GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רומן ברונפמן:
דיברתי על השינוי בתודעה הישראלית והזיכרון הקולקטיבי הישראלי ועל התרומה של קליטת העליה והוויטרנים שהגיעו בעשור האחרון והביאו להבנת הניצחון וההרואיות של הצבא האדום במלחמת העולם השניה.
רומן ברונפמן:
עוד מסר אחד לקולגות שלי מהכנסת: אנחנו צריכים להרכיב את הצעת החוק או את חוק סטטוס הוויטרנים לקבוצות נוספות שלצערי בשנת 2000 לא נכללו בהצעה הזאת ולהביא לכך, שקבוצות לא מעטות באוכלוסייה יקבלו זכויות שוות לוויטרנים במלחמת העולם השניה.
רומן ברונפמן:
ברוכים תהיו, תהיו בריאים.
הקליטה והתפוצות):
שלום, אני פותח את ישיבת הוועדה.
הקליטה והתפוצות):
יום הרצל מצוין מדי שנה כיום זיכרון ממלכתי על סמך החוק של חה"כ אילן שלגי.
הקליטה והתפוצות):
מטרת החוק היא להנחיל לדורות הבאים את חזונו, מורשתו ופועלו של הרצל.
הקליטה והתפוצות):
לציין את זכרו ולהביא לחינוך הדורות הבאים ולייצוג מדינת ישראל בהתאם לחזונו הישראלי.
אברהם פורז:
זאת הישיבה הראשונה שבה אני מכהן כיו"ר ועדת החינוך, וזה טוב להתחיל עם הרצל.
אברהם פורז:
זו ישיבה חגיגית, ישיבה שבה אנחנו נדבר על פועלו של הרצל, ואני שמח להיות זה שמנהל ביחד עם חברי את הישיבה הזו.
דוד בריקסטון:
זה כבוד בשבילי לספר לכם קצת על מה שאנחנו עושים.
דוד בריקסטון:
בראש ובראשונה אני רוצה להודות לחה"כ שלגי.
דוד בריקסטון:
ספק רב אם אנחנו היינו יושבים כאן היום לציין את יום הרצל אילו הוא לא היה מופיע בחוק.
דוד בריקסטון:
זה דבר מאוד חשוב.
דוד בריקסטון:
אני מעריך גם את דברי יו"ר ועדת חינוך, על כך שהוא מתחיל מההתחלה לדון בהרצל.
דוד בריקסטון:
מטרת מרכז הרצל, שנפתח בשבוע שעבר ביום הרצל במעמד נשיא המדינה ויו"ר הכנסת, היא להציג את הרצל לא רק כדמות היסטורית ענקית, למרות שזה מה שהוא היה, אלא גם כאישיות ששייכת גם לעתיד שלנו ולא רק לעבר.
דוד בריקסטון:
אנחנו מרגישים, כי מכירים את הרצל כאחד שחלם על מקלט לעם היהודי, שיהיה מקום בטוח לשכון בו.
דוד בריקסטון:
על זה מדבר הספר "מדינת היהודים".
דוד בריקסטון:
זה פחות או יותר מה שאנשים מכירים.
דוד בריקסטון:
מכירים הרבה פחות את הספר השני שלו, שהוא הרבה יותר חשוב, "אלטנוילנד", שבו הוא מתאר את החברה היהודית 20 שנה לאחר הקמת המדינה.
דוד בריקסטון:
זה רומן אוטופי, שבו הוא מתאר חברת מופת.
דוד בריקסטון:
אני לא חושב שצריך לשכנע מישהו בחדר הזה, שאת החלום הזה עדיין לא הגשמנו.
דוד בריקסטון:
אם יש לנו מקלט זה טוב, אבל כעת כולנו צריכים להיות מסורים לבנייה של חברת מופת.
דוד בריקסטון:
מי יבנה את החברה הזו?
דוד בריקסטון:
דור ההמשך.
דוד בריקסטון:
זה מה שאנחנו מקווים להגיע אליו דרך מרכז הרצל.
דוד בריקסטון:
אנחנו רוצים להדגיש את החזון האקטואלי, הרלוונטי והמאתגר בפני הדור הצעיר.
דוד בריקסטון:
אנחנו רוצים לומר להם, כי אלה שבאו לפניהם בנו את הבית עד כאן, ועכשיו הם צריכים לקחת את המפעל הציוני הזה ולעצב את מדינת המופת שאנחנו רוצים לראות כאן.
דוד בריקסטון:
לפי החוק, חייבת לקום לצורך יישום החוק מועצה ציבורית.
דוד בריקסטון:
לצערי, הוועדה הזו עוד לא קיימת.
דוד בריקסטון:
מה שאנחנו עשינו בשבוע שעבר, היה צריך להיעשות ביוזמה משותפת של הכנסת, לשכת ראש הממשלה וההסתדרות הציונית העולמית.
דוד בריקסטון:
אתם מצדכם יכולים לקדם את הקמת הוועד הזה.
דוד בריקסטון:
לבד אנחנו לא יכולים לעשות את זה.
דוד בריקסטון:
שיתוף הפעולה של הכנסת ולשכת ראש הממשלה מאוד חשוב לנו לקידום כל המפעל החשוב הזה .
אילן שלגי:
אני רוצה לומר לכם, כי חשיבותו של החוק היא לכל החיים איתנו היום וגם לדורות הבאים.
אילן שלגי:
כפי שציין ד"ר בריקסטון, הרצל לא מוכר לחלק גדול מהציבור היהודי, או שהם יודעים עליו דברים שהם אינם נכונים.
אילן שלגי:
אני חושב, שראוי לזכור את שבועתו של דוד וולפסון, שהיה אחד ממשיכיו של הרצל, הנשיא השני של הקונגרס הציוני.
אילן שלגי:
ביום ההלוויה, ב-3.07.1904 הוא אמר כך: "אנו נשבעים לך ששמך יתקדש וייזכר כל עוד יישאר יהודי אחד עלי אדמות.
אילן שלגי:
בשעה קשה זו אנחנו מזכירים את שבועתך בקונגרס השישי, ואנו נשבעים בעקבותיך: "אם אשכך ירושלים תישכח ימיני".
אילן שלגי:
החוק מדבר על כך שביום הרצל, י' באייר, ילמדו את מורשתו וחזונו של הרצל בבתי הספר.
אילן שלגי:
אנחנו קבענו את התאריך הזה שהוא יום הולדתו, למרות שאני לא בטוח שהרצל ידע שהוא נולד ב-י' באייר, משום שביום פטירתו, כ' בתמוז, זו חופשת קיץ ואז בתי הספר לא יוכלו ללמד ולספר על הרצל.
אילן שלגי:
אני אשמח לשמוע מנציגי משרד החינוך שנמצאים פה היום, עד כמה זה יושם בבתי הספר השנה.
אילן שלגי:
אני אשמח לשמוע גם מה עשו בצה"ל בעניין.
אילן שלגי:
אני שמעתי ממורה בבית ספר תיכון, שאחרי פסח, בגלל בחינות הבגרות, לא רק כיתות יב' אלא גם כיתות י' ויא' אינן לומדות כלל.
אילן שלגי:
ייתכן וצריך למצוא פתרון לכך שגם בבתי הספר התיכוניים החוק הזה ייושם.
אברהם פורז:
אנחנו מקבלים את ההצעה בברכה, ואנחנו נתאם מועד.
אילן שלגי:
אני גם מציע לכל הנוכחים לעבור במבואה בקומה 3 בכנסת, מול לשכת היו"ר.
אילן שלגי:
יש שם תערוכה, ואפשר לראות שם את היומן המקורי של הרצל פתוח בדף שמתאר את חוויותיו ביום השני של הקונגרס, ה-30 באוגוסט 1897 וגם דברים שהוא כתב ב-3 בספטמבר: "בבזל ייסדתי את מדינת היהודים".
אילן שלגי:
חודשים אחדים לפניי הקונגרס הציוני הראשון כתב ביאליק את שירו הידוע "אכן חציר העם", בו הוא התייצב כנביא ומוכיח הקורא לעם להתנער ממצבו המושפל.
אילן שלגי:
אנחנו יודעים שהוא היה גם בין אלה שהיה להם ביקורת על הרצל.
אילן שלגי:
הוא היה יותר קרוב לאחד העם.
אילן שלגי:
כאשר הוא ראה את התגובה המזלזלת, כאשר היה כבר ידוע שיהיה הקונגרס הציוני באוגוסט, הוא אמר: "אכן חציר העם יבש היה כעץ, אכן חלל העם חלל כבד אין קץ, נבל העם מלא נכלה, נכלה וראש, כולו רקב ומסוס מכף רגל ועד ראש, שלא הקים מקרבו ביום נחלה וכאב רב פעלים, איש חי אשר יפעם בו לב ובלב יפעם זיק מרתיח הדם, ובראש יגע שביב מאיר דרך העם.
אילן שלגי:
הרצל הוכיח כי הוא אמנם האיש שבלבו בער הזיק והוא האיר את דרך העם, והוא הניע תהליך מדהים שהביא להקמת מדינת יהודים".
אריאל פלדשטיין:
אנחנו מדברים על הגשמת חזונו של הרצל, אך אנחנו שוכחים להגשים את רצונו משנת 1903.
אריאל פלדשטיין:
בצוואתו הוא כתב כי הוא מבקש שיעלו לארץ את עצמותיהם של כל בני משפחתו.
אריאל פלדשטיין:
לצערנו, כל בני משפחתו הלכו לעולמם לפני הקמת המדינה.
אריאל פלדשטיין:
הממשלה החליטה בשנת 1949 להעלות את עצמות הוריו ואחותו, והותירו את ילדיו בבית הקברות היהודי בבורדו שבצרפת.
אילן שלגי:
אבל מדינת ישראל הקימה שם מצבה.
אריאל פלדשטיין:
לא מצבה, אלא שלט מאוד פשוט משיש מאוד זול.
אריאל פלדשטיין:
אני מבקש מיו"ר הוועדה לקחת את תשומת לבם, וכאשר אנו מדברים על הגשמת חזונו של הרצל גם להגשים את בקשתו האישית ולנסות ולהביא את עצמות ילדיו לארץ.
אריאל פלדשטיין:
בבית הקברות בהר הרצל ממתינות חלקות קבר ריקות לילדיו של הרצל.
אברהם פורז:
האם מישהו מבין ילדיו לא התנצר?
אריאל פלדשטיין:
לא.
אריאל פלדשטיין:
הבן של הרצל החליף את דתו 5 פעמים, אך לבסוף הוא הפך ליהודי רפורמי.
אריאל פלדשטיין:
עד כמה שאני יודע, רפורמים זה זרם ביהדות.
אריאל פלדשטיין:
גם מי שהתנצר, הוא יהודי על פי ההלכה.
אריאל פלדשטיין:
אמו וסבתו היו יהודיות, ולכן הוא יכול לעלות לארץ לפי חוק השבות.
רות רגב:
חובתנו להודות ליוזם החוק, חה"כ שלגי, על היוזמה המבורכת.
רות רגב:
אין ספק שהחוק הוא נכון, מעשי ומקשר את בני הדור הצעיר עם אבות האומה.
רות רגב:
בתקופה שאני מלווה את החוק, חה"כ יזם את החוק, חה"כ מלי פולישוק הובילה אותו, ועכשיו מי שצריך ליישם אותו ולהפוך אותו לרציני ומעשי הוא חה"כ פורז.
רות רגב:
אני רוצה לומר מילה לגבי התפוצות.
רות רגב:
אני חושבת, שצריך לתת משקל מיוחד לנושא הזה בחינוך בתפוצות.
רות רגב:
מאוד חשוב האופן שבו חברי הכנסת יכבדו את האירוע.
רות רגב:
כל מסתכלים בני הנוער והמחנכים עלינו.
רות רגב:
אם תהיה היום במליאה התגייסות ורצינות, נוכל להיתפס כשליחים לרעיון.
רות רגב:
אם ביום הזה לא תהיה רצינות והדרת כבוד לנושא מצד היושבים בבית הזה, אנחנו לא נוכל לתקן אחר כך את המסרים הללו.
אילן שלגי:
אני מבקש שתוציאי הודעה כזו לכל אותם חברי כנסת שאינם נמצאים פה עכשיו.
אילן שלגי:
אלה ששומעים אותך פה, הם יהיו שם.
יהודית זמיר:
לאחר ששמעתי את האינפורמציה לגבי מערכת החינוך והידע של הסטודנטים בנושא, חשבתי לתאר את העשייה שלנו, שאני מקווה שהיא תיצור שינוי מהותי.
יהודית זמיר:
אנחנו הוצאנו הנחיה לבתי הספר לחבר את יום הרצל למועדי אייר.
יהודית זמיר:
כמו שלצד הר הרצל ישנו את בית הקברות הצבאי ומשמאלו יד ושם, אותה תפיסה צריכה להיות באשר לציון הימים האלה, החל מיום השואה, דרך יום הזיכרון לחללי צה"ל, יום העצמאות ויום הרצל.
יהודית זמיר:
חשבנו שנכון ללמוד אותם כחטיבה אחת ולא כימים בודדים.
יהודית זמיר:
כך הלימוד יהיה עמוק ומשמעותי יותר.
אילן שלגי:
החוק מדבר על כך שב-י' באייר ילמדו בבתי הספר את מורשתו וחזונו של הרצל.
אילן שלגי:
האם את זה אתם מקיימים?
יהודית זמיר:
אני חושבת שצריכה להיות איזו תפיסה, כיוון שיש ימים רבים בלוח השנה שבתי הספר צריכים לציין אותם.
יהודית זמיר:
ככל שאנחנו עושים חיבורים עמוקים, ההוראה היא הרבה יותר משמעותית.
יהודית זמיר:
הוצאנו בחוזר מנכ"ל מידע, כולל קטעים מהחלטת הממשלה, על מנת ליידע את המערכת על היום הזה.
אילן שלגי:
זה חוק ולא החלטת ממשלה.
יהודית זמיר:
אנחנו המלצנו על חוברות למידה לבתי ספר שונים, כדי שהתלמידים ירחיבו את הידע שלהם לקראת ההוראה.
יהודית זמיר:
בנוסף, כבר בשנה שעברה הוצא ספרון קטן של ציטטות מאוד חשובות מדבריו, וביקשנו להתייחס לכך.
יהודית זמיר:
היו חומרים מאגפים שונים של המשרד, מינהל חברה ונוער, האגף לחינוך תורני וכו'.
יהודית זמיר:
הפצנו הרבה מאוד ידע בנושא בהשתלמויות המורים שלנו.
יהודית זמיר:
הרצל הוא אחד הנושאים שנלמדים בחטיבות הביניים, כך שאני מאוד מקווה שתלמידי ז'-ט' של היום יוכלו להשיב יותר טוב על השאלה מי היה הרצל, כאשר הם יגיעו לאוניברסיטה.
אברהם פורז:
באיזו מסגרת זה נלמד?
רות רגב:
זה אחד מן המושגים הנלמדים במסגרת מורשת, ציונות ודמוקרטיה.
אברהם פורז:
באיזה מסגרת זה נלמד?
רות רגב:
במסגרת שיעורי מורשת.
רות רגב:
שרת החינוך הקצתה שעה שנתית לחטיבות הביניים על מנת ללמוד מורשת.
רות רגב:
אני אשמח להעביר לך חומר לגבי מה נעשה במסגרת הזו.
רות רגב:
אחד המושגים שנלמדים במסגרת הזו, הוא הרצל.
ישי העצני:
אני רוצה לברך את חברי הבית הזה ואת חבר הכנסת שלגי על החוק הזה.
ישי העצני:
יש כאן כמה אנשים מגופים שונים שנרתמו בצורה בתי מאורגנת על מנת להרים את הנושא הזה.
ישי העצני:
אני מוכרח להודות שכיוון שלא מונתה ועדה ציבורית, אני חששתי שיום הרצל הראשון יהפוך לבדיחה.
ישי העצני:
אם אתה מחוקק חוק ולא קורה שום דבר מעבר לזה, זה הכי גרוע שיכול להיות.
ישי העצני:
בסופו של דבר, יום הרצל היה טוב, הוא זכה לחשיפה ציבורית.
ישי העצני:
אני שומע כל הזמן שאנשים מדברים על יום הרצל הזה, אבל זה עדיין לא מספיק.
ישי העצני:
היום אנו נתקלים בתופעה שהמערכת החיסונית שלנו לא בנויה להתמודד איתה.
ישי העצני:
אנחנו נולדנו פה ואנחנו לא מכירים את המערכת הזו.
ישי העצני:
לכן, חשוב מאוד ללמוד את רעיונותיו של הרצל בנושא הזה, ולהבין מה הוא חשב שמאיים כל כך על העם היהודי.
ישי העצני:
זה מאוד רלוונטי לנו.
ישי העצני:
חוק הרצל צריך לכלול שני מאפיינים, מה מתוך כל רעיונותיו של הרצל רלוונטי לעתיד לבוא, וערכים של מתן כבוד לאב המייסד של המדינה שלנו והכרת התודה.
חיה פלג:
אני רוצה לברך את יו"ר ועדת החינוך על כך שביום הראשון בתפקידך אתה מתחיל עם איש חזון.
חיה פלג:
מינהל חברה ונוער אחראי על החינוך הבלתי פורמלי החוץ בית ספריות ובבתי הספר.
חיה פלג:
אנחנו הוצאנו תוכנית מינימום של סדר היום, גיליון שאנחנו מוציאים מדי פעם, כדי לאפשר למורה שלא יכול לעסוק בנושא באופן רחב, ללמד את המינימום, לעסוק בחזון ולראות איך הוא מתחבר אל בני הנוער, בשעות המחנך ובפעילות החוץ בית ספרית.
חיה פלג:
אני מאמינה, שבמשך השנים זה יחדור הרבה יותר.
חיה פלג:
באתר המינהל יש לנו מבחר גדול של פעילויות והכוונות לאתרים שונים שעוסקים בנושא.
חיה פלג:
שמענו כי כבר בשנה הראשונה נעשו דברים, ואני מקווה להרבה יותר בהמשך.
סוניה מיכאלי:
אני עלולה לקלקל את האווירה החגיגית כאן.
סוניה מיכאלי:
מדברים על יום הרצל ועל החוק.
סוניה מיכאלי:
אנחנו נמצאים בחדר של ועדת קליטה ועלייה, והפעם היחידה ששמעתי היום את המילה "עלייה", זה כשדובר על עליית העצמות.
אילן שלגי:
אמרתי ששמרתי את הדברים החשובים לדיון במליאה.
סוניה מיכאלי:
לי חסרים דברים שמקשרים את השם של הרצל לקליטת עלייה.
סוניה מיכאלי:
אני לא מצאתי באף שורה את המילה קליטה או עלייה.
סוניה מיכאלי:
האם מדינת ישראל היתה מתקיימת רק על תיאוריה?
סוניה מיכאלי:
או שאנחנו יותר מדי זמן בארץ, או שאנחנו יותר מדי מתעסקים בהיסטוריה וחושבים שבלי היסטוריה אין עתיד.
סוניה מיכאלי:
אין עתיד גם בלי הווה.
אברהם פורז:
אבל מה את רוצה מהרצל?
אברהם פורז:
אנחנו מדברים על יום הרצל ולא על קליטת העלייה.
סוניה מיכאלי:
אנחנו מדברים גם על תוכניות לימוד.
סוניה מיכאלי:
במשרד החינוך מתנערים מנושא קליטת העלייה.
סוניה מיכאלי:
גם בתוכניות לימוד הנוגעות לחוק הרצל יש מקום לחשוב על זה.
סוניה מיכאלי:
אנחנו סך הכל מדברים על שעה בשבוע המוקדשת לנושאי מורשת.
סוניה מיכאלי:
יש מקום לדבר על קליטת עלייה גם בהקשר הזה.
מיכה ינון:
אני רוצה להזמין אותה למשרד החינוך על מנת שתראה את התוכניות.
סוניה מיכאלי:
תוכניות זה לא מספיק.
סוניה מיכאלי:
מה שחשוב הוא שהילדים ילמדו את זה.
סוניה מיכאלי:
משרדי הממשלה יכולים ליצור קשר גם ללא התיווך שלנו.
ליפשה בן ש"ך:
אני רציתי להוסיף פרט הקשור גם בחינוך בארץ וגם בחינוך בתפוצות, וזו תערוכה של הרצל שהמחלקה שלנו הפיקה.
ליפשה בן ש"ך:
זו תערוכה של 28 כרזות, תערוכה מחנכת, מלמדת ובעיקר מאתגרת.
ליפשה בן ש"ך:
התערוכה הזו הופקה ב-8 שפות.
ליפשה בן ש"ך:
אנחנו מדברים על אותה תערוכה שהוצגה ב-50 מקומות בעולם.
ליפשה בן ש"ך:
זו תערוכה ניידת שקלה להרכבה.
ליפשה בן ש"ך:
החומרים הנלווים לתערוכה כוללים מדריך למבקר, מדריך מורחב עם העמקת ידע למורה וחוברת למחנך שכוללת הפעלות חינוכיות.
ליפשה בן ש"ך:
התערוכה הופקה גם בעברית, ואנחנו מנסים להפעיל אותה ברחבי הארץ.
ליפשה בן ש"ך:
אנחנו מתייחסים אל התערוכה כאל מיני מוזיאון, כאשר יש אפשרות דרך ביקור 5 שערי התערוכה להעלות את הנושאים שהעסיקו את הרצל וממשיכים להעסיק אותנו היום, כולל הנושא של עלייה וקליטה, אנטישמיות ופלורליזם בחברה הישראלית.
ליפשה בן ש"ך:
השער האחרון של התערוכה נקרא "מבחן המציאות", והוא מעלה את החברה הישראלית ומדינת ישראל על הנושאים שעדיין טעונים עבודה.
ליפשה בן ש"ך:
התערוכה מדברת בעיקר על התלמיד שמבקר בה ועם השאלות שמתעוררות בו, איך הוא מתמודד עם אותם נושאים שהרצל התמודד איתם, ומה הם הפתרונות היותר מודרניים.
ניסן עמדור:
אני רציתי לציין, כי משרד החוץ מאוד מעורב בכל הנוגע לפעילות בתפוצות.
ניסן עמדור:
היינו מאוד מעורבים בניוד התערוכה.
ניסן עמדור:
זה משך קהל גם מהקהילות היהודיות וגם מקהלים לא יהודיים.
ניסן עמדור:
גם בנושא פרס הרצל היינו מאוד מעורבים.
ניסן עמדור:
אנחנו בכלל תומכים בכל הרעיון הזה של העברת המסרים האלה הלאה.
ניסן עמדור:
אנחנו יכולים להיות כלי שיעביר את המסרים האלה לקהילות.
ניסן עמדור:
אנחנו מעודדים אותם ומפעילים אותם, ואני חושב שאפשר לראות תועלת יפה מהפעילות הזו בשטח.
מוניקה זלינגר:
אנחנו במרכז הרצל מדריכים קבוצות של נוער ושל מבוגרים, כדי להעביר את המסר של הרצל.
אברהם פורז:
הכניסה היא בתשלום או בחינם?
מוניקה זלינגר:
הכניסה היא בתשלום, אך כרגע אנחנו בהרצה.
מוניקה זלינגר:
מדובר ב-20 שקלים למבוגר ו-15 שקלים לילד.
מוניקה זלינגר:
זה מחיר שווה לכל נפש.
מוניקה זלינגר:
אם אנחנו נצליח לקבל תקצוב בעקבות אותו חוק, אז נוריד את המחיר.
אברהם פורז:
מהי התחזית שלכם לגבי הכנסות מדמי כניסה לשנה?
מוניקה זלינגר:
אין לי את הנתונים המדויקים כאן, אבל אנחנו מדברים על 100,00 מבקרים בשנה.
מוניקה זלינגר:
המיצג שלנו רץ היום בעברית ובאנגלית, ותוך חצי שנה הוא יעבוד ברוסית, ספרדית, צרפתית וגרמנית, כך שהקשר הזה עם התפוצות ועם נוער מחו"ל יישמר.
מוטי פרידמן:
לנו יש אתר אינטרנט שעוסק בהרצל באופן מסיבי ביותר, וזה מופיע ביותר משפה אחת, כולל הפעלות וויזואליה.
מוטי פרידמן:
עשינו קונגרס ציוני וירטואלי בשיתוף פעולה עם כל הגופים, והוא פתוח לקהל.
דני גולן:
אנחנו מקימים פסל במקווה ישראל, שיציין את הפגישה של הרצל עם הקיסר הגרמני.
דני גולן:
מי שיעצב את הפסל, יהיה קדישמן והמתכנן יהיה סעדיה מנדל.
אברהם פורז:
זה נכון שהקיסר היה על סוס והרצל היה למטה?
דני גולן:
זה היה בקצה של שער ירושלים.
דני גולן:
אנחנו מקיימים סיורים בעקבות מסעו של הרצל בארץ ישראל, מה שהוא ראה לעומת מה שהוא חזה.
איוב קרא:
פעם אחת רציתי לשים על שולחן הוועדה דברים הקשורים לציונות, אשר קשורים לאדמה של סבא שלי בסוף המאה ה-19.
איוב קרא:
סר אוליפן רצה להקים בית בדלית אל כרמל, וסבא שלי נתן לו קרקע.
איוב קרא:
מזכירו של סר אוליפן היה נפתלי הרץ אמבר, שחיבר את "התקווה".
איוב קרא:
סבי מונה על ידי אנשיו של הרצל להיות ממונה על נכסי היהודים, ושילם על זה מחיר יקר.
איוב קרא:
אח של אבא שלי הבכור נורה במרכז עכו.
איוב קרא:
חשוב לי שידעו על זה.
איוב קרא:
הרבה אנשים לא יודעים איפה נכתבה התקווה והאם היה קשר לאזור הזה עם אנשים שהם לא יהודים, ששיתפו פעולה עם אנשיו של הרצל.
איוב קרא:
אני מקווה שבכנסת הבאה נראה יותר הרצלים.
שלמה בן-חיים:
לנו אין יום הרצל, לנו יש שנת הרצל.
שלמה בן-חיים:
אנחנו מקיימים כל השנה סיורים בעקבות הרצל במקומות שהוא ביקר בהם ובמקומות שהוא דיבר עליהם או כתב עליהם ב"אלטנוילנד".
שלמה בן-חיים:
יש לנו מוזיאון של בית הרצל בחולדה שנקרא על שמו, המתאר את תחילת רכישת הקרקעות בארץ, בתחילת הייעור.
שלמה בן-חיים:
בלעדי שני הדברים הללו לא היתה לנו מדינה היום.
שלמה בן-חיים:
אני מאוד ממליץ לנוכחים לבקר במוזיאון הזה.
מיכה ינון:
מינהל התרבות של משרד החינוך היה שותף להתחדשות המוזיאון ותמך בזה בכמה מאות מיליוני שקלים בשנתיים-שלוש האחרונות ביחד עם קרן ירושלים והסוכנות היהודית.
מיכה ינון:
לכן היום, אחרי ההשקעה הגדולה של כל הגופים האלה, צריך לדאוג לשיווק של המקום הזה.
מיכה ינון:
לכן, יכול להיות שבשנה הקרובה יהיה כדאי לוותר על דמי הכניסה.
אברהם פורז:
יש כמה אתרים לאומיים שאומה צריכה לאפשר כניסה חופשית אליהם.
מיכה ינון:
אני מציע שנבדוק את זה יחד, על מנת שכל קבוצה שבאה לירושלים תבקר במקום.
מיכה ינון:
נראה לי משונה שזה סגור ביום שישי, שזה יום הפנאי המרכזי של אנשים.
אברהם פורז:
זה צריך להיות פתוח ביום שישי.
מוניקה זלינגר:
אם יהיה מימון, אנחנו נפתח גם יום שישי.
אברהם פורז:
אז תסגרו ביום אחר.
אברהם פורז:
רוב המדינות בעולם סוגרות את המוזיאונים בימי שני.
יהודית גידלי:
בישראל כל המוזיאונים סגורים ביום ראשון.
מרסל אסולין:
חשוב לי לציין, כי צה"ל לקח את החוק הזה ותרגם אותו באופן מאוד אופרטיבי בפעילויות בתוך הצבא.
מרסל אסולין:
אני אספר לכם על מספר פעילויות שאנחנו עורכים בשיתוף הסוכנות היהודית ומרכז הרצל.
מרסל אסולין:
חשוב לציין, כי לפני פתיחת המוזיאון באופן רשמי, מאמצע אפריל, צה"ל שולח במסגרת סדרות חינוך חיילים למוזיאון הזה.
מרסל אסולין:
עד ה-19 לחודש זה היה ללא תשלום, אבל מרגע זה ואילך אנחנו נצטרך להסדיר את ענייני התשלום.
מרסל אסולין:
אנחנו נשמח מאוד אם זה יהיה ללא תשלום.
מרסל אסולין:
זה יקל מאוד על צה"ל.
מרסל אסולין:
חשוב מאוד לחשוף את חיילי צה"ל לנושא הזה.
מרסל אסולין:
אלפי חיילים עוברים פה במסגרת חינוך שאנחנו מקיימים בירושלים, ואנחנו נשמח מאוד אם זה יהיה ללא מימון.
אילן שלגי:
אני חושב שיש לכם תפקיד מאוד חשוב במיוחד בשנים הקרובות, משום שמה שמערכת החינוך אולי לא מספיק עשתה עד לחוק הרצל, אתם צריכים לעשות.
אילן שלגי:
התלמידים הבוגרים מגיעים אליכם וחשוב לעשות להם השלמה.
אילן שלגי:
אצלכם אני יודע שזה יעבוד.
אברהם פורז:
אני רוצה לסכם את הישיבה.
אברהם פורז:
הוועדות פונות לממשלה להקים בהקדם את המועצה הציבורית ליישום חוק הרצל, בהתאם לחוק.
אברהם פורז:
אנחנו פונים לממשלה להגשים את בקשתו של הרצל, ולהביא לקבורה את עצמותיהם של שני ילדיו, פאולינה והנס, הקבורים בבית העלמין בבורדו.
קולט אביטל:
אנחנו נפגשים בפעם השלישית באותו הנושא.
קולט אביטל:
הנושא של ילדים חסרי מעמד.
קולט אביטל:
להזכיר לכולכם, אלה שזוכרים ואלה שלא היו פה, שבשבוע שעבר הפסקנו את הישיבה מכיוון שלא קיבלנו את המידע הרלבנטי ממשרד הפנים.
קולט אביטל:
אנחנו ראינו בחומרה רבה את העובדה שלא קיבלנו לא נתונים ושהיה ניסיון עוד פעם להסביר לנו או לתת לנו פרשנות בלתי מתאימה.
קולט אביטל:
אז אני רוצה לפתוח מחדש את הישיבה היום, בתקווה שהיום יש בפי משרד הפנים איזה שהן בשורות.
קולט אביטל:
לעומת זאת, גם לנו יש איזה שהן בשורות בעניין הזה, לפחות בצד המשפטי.
קולט אביטל:
אז גבירתי, גברת יוספוב, יש לך נתונים בשבילנו?
מיכל יוספוב:
לפני שאני אתן את הנתונים אני רוצה לתת הקדמה קצרה בנושא של קליטת החומר במערכות.
מיכל יוספוב:
אנחנו כמנהל האוכלוסין מקבלים דיווחים ממשטרת הגבולות לגבי הכניסות והיציאות של כל זר שנכנס לארץ.
מיכל יוספוב:
הפרטים שאנחנו מקבלים ממשטרת הגבולות הם פרטים מאוד מאוד מינימליים.
מיכל יוספוב:
מאחר ואני אפרט, זה מספר דרכון, אזרחות, שם משפחה, שם פרטי, תאריך לידה, תאריך כניסה לארץ ומאיזה מעבר גבול עבר.
מיכל יוספוב:
אין בדיקה בגבול לגבי יהדות.
מיכל יוספוב:
ולכן גם אנחנו בנתונים שלנו אני לא יודעת - - -
יגאל יאסינוב:
מה זה קשור ליהדות?
מיכל יוספוב:
רגע.
מיכל יוספוב:
כי אנחנו מדברים פה על חוק השבות.
קולט אביטל:
אני יודעת שאנשים שהם נושאי דרכון זר, שהם אינם יהודים, בדרך כלל מתחקרים אותם הרבה יותר מאשר אנשים שכתוב להם בדרכון שהם יהודים.
קולט אביטל:
זה אני בעצמי רואה כל פעם שאני נכנסת.
קולט אביטל:
אנחנו מדברים פה על תשעים אלף ילדים שנכנסו לארץ באיזו שהיא זכאות, חלקם נכנסו לארץ באיזה שהוא דרכון זר, ואנחנו לא מדברים כרגע, כי לזה מובילים, על ילדים על עובדים זרים.
קולט אביטל:
לא זה הנושא שלנו.
קריאה:
אבל גם אלה לא יהודים גם כן.
קולט אביטל:
לא.
קולט אביטל:
חלקם כן.
קולט אביטל:
חלקם מהתשעים אלף.
יגאל יאסינוב:
הם קרובי משפחה.
יגאל יאסינוב:
הם חלק מהמשפחה.
יגאל יאסינוב:
באיזו שהיא קרבה מסוימת עם העולה, אבל הם לא יהודים.
קולט אביטל:
מה שאתה אומר נכון, אבל חלק מהם גם יהודים.
יצחק קדמן:
כשבא נכד יהודי עם סבא שלו ולא עם ההורים - - -
קולט אביטל:
אני אתן לך שתים או שלוש דוגמאות.
קולט אביטל:
יש שלוש דוגמאות מה שהוא אומר, אחר כך יש ילדים שנשארים בארץ תקועים כששני ההורים נפרדים, והם גם כן יהודים, ויש ילדים שנכנסו פה, כולל מאמריקה בתוכניות של סטודנטים.
יגאל יאסינוב:
אני חוזר בי.
קולט אביטל:
אז יש ילדים יהודים ביניהם.
מיכל יוספוב:
מאחר שבדרכון אין שום אינדיקציה שמדובר ביהודי או לא יהודי, בדרכון לא מצוין דבר כזה, גם בדרכון של - -
מיכאל מלכיאור:
בשום דרכון בעולם לא מצוין.
מיכל יוספוב:
בשום דרכון לא מצוין הדת והלאום, ולא שואלים לגבי יהדות, ואין שום בדיקה לגבי יהדות.
מיכל יוספוב:
מתי למעשה נעשית בדיקה של היהדות?
מיכל יוספוב:
אם ובמידה אותו אחד מגיע לאחת הלשכות של מנהל האוכלוסין והוא בא ומבקש להאריך את השהייה שלו פה בארץ, ואז טוען אני יהודי, שזה אחד מהאינדיקציות שהוא יכול.
מיכל יוספוב:
אבל אנחנו לא מציינים בקובץ לגבי הדת והלאום.
מיכל יוספוב:
דת ולאום מצוין רק לאחר שהוא משנה את המעמד שלו ומקבל מספר זהות .
מיכל יוספוב:
אז אנחנו מציינים את הדת והלאום.
מיכל יוספוב:
מכיוון שאין לנו את הנתון הזה, אני לא יכולה להגיד ולפרוש בפני הוועדה - - -
קולט אביטל:
סליחה, בואי, אני בכל זאת רוצה לנסות להבין.
קולט אביטל:
אנשים שנכנסו לארץ בתוקף חוק השבות, יש לגביהם איזה שהוא רישום.
קולט אביטל:
נכון?
מיכל יוספוב:
אדם שנכנס במסגרת חוק השבות ומגיע למעבר הגבול מקבל ישר מספר זהות.
קולט אביטל:
לא כולם.
קריאה:
הוא לא מקבל תעודת זהות.
קריאה:
הוא מקבל מספר ותעודת עולה.
מיכל יוספוב:
בסדר.
מיכל יוספוב:
הוא מקבל מספר זהות.
מיכל יוספוב:
הוא בכלל לא נמצא באינדיקציה - -
יגאל יאסינוב:
אבל גם כן ילדים אם הם באים, הם באים בליווי של מישהו, ואז הם נרשמים בתעודת עולה של מישהו, או של סבא.
קולט אביטל:
רגע, רגע.
קולט אביטל:
בואי.
קולט אביטל:
לא אנחנו לא מתבלבלים.
קולט אביטל:
אנחנו ממש לא מתבלבלים.
מיכל יוספוב:
כשהוא מגיע כעולה הוא עובר מסלול אחר בכלל.
מיכל יוספוב:
הוא לא עובר מסלול שלנו.
מיכל יוספוב:
הוא עובר מסלול של בדיקה לפני העלייה שלו לארץ, כבר בקונסוליה הוא מקבל את האשרת עולה, וכשהוא מגיע לכאן ונוחת הוא עובר ישר למשרד הקליטה.
קולט אביטל:
אבל יש רישום.
מיכל יוספוב:
אני אומרת לכם, אז אין אינדיקציה - -
יצחק קדמן:
השאלה כמה ילדים בארץ נמצאים ללא מעמד.
יצחק קדמן:
זאת השאלה.
מיכל יוספוב:
אנחנו מטפלים בבעיה הזאת - - -
יצחק קדמן:
נכנס ילד על אשרת תייר.
יצחק קדמן:
אתם יש לכם רישום אם הוא עוזב.
יצחק קדמן:
ואם הוא לא עוזב, הוא נשאר פה.
מיכל יוספוב:
סליחה, תנו לי לסיים.
מיכל יוספוב:
אנחנו מדברים פה בוועדה לגבי כאלה שחוק השבות חל עליהם.
מיכל יוספוב:
באתם וטענתם לי אם אני יכולה לבוא ולהגיד לגבי קטינים שחוק השבות חל עליהם והם נמצאים פה חסרי מעמד.
מיכל יוספוב:
אז אני אומרת לך, שאנחנו לא בודקים את זה בגבול, ואני לא יכולה לדעת את זה בגבול, כי אנחנו לא עושים את זה.
מיכל יוספוב:
אנחנו לא בודקים את זה.
מיכל יוספוב:
אין לי אינדיקציה עם מי הוא הגיע ומי - - -
יגאל יאסינוב:
סליחה, יש לך אינדיקציה.
יגאל יאסינוב:
לפי הרשויות המקומיות.
יגאל יאסינוב:
כי הילדים האלה גרים איפה שהוא.
יגאל יאסינוב:
וההורים גם כן.
יגאל יאסינוב:
ולומדים איפה שהוא.
יגאל יאסינוב:
ומקבלים שירות.
קולט אביטל:
לגבי הלומדים יש פה מצב יוצא דופן שאפשר לציין את משרד החינוך לטובה.
יגאל יאסינוב:
עם מספר זהות פיקטיבי.
יגאל יאסינוב:
או.קיי.
יגאל יאסינוב:
אבל פה זה בדיוק מה שקורה.
יגאל יאסינוב:
שעל פי מספר זהות פיקטיבית מעבירים תקציבים לבתי ספר.
יצחק קדמן:
אתה לא שמעת מה שהיא אמרה?
יצחק קדמן:
משרד הפנים, היא מנהל האוכלוסין.
יצחק קדמן:
זה משרד הפנים .
יגאל יאסינוב:
אני פשוט לא מבין מה קורה.
קולט אביטל:
אני מתנצלת, אני יוצאת לכמה דקות.
קולט אביטל:
חבר הכנסת מלכיאור ינהל את הישיבה.
קולט אביטל:
אני צריכה להצביע על איזה חוק.
מיכאל מלכיאור:
בוא קודם נשמע עד הסוף.
יגאל יאסינוב:
האם אפשר שאנחנו נשמע קודם את הגדרת השאלה שאליה הגברת מנסה לענות.
יגאל יאסינוב:
כי אולי אנחנו מדברים על משהו פיקטיבי, כמו מספרי תעודת זהות במשרד החינוך.
יגאל יאסינוב:
כי אנחנו שאלנו שאלה מסוימת, והיא עונה על משהו אחר.
יגאל יאסינוב:
אז אולי היא לא יודעת - -
מיכאל מלכיאור:
חבר הכנסת יאסינוב, אני חושב שהגברת מיכל בואו נשמע אותך עד הסוף.
יגאל יאסינוב:
אבל קודם שהיא תגיד שאלה.
יגאל יאסינוב:
למה היא עונה.
מיכאל מלכיאור:
אתה צודק.
מיכאל מלכיאור:
יחד עם זה, ניתן לה לענות על השאלות שהיא חושבת שהיא עונה עליה.
מיכאל מלכיאור:
ואם אנחנו רוצים אחר כך לשאול, אז האפשרות בידנו.
מיכאל מלכיאור:
בוא נשמע קודם.
מיכל יוספוב:
הטענה שלי, כמו שאמרתי, אנחנו לא בודקים יהדות בגבול.
מיכל יוספוב:
נקודה שניה, לגבי הנתונים.
מיכל יוספוב:
מאחר ואנחנו מקבלים את הנתונים ממשטרת הגבולות לגבי היציאות והכניסות, יש חוסר במידע שנשלח אלינו.
מיכל יוספוב:
ולכן יכולים להיות מקרים שעל פניו אני אתן לך פה נתון שהקטינים האלה כביכול נמצאים פה בארץ, והם לא נמצאים פה בארץ, כי אנחנו לא קיבלנו את המידע ממשטרת הגבולות.
מיכל יוספוב:
כי זה נקודה שנייה.
מיכאל מלכיאור:
הדרכון הוא לא מה?
מיכל יוספוב:
הוא לא חד חד ערכי.
מיכל יוספוב:
בן אדם יכול להחליף דרכון.
מיכל יוספוב:
יכול להיכנס עם דרכון אמריקאי ולצאת עם דרכון ישראלי.
מיכל יוספוב:
הוא יכול להיכנס עם - - -
מיכאל מלכיאור:
בסדר.
מיכאל מלכיאור:
אבל אם הוא קיבל בינתיים דרכון ישראלי, אני מניח שרשום אצלכם שהוא נהיה אזרח ישראלי בינתיים.
מיכל יוספוב:
לא.
מיכל יוספוב:
הוא יכול להיכנס כאמריקאי, והוא עדיין ישראלי.
מיכל יוספוב:
וכשהוא ייצא מהארץ יבדקו ויראו יצוץ להם שהוא ישראלי, וידרשו ממנו את הדרכון הישראלי שלו.
מיכל יוספוב:
ואז הוא ייצא עם הדרכון הישראלי.
מיכל יוספוב:
ואין לנו סגירה של מעגל.
מיכל יוספוב:
יכול להיכנס עם כל דרכון ולצאת.
מיכל יוספוב:
אז בשביל זה הנתונים - -
יגאל יאסינוב:
זה לא מדויק.
יגאל יאסינוב:
זה ממש לא מדויק.
מיכאל מלכיאור:
אבל מה שקורה בתשעים ותשע אחוז מהמקרים, שאדם שנכנס עם דרכון מסוים הוא גם ייצא עם אותו דרכון.