GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קולט אביטל:
חשבנו שהנושא של המשכנתאות, שהוא החריף ביותר בכל מערכת הגזירות האלה, הוא הנושא שנוגע במישרין למשרד השיכון.
קולט אביטל:
חשבנו שבנושא הזה אנחנו יכולים לסייע לשר השיכון להמתיק את הגזרות שנוגעות למשרדו, או לבטל אותן.
קולט אביטל:
אנחנו לא עובדים נגד משרד השיכון, אנחנו עובדים נגד סוג תוכנית כלכלית.
קולט אביטל:
לצערנו, נתקלנו בסירוב.
קולט אביטל:
בעצמי ראיתי אמש את שר השיכון, הופעתי אתו בתוכנית של דן מרגלית בטלוויזיה.
קולט אביטל:
הוא הבטיח שהוא ינסה לשלוח מישהו לכאן הבוקר, מכל מקום, הוא אמר לי שמבחינתו הוא מאוד בעד הישיבה הזאת הבוקר.
קולט אביטל:
החלטנו לקיים את הישיבה גם ללא נציגי משרד השיכון, כי הנושא הוא בנפשנו, והוא דחוף.
קולט אביטל:
אנחנו לא יכולים לחכות עד אחרי תום חול המועד פסח, אחרי שהתקציב עובר קריאה ראשונה, כדי לטפל בנושא הזה.
קולט אביטל:
זה הרקע להתכנסות הבוקר, ואני רוצה להעביר את רשות הדיבור מי שיזמה יחד אתי את הדיון הזה הבוקר, לחה"כ מרינה סולודקין.
מרינה סולודקין:
אנחנו מודים לך שמקיימים את הישיבה הדחופה הזו.
מרינה סולודקין:
אני חושבת שזה הזמן לשבת, וזה זמן לפנות למשרדים, לשרים ולראש הממשלה.
מרינה סולודקין:
בתוכנית הזו יש הרבה חלקים טובים וחיוביים למדינה, אבל בתוכנית הכלכלית רואים התקפה חזיתית – אני חושבת – נגד העליה.
מרינה סולודקין:
נאבקנו כאן יחד אתך, גברתי היו"ר, ועם שרת הקליטה בנושא של מינהל הסטודנטים, והצלחנו.
מרינה סולודקין:
עכשיו אני חושבת שזה מאוד נכון שבאג'נדה שלנו, בראש סדר העדיפויות, יהיה ביטול הגזרות בנושא של משכנתאות, בגלל שזה לא רק מענקים, זה גם התקופה בה מעניקים את המשכנתאות האלה.
מרינה סולודקין:
אני רואה בזה פגיעה לא רק בעליה העתידית, יש גם עשרות אלפי אנשים שלא מימשו את הזכות שלהם למשכנתא, מהעליה של שנות ה-90.
מרינה סולודקין:
אני עמוסה בפקסים וטלפונים של אנשים ששואלים איך זה קרה, למה לא נתנו לאנשים איזו הזכרה לפני כן.
מרינה סולודקין:
אנשים רואים בביטול ההטבות בנושא המשכנתאות ברית שהופרה, הפרה של כל ההסכמים שיש בעניין.
מרינה סולודקין:
עד שאין לעולים חדשים בית, ומקום מגורים קבוע – אין מולדת.
מרינה סולודקין:
אנחנו הרגשנו את זה על בשרנו.
מרינה סולודקין:
דבר שני, אני חושבת שכל הסדרה, כל רשימת הפגיעות, אומרת לנו דבר מאוד חשוב.
מרינה סולודקין:
אני חושבת שאנחנו נתקלים כאן בסוג של פוסט-ציונות מצד הימין.
מרינה סולודקין:
ראינו פוסט-ציונות של שמאל, גם ראינו איזה החלטות עשה בסוף הקדנציה יו"ר הכנסת בורג, שרצה או לסגור את הוועדה לעליה וקליטה או, אחר-כך, לצרף לזה עובדים זרים.
מרינה סולודקין:
זה פוגע במעמד העולים.
מרינה סולודקין:
עכשיו אנחנו רואים פוסט-ציונות מצד הימין, שרוצים כאילו לעשות שוויון בין אוכלוסייה ותיקה לחדשה.
מרינה סולודקין:
זה לא דבר חדש, כתבתי על זה בספר שלי ב-96'.
מרינה סולודקין:
ב-92', היה ניסיון ההחלטה לבטל את ההטבות בנושא של רכישת רכב, ואני חושבת שבין הסיבות של נפילת ממשלת שמיר ב-92' עמד הניסיון לפגוע בצורה קשה בזכויות של העולים.
מרינה סולודקין:
עכשיו המפלגה שלנו בתוך הליכוד, ואני חושבת שזה מאוד לא חכם מצד מפלגת שלטון להיות בראש האנשים שיוזמים שינויים שפוגעים בעליה.
מרינה סולודקין:
אני פונה אליך, חה"כ אביטל, אני חושבת שאנחנו צריכים לפנות לשרים: לשרת הקליטה ציפי ליבנה, לאפי איתם, אבל בראש וראשונה לשר האוצר בנימים נתניהו.
מרינה סולודקין:
עכשיו זה לא עניין כלכלי, ולא עניין של חיסכון, זה עניין שבצורה ממלכתית מנסים לשים קץ לעשרות אלפי אנשים שיכולים להגיע למדינה שלנו.
קולט אביטל:
אני מודה לחה"כ סולודקין.
קולט אביטל:
אני חושבת שהדברים שלה מאוד קולעים וחשובים.
קולט אביטל:
הנושא הזה הוא לא עניין לניגוח מפלגתי.
קולט אביטל:
ככל שאני יכולה, אני לא רוצה להפוך את הוועדה הזאת לעניין של ויכוחים בין מפלגות.
קולט אביטל:
קבלתי על עצמי תפקיד שלדעתי, הוא חוצה מפלגות.
קולט אביטל:
יחד עם זאת, אני חושבת שאנחנו, כוועדת עליה וקליטה, צריכים להיות מודאגים מדבר אחד: לא יכול להיות שממשלה שחורתת על דגלה כסיסמה ראשונה, וכסדר עדיפות לאומי, לעודד עליה, וזה מה שאומר ראש הממשלה, אותה הממשלה לא מיישמת, ואפילו באופן סמלי, את המדיניות הזאת.
קולט אביטל:
אני יכולה להבין עד כמה מצבנו הכלכלי קשה, אבל אם יש סדרי עדיפויות, ואומרים שצריכים להמשיך להביא עליה משום שזה בנפשנו, אז קודם כל צריך לחשוב איך לא לפגוע בעליה.
קולט אביטל:
שנית, צריך לעשות מאמץ, אם לוקחים כסף מהמשכנתאות, לפחות לבוא עם פתרון חלופי לאותם העולים.
קולט אביטל:
מה שאני רואה בחומרה בעניין הזה הוא לא רק הפער בין המילים למעשים, אלא גם העובדה שלצד אותן הגזירות, הממשלה הזאת לא אמרה שנצא בפרוייקט לאומי אחד גדול, למשל, שיכון ציבורי.
קולט אביטל:
12 שנה לא בנו פה, יש אנשים שמחכים בתור 12 שנה.
קולט אביטל:
אם היו באים בעניין של פרוייקט כזה, זה היה מפתח את המשק, זה היה נותן פרנסה לאנשים, זה היה נותן עבודה, וזה גם היה נותן פתרון לעולים, ואלי זה היה מוזיל את כל העניין של הלוואות ומשכנתאות.
קולט אביטל:
לכן, אני חושבת שאנחנו לא רק צריכים לצאת בקריאה, אלא אנחנו צריכים לנסות לדבר על מה בדיוק הפגיעות, במי זה בדיוק פוגע, ובאיזו צורה.
קולט אביטל:
אני מקבלת את הקביעה שלך, חה"כ סולודקין, אבל יחד עם זאת אני חושבת שאפשר גם לצאת עם רעיונות לפתרונות לאותם העולים.
מרינה סולודקין:
אני רוצה להוסיף שלא רק שלא מתחילים פרוייקטים חדשים, סוגרים את פרוייקט השכירות ארוכת הטווח, שהיה פתרון חלקי לכל הבעיה של דיור ציבורי.
מרינה סולודקין:
כתבתי מכתבים לשר האוצר ולראש הממשלה, שבלי שינויים בנושא המשכנתא, לא אצביע בעד התוכנית.
אריה אזולאי:
אני רוצה לברך על שיזמתם את הדיון.
אריה אזולאי:
הוא בא לאחר שהוועדה הנכבדה הזו, יחד עם ועדת החינוך שהצטרפה אליה, קבלה החלטה משמעותית שהביאה לשינוי מדיניות הממשלה בעניין מינהל הסטודנטים.
אריה אזולאי:
טוב שבשלב הראשון התרכזנו בסעיף אחד לפני אישור הממשלה.
אריה אזולאי:
אני רוצה לתקן דבר אחד מבחינת לוח הזמנים, ולהסביר למה, שלא במקרה, משרד השיכון איננו.
אריה אזולאי:
משרד השיכון והאוצר טוענים שהם לא זקוקים לשום אישור תקציב בשביל כל ההחלטות האלה.
אריה אזולאי:
משרד האוצר והשיכון הוציאו את ההנחיות לכל הבנקים למשכנתאות, והתקנות החדשות נכנסות לפועל ב-15 באפריל.
אריה אזולאי:
זה ה-dead line שעולה יכול לנצל את הזכויות הקודמות.
קולט אביטל:
זאת אומרת שהיום אנחנו צריכים לצאת גם נגד אותן התקנות, ללא כל קשר לתקציב עצמו.
אריה אזולאי:
בהחלט.
אריה אזולאי:
הם הוציאו הנחיות שקבעו את כל הגזרות כעובדה קיימת.
אריה אזולאי:
לכן, המצב הוא עוד יותר חמור מבחינה זו, מפני שזה הכניס את כל העולים למצב של אי ידיעה, מפני שהם לא יכולים בין ה-2 באפריל, שפרסמו את ההודעות, ל-15 באפריל לקנות דירה.
אריה אזולאי:
לא רק זה, הם גם הוציאו מהתקנה הזו – לכאורה פתרון – את עולי ארגנטינה, שהגיעו ב-2002, אבל כשהם יודעים שכמעט כל העולים בשנתם הראשונה אפילו לא חושבים על רכישת דירה, כי הם פותרים את הבעיות של לימוד העברית, בעיות של תעסוקה, התאקלמות, ויכולת ההחזר של הלוואות לקניית דירה לא קיימת.
אריה אזולאי:
לכן, זה שעולי ארגנטינה, שעלו בשנת 2002, יכולים לממש את זכותן עד סוף 2003, זה בכלל לא נותן פתרון.
אריה אזולאי:
מה שחשוב זו העובדה שמשרד השיכון - וזה בוודאי באישור שר השיכון - מפעיל את התקנות, ולכן מבחינת לוח הזמנים, צריך לצאת בצורה ברורה ביותר נגד החיפזון הזה.
אריה אזולאי:
זה בניגוד לכל המסורת של ממשלת ישראל, שמשנה תקנות של חוקי מעבר שמאפשרים זאת.
אריה אזולאי:
הדבר השני, לא רק ביטלו את המענק, יש גם את הנושא של משך השנים למימוש.
אריה אזולאי:
היום לפי החוק יש לעולה 15 שנים למימוש, כי לוקחים בחשבון שהוא צריך קודם כל להתאקלם, הוא מגיע למרכז קליטה, הוא צריך לבחור באיזו עיר הוא יחיה לפי עבודה וכולו, ורק אז הוא קונה.
אריה אזולאי:
הנושא הזה לא ברור בתקנות.
קולט אביטל:
לכמה זמן הם קיצרו את זה?
קולט אביטל:
יש בעיה נוספת, מגדילים את ההלוואה, אבל כשמחזירים הלוואה יותר גדולה, צריך להחזיר יותר כסף.
אריה אזולאי:
לפי מה שכתוב פה, זה מעלה בעוד 300 ₪ את ההחזר החודשי.
אריה אזולאי:
בעיקר לגבי האוכלוסייה של עולי אתיופיה, אם ההחזר החודשי הוא מעל 2,000 ₪, אני לא רואה משפחה של עולי אתיופיה, יוצאת מרכז הקליטה, שצריכה להתחייב ל-28 שנים ל-2,000 שקל חודשי.
קולט אביטל:
ואז באה ההוצאה לפועל, ומנתקים את החשמל, ואת ההמשך אנחנו יודעים.
אריה אזולאי:
יש לנו 3 סוגיות, אחת של עולי ארגנטינה שלהם היה מענק יותר גדול שאפשר לנצל עד סוף 2004, וזה בוטל.
אריה אזולאי:
זה מול הבטחות שראש הממשלה ישירות דיבר אתם בוידיאו, ואמר להם את הנתונים האלה, זו לא הסוכנות.
אריה אזולאי:
יש את הנושא של עולי אתיופיה, שלכאורה בממשלה החליטו לשריין 100 מיליון שקל, אבל זה פותר רק 50%, ויש של כלל העולים, דווקא העליה היפה של שנות ה-90, שעכשיו מגיעים לשלב המימוש, ובדיוק בשלב הזה מושכים את השטיח מתחתם.
קולט אביטל:
מחילים דבר רטרו-אקטיבי.
קולט אביטל:
זה לא שהממשלה הזאת החליטה שמ-1 בינואר 2004 תהיינה תקנות חדשות, זה רטרואקטיבי לכל הציבור שהגיע לארץ בעשור האחרון.
אריה אזולאי:
אנחנו רואים בזה אפילו חריגה מסמכות, מבחינה חוקית, ובודקים גם אפשרות של בג"ץ בעניין הזה.
אריה אזולאי:
כולנו חיים במדינת ישראל, כולנו מודעים למצב הכלכלי.
אריה אזולאי:
השר שטרית אמר שכולם סובלים מהמצב הכלכלי, אז גם העולים.
אריה אזולאי:
אנחנו אומרים שהעולים שמגיעים הם ישראלים, לכן הם כישראלים, ממילא סובלים מכל הגזירות של כל עם ישראל.
אריה אזולאי:
כל הקיצוצים שנוגעים לישראלים, גם הם משלמים את המחיר, בנוסף – עכשיו דברתי עם ראש עיריית כרמיאל – אותו עולה שהיה מקבל מענק עולה ומענק מקום, כי רוצים שילכו לפריפריה, מבטלים לו גם את המענק שלו וגם את מענק המקום שאיפשר לחלק מהעולים להגיע דווקא לאותן ערים שהממשלה מעוניינת לאכלס.
אריה אזולאי:
הופתעתי קצת משר האוצר.
אריה אזולאי:
הוא היה שותף חיובי בשנה האחרונה להבאת עולים מארצות הברית, בפרוייקט "נפש בנפש".
אריה אזולאי:
הוא היה שותף מהכרות אישית, כולל התורמים מבוקרטון, שעל יד מיאמי.
אריה אזולאי:
הוא ראה אישית – הוא אפילו בא לקבל אותם בשדה התעופה – שאפילו מארצות הברית המענק המיוחד שהתורמים – תרומה של קרן נוצרית – נתנו, הגדילה את העליה מארצות הברית, בשנת אינתיפאדה, מעל ל-30%.
אריה אזולאי:
זה לא דבר לא ידוע, שאדם שמנתק את עצמו מארץ הולדתו, שעוזב את ביתו – לפעמים מוכר במחיר זול בגלל משבר כלכלי, למשל בארגנטינה – שמוציא את הילדים מבית ספר, מחליף סטטוס - -
קולט אביטל:
אנחנו את כל זה יודעים.
קולט אביטל:
השאלה היא מה בדיוק נותר לנו כרגע לעשות.
נחליאל דיסון:
יושבת אתנו כאן הגברת פנינה הלברשטט, שהגיעה מארצות הברית לפני 3.5 שנים, ועדיין חיה בשכירות, ועכשיו נכנסת לבעיה.
נחליאל דיסון:
אולי תספרי מה הבעיה.
פנינה הלברשטט:
אני עובדת כיועצת תעסוקה, ואני גם עולה חדשה.
פנינה הלברשטט:
כשעלינו לארץ לקחנו בחשבון שנקבל את המענק למשכנתא.
פנינה הלברשטט:
עד עכשיו, שנינו עובדים כמעט ממתי שהגענו, אבל בכל זאת קשה לנו, ואין לנו את הכסף לקנות.
פנינה הלברשטט:
עדיין יש לנו ילדים קטנים שנמצאים במעון ומשפחתון.
פנינה הלברשטט:
קווינו שבעוד כמה שנים, אחרי שהם לא יהיו במשפחתון ובמעון, כשיהיו בבית ספר, יהיה לנו יותר כסף, ועם המענק והמשכנתא נוכל לקנות דירה.
פנינה הלברשטט:
עכשיו, אנחנו לא יודעים מה נעשה.
פנינה הלברשטט:
זה כמו הפרת חוזה, וזה יהיה עוד יותר קשה.
פנינה הלברשטט:
יש נושא אחד והוא האם מגיע לעולים שעוד לא הגיעו לארץ, אבל מה שעשו זה הפרת חוזה לעולים שכבר הגיעו לארץ, אז עולים שרוצים להגיע, איך הם יכולים להאמין לממשלה?
קולט אביטל:
האם כשעליתם קבלתם איזשהו חומר בכתב שאומר שהממשלה מתחייבת?
אריה אזולאי:
יש ממשרד הקליטה וממשרד השיכון.
אריה אזולאי:
גם באינטרנט.
קולט אביטל:
יופי, כי זה החומר שאתו הולכים לבית המשפט על הפרת חוזים.
קולט אביטל:
כלומר, יש גם אפשרות לפנות לערכאות בעניין הזה, הפרת חוזה על ידי המדינה.
פנינה הלברשטט:
העולים שחושבים לעלות, אם הממשלה תגיד: אתם תקבלו את הזכויות האלה, למה שהם יאמינו?
פנינה הלברשטט:
הם רואים מה שעשו לעולים שכבר הגיעו, שהפרו חוזה, אז איך עולים פוטנציאליים יכולים להאמין לממשלה.
פנינה הלברשטט:
זה לא מעודד עליה, זה עושה את ההפך.
קולט אביטל:
המשכנתא עם המענק יחד, כמה אחוזים זה, בממוצע, ממה שאדם צריך לשלם בעד דירה?
ראובן שלום:
הסכום היה עד עכשיו 103,000 ₪, מתוך זה 28,000 היה מענק.
ראובן שלום:
על זה ההחזר היה, סדר גודל, של 300 שקל לחודש.
אריה אזולאי:
וביחד הם שליש ממחיר הדירה, אם נגיד שמחיר הדירה הוא בערך 300,000, תלוי בדירה שקונים, ובאיפה קונים.
קולט אביטל:
עולה חדש צריך לאסוף את סכום הארי לדירה, והמשכנתא והמענק הם רק חלק קטן מזה.
קולט אביטל:
לכן הוא לא יכול לממש את זכויותיו מיד.
יגאל יאסינוב:
אם לוקחים דירה שעולה בערך 100,000 דולר, שזה המחיר המינימלי, זה יהיה רבע, לא שליש.
יגאל יאסינוב:
אם זה יחיד זה הרבה פחות.
יגאל יאסינוב:
אני, כיחיד, קבלתי משכנתא של 45,000 שקל, מהן פחות מ-10,000 שקל מענק.
קולט אביטל:
זאת אומרת, עם כל ההטבות שאנחנו עושים לעולים, העול הגדול הוא עליהם, בעיקר אנשים שבאים בלי כסף.
קולט אביטל:
זוג צעיר שצריך לעבוד ולהחזיק ילדים, וגם לאסוף מספיק כסף בעצמו, בנוסף צריך לקחת הלוואה, וגם להחזיר את ההלוואה.
קולט אביטל:
בטח הוא לוקח גם הלוואות ממקומות אחרים.
פנינה הלברשטט:
אם זה היה מספיק, היינו קונים מההתחלה.
יגאל יאסינוב:
אני רוצה להגיד שיש פה בעיה אחרת לחלוטין, שבלי זכאות למשכנתא, רוב העולים לא יקבלו משכנתא בנקאית, שזה יהיה ברור לחלוטין.
קולט אביטל:
אבל יש זכאות למשכנתא.
יגאל יאסינוב:
לא, בשניה שהמדינה מורידה או פוגעת בסכום הזה, רובם, אפילו אלה שיש להם קצת כסף בחשבון, לא יוכלו לקנות דירה כי הבנק לא ייתן את החלק שלו.
יגאל יאסינוב:
הבנק בכל מקרה דורש 20% מעלות הדירה במזומן.
יגאל יאסינוב:
זאת אומרת גובה המשכנתא של עולים, אחרי סך ההלוואות, יכולה להגיע לשליש, אחרי ה-20% שהיו לו במזומן.
יגאל יאסינוב:
דבר שני, לא רק הממשלה הזאת, אלא כל הממשלות – אני פה 9.5 שנים, אני לא יכול לדבר על יותר – לא בנו בארץ דירה אחת.
וילמה מאור:
משנות ה-70'.
יגאל יאסינוב:
אני לא יודע ממתי.
יגאל יאסינוב:
אני באתי לארץ ב-93'.
יגאל יאסינוב:
מ-93' לא בנו.
קולט אביטל:
יש בניין אחד שגמרו בבת ים, אבל יש מריבה עליו.
יגאל יאסינוב:
הבניין ההוא שייך לעירייה, זה עניין אחר לחלוטין.
יגאל יאסינוב:
לגבי מקבצי דיור.
יגאל יאסינוב:
הפרוייקט היה גרוע ביותר, הוא בזבז הרבה מאוד כסף אבל אסור לבטל אותו היום כי אין משהו אחר.
יגאל יאסינוב:
הוא היחיד שעובד, לצערי הרב.
יגאל יאסינוב:
הוסטלים.
יגאל יאסינוב:
יש הוסטלים טובים, חלק מהם זה גיהינום.
יגאל יאסינוב:
אי אפשר להגיד שהפרוייקט הזה פותר, אבל אין משהו אחר.
יגאל יאסינוב:
אסור לחלק את העולים לאלה שבאו עד היום ואלה שיבואו.
יגאל יאסינוב:
אי אפשר להגיד שעולים שבאו עד היום הם יותר יקרים ויותר טובים למדינה מאלה שיבואו בעוד שנה.
יגאל יאסינוב:
אי אפשר לטעון שזו הפרת חוזה רק לגבי אלה שהגיעו עד היום, גם לגבי אלה שלא באו - צריך להתייחס לחוזה אתם כחתום.
יגאל יאסינוב:
תהליך העליה זה כמה שנים.
יגאל יאסינוב:
אדם שבשנים האלה מכין את עצמו, המשפחה, העסקים, הוא כבר נמצא בעניין.
יגאל יאסינוב:
ומה עם אלה שעדיין לא חושבים לעלות, מדינת ישראל מפסיקה עליה?
יגאל יאסינוב:
אין פה פוסט-ציונות, הבעיה היא שהפכנו להיות מדינה צינית.
יגאל יאסינוב:
אנחנו מדברים על ציונות, אבל מדברים על זה בציניות.
יגאל יאסינוב:
פגיעה בעליה, ודווקא במצב הקשה של היום, היא טעות.
יגאל יאסינוב:
צריך לתת יותר לעולים, כי אנחנו יודעים שהעליה הגדולה מרוסיה הביאה לפה גם כמה מיליארדי דולר.
יגאל יאסינוב:
הכסף הזה נכנס לשוק, וזה היה אחד ממנועי הצמיחה.
יגאל יאסינוב:
במצב הקשה של המדינה צריך לחשוב על זה שכאשר מקבלים עולים המדינה מרוויחה לא רק בגלל שמביאים כסף, אלא רובם באים בעלי מקצועות, משפחות – חיילים, זה משלמי מסים, אנשים שילכו לעבוד.
יגאל יאסינוב:
זה יוצר מקומות עבודה גם לישראלים שנמצאים פה.
יגאל יאסינוב:
במצב כזה אסור לפגוע בתקציב העליה.
יגאל יאסינוב:
המצב קשה, אפשר לפגוע בשכר העובדים במשרד הקליטה, אין מה לעשות.
יגאל יאסינוב:
אפשר לקצץ מספר משרות, אבל לפגוע במענקים לעולים, זה אומר לעצור לחלוטין את העליה.
יגאל יאסינוב:
אני חבר גם בוועדת העליה והקליטה של הקונגרס הציוני העולמי.
יגאל יאסינוב:
היום בבוקר הוצאתי מכתב עם בקשה לזמן את הישיבה בדחיפות.
יגאל יאסינוב:
זו לא הפרת חוזה עם העולים, זו הפרת חוזה עם כל הקהילה היהודית-ציונית בעולם.
יגאל יאסינוב:
אני רוצה להזכיר שרוב הכספים שמגיעים לעולים מגיעים מתורמים, קהילות ותורמים.
יגאל יאסינוב:
בשניה שמדינת ישראל מורידה את החלק שהיא נותנת, היא אומרת גם לתורמים האלה שהיא לא רוצה עליה.
קולט אביטל:
ביטול המענקים והמשכנתאות, כמה כסף זה חוסך לאוצר המדינה?
קולט אביטל:
הרי מדובר בסך הכל בסכומים קטנים.
קולט אביטל:
אני רוצה להבין מה הנזק המצטבר לעומת החיסכון המבוטל בתקציב המדינה.
קולט אביטל:
מישהו יכול לתת לי את המספרים?
אסף רגב:
800 מיליון בשנת 2003.
ראובן שלום:
800 מיליון זה כולל כל המענקים, השאלה היא רק לעולים.
אסף רגב:
בסביבות 600 מיליון.
אסף רגב:
עולי אתיופיה 300 מיליון, ושאר העולים עוד 300 מיליון.
אסף רגב:
אני מדבר פה בסכומים גדולים, לא מדויקים.
אסף רגב:
בשנת 2004 צריך להכפיל את זה ב-1.25.
קולט אביטל:
זה מבוסס על צפי לעליה?
אסף רגב:
זה מבוסס על התקציב הקיים היום.
אסף רגב:
תקציב המענקים נבנה כל שנה מנתונים קודמים עם הערכות.
קולט אביטל:
אני חושבת שתחסכו הרבה יותר, משום שלא תהיה עליה.
אריה אזולאי:
וגם אלה שכבר הגיעו לא יקנו.
שפרה לויצקי:
אתה מדבר על כל ציבור העולים שצברו 15 שנות זכאות, או שאתה מדבר על מי שצבר את הזכות עד 15 שנה פלוס ההבטחות הספציפיות לארגנטינה, אורוגואי ודרום אפריקה, פלוס העליה הצפויה?
אסף רגב:
בשנת 2003 מבוסס על התקציב הקיים, בסעיף סיוע של משרד השיכון.
אסף רגב:
בשנת 2004 זה צילום של המצב הקיים, רק שבשנת 2003 כבר היו 3 חודשים שמימשו, לכן הסכום הוא חלקי.
אסף רגב:
סך כל תקציב המענקים והאשראי במשרד השיכון זה מיליארד ו-250 מיליון, החלק היחסי בשנת 2003 זה 800 מליון שקל.
קולט אביטל:
הרעיון לבטל לעולים את הפטור מתשלום מס, מע"מ, למכוניות, מה זה ייתן לאוצר?
קולט אביטל:
אני מבינה שמי שלא קונה מכונית, ממילא הכסף לא נכנס.
קולט אביטל:
חוץ ממעשה פופוליסטי, אני רוצה להבין את משמעותו הכלכלית, מה זה ייתן למדינה.
שמוליק דובב:
אני יכול רק להתייחס לדבר אחד שנאמר על ידי סמנכ"ל משרד השיכון.
שמוליק דובב:
הוא אמר בצורה מאוד חדה שהקיצוץ בתקציב של יוצאי אתיופיה יגרום נזק למדינה, כי השיכון שלהם בקליטה באופן מתמשך עולה יותר כסף כיוון שהוא כרוך בהוצאות תחזוקה מאוד גדולות למדינה, ואת העולים שיעלו בשנה הבאה – שזה יכול להיות בין 3,000 ל-4,000 – הם יצטרכו לשכן במלונות.
שמוליק דובב:
זה נורא ואיום לעולים, אבל מעבר לזה זה המון כסף.
שמוליק דובב:
כל המהלך הזה, מבחינה תקציבית, הוא ממש משונה.
קולט אביטל:
אני מבינה שבמקום 300 המיליון שהיו צריכים לתת לדיור לעולים לאתיופים, הסתפקו בלתת 100 מיליון לשרת הקליטה.
קולט אביטל:
השאלה מה יעזרו ה-100 מיליון האלה, מה זה יכסה.
30095:
אני מאוד לך על הכינוס הזה.
30095:
הממשלה סותרת את התוכנית של עצמה, כי הממשלה מכריזה על עידוד עליה, על היעד והתוכנית החשובה לממשלה להעלות יהודים ולקלוט אותם פה.
30095:
איך זה מסתדר עם תכנית הקיצוצים שלה, אני לא מבין.
30095:
אם אין משכנתא, העולים לא יכולים להשתלב בחברה.
30095:
כמו שמר דובב אמר, החישוב מאוד מוזר, כי להחזיק את העולים במרכז קליטה עולה יותר מאשר לתת להם מענקים.
30095:
אני לא מבין את העניין הזה, אלא אם כן יש כוונה לא לעודד עליה או לפגוע בעליה.
30095:
אני חושב שמדינת ישראל, קיומה תלוי בעליה.
30095:
כי כמדינה יהודית, זה בית לכל יהודי.
30095:
אם אנחנו לא פותחים את הדרך ולא מקבלים אותם בידיים פתוחות - כמו שקלטו אותי - אני יודע את המשמעות.
30095:
אם לא היו משכנתאות, אם לא היה סיוע במינהל הסטודנטים, לא יכולתי ללמוד באוניברסיטה, ולא יכולתי להיקלט.
30095:
כך גם עולים שהגיעו ונמצאים במרכז קליטה.
30095:
גם אלה שיגיעו, לא ייקלטו אם לא יבטלו את הגזרות הקשות האלה.
30095:
זה מאוד כואב לנו.
30095:
לאחר כל מיני פגישות ולחצים, הובטחו ה-100 מיליון שקל לשרת הקליטה כתנאי להצבעתה בעד התוכנית, כמענק לעולי אתיופיה.
30095:
ה-100 מיליון הם טיפה בים.
30095:
זה לא יספיק אפילו ל-300, 400 משפחות.
30095:
היום, יש במרכזי קליטה 6,800 עולים מאתיופיה, אבל יש עוד אלפים בדיורי קבע, עולים ותיקים, צעירים שמתחתנים.
30095:
יש עולים עם זכאות, עם תעודת עולה.
30095:
לכן, 100 מיליון שקל זו פשוט בדיחה.
30095:
אני חושב שאם - כמו שהממשלה מכריזה – היעד החשוב ביותר זה קליטת עליה, אנחנו צריכים לשנות את זה.
30095:
בואו לא נעשה מעצמנו בדיחה.
30095:
אני מבקש מהוועדה, כמו שהוועדה השפיעה בעניין מינהל הסטודנטים, גם היום צריך לצאת עם החלטה וקריאה לשר האוצר, שר השיכון וראש הממשלה לא לגעת בתחום קליטת עליה.
30095:
העולים משלמים כפול: קיצוצים בביטוח הלאומי, הבטחת הכנסה, קצבת ילדים – כל הקיצוצים האלה פוגעים גם בעולים, ובנוסף המשכנתאות.
30095:
לכן, אנחנו מבקשים לעשות מאמץ לשנות את הדבר הזה.
קולט אביטל:
אני רוצה לפנות שוב לרפרנט האוצר בנושא השיכון.
קולט אביטל:
תוכל להשכיל אותנו, באילו תקציבים, לפחות כללית, קוצץ תקציב משרד השיכון?
קולט אביטל:
מעניין אותי, אם השר כל כך מיהר, וכבר ביצע את החלטת הממשלה, וכבר הודיע שב-15 באפריל היא נכנסת לתוקף ומאותו היום אין משכנתאות, ודאי הוא מיהר לקצץ גם בסעיפים אחרים או אם הוא לא מיהר, לפחות אנחנו יודעים שיש גזירות שמצפות לו בספר התקציב.
קולט אביטל:
אני מבקשת לדעת אם הקיצוץ הוא לרוחב, אם הוא בכל הסעיפים, אם יש סעיפים שלא נגעו בהם.
קולט אביטל:
אני מבקשת, למשל, לדעת אם המשכנתאות והמענקים שניתנו לאנשים מעבר לקו הירוק קוצצו גם כן.
אסף רגב:
כל המענקים שקיימים בתקציב משרד השיכון קוצצו, בלי קשר אם זה עולים, ותיקים, אזור עדיפות לאומית א', מענקי פיתוח באזור ב'.
אסף רגב:
כל מה שמוגדר בתור מענק – חוץ מאשר מענקים לבנייה ביטחונית - -
קולט אביטל:
מה זה בנייה ביטחונית?
קולט אביטל:
פעם זה יכול להיות כביש עוקף, ופעם זה יכול להיות שצריך להוסיף כמה בתים באיזשהו יישוב.
אסף רגב:
לא נכון.
אסף רגב:
זה בעקבות דרישה של פיקוד העורף להוספת ממ"דים, וזה ניתן בהתאם להתקדמות הבנייה.
אסף רגב:
זה לא יכול לצאת לשום דבר אחר, זה סכום די מצומצם בתקציב.
אסף רגב:
כיוון שזה נמצא בחוק ההלוואות לדיור - -
קולט אביטל:
בבניית הממ"דים נמשיך גם אחרי סוף מלחמת עיראק?
אסף רגב:
בנוסף, בתקציב משרד השיכון חל קיצוץ רוחבי, כמו בכל משרדי הממשלה.
אסף רגב:
תקציבים אחרים של משרד השיכון זה לפיתוח והתקציב הרגיל.
תמר דסטה:
מה שקבלנו ממשרד השיכון ל-2003 זה ש-1,400 משפחות - וזה רק ממרכזי הקליטה – מתכוונות לממש את הזכאות שלהן לקנות דירות.
תמר דסטה:
ב-2001 יצאו 1,100 משפחות, והתקציב היה 208 מיליון.
תמר דסטה:
אני מנסה לעשות השוואה, ואני לא מוצאת את ההיגיון – כמו שמר נגוסה אומר – ב-100 מיליון האלה.
תמר דסטה:
למי הם בדיוק הולכים, מה הקריטריונים לחלוקה, מי הולך לממש ומי לא הולך לממש.
תמר דסטה:
אני באמת לא מבינה את ההיגיון.
קולט אביטל:
זה על סמך צפי או על סמך זה שקבלו מידע על כוונות של 1,400 משפחות?
תמר דסטה:
הם עושים את ההשוואה שלהם, אם ב-2002 מימשו כך וכך, צפוי שב-2003 יממשו 1,400 משפחות.
תמר דסטה:
אני לא מבינה את ההיגיון בהחלטה לתת רק 100 מיליון ₪.
תמר דסטה:
אני מזמינה את הוועדה לסייר במרכזי הקליטה, לראות את התנאים שבהם העולים חיים.
תמר דסטה:
זה פשוט לראות ולא להאמין איך מדינה קובעת מדיניות אטומה מהסוג הזה, וממשיכה לתת לאנשים לחיות בחרפת רעב ותת-תנאים במרכזי הקליטה.
ניל גילמן:
אני יועץ עליה במגבית בריטניה.
ניל גילמן:
רציתי להתייחס לשאלת היו"ר לגבי הרכב.
ניל גילמן:
לפי דברי ההסבר של התוכנית הכלכלית, כ-2,000 עולים מימשו את הזכויות שלהם לקנות רכב בשנתיים האחרונות.
ניל גילמן:
אם ניקח מחיר ממוצע של 60,000, 70,000 שכל עולה מוציא על רכב, כל עולה משלם מע"מ ומסים מופחתים.
ניל גילמן:
זאת אומרת שמדובר בתרומה ממשית במיסוי לכלכלת המדינה.
קולט אביטל:
זאת אומרת שכן קבלנו את הכספים.
ניל גילמן:
מקבלים מסים, אמנם מופחתים, אבל יש תרומה לקופת המשק, שלא נדבר על מסים שמשלמים בדלק וכלו.
קולט אביטל:
שאותם אנחנו לא נקבל ממילא, אם לא ייקנו את המכוניות.
ניל גילמן:
בדיוק.
ניל גילמן:
הם פשוט לא ייקנו, או שייקנו מיד שניה.
יגאל יאסינוב:
הזכות לרכב לא ניתנת לכל עולה, אלא רק לאלה שבאו לפה עם רשיון נהיגה, שהיה בתוקף, עם ותק.
יגאל יאסינוב:
זאת אומרת, שאדם שכדי לעלות ארצה מכר את הרכב שם, מגיע לפה ויודע שיכול לקנות פה, מורידים ממנו רק את הקנס.
קולט אביטל:
אנחנו משקיעים כל כך הרבה בתחבורה הציבורית שזה פשוט מתבקש.
יגאל יאסינוב:
אני רוצה שתשימו לב למשהו.
יגאל יאסינוב:
מה התאריך היום?
יגאל יאסינוב:
כשהמודעה של משרד השיכון פורסמה, כל משרדי הממשלה היו בעיצומים.
יגאל יאסינוב:
זאת אומרת שגם אותם אנשים שב-3 ימים אלה היו יכולים, כביכול, לקבל זכאות ולקנות, לא יוכלו.
יגאל יאסינוב:
אין לזה שם אחר, זו רמאות.
אסתר טובול:
ההיגיון מאחורי כל הזכויות הוא שהמדינה רוצה למשוך את העולים והיא אומרת להם משהו פשוט: אתם חייתם ברמת חיים מסוימת וניתן לכם אפשרות להגיע לזה.
אסתר טובול:
הדוגמה שהובאה, מי שאין לו רשיון נהיגה כאשר הוא מגיע לארץ, לא מגיע לו לקנות רכב כי לא נהג.
אסתר טובול:
אני רוצה להזכיר לחברי הוועדה שזה יותר מ-15 שנה אין בכלל שינוי בגובה המשכנתא.
אסתר טובול:
אז, לפני 15 שנה, אנשים כן יכלו לרכוש עם כמעט גובה המשכנתא בית.
אסתר טובול:
היום, עם גובה המשכנתא, אנשים מהמעמד הנמוך לא יוכלו לעולם לרכוש דירה.
אסתר טובול:
אנחנו עכשיו נלחמים על האנשים מהמעמד הבינוני, שעכשיו אנחנו לוקחים אותם ושמים אותם בקטגוריה של המעמד הנמוך,שלעולם לא יוכלו לרכוש דירה.
אסתר טובול:
אנחנו יודעים את התנאים הקשים בארץ, שאדם שרוצה לשכור דירה, כמעט אף חוק לא עומד לזכותו, ואין שכירות לטווח ארוך.
קולט אביטל:
בגלל שאין דיור ציבורי.
קולט אביטל:
זאת הנגזרת.
קולט אביטל:
עם שוכרים פרטיים קשה מאוד לעשות את זה.
צגה מלקו:
רציתי להתייחס לנושא של עולי אתיופיה.
צגה מלקו:
מי שעושה את החישוב מבחינת הקיצוץ, אם זה משתלם או לא, אני חושבת שיש פה בעיה של חשבון.
צגה מלקו:
בנושא עולי אתיופיה, אני זוכרת שבשנת 90', 91', כשהגיעו עולים רובם נכנסו למלון.
צגה מלקו:
הם נשארו שנה, שנה וחצי במלון.
צגה מלקו:
המון כסף נשפך שם, והעולים לא נהנו.
צגה מלקו:
אני זוכרת שישראלים ותיקים לא כל כך הבינו, אמרו: מה רע במלון?
צגה מלקו:
תאמינו לי שעולים סבלו במלון.
צגה מלקו:
אחרי זה עשו חישוב במשרד האוצר, ואמרו שייתנו את המשכנתא הזאת, גדולה.
צגה מלקו:
אני בטוחה שאם יעשו חישוב נכון, כמה יעלה לשכן עולה במלון, או שיישאר במרכז קליטה כמה שנים, אל"ף נפשית הוא ייפגע, שנית, עלות כלכלית מאוד גבוהה, שלישית, אינטגרציה גרועה.
צגה מלקו:
הילדים נשארו בגטו.
צגה מלקו:
אני בטוחה שהם לא עשו חישוב נכון.
מרינה סולודקין:
זה רק מאבק פוליטי.
צגה מלקו:
אני חושבת שלא עשו חישוב נכון.
צגה מלקו:
הם יקצצו, ואחר כך ישלמו בריבית בלי סוף.
חררדו טולצ'ינסקי:
אני רוצה להדגיש את ההיבט של האמינות, מעבר לאחרים.
חררדו טולצ'ינסקי:
בדרך של דוגמה אני רוצה להדגיש עד כמה זה עלול לפגוע בעליה העתידית.
חררדו טולצ'ינסקי:
המקרה של עולי ארגנטינה ואורוגואי.
חררדו טולצ'ינסקי:
הסוכנות היהודית, משרד הקליטה, אנחנו, השקענו בשנה האחרונה מאמצים ומשאבים גדולים מאוד כדי לעודד את יהודי ארגנטינה ואורוגואי לעלות לארץ.
חררדו טולצ'ינסקי:
אבל עשינו חצי עבודה.
חררדו טולצ'ינסקי:
עלו בשנה האחרונה 6,500 עולים מארגנטינה, וכמה מאות מאורוגוואי.
קולט אביטל:
העולים ברובם מרוצים מהתנאים עכשיו?
קולט אביטל:
טוב.
קולט אביטל:
כלומר עד עכשיו היו מרוצים וגם יכלו להגיד לאחרים שמה שהבטחנו קיימנו.
מרינה סולודקין:
פספסנו את היהודים של דרום אפריקה, אז עכשיו עשינו קצת ליהודי דרום אמריקה, ועכשיו מפספסים את כולם.
חררדו טולצ'ינסקי:
נכון, עשינו חצי מהעבודה.
חררדו טולצ'ינסקי:
יש כמות גדולה, אפילו יותר גדולה מאלה שהגיעו, שאמורים להגיע.
חררדו טולצ'ינסקי:
כמו שאמרת, גברתי היו"ר, אם יתחילו לקבל הודעות על כך שלא ממשים את ההבטחות אז לא יבואו.