ציפי לבני: אני מאמינה שהפעילות בתחום הזה צריכה להיות בעיקר בקרב הדור השני של מי שעזב.
ציפי לבני: כי מי שעזב, אני מניחה שלעשות מעבר פעמיים בחיים יהיה לו יותר קשה, אבל קבוצה צעירה שיש לה קשר עם תנועות נוער זה קהל טוב.
ציפי לבני: פעולות נוספות שעשינו כבר השנה, שהן גם בתחום של עידוד עלייה – ואני חושבת שגם הן נעשו לראשונה – אלה מבצעים שונים של קשר עם תיירים.
ציפי לבני: תיירות יהודית שמגיעה לארץ.
ציפי לבני: עשינו את זה בשתי דרכים שונות: אל אילת, שאליה הגיעו עשרת אלפים יהודים צרפתיים במהלך חודש אוגוסט, שלחנו את אנשי המשרד שלנו שעשו פגישות עם האנשים האלה ונתנו להם חומר.
ציפי לבני: בראייה שלנו, אנחנו לא רוצים להציק לתייר שמגיע לארץ.
ציפי לבני: בעינינו, כל תייר שמגיע לארץ, טוב שהוא מגיע.
ציפי לבני: אבל, אנחנו כן רוצים לפתוח לו פתח אל אפשרות העלייה, לתת לו אינפורמציה, כי אנחנו חושבים שברגע שמזכירים למישהו את האופציה הזאת ונותנים לו מקורות מידע, התרגום של זה לעלייה יכול להפוך את זה ליותר מעשי.
ציפי לבני: חוץ מהמפגשים שעשינו באילת – שזה היה באמת יום שבו היו שם כל עובדי המשרד דוברי הצרפתית ונפגשו עם כל העולים, גם אני ירדתי לשם – ארגנו מבצע יחד עם התאחדות בתי המלון וחילקנו עכשיו חוזרים בקרב התיירים.
ציפי לבני: מאחר שהנחנו שעכשיו ערב חגים ורוב התיירות היא תיירות יהודית, כל תייר שהגיע לבית מלון קיבל מידע בכל השפות, קיבל מספר טלפון של משרד הקליטה כדי לקבל מידע.
ציפי לבני: מבחינתנו, זה נותן שני דברים: קודם כל, זה נותן לו מידע אם הוא רוצה לשאול שאלות בנושא עלייה, וזה טלפון שקיים בדרך כלל בשדה התעופה, שעובד 24 שעות, הוא אפילו לא לפי שעות קבלה או משהו כזה, ושנית זה נותן לנו עוד נתונים על אנשים.
ציפי לבני: אני מאמינה גדולה באיתור.
ציפי לבני: אמרתי את זה קודם לגבי היורדים, זה נכון גם ביחס לפוטנציאל עלייה.
ציפי לבני: בן אדם שהרים טלפון ויש לי כתובת שלו, אני יכולה ליצור אתו אחר כך קשר.
ציפי לבני: חלק מהתוכנית שלי – אם אני מדברת על התוכנית שקיבלתי עליה תקצוב נוסף – זה לקיים מאגרי מידע רחבים יותר, שהם מאגרים פוטנציאליים.
ציפי לבני: מי שהרים טלפון, זה אומר שעבר לו בראש רעיון העלייה.
ציפי לבני: אני רוצה לחזק את זה.
ציפי לבני: אחד כזה, הסוכנות יכולה ליצור אתו קשר באמצעות השליחים שלה כשהוא חוזר הביתה.
ציפי לבני: אלה חלק מן הדברים שעשינו.
ציפי לבני: אפרופו שאלתך בעניין עידוד עלייה.
ציפי לבני: אני לא חושבת שמתוך העשרת אלפים יעלו בשנה הבאה לארץ תשעת אלפים תשע מאות תשעים ותשעה.
ציפי לבני: תהליך של עלייה לוקח זמן, אבל אני חושבת שכל פעולה שאנחנו עושים בנושא הזה היא חשובה.
ציפי לבני: בנוגע לעידוד עלייה דיברתי על הנושא של הצעירים.
ציפי לבני: בנושא של תעסוקה – אני תכף אדבר על מה שאנחנו עושים כאן בארץ בנושא, אבל – אנחנו רוצים לתת מידע דרך האינטרנט, כולל מידע לפני שאדם עולה לארץ, ביחס לאופציות תעסוקה.
ציפי לבני: אחת ההסתכלויות שלנו היא שלעומת ישראלי שמחפש תעסוקה במקום המגורים, עולה שמגיע עכשיו לארץ יבחר את מקום המגורים לפי התעסוקה.
ציפי לבני: הוא כבר עשה את אקט העקירה ומבחינתו, אלמנט הוודאות של התעסוקה יכול להביא אותו לגור במקום שאולי מלכתחילה הוא לא חשב עליו.
ציפי לבני: לכן אנחנו רוצים לתת את המידע הזה בדבר מקומות אופציונליים עוד לפני העלייה, אם אפשר, בוודאי סמוך למועד הגעתו לארץ.
ציפי לבני: מבחינת הנתונים – חשוב לדעת ואלה הנתונים של הרבעון השני של שנת 2003 – אחוז הבלתי מועסקים בקרב העולים קטן יותר, 9.6%, מאשר הבלתי מועסקים בקרב הישראלים הוותיקים, שזה 9.8%.
ציפי לבני: עד כאן הבשורה המשמחת.
ציפי לבני: זה גם נכון שהרבה מאד מהם לא עובדים במקצוע שלהם.
ציפי לבני: העובדה שאדם לא עובד במקצוע שלו היא בעייתית משני היבטים שונים.
ציפי לבני: האחד, מבחינתו.
ציפי לבני: אדם שקם בבוקר ובסוף היום יש לו, אומנם, שכר לפרנס את משפחתו, אבל הוא לא מרוצה בעבודה, עדיף בוודאי שיעבוד במקצוע שלו.
ציפי לבני: גם מבחינה כלכלית, במונחים כלכליים של מדינת ישראל, התרומה לשוק העבודה של אדם שעובד במקצוע שלו היא הרבה יותר גדולה, בעיקר כשאנחנו מדברים על אוכלוסייה שהיא בעלת תארים אקדמאיים, בעלת מקצוע, שההשתלבות שלה במקצועות שלה כבר הוכיחה את עצמה.
ציפי לבני: העלייה הגדולה של שנות התשעים תרמה לכלכלה הישראלית בשיעור אדיר.
ציפי לבני: לכן אני רואה כחלק מהמטרות שלנו כאן ביחס לעולים, לעשות להם את השידוך עם מקומות העבודה במקצועות שלהם.
ציפי לבני: אנחנו גם רוצים, אם אנחנו מדברים על עידוד העלייה, להקל בנושא של רישוי.
ציפי לבני: הרבה פעמים אלה נושאים טכניים.
ציפי לבני: את מכירה את זה, אני חושבת, גברתי היושבת ראש, מהעלייה הצרפתית, שהייתה להם בעיה עם השפה, עם מקצועות שונים, שהבחינות לא היו בשפה הרלוונטית.
ציפי לבני: זה נושא שאני מתכוונת להתלבש עליו.
ציפי לבני: להקל על מי שבא הנה למצוא את עצמו במקצוע שלו.
ציפי לבני: דרך אגב, אפרופו שפות – אני גם מעדכנת את הוועדה שפתחנו את אתר האינטרנט גם בספרדית, כדי לאפשר קשר גם עם העלייה הדרום אמריקאית.
ציפי לבני: בנוגע לתעסוקה, רק להשלים – מאחר וכבר פתחתי את הנושא הזה – כדי להפוך את זה לישים, החלטנו על שורה של ירידי תעסוקה בכל הארץ.
ציפי לבני: הראשון התקיים באשקלון, הדרישה וההשתתפות היו מאד מאד גדולים – אולי, קלאודיה, את רוצה לעדכן מה היה ומה התוכניות בעניין הזה.
קלאודיה כץ: הצענו כשלוש מאות וחמישים מקומות עבודה.
קלאודיה כץ: המטרה הייתה באמת אך ורק לאשקלון – לפעמים אנחנו עושים גם ירידים ארציים או מחוזיים – העיר אשקלון מוכת אבטלה ולא בצדק, אפשר לשפר שם את המצב.
קלאודיה כץ: פנו כשלושת אלפים עולים, שזה בערך השיעור התמידי שלנו.
קלאודיה כץ: חזרו מספר מעסיקים ללא עובדים, בעיקר בתחומי הבנייה.
קלאודיה כץ: אנחנו התאמנו את מקומות העבודה.
קלאודיה כץ: לא פתחנו את הכל רק לאקדמאים, אלא בדקנו את המובטלים באשקלון והתאמנו את מקומות העבודה.
קלאודיה כץ: יתכן מאד שיש קושי מסוים לגייס אנשים לענפים מסוימים.
קולט אביטל: איזה סוג תחומי עבודה אתם מוצאים?
קלאודיה כץ: ממהנדסים ועד שירותים, ממסגרים וחשמלאים מוסמכים עד תפסנים בבניה בתיעוש.
קלאודיה כץ: אנחנו לא הלכנו על "הפועלים השחורים", מה שנקרא, אלא באמת על עבודות שיש להן תגמול - -
תמר דסטה: אני מוכרחה להסתייג מהמושג הזה, פועלים שחורים.
קלאודיה כץ: פועלים, בסדר.
קלאודיה כץ: אני מדברת על כך שלא הלכנו על עבודות שאין בהן הכנסה מכובדת וגם עבודה מאד מאד קשה, אלא באמת התאמנו את הדברים.
קלאודיה כץ: כעת אנשים נמצאים במשא ומתן מול מעסיקים.
קלאודיה כץ: העמדנו שם ביריד עמדה לכתיבת קורות חיים.
קלאודיה כץ: היו כאלה שהגיעו, לא היו מאורגנים מבחינת קורות חיים והמעסיקים דרשו חלק מהדברים – עשינו את זה על המקום.
קלאודיה כץ: העמדנו לרשות המובטלים גם פסיכולוגים תעסוקתיים שהכינו אותם לפני הראיונות מול המעסיקים.
קלאודיה כץ: את התוצאות אנחנו בדרך כלל מקבלים תוך חודש.
ציפי לבני: יש לנו עכשיו בתכנון יריד בתל-אביב.
קלאודיה כץ: יש לנו ככה: באור עקיבא בשלושים באוקטובר, בבאר שבע בארבעה בנובמבר, בתל-אביב ב-13 בנובמבר, בחיפה ב-25 בנובמבר.
קלאודיה כץ: ייתכנו שינויים, אבל אלה התאריכים המתוכננים.
קריאה: מה עם ירושלים?
קלאודיה כץ: ירושלים מתוכננת בסביבות תחילת דצמבר.
קלאודיה כץ: פשוט אין תאריך עדיין.
ציפי לבני: הכוונה היא לעשות ירידים ברצף, כמעט בכל מקום בארץ.
ציפי לבני: כשנעשה בתל-אביב, אנחנו מתכוונים להביא אנשים באוטובוסים מכל האזור, כי תל-אביב היא לאו דווקא המקום בו נמצאים העולים, אבל היא במרכז.
ציפי לבני: ממקומות כמו בת-ים, חולון, ראשון – מקומות בהם יש קבוצות גדולות של עולים – אנחנו מתכוונים להביא את המעוניינים ליריד, למפגש עם המעסיקים.
ציפי לבני: אפרופו תעסוקה, עשינו פרויקט חדש.
ציפי לבני: הנושא של חד הוריות עלה לכותרות במהלך השנה הזאת, כשבעצם מרבית החד-הוריות הן בקרב העולים החדשים.
ציפי לבני: עשינו פרויקט של אמהות חד-הוריות.
ציפי לבני: קלאודיה, את רוצה לספר?
קלאודיה כץ: כן.
קלאודיה כץ: החלטנו שאנחנו רוצים להקל על אמהות חד-הוריות את ההחלטות שמכאיבות להן בקשר לכניסה לשוק העבודה ולתת להן כלים אפשריים כדי להשתלב בעבודה.
קלאודיה כץ: האפיון של אמהות חד-הוריות עולות קצת שונה מזה של כלל האוכלוסייה.
קלאודיה כץ: יש מוטיבציה לעבוד, חסרה מאד העברית, לפעמים אנשים רכשו מקצוע, אבל הרבה זמן היו בבית ואיבדו את המיומנויות, כמובן שמאד קשה להתמודד מול מעסיק ישראלי וכן להבין מה הוא רוצה – כי ביתר המקומות אין שום בעיה, אפשר להסתדר בכל השפות האחרות, אבל כאן אכן צריך את זה.
קלאודיה כץ: לקחנו את כל היועצים שלנו בנושא הזה והקמנו מספר מאד גדול של קבוצות חד-הוריות לצורך למידה של עברית תעסוקתית ומיומנויות משא ומתן מול מעסיק פוטנציאלי.
קלאודיה כץ: העדכון של השרה הוא 525 עולות, אבל נכון לשבוע שעבר זה כבר 585.
קולט אביטל: 585 מה?
קלאודיה כץ: עולות חד-הוריות שהשתלבו בקורסים של עברית תעסוקתית ומיומנויות מול מעסיק.
קולט אביטל: בשלב הזה מדובר רק בקורסים.
קלאודיה כץ: בשלב הזה מדובר ב-150 שעות וזה בשיתוף עם משרד החינוך.
קלאודיה כץ: אנחנו מתאימים קבוצות הומוגניות ועדכנו את תקן הקבוצה מ-25 ל-15 איש על מנת להגיע למקסימום, כי הידע בעברית בין החד-הוריות מאד מאד שונה.
ציפי לבני: דרך אגב, גם בקרב העולות החד-הוריות שיעור המועסקות הוא הרבה יותר גבוה מאשר בקרב הישראליות.
ציפי לבני: לכן ביקשנו – זה מתחבר לעניין של הדיור – את התוספת של ה-25% במבחן ההכנסה, כי חששנו שאחרת יהיה מצב שבו, כדי לקבל דיור, יהיה להן שווה להפסיק לעבוד, ולא רצינו שזה יקרה.
ציפי לבני: מבחינת נתונים מספריים של אגף התעסוקה, האגף נתן שירות – שירות, זה לא מציאת עבודה – ל-48,300 עולים.
ציפי לבני: יש פרויקטים חדשים שאני מתייחסת אליהם: לימודי עברית תעסוקתית, כי גם כאן למדנו שלא מספיק שאתה מדבר עברית כדי לקנות במכולת, אלא שבשביל למצוא עבודה, בעיקר במקצוע שלך, אתה צריך להיות "מאוכוון" שפה.
ציפי לבני: 3816 עולים למדו עברית במשך 150 שעות.
ציפי לבני: אלה היו 159 כיתות בשנת 2003.
ציפי לבני: הפרויקט של האמהות החד-הוריות, עכשיו קלאודיה סיפרה עליו.
ציפי לבני: קידומי העסקה – מימנו 2111 עולים בשנת 2003 בפרויקט הזה והם כבר מועסקים בפועל.
ציפי לבני: מרכזי הכוונה נתנו שירות ל-2830 עולים – דרך אגב, מרכזי הכוונה נלקחו כדוגמה על ידי משרד התעשייה והמסחר עכשיו, כשעלה הנושא של האמהות החד-הוריות.
ציפי לבני: הם דיברו על הקמת מרכזי הכוונה ואת הדוגמה הם לקחו מהמשרד שלנו.
ציפי לבני: אנחנו עובדים אתם בשיתוף פעולה.
ציפי לבני: סדנאות לחיפוש עבודה, רכזי תעסוקה בלשכות וכולי.
ציפי לבני: אני לא אכנס כאן בדיוק לכל קורסי הרישוי, קורסי הסבה וכן הלאה.
ציפי לבני: מבחינת עולי אתיופיה, בפרויקט "אשת חיל" – שזה פרויקט לעידוד תעסוקת נשים אתיופיות , הושמו חמש מאות עשרים נשים במקומות עבודה במהלך השנה.
ציפי לבני: אנחנו ממשיכים להפעיל רכזי תעסוקה בעשרה יישובים, הקמנו חממה תעסוקתית לעולי אתיופיה באשדוד – יש ארבעים עולים בשנת 2003 – 33 עולות עברו קורס הסבה לאחיות מוסמכות, היו קורסי נהיגה, מחשבים, גרפיקה ממוחשבת, בניית ציפורניים, ספרות, שהשתתפו בהם 350 עולים בשנת 2003.
ציפי לבני: בשנה זו 11,830 עולים חדשים הושמו בעבודה ואני חושבת שזה נתון מאד מרשים.
ציפי לבני: עד כאן בנוגע לתעסוקה.
ציפי לבני: אפרופו סדר עדיפויות.
ציפי לבני: במפגש הראשון או השני שלנו כאן
ציפי לבני: דיברתי על שני נושאים שמאד מטרידים אותי ואני רוצה לומר שהם גם יקבלו ביטוי תקציבי מבחינתי.
ציפי לבני: האחד היה השפה העברית והשני הנושא של נוער בסיכון – אני, דרך אגב, יכולה לפרט עד כמה שתרצו.
ציפי לבני: זה תלוי לאיזה רמות אתם רוצים להגיע – למרות ששני הנושאים האלה הם לא פרופר נושאים שהיו במסגרת משרד הקליטה, כי הנושא של העברית זה בדרך כלל משרד החינוך, אולפנים, והנושא של נוער בסיכון ודומיו הם בשותפות עם משרד העבודה, אני חושבת שהם נושאים מרכזיים, חברתיים.
ציפי לבני: בנושא של העברית – נדמה לי שכבר עדכנתי את הוועדה – הגשתי הצעה לוועדה המשותפת לממשלה ולסוכנות היהודית, לוועדת התיאום, לקיים צוות שיגיש מסקנות ביחס לחיזוק העברית, בעיקר בקרב בני נוער.
ציפי לבני: בעיני, יש מצב בלתי נסבל שבו נער עולה "נזרק" לבית ספר – אני ממש אומרת את המילים כפי שהן – וצריך להתמודד עם הכל חדש: שפה חדשה, חברה חדשה, מורה חדשה, עיר חדשה, ארץ חדשה וגיאוגרפיה בעברית, שבה הוא מקבל בין שעה לשעה וחצי לשבוע.
ציפי לבני: הסיכוי שילד כזה יוכל להיקלט בבית ספר הוא נמוך.
ציפי לבני: אנחנו לא נותנים לו את הכלים.
ציפי לבני: אנחנו לא צריכים להתפלא שאחר-כך שיעורי הנוער הנושר הם כל כך גדולים.
ציפי לבני: אני הגעתי לעברית דרך דיון שהיה אצלנו בנוער נושר.
ציפי לבני: לכן הקמנו ועדה, שסיימה עכשיו את העבודה שלה, בראשות מנכ"לית משרדי.
ציפי לבני: כבר יש תוכניות ליישום.
ציפי לבני: חלק מזה אלה תחומים של משרד החינוך פרופר, שיצטרכו להם תוספת תקציבית.
ציפי לבני: בעניין הזה פניתי גם לסוכנות היהודית.
ציפי לבני: בזמנו הקמנו את הוועדה כוועדה משותפת יחד עם הסוכנות היהודית, כי נצטרך לזה מקורות תקציביים נוספים.
ציפי לבני: דיברתי בנושא גם עם יו"ר הסוכנות ואני מקווה שהסוכנות תתגייס למשימה הזאת.
ציפי לבני: בכל מקרה, אפרופו החיבור לשנת 2003 – חוץ מהסיפור של אולפן, של מורה פרונטלית ל-x תלמידים, וככל שיש פחות עולים ככה הם מקבלים פחות, כי אין מספיק עולים כדי להקים כיתה ואז יש כאלה שמחכים כדי להקים כיתה – רבותיי, יש היום לימוד מרחוק.
ציפי לבני: יש היום אינטרנט.
ציפי לבני: בעיקר כשאני מדברת על ילדים שממילא עובדים מול המכשירים, מול הכלים האלה, מה שלנו, כמבוגרים, זה זר קצת יותר.
ציפי לבני: אני מתכוונת בכל מקרה לייעד לעניין הזה חלק מהתקציב הנוסף שקיבלתי ולפתח את הנושא של לימוד מרחוק באמצעות תוכנות, באמצעות אינטרנט.
ציפי לבני: יצרנו קשר גם עם פרויקט "תהילה", שזה הפרויקט של המחשוב שקיים בערים.
ציפי לבני: לראשונה משרד הקליטה שותף בפרויקט היום, כמו כל המשרדים, כדי לתת גם לעולים את החלק המיוחד להם וברגע שנפתח תוכניות מיוחדות – אנחנו רוצים לצאת במכרזים – שיהיו במרכזי "תהילה" ובבתי ספר כלים שהם לאו דווקא הכיתה הפרונטלית.
ציפי לבני: ברגע שזה יהיה – וזה גם מתחבר לנושא של עידוד עלייה – אני חושבת שאין שום סיבה שיהודי, לפני שהוא עולה לארץ, גם אם הוא מתכנן עלייה בעוד שנה, לא יתחיל כבר עכשיו ללמוד עברית ולא יחכה לכיתת האולפן, שאותה הוא יקבל בכל מקרה.
ציפי לבני: בנוגע לנוער בסיכון.
ציפי לבני: כאן התקציב של שנת 2004 – זה אמנם לא במונחים של עשרות מיליונים מבחינת המשרד וזה דרש קיצוצים במקומות אחרים, אבל – כולל פי ארבעה פעולות שעוסקות בחברה, רווחה, נוער בסיכון.
ציפי לבני: לראשונה גם המשרד עושה תוכניות מיוחדות.
ציפי לבני: אם אתם רוצים פירוט, נמצאת פה גם האחראית לנושא במשרד, שעושה עבודה באמת מצוינת.
ציפי לבני: יחד עם הרשות למלחמה בסמים אנחנו הולכים, לראשונה, לצאת בשורה של פיילוטים כבר במהלך השבועות הקרובים בכמה ערים.
ציפי לבני: הפיילוטים יעסקו בנושא של חשיפת הבעיה של נוער עולה לסמים, בנושא של מניעה – יש מקומות שערכנו מחקרים ויש לנו תוצאות מאד בעייתיות.
קולט אביטל: אתם משתפים פעולה עם ארגונים כגון על"ם ואחרים?
ציפי לבני: ביום ראשון יש לי פגישה גם עם על"ם.
ציפי לבני: בוודאי שזה גם ג'וינט.
ציפי לבני: אני מדברת על החידוש בעבודה משותפת עם הרשות למלחמה בסמים, ממש כתוכניות משותפות של המשרד עם הרשות.
ציפי לבני: שרה, את רוצה לתת התייחסות לנושא הזה?
שרה כהן: כן.
שרה כהן: השוני לגבי השנים 2003-2004 הוא, שנעשתה איזושהי חשיבה מערכתית ששותפים לה מרבית הגורמים שעוסקים בנושא של נוער עולה בסיכון, בכל המערכות.
שרה כהן: גם במסגרות הפורמליות וגם בשיתוף משמעותי ביותר של עמותות, ארגונים ואנשי מקצוע בתחום.
שרה כהן: הפתיח היה בעצם ההתערבות שאנחנו כרגע עושים בארבעה יישובים במסגרת התוכנית היישובית "מסיכון לסיכוי" ביישובים בית שמש, אשקלון, נצרת עילית וחדרה.
שרה כהן: שם נוצרת – בשיתוף עם אשלים, משרד החינוך, משרד הרווחה, הרשות למלחמה בסמים, משטרת ישראל, כמעט כל הגורמים הרלוונטיים לעשייה שקשורה לנוער בסיכון – תוכנית יישובית כוללנית שאמורה להקיף את מרבית הנוער שמצוי על פני רצף הסיכון באותו יישוב.
שרה כהן: התוכניות נמצאות כרגע בשלבים שונים במרבית היישובים.
שרה כהן: יש שיתוף פעולה משמעותי ביותר מתוך היישוב ויש איזושהי תחושה של, באמת, תפנית, ברגע שיצרנו התערבות.
שרה כהן: התוכנית היא מאד מורכבת ובנויה על מספר נדבכים.
שרה כהן: חלק נכבד ממנה בנוי בעצם על מרכזי תרבות פנאי שמיועדים גם לשפר את המיומנויות של השליטה בשפה העברית, במסגרת שהיא מעבר לשעות הלימודים, אבל אני חושבת שאחד הדברים היותר משמעותיים כאן הוא הקשר המאד משמעותי עם מה שנעשה במסגרת שעות בית הספר והחבירה למשרד החינוך.
שרה כהן: כי מה שקורה בשעות הלימודים משמעותי גם למה שנעשה לאחריהן.
שרה כהן: אנחנו מדברים לא רק על שעות פנאי אלא גם על שעות סיכון, שעלולות להיות גם במסגרת של בית ספר.
שרה כהן: אחד מהרכיבים זו תוכנית חדשה, שאנחנו רוצים את המודל שלה להרחיב גם במסגרת שנת 2004, וזה הליווי של נוער עולה עובר חוק.
שרה כהן: ליווי רגיש-תרבות.
שרה כהן: זה נעשה באמצעות אנשי מקצוע בתחום מיומנויות של קצין מבחן לנוער, שייצרו את הקשר עם הנער שיצר את העבירה ממש עם ביצוע העבירה ולא רק לאחר כמה עבירות מצטברות.
שרה כהן: שייצרו קשר עם הנוער, בשפתו, ועם ההורים.
שרה כהן: המקום של ההורים משמעותי ביותר – אנחנו רואים שזה תחום שהוזנח – אנחנו כבר לא מדברים יותר על דור מִדְבָּר, יש כאן איזושהי אמירה שקיימת לכל אורך השיח בין השירותים ואנחנו מדברים על דור מְדָבֵּר.
שרה כהן: הטיפול בנערים ובנערות שאנחנו מזהים אצלם קשיים ומצוקות, צריך להיעשות במקביל עם המשפחות.
שרה כהן: עוד משפט אחד, לגבי התוכנית עם הרשות למלחמה בסמים: כל התבנית של התוכנית בנויה על עבודה עם הורים ואני רוצה כאן לציין את התשומות המאד-משמעותיות של, לדוגמה, מילנה משתי"ל, שהייתה שותפה יחד עם צוות נוסף, קואליציה של נוער יוצאי חבר המדינות, והם הכניסו תכנים מאד משמעותיים לבנייה שאנו בונים בשיתוף עם הרשות למלחמה בסמים.