GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שמעון חלפון: צריך להצלחות לעשות מעין ועדת ביקורת, לעצור רגע ולראות מה עשינו ומה לא עשינו, איפה שמנו את המשאבים ואיפה פחות שמנו את המשאבים.
שמעון חלפון: למרות המצב הקשה של כל הרשויות אנחנו בחדרה פתחנו את דלתנו והכנסנו דברים לצופים, לנוער העובד והלומד ותנועת בני עקיבא.
שמעון חלפון: אנחנו בעד הדבר הזה וחשוב שכל ראש ראשות שיש בה עולים יבין שצריך לעמוד בסדר העדיפות של הדברים שלו להוביל את המהלך הזה.
שמעון חלפון: אם ראש ראשות לא פועל כך יש לנו כישלונות באותן ערים.
שמעון חלפון: צריך לעודד את ראשי הרשויות, אם זה על ידי חברי הכנסת או ועדת הכנסת, לעטוף את זה בסוכרייה, להגיד לראשי הערים שאם יצליחו להוביל במהלך השנה פרוייקט מסוים הכנסת, המדינה והממשלה תעניק לכם מענק לטובת העניין.
שמעון חלפון: אין את זה, אין מנגנון שמעודד ראשי רשויות.
שמעון חלפון: אז מה אומר ראש ראשות?
שמעון חלפון: "אין לי כסף, אין לי כסף", והאתיופים הם בסדר העדיפות האחרון שלו כי יש לו בעיות תשתית שכולם רואים, בעיות של ביוב, של גינון וכד'.
שמעון חלפון: הדברים נאמרו פה, כל אחד מתוך הבטן שלו והעשייה שהוא עושה ביומיום.
שמעון חלפון: הכסף שהולך לועדות אחרות או ליוזמות אחרות צריך להגיע לדברים האלה.
שמעון חלפון: יש לנו דברים יפהפיים כמו הבחורה מהצופים שדיברה כאן בהרבה ערים בארץ.
שמעון חלפון: לדוגמה, מועדון מקסם שהוקם על ידי הפעילים עצמם, הורים עם ילדים.
שמעון חלפון: באים למועדונים הללו היום סדר גודל של 700 איש, למועדונים שהם הקימו בעצמם.
שמעון חלפון: מה שמשרדי הממשלה חברו אליהם, אם זה קרנות, אם זה משרד החינוך ואם זה משרד הקליטה שמוביל בגדול את הדברים הללו, צריך לראות על מה מדובר.
שמעון חלפון: מדובר על ילדים שבשעה שתיים אין להם מה לעשות והם מסתובבים ופותחים להם תיק במשטרה בגלל שנכנסו לשוק לגנוב אוכל או לגנוב ממתקים או לגנוב דברים, ואף אחד לא מודע לזה.
שמעון חלפון: הבחור ציין שיש מקרים שקידום נוער לא מטפל וזה נכון, יש ילדים שנופלים בין הכיסאות - הם לא מתאימים לקידום נוער בגיל הזה ולא מתגייסים לצבא בגיל הזה והם נשארים בתוך השכונה והופכים להיות מקדמי המכירות של הסמים, האלכוהול והפשע, ואף אחד לא נותן את הדעת.
שמעון חלפון: הרשות לא מסוגלת, הרשויות נמצאות במצב קשה.
שמעון חלפון: אני קורא לך כיו"ר הוועדה לעשות יום עיון, להביא את האנשים ולתת להם לומר את הדברים כדי שנוכל להניע את הדברים הללו.
שמעון חלפון: זה יישמע בכלי התקשורת ובעיתונות ויבינו שיש מצוקה גדולה ולא נתפאר באיזה הצלחה קטנה שיש ונעשה מזה "וואו" גדול כמו שעכשיו אומרים שיש יציאה מהמיתון ועושים תקשורת כזו גדולה.
פקד אתי כהן: אני רוצה לתת את הדעת על נושא מיומנות כוח אדם מבחינת עבודה עם נוער יוצא אתיופיה.
פקד אתי כהן: בשנה האחרונה פיתחנו השתלמות בנושא מגזרים מיוחדים ושינוי עמדות.
פקד אתי כהן: מר דוד מהרט מרצה אצלנו.
פקד אתי כהן: רחל אמרה כאן "אני עדיין אתיופית", רציתי להגיד לך שכל הישראלים אומרים: "אני עדיין מרוקאית", "אני עדיין עירקית" וכו'.
פקד אתי כהן: אנחנו צריכים לשנות עמדות.
פקד אתי כהן: זה לדעתי מאוד מאוד חשוב.
קולט אביטל: להפך, טוב שהיא תרגיש שהיא עדיין אתיופית, אבל בגאווה.
פקד אתי כהן: בדיוק.
פקד אתי כהן: אחד הדברים שעלו אצלנו בקורסים זה שרוצים אינטגרציה ולא לשמור על הזהות.
פקד אתי כהן: מה שאנחנו משתדלים בקורס זה כן לשמור על הזכות בגאווה, בדיוק כפי שאמרת.
פקד אתי כהן: יש צורך לדווח על נתוני פשיעה?
קולט אביטל: נתוני הפשיעה מוכרים וידועים לנו.
קולט אביטל: באנו לראות איך אנחנו מטפלים בעניין בצורה בין מערכתית.
קולט אביטל: אנו סומכים על זה שגם המשטרה תשתף פעולה בטיפול הבין מערכתי הזה.
פקד אתי כהן: אנחנו חברים בכל הוועדות האלה.
פקד אתי כהן: יש לנו 72 תחנות פרוסות בכל רחבי הארץ, כל קצין נוער או ראש חוליית נוער חבר בוועדת נוער ברשות המקומית.
קולט אביטל: אבקש הבהרה לגבי מימון של גמילה מסמים.
קולט אביטל: חשוב לדעת ולראות מה ניתן לעשות כדי להביא את זה לידיעת ציבור רחב יותר.
יעל נרדימון: בני דיבר על אותו סדרן מוניות שעזר לו.
יעל נרדימון: אני רוצה להבהיר - בנושא של נוער הרשות למלחמה בסמים מממנת במדינת ישראל את כל הנושא של טיפול בנוער.
יעל נרדימון: ראשית, לא צריך להגיע לגמילה.
יעל נרדימון: אם יש בעיה של סמים אצל בני נוער הם יכולים להגיע למקום אצלם ברשות המקומית, יש שם גם יחידה וגם מטפל בנוער.
יעל נרדימון: לגבי גמילה - זה משולם על ידי המדינה.
יעל נרדימון: כמו שאמרת, הביטוח הלאומי עובר ויש מקומות גמילה לבני נוער.
קולט אביטל: אבל זה לא מספיק כנראה.
יעל נרדימון: זה מספיק, זה מכוסה.
יעל נרדימון: יש מקומות גמילה בירושלים, בקרית אונו ובמלכישוע.
יעל נרדימון: אין מחסור במיטות ואין בעיה להתקבל.
יעל נרדימון: רק צריך שתהיה המודעות.
קולט אביטל: עובדה היא שלא יודעים.
קולט אביטל: אולי בנקודה הזאת צריך להיות איזשהו קמפיין שיביא למודעות, גם אם זה צריך להיות יום-יום ברדיו.
נוח גרינבוים: אני מייצג את קידום נוער.
נוח גרינבוים: אנחנו עובדים ב-27 יישובים וכמעט כל העובדים הם בני העדה.
נוח גרינבוים: לכן אני חושב שהנתון במחקר לא מציג נאמנה את המציאות בשטח.
נוח גרינבוים: גם עם יוצאי חבר העמים וגם עם יוצאי אתיופיה עובדים בני העדה מול בני העדה ועם בני העדה, וזה כתפיסה מקצועית.
נוח גרינבוים: הייחודיות של קידום נוער היא שהשירות מסוגל לתת לבני נוער נושרים או בסיכון סל שלם של שירותים.
נוח גרינבוים: להבדיל מיישובים אחרים שמתמקדים בשירות ייחודי וספציפי, קידום נוער מסוגל לתת סל שירותים שלם שכולל גם השכלה, גם תוכניות חברתיות וגם בילוי בשעות הפנאי.
נוח גרינבוים: יש פה יתרון יחסי עצום.
קריאה: ומה עם דיור?
נוח גרינבוים: גם דיור.
נוח גרינבוים: לא בצורה גורפת אבל אנחנו מציעים גם פתרונות דיור לנערים בורחים.
קולט אביטל: ואתם עובדים בשיתוף עם השלטון המקומי?
נוח גרינבוים: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם כל הגורמים.
נוח גרינבוים: מתוך עיסוק בגורמים, בואו לא נשכח את התוצאות.
נוח גרינבוים: עדיין נתוני המחקר מראים שיש אוכלוסייה של נושרים והיא הולכת וגדלה ומישהו צריך להיות שם כדי לטפל בנושרים, בואו לא נשכח את זה.
ד"ר סוניה מיכאלי: אני מדענית ראשית במשרד הקליטה מזה חודש וחצי.
ד"ר סוניה מיכאלי: בנושא הנוער בסיכון והשימוש בסמים אני רוצה להזמין אתכם למשרד הקליטה, הפנים של משרד הקליטה לפי היעדים שהשרה הציבה הם לנוער.
ד"ר סוניה מיכאלי: חשוב לנו לעבוד בשיתוף פעולה, במיוחד עם משרד החינוך, בפיקוח ובקרה משותפים.
ד"ר סוניה מיכאלי: הרבה אנשים שנמצאים כאן מכירים אותי ואשמח אם נעבוד בשיתוף פעולה.
קולט אביטל: הייתי יכולה להביא להרבה מאוד החלטות כאן היום, אבל כיוון שאין חברי כנסת אחרים אני לא רוצה לקבל החלטות בשמם, למרות שברוב הוועדות כן מקבלים.
קולט אביטל: לדעתי מה שנעשה כאן היום סביב השולחן הזה מאוד מועיל כי אנחנו מצד אחד מנסים להתמודד עם עצם הבעיות ומצד שני למצוא את הפתרונות.
קולט אביטל: אני רוצה להציע כמה דברים ואעביר זאת לשאר חברי הכנסת.
קולט אביטל: אני חושבת שנפעל לכך שתקום איזושהי יחידה בין משרדית שתיתן לנו דו"ח תוך חודש-חודש וחצי בכנסת מה בדיוק הולכים לעשות כדי להעצים את ההורים בכל התהליך הזה, כדי שיהיה טיפול בין מערכתי לא רק בעבודה בקרב בני הנוער אלא גם בהעצמת ההורים.
קולט אביטל: אנחנו נמליץ לכל משרדי הממשלה, וודאי למשרד החינוך ולמשרד הקליטה, להגדיל את המשאבים לכל תנועות הנוער ולאפשר להן לעבוד.
קולט אביטל: אני חושבת שחלק גדול מהעבודה הוא לא רק במסגרות החינוך אלא בעיקר במסגרות הלא פורמליות אחרי שעות הלימודים, כדי לא לתת לנוער להתגלגל ברחובות.
קולט אביטל: גם בעניין הזה נצטרך להקים איזשהו צוות שנותן את התשובות, שמצב אחד עושה מיפוי של כל הגורמים שעוסקים במשאבים שלהם ומצד שני מנסה לראות איך אנחנו יכולים לאגם בצורה היעילה ביותר את המשאבים.
קולט אביטל: נפנה גם למשרד הפנים ולמשרדים אחרים כדי לאפשר לרשויות המקומיות לפעול בצורה יותר טובה בכל התחומים שנוגעים לקליטת העלייה.
קולט אביטל: אני חושבת שלפחות בכמה ערים התפתחו מודלים - שמעתי על רחובות, אני יודעת על חיפה ועכשיו אני שומעת גם על חדרה.
קולט אביטל: מודלים שבהם כל הרשויות שעוסקות בקליטת העלייה, ובעיקר כל הרשויות שעוסקות בנוער עבריין, עובדות יחד.
קולט אביטל: אני חושבת שהיום, במצב בו נמצאת המדינה, כשמצד אחד מקצצים תקציבים ומצד שני רואים שהבעיות רק תופחות על פנינו, עלינו לנסות לייעל ולהתגבר באיזשהו מקום על הכפילויות שקיימות.
קולט אביטל: נאמר כאן בצדק שלפעמים באותו יום ובאותה שעה מגיעים שלושה ארגונים לאותם הילדים ומצד שני יש כל כך הרבה נוער שאנחנו לא מגיעים אליו ולא מצליחים לכסות אותו, אני בטוחה שבתיאום נכון של כל המערכות אפשר היה להגיע גם ליותר שיתוף פעולה, גם לכסות את השטח טוב יותר, גם לנצל את הרצון הטוב וגם לקחת את אותם ילדים ונצל את כישוריהם, את יכולתם ואת מסירותם להרבה יותר עבודה.
קולט אביטל: אנחנו גם נעשה יום עיון.
קולט אביטל: בעיה נוספת היא הבעיה שנוגעת לכל האוכלוסיה, לא רק בעיית המידע לנכים עצמם, לעולים הנכים על זכויותיהם, הבעיה לכלל האוכלוסיה היא שאם יש חוקים הם לא מיושמים.
קולט אביטל: נמצא שמאה אחוז בתי הספר לא נגישים לנכים.
קולט אביטל: יש דברים שבהם ניתן לטפל, יש דברים שהכנסת איננה תמיד יכולה להם, אבל כאשר יש חוקים, כאשר יש הוראות מדוייקות שצריכות להיות מיושמות ואנחנו שומעים שברוב מבני הציבור אין נגישות לנכים, כאשר אנחנו שומעים על מערכת החינוך שכתוצאה מזה מעבירה מסר לילדים שלא כאן, לא בבית ספרנו, זה דבר שבו אנחנו יכולים לטפל.
קולט אביטל: אני רוצה לציין לטובה את המאמץ שעשה המשרד לקליטת עליה לקראת הישיבה שלנו היום.
קולט אביטל: אני רואה שיש כבר פרסומים בשפות השונות, ברוסית אנגלית ועברית.
ניסים דהן: אני רוצה להציג בפני הועדה את ד"ר נעמי הדס לידור, היא היועצת של השדולה בכנסת, השדולה לשילוב אנשים עם מוגבלויות וחלק גדול ממה שקורה היום מסביב ליום הזה זה בהכוונתה ועצתה הברוכה.
ניסים דהן: חלפו הימים שלקחו עיוורים ושילבו אותם כמרכזנים, כי הטכנולוגיה קברה את האפשרות הזאת.
ניסים דהן: היום יש טללפון עם מיתוג שיחות אוטומטי ואם פעם היו צריכים ללחוץ על כפתורים כדי למתג שיחות ונתנו את זה לעיוורים, לצערנו הרב גם את זה כבר לא נותנים להם לעשות ומבקשים מהם שישבו בבית והם יכולים לתרום, ולא רק העיוורים.
ניסים דהן: היום יש טכנולוגיה שמקלה על החרש את השילוב בחברה ובחלק גדול מהמקרים חרש יכול לשמוע כאחד האדם.
ניסים דהן: יש ניתוח קוכלרי שעולה הון תועפות ואת הטכנולוגיה הזאת הכנסתי כחלק מסל הבריאות כדי שכל חרש יקבל את זה על חשבון המדינה והניתוח הזה משפר משמעותית את מצבו של החרש.
ניסים דהן: הוא יכול לשמוע כאחד האדם.
ניסים דהן: אני מודה לכם שהקדשתם את השעה הקרובה לנושא החשוב הזה, לדון במצבם של המוגבלים המתמודדים עם הקשיים שלהם.
ניסים דהן: אני רואה שיש חוברת במספר שפות לדע את זכויותיך, אני מתאר לעצמי שזה לא עונה על כל הצרכים אבל זו התחלה טובה.
ניסים דהן: יבורך משרד הקליטה על פועלו.
אביטל טוך: כאשר העולה מדווח לנו על חשבון בנק הוא ממשיך לקבל את כל הסיוע שלו באופן אוטומטי.
אביטל טוך: אנחנו מבקשים ממנו לגשת לאולפן, ממליצים בפניו ללכת לאולפן, נותנים לו את כל האמצעים ויש אולפנים שנפתחים גם לחרשים וגם לעיוורים.
אביטל טוך: פותחים אותם בקצב מסויים בדרום במרכז ובצפון לפי התקבצות של עולים, אי אפשר לומר מנדטורית שכל עולה עם מוגבלות שהגיע כרגע יהיה לו אולפן איפה שהוא ילך לגור, מפני שהוא הולך לגור איפה שהוא רוצה ולא איפה שיש אולפן.
אביטל טוך: אבל משתדלים לקבץ קבוצת עולים ולפתוח עבורם במיוחד אולפן.
אביטל טוך: אם לא, בכל מקרה הוא פונה לאולפן הרגיל, תלוי ברמת המוגבלות שלו, בגילו ובהרבה דברים נוספים.
אביטל טוך: היא לא חד משמעית משום שאבטחת קיום מקבלים אצלנו גם עולים בגילאי טרום פנסיה, אז מספר המקבלים לא יעיד על מספר הנכים.
אביטל טוך: החל ממחצית השנה השניה מי שמקבל את הסיוע המיוחד כולל גם חולים, גם נכים, גם הזכאות לדיור אצלנו היא חולים, נכים וגילאי טרום פנסיה.
אביטל טוך: יש בעיה גדולה גם ברישום מאחר שעובד שלנו איננו מוסמך לבחון ולרשום אדם כנפגע בתחום מסויים.
אביטל טוך: הוא מקבל אישור רפואי ולפי האישור הרפואי הזה הוא מתנהג אבל הוא אינו עורך לו רישום מיוחד אלא כאשר מדובר בדיור שזה השלב הבא.
אביטל טוך: נכים שלא נזקקים לעזרת הזולת מקבלים אצלנו את התנאים באופן אוטומטי ללא צורך בשום מבחן חוץ מאישור רפואי עד שנה ולאחר שנה הם עוברים לועדות הרפואיות של הביטוח הלאומי ואז הם מסווגים לפי דרגת הנכות ולפי חוקי הביטוח הלאומי.
אביטל טוך: סיוע לבעיות נפשיות, משפחות שמגיעות עם בעיות אנחנו נמצאים בקשר מיידי עם רשויות רווחה ומפנים אותם לרשויות הרווחה.
אביטל טוך: בעיקר כאשר מדובר בילדים ומדובר באפוטרופסויות שונות שמדינת ישראל לא מכירה בהן מחו"ל, אנחנו מאוד מעוניינים שיהיה קשר ושכסף ילך לילד שזה מיועד לו, מפנים מיד לרשות המקומית, לרשויות הרווחה, נמצאים בקשר עם עובד סוציאלי, מקבלים דיווח לפעמים שבועי ולפעמים כל שבועיים שלושה מה מצב התהליך המשפטי ואיך נמצא הילד.
אביטל טוך: אני לא יכולה לומר שילדים לא הולכים לאיבוד, כבר קרו לנו דברים כאלה והסקנו מהם מסקנה כי נמצאו ילדים שהגיעו עם סבא וסבתא שלא היו מסוגלים לטפל בהם, אבל לא ידענו את זה.
אביטל טוך: לכן היום נמצאים במעקב הרבה יותר הדוק.
אביטל טוך: אנשים מגיעים לקליטה ישירה וקשה מאוד להיות במעקב מהודק אחרי כל אחד מהמקרים, מאוד משתדלים, שנתיים שלוש לא קרו לנו דברים כאלה, לא הלכו לנו ילדים לאיבוד.
אביטל טוך: אני לא יכולה להתחייב שזה יהיה גם בעתיד מפני שיש אנשים ששולחים ילדים ככה, אנחנו מנחים את כל שליחי הסוכנות ואת הקונסוליות ומבקשים לא לשלוח ילד בן 14 לבד לארץ.
אביטל טוך: זה קורה בהרבה מאוד ארצות, זה אפילו קורה מארה"ב.
אביטל טוך: אם יש מישהו בנמל התעופה שמעורר איזה שהיא דאגה שמא הוא לא יוכל להסתדר, קודם כל יש המון אפשרויות כבר מנמל התעופה, החל מהמלון שלנו בת"א וכלה במוסדות, יש אנשים שנשלחים משם ישירות למוסד ואנחנו מפנים ישירות את הכסף לשם.
אביטל טוך: בגלל שאני ממונה על זה אני נמצאת בקשר מאוד הדוק איתם והם 24 שעות ביממה פתוחים.
אביטל טוך: אם הם רואים משפחה שיש סיכוי שאחד מבני המשפחה, זה שאחראי על הילדים, לא יתפקד, הם לא יתנו לו לצאת עד שהם לא ידעו שהוא מגיע למקום מוגן.
אביטל טוך: מקום מוגן יכול להיות או מוסד או המלון שלנו בת"א ששם יש שירותי רווחה ומתנדבים והעובדים שלנו שאחראים על זה.
אביטל טוך: משתדלים מאוד שאנשים לא יצאו משם וילכו לאיבוד.
אביטל טוך: בתקופה הקרובה יתחיל סקר של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה שאנחנו שותפים בו, שימפה את רוב האנשים, את הצרכים שלהם, את המידע שיש להם וזה יאפשר לקבל תמונה מורכבת והרבה יותר מדוייקת מהתמונה שנמצאת עכשיו, כולל אנשים שלא פונים שאנחנו לא יודעים עליהם.
אביטל טוך: זה מבצע מאוד גדול שיתן מידע לכל הגופים שמטפלים בכלל באנשים עם מוגבלויות ובעולים עם מוגבלויות, מידע הרבה יותר יסודי.
דוד אלישיב: יש לי שאלה לאנשי ביטוח לאומי.
דוד אלישיב: כשעליתי ארצה בשנת 90 חיכיתי לקיצבת נכות לדרגת אי כושר שנתיים, אני מבין שזה קוצץ לשנה.
דוד אלישיב: עדיין לא ברור למה צריך לחכות עוד שישה חודשים לאישורים או לקבל דרגת אי כושר.
דוד אלישיב: למה אי אפשר לקבל את זה אחרי שישה חודשים.
דוד אלישיב: הרי בן אדם שמגיע ארצה הוא כבר מתחיל לטפל בנושא של המסמכים הרפואיים מתחילת הדרך שלו.
אביטל טוך: מתנהל כאן ויכוח סמוי בנושא אחר ואני מבקשת להבהיר אותו.
אביטל טוך: אנחנו מאשרים דירה מיוחדת לאחד משני המקרים.
אביטל טוך: כל המרותקים והנזקקים לשירותי כיסא גלגלים בבית ובחוץ, או עולים עם מחלות קשות שנזקקים לקרבת בית חולים אבל אז הם לא נזקקים לקומת קרקע הם יכולים לקבל גם בקומה שניה, נזקקים לבית חולים ספציפי במרכז הארץ, וזה מיעוט מקרים.
אביטל טוך: עולה השאלה לגבי אותם נכים שאינם נזקקים לכיסא גלגלים אבל אנחנו מחוייבים את הדירה המיוחדת לתת אך ורק למי שנזקק לכיסא גלגלים.
אביטל טוך: אנחנו משתדלים לעולה שהולך עם מקלות למצוא דירה בבית עם מעלית, אנחנו משתדלים למצוא דירה בקומת קרקע אפילו בבית שאי אפשר להכשיר אותו לכיסא גלגלים כי האדם לא משתמש בכיסא גלגלים, אבל יש מעט מאוד מדרגות, 2-3 מדרגות ובודקים את זה, אנחנו נותנים להם אז עדיפות בתור שברגע שנמצאת דירה העדיפות ניתנת לנכים קשים מוגבלים אשר אינם נזקקים לכיסאות גלגלים.
דליה הופר: יש התייחסות לילדים עם נכויות באגף השיקום, יש תוכניות מיוחדות לילדים עם נכויות, מעונות מיוחדים, תוכניות שיקומיות, חלק מהתוכניות האלה הם כן בחוק ואפשר לקבל הרבה ואני ממליצה לפנות.
דליה הופר: במחלקות הרווחה יש שירותים שאפשר לנצל אותם.
קולט אביטל: קשה לי לקבל את הענין שאנשים הולכים לועדות רפואיות כשמסתמנת איזה שהיא נטייה שמאחוז נכות מסויים מורידים אותם באחוזים, זה לא סביר.
שולה מיטבסקי: לגבי מי שהפך להיות נכה תוך כדי ביצוע פשע, זה נכון שהחוק מדבר על זה שמי שנפגע תוך כדי ביצוע פשע לא יהיה זכאי לגימלאות, אבל הייתי רוצה לבדוק ספציפית לגבי המקרה המדובר.
קולט אביטל: ועדת העליה, הקליטה והתפוצות תובעת ממשרדי הקליטה והשיכון להגדיל את התקציב לסכומים ריאליים על מנת לפתור בעיות דיור לעולים בעלי מוגבלויות קשות.
קולט אביטל: על זה אנחנו נפנה לשרים אבל אנחנו גם נעשה מאבק בועדת הכספים.
קולט אביטל: הועדה תטפל בכל המקרים הספציפיים שהועלו כאן היום, אבל אנחנו נעשה ישיבה לגבי הקריטריונים שמונהגים בביטוח הלאומי.
קולט אביטל: נראה לי שהקריטריונים לא ברורים לנו, ואם הם לא ברורים לנו אז הם גם לא ברורים לעולים ואנחנו נעשה סיורים בשטח כדי לראות מה מיושם בשטח.
אילן שלגי: הכנסת מציינת היום את תחילת שנת המאה לפטירת חוזה המדינה בנימין זאב הרצל.
אילן שלגי: איננו שוכחים כי ימי הציונות כימי הגלות אשר לכל אורכה ערגו היהודים לציון.
אילן שלגי: הכמיהה לשיבת ציון אשר לכל אורך הדורות היתה דתית תוך ציפייה לגאולה עם ביאת המשיח, קיבלה במחצית השניה של המאה ה - 19 תפנית וחיזוק מכיוונם גם של יהודים חילוניים.
אילן שלגי: משה הס הפילוסוף היהודי הגרמני מאבות הסוציאליזם פרסם ב - 1862 את ספרו רומי וירושלים, בו כתב על הרוח שאפיינה את המדינה היהודית העתיקה וקרא לחדשה בארץ ישראל.
אילן שלגי: הוא הציע רכישת קרקעות והקמת מושבות חקלאיות על גדות הירדן וגדות תעלת סואץ וקרא לעם היהודי להשתתף בתהליך אביב העמים שהתרחש באירופה.
אילן שלגי: בשונה מהס ופינסקר בנימין זאב הרצל הגה, כתב וגם החליט לבצע.
אילן שלגי: הוא היה יזם, דיפלומט ומנהיג, איש חזון ומעשה.
אילן שלגי: לאחר שכעיתונאי וינאי בפריז חזה במשפט דרייפוס ובתופעת האנטישמיות שהתעוררה בצרפת, כתב בשנת 1896 את ספרו מדינת היהודים ומיד עבר ליזום וביצוע.
אילן שלגי: בעבודת הכנה של כשנה ארגן את הקונגרס הציוני הראשון בבאזל אליו הגיעו למעלה מ- 200 צירים מ- 16 מדינות ונכחו בו מאות אורחים וכן כתבים רבים של העיתונות האירופאית החשובה.
אילן שלגי: היה זה אירוע חגיגי ורב רושם שעורר התעניינות והתרגשות עצומה ברחבי העולם היהודי.
אילן שלגי: היו שכינו את הרצל בקונגרס מלך היהודים.
אילן שלגי: הקונגרס נפתח ביום א' 29.8, יום קודם לכן, בשבת, הלך הרצל אל בית הכנסת של באזל, הוא התקבל בכבוד ע"י ראשי הקהילה ונקרא לעליה לתורה.
אילן שלגי: ביומנו תיאר כיצד נעזר קודם לכן בידיד כדי להכיר את הטקס ולשנן את הברכה בעברית.
אילן שלגי: הוא גם מתאר את התרגשותו שהיתה גדולה יותר מאשר בכל ימי הקונגרס.
אילן שלגי: 50 שנה לאחר מכן בנובמבר 1947 אמנם הכיר העולם בזכות העם היהודי למדינה ובהחלטת העצרת הכללית של האומות המאוחדות על הקמת מדינה יהודית בארץ ישראל.
אילן שלגי: שוב ושוב אנו מתרגשים כאשר אנו שומעים את ההקלטה ההסטורית בקולו של דוד בן גוריון הקורא את הכרזת העצמאות ב- 14 במאי 1948, ה' באייר תש"ח.
אילן שלגי: לעיתים דומה כי לא רק אנו היינו שם אלא גם מאות הדורות של אבותינו ואימותינו שחיו חיי פחד, רדיפה, טבח, אונס, ביזוי והשפלה, כל אלה, כל אחד מהם נכח במעמד זה, כל מי שהיה חוליה בשלשלת הדורות מאז חורבן בית שני ועד לתחייתנו הלאומית ותקומתנו.
אילן שלגי: דוד בן גוריון ומנהיגי הישוב הסכימו לקבל עליהם תחילה את תוכנית החלוקה של ועדת פיל מ- 1937 ולאחר מכן את הצעת החלוקה של האומות המאוחדות ב- 1947.
אילן שלגי: דוד בן גוריון נמנע בסיום מלחמת העצמאות מתפיסת כל שטחי ארץ ישראל המערבית כי הבין שעלינו לשמור על צביונה היהודי של המדינה.
אילן שלגי: דוד בן גוריון גם ידע לומר לנו לאחר מלחמת ששת הימים כי יטב לנו אם לא נמשיך להחזיק ברוב המקומות אליהם הגענו באותם ימים.
אילן שלגי: דומני כי בימים אלה ממש אנו רואים ניצנים של נחישות ופרגמטיזם גם אצל היושב היום על כסאו של דוד בן גוריון.
אילן שלגי: ביחד עם המועצה הציונית הישראלית ומרכז שלם אני מתכוון ליזום את חוק הרצל, שאני מקווה שנחוקק אותו כאן בכנסת בשנת המאה לפטירתו, שיגדיר ויסדיר את הנצחתו של חוזה המדינה בחוק של מדינת ישראל.
קולט אביטל: קודם כל מדוע אין היום עליה המונית, האם אנחנו הפכנו או לא למרכזו הרוחני של העם היהודי, ואם אנחנו היום הגענו למצב שבו איננו שוללים יותר את הגולה, מה צריכים להיות הקשרים בינינו לבין הגולה, מה צריכים להיות הקשרים בינינו לבין התפוצות, כיצד נעמיד עדיין את העליה במרכז ההווייה המשותפת שלנו והתשובה לכל שלושת השאלות האלה טמונה בישיבה המשותפת שאנחנו מקיימים כאן היום בכל נושא החינוך היהודי והציוני.
קולט אביטל: אני חושבת שלא השכלנו לפתח שיח עם הקהילות היהודיות בתחום שנראה לי מאוד חשוב ומאוד חיוני, והוא התרבות הישראלית הנפלאה והמופלאה שאנחנו הצלחנו לפתח בארץ.
קולט אביטל: הסופר מאיר שלו קיבל פרס ספרותי של הקרן הקימת ובדבריו הוא דיבר על עומק הקשר שאנחנו פיתחנו כאן בארץ בין אדם לאדמה, הקשר הערכי המוסרי המוחשי האמיתי, עם הזכרונות ההסטוריים, אני תמהה אם היו יושבים באולם יהודים אמריקאיים, כמה הם היו מבינים את החווייה הזאת ואני תוהה כמה יהודים אמריקאיים יבינו את ספריו של מאיר שלו כשיקראו אותו בתרגום לאנגלית, אם יקראו, כי גם יש לנו בעיות בתחום הזה.
קולט אביטל: לכן אני חושבת שהמהפכה הציונית לא הגיעה לסיומה, אני חושבת שאנחנו רק בתחילת דרכנו ובמובן הזה ועדת החינוך וועדת העליה צריכות להתוות יחד עם המוסדות תוכנית הרבה יותר רצינית להנחלת הלשון התרבות והחינוך הישראלים בחו"ל.
קולט אביטל: כדי שנשמור על צביונה של החברה היהודית אנחנו צריכים לא רק לקבל הכרעות פוליטיות, אנחנו צריכים לקבל גם הכרעות חברתיות וכלכליות, האם אנחנו דואגים לחברה פתוחה פלורליסטית, האם אנחנו שוללים מ- 80% מהעם היהודי את הקשר לארץ משום שהם לא שייכים לזרם שאותו אנחנו מכירים כאן בארץ, האם אנחנו רוצים להמשיך להיות אבן שואבת בכך שאנחנו נפתח את מוסדות התרבות, האם אנחנו היום, מאה שנים לאחר מותו של הרצל, לא יכולים לדאוג אפילו לפתוח את המוזיאון על שמו מכיוון שמוסדות תרבות קורסים במדינה.
קולט אביטל: כיצד אנחנו יכולים למשוך עליה ולפתח שיח רציני עם כל יהודי התפוצות אם אנחנו לא דואגים למוסדות התרבות שלנו בארץ.
קולט אביטל: לכן כל הנושאים האלה קשורים קשר אינטימי ואני מברכת לא רק על כך שיש לנו היום ישיבה, אני חושבת שאנחנו כולנו נרצה להקדיש את השנה הבאה בועדות שלנו בכנסת לבחון את כל אותן הסוגיות שאנחנו מעלים כאן היום מהיבט ראותו של הרצל אבל לא רק של הרצל, גם של אחד העם.
צבי הנדל: אני נולדתי במדינה קומוניסטית.
צבי הנדל: כשעליתי לארץ זה היה מספר ימים לפני יום העצמאות.
צבי הנדל: הייתי בן עשר.
צבי הנדל: זיכרון ילדות שלא אשכח אותו לעולם הוא שהמצעד המפורסם שהיום לא קיים ביום העצמאות עבר ברחובה של עיר באלנבי בת"א ואנחנו כעולים חדשים קיבלנו מקום של כבוד בכיכר המושבות בקומה שלישית אצל אחד הדודים.
צבי הנדל: אמא ואבא ז"ל היו על המרפסת ואנחנו שני הילדים אחותי ואני על הגג ליד המעקה וראינו את המצעד.
צבי הנדל: הזיכרון שאותו לא אשכח בחיים, שאמא עם דמעות בעיניים שאלה את הדוד שלי ואת אבא, כולם חיילים יהודיים, כל הטנקים האלה הם שלנו, של העם היהודי, שניהם עברו את השואה.
צבי הנדל: כשאתה רואה את הנקודה הזאת ואתה מבין אותה בפרספקטיבה הנכונה של המהלך הגדול של העם היהודי שעבר אלפי שנים קשות ואני רואה את הכותרת של הדיון היום שאני צריך לעסוק בו, חינוך יהודי ציוני במציאות משתנה.
צבי הנדל: הרי מתי אנחנו, העם היהודי, לא עמדנו במציאות משתנה.
צבי הנדל: מתי לא היו לנו בעיות וקשיים, וודאי בחינוך דור ההמשך, וודאי בחו"ל, וודאי בסביבה שקשה מאוד להרגיש את היהדות.
צבי הנדל: היום אנחנו כאן במדינה שלנו, אם אני צריך לזהות בעיה אחת, ואני לא מאשים בזה אף אחד, כולנו אשמים בזה, שהיא הדבר המרכזי הבעייתי שמפריע לנו בחינוך המלא והשלם שהיינו רוצים להעניק לדור הבא, ואני מדבר ברמה הערכית הציונית, לא מדבר על מתמטיקה והבנת הנקרא שהוא חשוב, הדבר היחיד שאני יכול להעלות על דעתי זה הקוטביות העצומה, הקרע העצום שיש בעם בעיקר בין ימין לשמאל, בין דתיים ושאינם דתיים והיא מגיעה למעמקים כאלה כי כל אחד חייב להראות שדרכו נכונה והויכוח מתלהט ומגיע בהשפעתו עד הגולה, ובצורה מסולפת ולעיתים מרושעת ובלבד לצבור אוהדים לאותו קו שאני מייצג באותו רגע.
צבי הנדל: יש ספר על הרצל והציונות ששמו "אם תרצו" שהופץ לכל בתי הספר התיכוניים בישראל כחלק מתוכנית הלימודים השנה, שהיא שנת הציונות ומאה שנים שעברו מפטירתו של הרצל.
צבי הנדל: ספר מאוד מעניין ומאוד מחכים כי יש חלקים לא קטנים בנוער שלנו שלא מכירים מספיק ובצורה ראויה שאנחנו היינו רוצים שיכירו.
צבי הנדל: הציונות המעשית המדינית שהביאה בסופו של דבר במהלך ארוך ומסובך, אבל הוא תחילתו בהרצל, אבל תחילתה של הציונות היתה הרבה לפני זה.
צבי הנדל: זה ספר חשוב שאין לי ספק שהנוער שילמד אותו ויקרא אותו ימצא בו דברים שלא היה מודע להם.
30709: הרצל אמר שצריך ללכת לארץ ישראל.
30709: אמירה פשוטה, מבוססת על חזון, גוזרים ממנה עשייה מעשית, הולכים לארץ ישראל.
30709: הולכים לארץ ישראל בשביל להקים מדינה וחברת מופת.
30709: הקמנו מדינה, לא כל כך חברת מופת.
30709: העשייה הציונית הזאת הולכת ונמשכת ויותר מאשר ההליכה לארץ ישראל שהיתה הדגל, אנחנו צריכים היום להרים במקביל, בנוסף, בהמשך ההליכה לארץ ישראל, את הדגל שעונה על השאלה לאן הולכת מדינת ישראל ולאן הולכת החברה הישראלית.
30709: אני חושב שצריך להתרכז בשני דברים.
30709: בגלל שלא השכלנו להסכים על הזהות התרבותית היהודית דמוקרטית, בגלל שהציונות החילונית הלכה לחדש ימינו כקדם בלי לעבדך באמת ותוך כדי מחיקה של אלפיים שנות ציוויליזציה יהודית, ובגלל שהציונות הנקראת דתית לאומית הלכה יותר ויותר לכיוון הטריטוריאלי ופחות לערכי ושניהם ביחד לא השכילו ליצור את הזהות הישראלית שהיא יהודית דמוקרטית.
30709: היא צריכה להיות יהודית דמוקרטית לא לחוד אלא כסינטזה.
30709: הדוגמה הבולטת ביותר לחוסר ההצלחה הזאת הוא שהישראלים שלא גרים בישראל, ויש מאות אלפים כאלה, הם לא חלק מהקהילה היהודית במקומות שהם נמצאים.
30709: בגלל שלא השכלנו ליצור את הזהות התרבותית הזאת שרבים דיברו עליה, ברל כצנלסון כתב עליה ודיבר עליה ואחרים, והדבר הזה לא בוצע וצריך לעשות אותו.
30709: לעשות אותו דרך ליבת חינוך מחייבת בישראל, שהיא לציבור היהודי בישראל, צריכה להיות יהודית דמוקרטית ציונית ע"י חיזוק זרם החינוך הממלכתי לסוגיו וע"י כך שליבת החינוך הזאת תהיה לא רק ארגז כלים של מיומנויות אלא היא תהיה גם בהיבט הערכי שלה.
30709: ליבת החינוך צריכה להיות מחייבת.
30709: אפשר ללמוד מעבר, לא צריך לעשות סנקציות נגד מי שחושב אחרת, צריך לאפשר פלורליזם תרבותי, אבל בזרם החינוך הממלכתי יהודי צריך לחייב אותה ומי שלא עושה אותה המדינה לא צריכה לתמוך בו.
30709: היא מאפשרת לה לכל אחד לפתח את הדברים שלו, את זרמי התרבות שלו, אנחנו מדינה שצריכה להיות יהודית דמוקרטית אבל חיים בה הרבה אנשים שהם לא יהודים והם צריכים להיות שווי זכויות באופן מלא במדינה, כולל ההיבט התרבותי.
30709: אנחנו מאפשרים חינוך ממלכתי אחר, אנחנו לא מחזקים מספיק את הזרם הממלכתי ולא מבססים אותו מספיק על ליבת חינוך מחייבת את כולם לכל מי שרוצה שהמדינה תתמוך בחינוך שלו.
4635: החינוך היהודי בתפוצות בעיקר בעולם החופשי, והעם היהודי היום מתחלק לשני חצאים כמעט שווים, חמישה מליון פלוס שנמצאים בארץ וחמישה מליון פלוס מינוס שנמצאים בארה"ב במערב ואנחנו שמים לב לתמונה שיהדות המצוקה בארצות הסיכון והאיום הקיומי על היהודי כמעט ונעלמו, התכווצו לסדרי גודל שוליים עד מזעריים.
4635: אנחנו צריכים להתמודד לא עם עליה של הצלה וחילוץ ומצוקה שהיא המשימה מספר אחת שלנו כסוכנות יהודית, אלא להתמודד עם נושא שמתחיל להיות הרבה יותר קיומי עבורנו וזה הנושא של חינוך יהודי ציוני.