GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קולט אביטל: צריך לחשוב גם בכיוון הזה שאתה נתת אותו, משום שאני בטוחה שיש עוד עיריות שיש להן קרקעות שאפשר להכשיר אותן לבניה ציבורית.
מיכאל רייף: אבל לא קיבלתי תשובה במשך חודשיים, שיתחילו לבנות.
תמר מיארה: אני מבקשת להשלים את הדיווח – על רקע הסכם עקרונות שנחתם בין "עמידר" לממשלה, ויסלח לי מנכ"ל הבינוי והשיכון אבל רק בזכותו ובהתערבותו אכן ההסכם הזה היגיע לסיומו – חברת "עמידר" שינתה מדיניות והחלה לרכוש דירות בדיור הציבורי מכספי "עמידר", וכן התחלנו בתהליך של בניה לדיור הציבורי.
תמר מיארה: לדוגמא – בעיר לוד, מועצת מינהל מקרקעי ישראל אישרה פטור ל "עמידר" בגין הקרקע – מחיר אפס, ואנחנו נמצאים בתהליך מאד מתקדם לקראת תחילת בניה של כ- 248 יחידות דיור.
תמר מיארה: עוד מספר ערים אנחנו נמצאים בתהליך מול ועדות התכנון לבניה.
תמר מיארה: זאת אומרת שיש בניה לדיור הציבורי.
תמר מיארה: יכול להיות שזה בכמויות קטנות מהנדרש, אבל פה היתה איזושהי תחושה שהנושא הזה הוקפא, ואין בניה ואין התקדמות - - -
קולט אביטל: לא לעומת הקצב שהיה צריך להיות ולא לעומת מספר האנשים והמצוקות שמחכות.
קולט אביטל: צריך לנסות לחשוב על הקמת צוות שייתן כמה פתרונות יצירתיים, כולל סוג הפתרונות שהועלו כאן.
יובל פרנקל: הנושא הועמד על ידי משרדי הקליטה והשיכון כמה שנקרא "פרוייקט לאומי" לפני כמה שנים, במסגרת מגה פרוייקט.
יובל פרנקל: אני מדבר על אלף יחידות השנה.
יובל פרנקל: העניין הוא שכאשר אני אומר שהפוטנציאל גדול יותר, נמצאים גם מקורות תקציב.
יובל פרנקל: אנחנו נמצאים עם שתי קרנות גדולות מאד: ה Claims Conference, וקרן ויינברג – שהעמידו ומעמידות לרשותנו כספים נוספים.
יובל פרנקל: חלק מהפרוייקטים - - -
קולט אביטל: ה- Claim Conference הישראלי, או - - -?
יובל פרנקל: ניצולי שואה בהגדרה המורחבת.
יובל פרנקל: למעשה, יש סיוע גדול מאד שלהם ושל קרן ווינברג לנושא הזה, בגלל נושא העליה.
יובל פרנקל: שמענו פה דוגמא של דברים של סגן ראש עיר, מכיוון אחד, אבל אנחנו נמצאים במאבקים גדולים מאד, לא פעם, מול ראשי עיריות ואנשים בשלטון המקומי שאומרים לנו – Not in my back yard.
יובל פרנקל: אנחנו נמצאים במצב שהגענו עם פרוייקטים כמעט עד קו הגמר, והעיריות הורידו אותם כי הם לא רצו הוסטל של עולים חדשים, לא רצו לטפל בתחום הזה.
יובל פרנקל: ישנם מעצורים ביורוקרטיים נוספים.
יובל פרנקל: לפעמים תוכנית – ואני מדבר על דבר שהוא פרוייקט לאומי – עומדת שנתיים בוועדה סטטוטורית כזו או אחרת.
יובל פרנקל: בזמן הזה, שהיא תקועה, אפשר היה כבר להיות עם עוד 500 יחידות, כאשר המשרדים הרלבנטיים מעמידים את התקציב, אבל מערכות אחרות לא רואות בזה את הנחיצות והדחיפות באותה רמה.
תמר מיארה: אתן כדוגמא את העיר בת ים, שיש בה מצוקה נוראית של יחידות דיור.
תמר מיארה: אני בשלב גמר של תוספת אגף להוסטל קיים.
תמר מיארה: זאת אומרת – הקרקע ישנה, מבחינת התב"ע הכל מסודר, והרשויות והעיריה החליטו שבשום פנים ואופן הם לא יקבלו עולים חדשים מחוץ לעיר.
תמר מיארה: לכן הם לא מאשרים.
תמר מיארה: 120 יחידות דיור לעיר כמו בת ים – אני חושבת שזה מאד משמעותי.
תמר מיארה: 70 יחידות דיור לקרית עקרון זה גם מאד משמעותי.
תמר מיארה: לרחובות – עוד 100 יחידות דיור, זה שוב משמעותי.
תמר מיארה: הרשויות הסטטוטוריות עוצרות את האישורים בקו הגמר.
קולט אביטל: אילו הייתם צריכים להגיד מה חסר כדי לתת את התנופה הנוספת – נניח שהיינו מבקשים להקים צוות עבודה או ועדה שתפקידה להביא לממשלה - -
תמר מיארה: לכפות על ועדות התכנון והבניה, ויש לכם את הכוח לכפות על הרשויות.
קולט אביטל: אנחנו מגיעים לפתרונות שלא חשבנו עליהם.
קולט אביטל: זה מעניין.
יובל פרנקל: אנחנו נמצאים במצב לא נעים.
יובל פרנקל: אנחנו לא יכולים, אין לנו סיבות, בלוח הזמנים הזה, לתקוף את משרד השיכון.
קולט אביטל: לא הבאנו לכאן את מנכ"ל משרד השיכון כדי לתקוף אותו.
תמר מיארה: משרד השיכון בשלב הזה הוא לא בעיה.
תמר מיארה: הבעיה היא הרשויות עצמן.
תמר מיארה: הם בוכים ומתלוננים, אך לא נותנים מענה.
יגאל יאסינוב: אני מודה לכם, קודם כל, על שהעלתם את הבעיה.
יגאל יאסינוב: אני אביא כדוגמא את נהריה, יש 80 יחידות דיור במשך שנתיים במרכז העיר – בבניין שלא משתמשים בו.
יגאל יאסינוב: ראש העיר מסרב לאפשר להשתמש בו.
אבי מעוז: חברה זכתה במכרז וראש העיר מסרב לתת טופס 4.
יגאל יאסינוב: אני מציע אנחנו יחד נבדוק את הבעיה הזו, כי זה יכול להיות אחד מהפתרונות מחר.
יגאל יאסינוב: 80 משפחות יכולות להיכנס לשם מחר.
קריאה: זה 120.
יגאל יאסינוב: אז אפילו טעיתי.
יגאל יאסינוב: דבר שני – בת ים.
יגאל יאסינוב: אם כבר התחלנו לטפל, אנחנו צריכים לטפל יותר נקודתית.
יגאל יאסינוב: באוקטובר יש בחירות מקומיות.
יגאל יאסינוב: אם אנחנו היום נצא למלחמה נגד הרשויות האלה, אני רוצה לראות איך אותו ראש עיר יגיע לבחירות באוקטובר.
יגאל יאסינוב: אני מבטיח שאני אישית אטפל במקומות האלה.
יגאל יאסינוב: אני מבטיח שאם בנהריה לא יטפלו בנושא אני אבוא לשם עם הפגנה אישית.
יגאל יאסינוב: זה לא ייתכן.
יגאל יאסינוב: זה המון כסף, אבל חוץ מכסף זה כאב.
יגאל יאסינוב: אני אגיד עוד משהו – לפי דעתי, ראש עירית נהריה רוצה להכניס לשם דיירים, אבל רק לקראת הבחירות המקומיות, כדי להשתמש בכך כתירוץ.
יגאל יאסינוב: היום אנחנו צריכים לבדוק לגופו של עניין מה קורה.
יגאל יאסינוב: אם אנחנו, כוועדה, יכולים לפנות לאותם אנשים שמחכים לפתרונות דיור, כדי שיביאו לנו דוגמאות כאלה, אני חושב שזה הדבר.
אביב דוד: אני רוצה להגיד שני דברים לגבי העולים מאתיופיה – מנכ"ל משרד השיכון אמר שיש כ- 100,000,000 שקלים שניתנים למשרד הקליטה.
אביב דוד: הבעיה היא שגם הסכום הזה ניתן בתנאים שונים, לפחות לפי מה שנאמר לנו.
אביב דוד: אשמח אם תעדכן שזה נשאר באותם תנאים שהיו.
אביב דוד: לנו נאמר, בשלב הזה, שכרגע – שאם במשכנתא המועדפת שניתנה לעולים מאתיופיה 90% מהסכום שניתן היה מענק ו-10% הלוואה, היום זה בדיוק הפוך: 90% הלוואה, ו-10% מענק.
קולט אביטל: מי מסר לכם את זה?
אביב דוד: הודיעו לנו ממשרד הקליטה.
חביב קצב: - - -
קולט אביטל: אז המידע שקיבלת הוא בלתי מוסמך.
אביב דוד: אנחנו נשמח לדעת כי המצב הזה פשוט משאיר את הנושא הזה של עולים מאתיופיה ללא פתרון, למעשה.
אביב דוד: העולים שנמצאים במרכזי הקליטה בסיטואציה הנוכחית לא יכולים לצאת לדיור קבע משום שאינם יכולים לעמוד בהחזרים.
אביב דוד: משפחה שהיתה אמורה להחזיר בתנאים הקודמים של המשכנתא 300-400 ₪ לחודש, ועכשיו פתאום מקפיצים לה את זה ל-1,500 שקל בהחזר החדשי – לא תוכל לעמוד בזה.
אביב דוד: דבר שני – אני רוצה לשמוע מה משרד השיכון ומשרד הקליטה מתכננים לגבי בני עולים.
אביב דוד: ישנם כיום כ- 1,200 בני עולים שמבחינת הזכאות שלהם הם אמורים לקבל פתרון דיור כזה או אחר.
קריאה: הוא לא מדבר על זכאים, הוא מדבר על בני עולים.
קריאה: בני עולים הם לא זכאים.
אביב דוד: הם מחזיקים בזכאות מהמדינה.
אביב דוד: זכאות אישית.
אביב דוד: הם נחשבים כאן כבני עולים.
אביב דוד: הם מקבלים תעודות עולה שבאמצעותם הם אמורים לקבל פתרון דיור - -
אבי מעוז: לשאלה הראשונה שלך – המידע שקיבלת אינו מדויק, אינו מוסמך.
אבי מעוז: אמרתי קודם ש-100 מיליון השקלים, ברגע שיינתנו למשרד השיכון - -
קולט אביטל: לא למשרד הקליטה?
אבי מעוז: משרד השיכון מפעיל את המשכתנאות והזכאויות, ואנחנו עוד לא קיבלנו את הסכום.
אבי מעוז: לגבי 2003 יש כבר את הסכום שיש, ומה שמומש עד אמצע השנה – מדובר על 100 מיליון לשנה.
אבי מעוז: לגבי שאלתך השניה – בני עולים לא נחשבים כעולים.
אבי מעוז: אין להם תעודת עולה.
אבי מעוז: הם עלו עם משפחתם.
אביב דוד: אני מדבר על כאלה שיש להם תעודות עולה.
אביב דוד: הם באו עם משפחתם.
אבי מעוז: אם הם באו עם משפחתם, אין להם תעודת עולה.
אבי מעוז: אם הם לא באו עם משפחתם – יש להם תעודות עולה.
קולט אביטל: זה הוא דיון ראשוני, ולדעתי נתגלו פה כיווני עבודה שלא חשבנו עליהם.
קולט אביטל: כפי שקורה, לצערי, אנחנו רואים שכמעט בכל תהליך קשורים כל כך הרבה משרדי ממשלה, כל כך הרבה ועדות- תכנון, ביצוע, בין משרדי הממשלה.
קולט אביטל: אם משרד אחד או שניים לא תוקעים נושא, אנחנו יכולים להיות בטוחים שמשרד שלישי תוקע נושא.
קולט אביטל: לכן, חלק מהבעיה, לפחות כאן בוועדה הזו – אנחנו כל פעם מתרשמים מחדש מחוסר התיאום או התכנון המשותף בין המשרדים.
קולט אביטל: אני לא בדיוק יכולה להביא לרפורמה בתחום הזה, אילו המפלגה שלי היתה בשלטון זו ודאי אחת ההמלצות שהייתי רוצה להמליץ: שצריך פעם אחת לחשוב על רפורמה כי התפזורת, כאשר נושא אחד מפוזר בין כל כך הרבה גופים, וכל כך הרבה כפילויות, מצריכה חשיבה.
קולט אביטל: אני הייתי רוצה להתחיל מהמיקרו, ולהמשיך במקרו.
קולט אביטל: במה שנוגע למענקים שניתנים, וימשיכו להינתן לקהילה האתיופית, ה- 100,000,000 שהממשלה החליטה עליהם, אנחנו היינו רוצים להמליץ, וקוראים למשרד השיכון כמי שיבצע את זה – לקבל את הפתרון של המשך מענקים, כי הקהילה הזו לא תוכל לעמוד בסידור אחר.
קולט אביטל: אנחנו גם נבקש לקבל מהממשלה מענה יותר חד וברור לגבי התכנון הכולל של העליה מאתיופיה.
קולט אביטל: אם אנחנו מדברים על זה שרק 300 משפחות במקרה הזה תקבלנה את הפתרון, במקום 1,300 או 800 משפחות, ובינתיים מתווספים עולים חדשים ומרכזי הקליטה מלאים, מה בדיוק החשיבה?
קולט אביטל: לאן אנחנו מובילים את כל העגלה הזו?
קולט אביטל: באיזה קצב אנחנו מעלים אנשים כאשר אין לנו פתרונות דיור בעבורם.
קולט אביטל: אני חושבת שהוועדה הזו צריכה לקבל איזושהי מחשבה מערכתית כוללת יותר.
קולט אביטל: זה לא נוגע למשרד השיכון.
קולט אביטל: זה נוגע למדיניות שלא ברורה לנו, עד היום הזה.
קולט אביטל: אנחנו לא יודעים אם התקבלה החלטת ממשלה.
קולט אביטל: אנחנו לא יודעים אם הממשלה מתכוונת לבצע אותה או לא – את הכוונה להעלות את בני הפלשמורה.
קולט אביטל: לא קיבלנו שום תשובות משר הפנים ומשרת הקליטה.
קולט אביטל: לנו יש עניין אחד בלבד – שכל עולה שמגיע יקבל את הזכויות שלו, ושלא ניצור בעיות נוספות על אלה שקיימות.
קולט אביטל: מצד אחד מודיעים ומכריזים שרוצים להביא עליה, ומצד שני – לא מקצים לכך את המשאבים.
קולט אביטל: לגבי יתר הנושאים שנוגעים לך, אדוני המנכ"ל, אני מקווה שחבר הכנסת יגאל יאסינוב יסכים להצעה שנקרא לממשלה לנצל את כספי הקרן שהוקמה בעקבות אותו חוק, אותה קרן שעליה דיברנו, בין אם מדובר ב- 200,000,000 או ב-100,000,000 כדי להאיץ את הטיפול במציאת פתרונות נוספים לדיור ציבורי.
תמר מיארה: - - -בממשלה.
תמר מיארה: החוק ייושם עד 2004.
יגאל יאסינוב: הקרן הזו היא קרן ממשלתית או שהיא נמצאת בידי הסוכנות?
קולט אביטל: אלה שני דברים נפרדים – לסוכנות נתנו את המיליארד שקל בחזרה.
קולט אביטל: הוועדה קוראת לוועדת התכנון והבניה לכפות על הרשויות המקומיות לאפשר הקמת דיור מוגן בתחומיהם באמצעות חברות "עמידר" ו "עמיגור".
קולט אביטל: זאת החלטה שקיבלנו.
קולט אביטל: עדיין לא קיבלנו התייחסות.
קולט אביטל: אני מבינה שהעדיפות הראשונה ניתנת לקשישים, בכל הפתרונות שעליהם אתם מדברים עדיין אין לנו - -
יובל פרנקל: פתרון לקשיש מפנה פתרון בדיור הציבורי.
יובל פרנקל: זה לא שונה.
תמר מיארה: בחלק מהמקרים.
קולט אביטל: כרגע סדרי העדיפויות מובנים לנו, אבל עדיין אין לנו פתרונות בקרב העולים ל- 13,000 משפחות חד הוריות, ל-9,000 נכים, אני מדברת רק על ציבור העולים, ול-5,600 יחידים שהם גם חולים.
קולט אביטל: אז לא פתרנו את הבעיה הזו.
קולט אביטל: אני לא בעד הקמת ועדות ציבוריות, אבל נראה לי שצריך למצוא איזושהי אינסטנציה שמתאמת בין כל הרשויות האלה, כדי לצאת פעם אחת לאיזשהו תכנון, כדי שלא נעבוד בשיטת "טלאי על טלאי".
קולט אביטל: חברת "עמיגור" מבשרת לנו בשורה גדולה על אלף יחידות לשנה.
קולט אביטל: גם חברת "עמידר", אבל לעומת ה- 56,000 מקרים שמחכים זו טיפה בים.
קולט אביטל: אנחנו צריכים לראות מה ניתן לעשות ולא לחכות לעוד 10 שנים, ובמסגרת המגבלות הקיימות- למצוא את הפתרונות הקצת יותר יצירתיים.
קולט אביטל: אולי צריך לחשוב על הקמת צוות משותף לכל האינסטנציות, להביא לאיזשהו נייר משותף להצעת פתרונות לממשלה כדי לצאת מהמצוקה הזו.
קולט אביטל: לפי מיטב הבנתנו, קיימת בעיה בין הקיבוץ שרוצה להמשיך לקיים את המסגרת החינוכית, שלפי כל הדעות היא מסגרת חינוכית מאוד מוצלחת, לבין ראש העיר שרוצה להעביר את הנושא אליו.
דני ז'ק: מתוך ראייה והערכה רבה לקיבוץ אפק ולמפעל החינוכי שהם מקיימים שם, אנחנו הסכמנו שקבוצה בגודל של עד 35 תלמידים ילמדו שם, כאשר משרד החינוך פנה אלינו ואמר שכל ההוצאות הכרוכות בהסעה, אגרת חינוך ואובדן הכנסות לעירייה, יכוסו ב- 100% על ידי משרד החינוך.
דני ז'ק: אני רוצה להביע את מחאתי וזעמי, לגב' שושנה ימין מנהלת אגף הסעות והצטיידות במשרד החינוך, שכותבת: ..
דני ז'ק: "נמסר כי הטענה של עיריית קריית ביאליק איננה נכונה ומשרד החינוך נושא בעלות המלאה של ההסעות".
דני ז'ק: אני רוצה לקרוא לה לסדר ואני מוחה על הדברים שהם אינם נכונים.
דני ז'ק: הילדים גדלו וקיבוץ אפק עשה מעשה נכון והעביר את הילדים לחטיבת הביניים בקיבוץ עברון.
דני ז'ק: ההבדל בין עלות השתתפות משרד החינוך לעלות של העירייה, עלה למאות אלפי שקלים.
דני ז'ק: את הדבר הזה לא ניתן יותר לספוג, כאשר במשך השנים מהנדס העיר ואנוכי, היינו כבר 9 פעמים בארגנטינה ואני הייתי מספר רב של פעמים בברה"מ לשעבר, והבאנו לקריית ביאליק 470 משפחות של עולים, מדרום אמריקה ועוד מאות משפחות עולים ביוזמה של פרוייקט קריית ביאליק "ילדים מברה"מ לשעבר".
דני ז'ק: לילדים הללו ולילדים מהעלייה מאתיופיה ולכל ילדי קריית ביאליק, אנחנו פתחנו יום לימודים ארוך, כך שהילדים נמצאים היום עד שעה 16:00 בבתי הספר.
דני ז'ק: אנחנו מגישים היום 600 ארוחות צהרים, גם לילדי העולים וגם לילדים נצרכים.
דני ז'ק: אני אישית הייתי במשך 30 שנה מחנך ומנהל בית ספר, והיום קירית ביאליק יכולה לתת את השירותים הנדרשים והניתנים בכל מקום אחר.
דני ז'ק: עמדתנו היא שאנחנו היום יכולים לתת את השירותים ואנחנו ניתן אותם, ולא מדובר רק ב- 35 התלמידים האלה מהעלייה של אתיופיה, יש לנו עוד תלמידים בכל בתי הספר.
דני ז'ק: המצב הגיע לידי כך שמערכת החינוך שלנו יכולה אמנם להתמודד עם הנושא, אבל זה לא יתכן שעיריית קריית ביאליק משקיעה בנושא הזה במשך כמה שנים למעלה מחצי מיליון שקל עבור 35 תלמידים, כאשר בעצם הם יכולים ללמוד אצלנו.
דני ז'ק: לכן, אנחנו באנו והודענו למשרד החינוך שאנחנו לא ניתן יותר אישורים לתלמידי חוץ.
דני ז'ק: אני רוצה לומר דבר אחר, מי שעושה דבר טוב הוא "לוקה".
דני ז'ק: בקרית מוצקין יש יותר ילדים יוצאי העדה האתיופית, בקרית ים יש מאות ילדים.
דני ז'ק: אז אנחנו עשינו דבר טוב ואני עכשיו יושב פה על "ספסל הנאשמים".
קולט אביטל: מה שלנו יש עניין יותר מכל דבר, זה שהילדים האלה ייקלטו.
קולט אביטל: אנחנו בועדה הזאת, לפחות בחודשיים האחרונים, קיימנו מספר דיונים על הבעיות הקיימות בקליטת ילדים יוצאי אתיופיה, כשבחלק מהמסגרות אין מספיק שימת לב אליהם וכתוצאה מכך הם נפלטים.
קולט אביטל: ישבנו כאן עם אנשי משרד החינוך, כדי לבדוק שוב ושוב מה נעשה ברמת הכלים המיוחדים והמודעות בבתי הספר, כדי לקלוט את הילדים האלה.
קולט אביטל: אין פה שום האשמה כלפי אף אחד, לנו יש עניין כפול: א – שהכסף שמשרד החינוך מוציא, יוצא בצורה נכונה כדי לאפשר לילדים האלה להיקלט.
קולט אביטל: ב – שהמסגרות יתנו להם את היכולת להיקלט גם חברתית.
קולט אביטל: אני הייתי מבקשת מנציג משרד החינוך, המתמיד להגיע לועדה הזאת, לתת לנו במספר מילים את עמדת משרד החינוך ולהציג בפנינו את התמונה כפי שמשרד החינוך רואה אותה.
קולט אביטל: אני גם מבינה, שלמשרד החינוך יש מדיניות של נקודות זכות וכו'.
עמיהוד בהט: משרד החינוך באופן עקרוני אכן תומך בפרוייקט הזה, ורואה בו פרוייקט מאוד חשוב.
עמיהוד בהט: האמת היא שלא הייתי מודע עד הסוף לשלושת הסעיפים שראש העיר דיבר עליהם, או בעצם למכנה המשותף שלהם שאומר שכל הוצאה שהיא, כל הפסד כספי או כל הוצאה שהיא נדרשת, תכוסה אוטומטית ב- 100% על ידי משרד החינוך.
עמיהוד בהט: לא ידוע לי אם יש איזה מסמך האומר ומבטיח את הדבר הזה, מה שאני יודע זה שמדובר על הסעות בין קריית ביאליק לקיבוץ אפק.
קולט אביטל: "במכתבך אליי, ביקשת הבהרות להסדרים הנהוגים בהסעות לגבי התלמידים, עולים מאתיופיה, להלן הבהרותיי: המנהלת הכללית, אישרה את הערכת ההסדר לפיו תלמידים עולים מאתיופיה המתחנכים במסגרות קיבוציות, ייהנו מהשתתפות מלאה בעלות ההסעות, גם בשנת הלימודים תשס"ד".
קולט אביטל: אדוני ראש העיר, אם הדבר לא מבוצע הרי יש לך מסמך שאיתו תדרוש את הכספים.
קולט אביטל: אנחנו נעבור כל פריט בנפרד, כדי לנסות ולהבין למה זה עולה לך 500,000 שקל במרוצת השנים, וכמה זה היה צריך לעלות אחרת.
רבקה נחום: אני אתן בקצרה איזשהו רקע לגבי ה- 7 שנים שלא היו לגמרי פשוטות, וזאת במטרה להסביר היכן אנחנו נמצאים היום.
רבקה נחום: כפי שנאמר פה, הקיבוץ נכנס לפרוייקט קליטת העולים לפני 7 שנים הוא עשה עבודת הכנה מאוד מסיבית.
רבקה נחום: בין היתר, צוותי המורים עברו השתלמות מתוך מגמה להכיר את תרבות הילדים, כדי שלא נבוא אליהם כפי שעשינו בעבר כחברה קולטת מעמדת התנשאות אלא מעמדה של שוויון, וזאת על מנת שיהיה לנו כמבוגרים כלי כדי לגשר על פערים תרבותיים שונים.
רבקה נחום: בתוך בית הספר, נבנה מערך תמיכה בתחום הלימודים ומערך שלם של פעילויות חברתיות בשילוב הלימודים כדי שאפשר יהיה לעזור בקליטת הילדים האלה, ולטובת העניין הזה גוייסה גם "מגשרת", כי בכל זאת היו קשיי תקשורת.
רבקה נחום: מבחינה לימודית, במהלך כל השנים קיימים בבית הספר קריטריונים מאוד מסויימים מתי הילד מקבל סיוע פרטני או סיוע במסגרת קבוצות קטנות.
רבקה נחום: לפנים משורת הדין, ללא כל קשר לשעות המתקבלות ממשרד החינוך כ"סל עולים", בית הספר לא הסתכל על מספר השעות האלה ונתן לאותה קבוצת ילדים שעות לפי הצורך שלה.
רבקה נחום: זאת אומרת, אם יש איזשהו חשד שבי"ס אפק פועל מאיזה מניע של משאב כלכלי, אני רוצה להסיר אותו כי אז מבחינת משרד החינוך אנחנו מקבלים עוד פחות כי הם כבר נחשבים "ותיקים" אבל הפערים עדיין קיימים, שלא לדבר על השתתפות המדינה אשר משנה שעברה לשנה הנוכחית על אותה כמות תלמידים, קוצצה ב- 21%.
רבקה נחום: אז כפי שאמרתי קודם, אם יש חשד שאנחנו פועלים מאיזשהו מניע כלכלי, אני מבקשת להסיר אותו.
רבקה נחום: התלמידים משולבים הן מבחינה לימודית והן מבחינה חברתית בכל הפעילויות, וישנו כבר אורח חיים או נורמה של בית הספר שילדים אחרים מסיעים את הילדים העולים, אלה שעדיין יש להם קשיים.
רבקה נחום: כלומר זה הפך להיות חלק מתרבות בית הספר ולא משהו חיצוני או איזה ערך, נכון שעבדנו קשה כדי להחדיר זאת אבל היום הוא כבר הפך להיות חלק מהתרבות שלנו.
יעקב אדרי: אני בהחלט מזדהה עם ראש העיר, מתוך אמונה שכאשר הילדים האלה בישוב, מקבלים תשומת לב יותר גדולה ואת הטיפול הכי טוב.
יעקב אדרי: מה עוד שמדובר בישוב ותיק ומבוסס, שיכול לתת הרבה מאוד לילדים שלו ואין לי ספק שזו אחת ממערכות החינוך הטובות שיש.
יעקב אדרי: אני חושב שהטענה שלו, ואני מקווה שראש העיר מסתכל יותר על מה הוא רוצה לתת לילדים כמו אוכל או השתלבות חברתית, וכאן מנתקים את הילדים מהמקום שבו הם גרים ויתכן שיש יתרון כאשר הם לומדים בישוב עצמו.
מספין לאוטה: לגבי מה שראש העיר אמר שיש לו ילדים אחרים, אני יודע שבבי"ס ביאליק נמצאים ילדים אתיופים, ואני יודע מה הרמה שלהם בהשוואה לילדים שלי.
מספין לאוטה: לדוגמא, הבת שלי קיבלה ציון מעל 95 בכל המקצועות.
מספין לאוטה: לכן, אנחנו מאוד רוצים לאפשר לקיבוץ אפק שימשיך לעזור לנו ולילדים שלנו בלימודיהם כדי שימשיכו להשתלב בארץ ביחד עם הילדים הותיקים.
יונה פריטל: הסיפור התחיל מהתחושה הקשה שהיתה באמת לפני כ- 7 שנים, שבעקבותיה הועלה רעיון והיתה יוזמה משותפת של משרד החינוך, משרד הקליטה והתנועה הקיבוצית, בתמיכה של החלטת ממשלתו של יצחק רבין ז"ל, שראתה את התופעה שסיפור אזורי הרישום מקשה מאוד ומקפח את העדה האתיופית.
יונה פריטל: מכיוון שהעדה האתיופית יושבת הרבה פעמים בריכוזים מאוד גדולים, מדיניות אזורי רישום של משרד החינוך, שהיא מדיניות מבורכת, יוצרת סיטואציה של מעט מאוד אפשרות וגמישות לאינטגרציה חברתית ולימודית, עם אוכלוסייה אחרת באפשרויות נוספות.
יונה פריטל: לכן התקבלה החלטה, מגובה על ידי מנכ"ל משרד החינוך בשעתו, אשר אומרת שתהיה גמישות בנושא אזורי הרישום לגבי העדה האתיופית, להשתלבות במערכות האלה ומאז התחיל הפרוייקט.
יונה פריטל: מדובר על 7 בתי ספר יסודיים ולאחר מכן עוד מספר בתי ספר על יסודיים, עם הצלחות בלתי רגילות.
יונה פריטל: אנחנו לא באים לומר שמישהו אחר לא קולט טוב את הילדים, אנחנו יודעים את האילוצים של המערכות, והרבה פעמים יש אילוצים למערכות עירוניות גדולות ואנחנו לא באים בטענות.
יונה פריטל: מה שאנחנו אומרים זה, שהקליטה הזאת בקיבוצים או בעצם במערכות החינוך הקיבוציות, פיתחה את הכלים של הגעה לכל ילד ולכל משפחה ולתת פשוט את "הנשמה", מעבר לכל שאלה של תקציב וכמה כסף וכו'.
יונה פריטל: דרך אגב, ההתנגדות של הרשויות לרשום את הילדים מחוץ, היא לא קיימת רק בקרית ביאליק אלא היא מתעוררת לנו בכל פעם במקום אחר, פעם בשדרות פעם בבאר-שבע פעם ברחובות ובכל שנה אנחנו נדרשים לערוך מעין מאבק חוזר להכיר בעניין.
יונה פריטל: לא מדובר על מאסות של ילדים אלא על 5 עד 7 ילדים בשנתון, וכל הרעיון הוא לשלב אותם בצורה המקסימלית אינטגרטיבית וזה פשוט פרוייקט יפהפה.
יונה פריטל: למיטב ידיעתי, ואני יודעת זאת מהגב' שוש ימין, נושא ההסעות הוסדר חד משמעית.
יונה פריטל: בנוסף על כך, אגרות ילדי חוץ מעולם לא הועברו לבתי הספר ההתיישבותיים אלא הם נשארו בידי הרשויות, אף פעם גם לא לחמנו לקבל אותם כי הסתדרנו בתקציבים שהיו.
יונה פריטל: נושא אגרות ילדי חוץ לא היה התניה לפרוייקט, ואנחנו קיבלנו את הילדים גם בלי אגרות ילדי חוץ.
יונה פריטל: יתרה מכך, יש לא מעט "סלי רווחה" המגיעים לרשויות עבור הילדים האלה, ואני יודעת שסלי רווחה אלה נשארו בתוך הרשויות ולא הועברו לבתי הספר שלנו וגם על זה לא נלחמנו.
יונה פריטל: הרעיון לא היה כלכלי, אלא של איזושהי משימה לאומית שנראתה לנו חשובה ביותר.
שעה 15: כפי שאמרה יונה פריטל, אכן קיימות בעיות.
שעה 15: למשל ילדים שנקלטו בקיבוץ "שדה אליהו", לפני שנה לאחר מאבק עיקש הצלחנו לאפשר לאותם ילדים שנקלטו שם להמשיך את הלימודים שלהם בקיבוץ, אבל לצערי מנעו את קליטתם של תלמידים חדשים במקום.
שעה 15: לגבי ההסעות, אני רוצה לומר שבנוסף למכתב שהוציאה הגב' שוש ימין, אני כתבתי מכתב נוסף למר עמיר ראובן שהוא מנהל מחלקת החינוך בעיריית קריית ביאליק, שבו כתבתי שהגב' שוש ימין מעוניינת להיפגש ולשוחח עימו בנושא, אבל הוא לא השיב למכתבים שלי ולא היתה שום התייחסות מצדו בנושא.
שעה 15: אני גם ציינתי במכתב שבמידה וקיימים דברים נוספים המוסתרים "מתחת לשטיח", כדאי לו לומר אותם באופן גלוי כדי שניתן יהיה לדעת היכן ומהי בדיוק הבעיה ושנוכל לטפל בה.
שעה 15: אבל לצערי בכל פעם עולה כביכול בעיה אחרת.
דוד מהרט: לדעתי הם חייבים להישאר באותה מסגרת ולא רצוי להעביר אותם ממוסד למוסד, זה כאילו לומר להם: "תפסיקו את תהליך ההתחנכות שלכם בקיבוץ, תחזרו לעיר ותתחילו בתהליך מחדש.
דוד מהרט: לפני 7 שנים שלחנו אתכם לשם כי היה נוח לנו, והיום לא נוח לנו ולכן אנחנו רוצים להחזיר אתכם".
דוד מהרט: הרי אי אפשר להתייחס אליהם כאל מטען המועבר ממחסן למחסן לפי תחושת הנוחות והתכולה.
מרינה סולודקין: אני גם מאוד שמחתי לשמוע מהורי הילדים, שיש רמה ושיש נכונות ללמוד.
מרינה סולודקין: לנו זה מאוד חשוב שתהיה כמה שפחות נשירה, כך שאם בקיבוץ הזה גם נותנים השכלה טובה וגם הרגשת שייכות ולא רק לילדים אלא גם להורי הילדים, שמהם שמעתי על כך ואני יכולה להבין אותם.
מרינה סולודקין: אני יכולה להביא לדוגמא גם מקרים שלי עם יוצאי חבר העמים, תושבי קריית שמונה, שהם נמצאים כבר מספר שנים במאבק כדי שהילדים שלהם ילמדו בקיבוץ סמוך לקריית שמונה.
מרינה סולודקין: הם קיבלו סירוב מוחלט מראש העיר, מאחר וגם שם קיימות בעיות כאלה ואחרות.
מרינה סולודקין: לכן אני מבינה את ראש עיריית קריית ביאליק מאחר ואם לעירייה יש חובות הקשורות איכשהו לילדי חוץ, כראש עיר וכ"מנהל המשק" של העיר, הוא צריך להחליט מה טוב ומה כדאי.
מרינה סולודקין: במקרה של עולים, מאוד חשוב נושא חופש הבחירה ולפעמים עולים מעדיפים את הסביבה הקיבוצית.
מרינה סולודקין: לכן אני מבקשת בהזדמנות זאת מהיו"ר קולט אביטל, שאנחנו נכתוב שכתוצאה מכך לא יהיו חובות לראש עיריית קריית ביאליק.
אורית נוקד: לגבי החינוך הקיבוצי, אני באמת חושבת שאין מחלוקת ולא סתם גם הסכימה שרת החינוך לדחות את ההחלטה שלה,לגבי הרפורמה בחינוך ההתיישבותי.
אורית נוקד: לכן, נראה לי שאולי באמת צריך לקיים דיון ביחד עם יו"ר השלטון המקומי, על מנת לראות כיצד ניתן לפתור את הבעיה הזאת באופן כללי.
אורית נוקד: אני מבינה את מצוקות ראש עיריית קריית ביאליק, אבל אני לא חושבת שאפשר להעביר ילדים ממקום למקום בגלל הנושא התקציבי.
אורית נוקד: כי מה שחשוב זה בעצם המטען הרוחני, החינוכי והתרבותי שאותם ילדים מקבלים, וכפי שאנחנו יודעים, מעבר לשעות הרגילות שילדים אחרים מקבלים בבתי הספר.
אורית נוקד: לדאבוני, כולנו קוראים בעיתונות על כל מעשי האלימות הקורים כיום בבתי הספר.
דני ז'ק: דבר נוסף, אנחנו משלמים עבור התלמידים האלה אגרת תלמידי חוץ והשנה קיבלנו גם מקיבוץ אפק בקשה לאגרת תלמידי חוץ.
דני ז'ק: כמה כבר אנחנו יכולים לשאת?
דני ז'ק: הרי מדובר ב- 160 ילד, שלא לדבר גם על הפסד לישוב, ולכן הבעיה אצלנו היא מאוד אקוטית.
9315: אני חושב שצריך לקחת בחשבון זה שרוב עולי אתיופיה הולכים "בזרם אחד".
9315: בתי הספר בישובים מסויימים ובתי הספר הממלכתי דתי קורסים, וכתוצאה מכך קיימת נשירת תלמידים של עד 19% מבתי הספר.
9315: בתוך כל זאת, רואים נקודת אור קטנה של בסה"כ 186 ילדים בחינוך ההתיישבותי, אז למה להרוס משהו שהוא טוב?.
9315: לכן, אם נושא היה תלוי בי, היה צריך להכפיל את המספר ולתת יותר משאבים כדי להבטיח את הצלחת הילדים.
9315: אני חושב שגם בנושא הזה של הקיבוץ, ולי אין שום טענה נגד דבריו של ראש העיר או מה שהוא מייצג, לדעתי צריך לשמוע גם את נציגי העדה וגם את ההורים, ולתת להם את חופש הבחירה.
טובה מטלון: אני חוזרת לנקודה שהועלתה כאן קודם, שלדעתי היא נקודת המפתח, לצערי הרב הילדים האלה מתגוררים בשכונות מאוד הומוגניות וזאת הסיבה ליציאה שלהם עד 16:00, כמו כל ילד שלומד יום חינוך ארוך באותו ישוב.
טובה מטלון: כלומר, הנתק הוא בטל ומבוטל.
טובה מטלון: לעומת זאת, כאשר הסתובבתי בקיבוצים ושמעתי את העברית שלהם, נדהמתי.
טובה מטלון: זוהי עברית אחרת, תקנית של צברים המדברים וקוראים היטב.
טובה מטלון: כאשר הייתי בחטה"ב בקרית ביאליק, ניגשה אלי תלמידה שאמרו עליה שהיא מצטיינת במתמטיקה.
טובה מטלון: כאשר שאלתי אותה איפה למדת בביה"ס היסודי, ודרך אגב העברית שלה היתה מצויינת, היא ענתה לי "בקיבוץ אפק" שאלתי אותה איך את מקשרת את ההצטיינות שלך, היא ענתה לי "מה שקרה לביטחון העצמי שלי, עזר לי מאוד ועל זה אני חייבת תודה לקיבוץ".
תמר דסטה: אני רוצה להתייחס למכתב ששלח עמי למנהלת בית הספר, ובו הוא מדגיש "בעקבות דו"ח שושני", אני רוצה לומר שהסיבה הבסיסית שבגללה עמי יצא בהצהרה שפרוייקט אפק לא יהיה קיים יותר, זה בגלל שהוא גילה פוטנציאל בילדים אתיופים בעקבות דו"ח שושני, המגדיר חלוקה סוציאלית אחרת של תקצוב מערכת החינוך, זו היתה הסיבה הבסיסית שבגינה הוא יצא בקריאה לבטל את הפרוייקט הזה.
תמר דסטה: אני חושבת שאנשי משרד החינוך, היוצאים בהצהרה או במדיניות חדשה, חייבים לשים את ההשלכות של הדברים האלה לגבי אוכלוסיית העולים החדשים.
תמר דסטה: כי אנחנו עברנו להיות באיזשהו מובן, איזה גימיק עבור גיוס כספים.
ריקי ירון: אנחנו עבדנו בשיתוף פעולה מלא, והילדים נקלטו על בסיס אמיתי ערכי ושוויוני.
ריקי ירון: אני חושבת שמה שקרה לילדים האלה, לא קרה באף מקום אחר במדינת ישראל.
ריקי ירון: אני חושבת שכדאי לכם לבוא ולראות, וראוי לקחת את בית הספר הזה כפיילוט לתהליכי קליטה אמיתיים, אנחנו נשמח לארח אתכם מתי שרק תרצו לא נכין לכם ביקור מיוחד, תבואו ביום שאתם רוצים ובשעה שאתם רוצים.
ריקי ירון: זה הבית של הילדים האלה, ואני מודיעה לכם שאם אצטרך אני גם אשכב על הרצפה כדי שהילדים האלה לא יעזבו, כי אין שום סיבה בעולם להוציא אותם.
מסרט וורקו: אני בהחלט מצטרפת לכל ההתרגשות ולכל ההצלחות שיש לתוכנית הזאת, זוהי אכן תוכנית טובה אם כי הייתי מאוד רוצה להתייחס לתוכניות נוספות שאנחנו מפעילים וראש העיר הזכיר אותן שכביכול הם מפעילים.
מסרט וורקו: למשל תוכנית "פלא" שמתקיימת בקריית ביאליק, היא תוכנית של משרד הקליטה, יש את פנימיות היום של האגודה לקידום החינוך ועוד כאלה.