GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חררדו טולצ'ינסקי:
בחודש מאי יש יריד בארגנטינה, להמשיך עם התוכנית.
חררדו טולצ'ינסקי:
איך הנציגים של הסוכנות יוכלו להגיע ולהבטיח דברים, כשיגידו לנו שאפילו לא קיימנו את ההבטחות שלנו.
חררדו טולצ'ינסקי:
זה מעבר לאספקט הכלכלי, זה עניין של אמינות.
קולט אביטל:
כיוון שאתה ודאי לא הרבה שנים בארץ, אני רוצה לספר שלפני הרבה מאוד שנים אפרים קישון כתב מאמר שנקרא "מדינת הפרטץ'".
קולט אביטל:
במאמר הזה הוא הסביר איך היום זה לא היום, ומחר זה לא מחר, ומה שמבטיחים לא מקיימים.
קולט אביטל:
זה היה השם שהיה לנו, עמלנו קשה מאוד כדי לתקן את השם הזה.
שמוליק דובב:
אני חושב שלגבי עולי אתיופיה, אנשים לא מודעים להיקף הפגיעה ולעובדה שהפגיעה היא כל כך מרוכזת.
שמוליק דובב:
בעבר, הרבה מאוד מקומונים פרנסו את עצמם מכתבות ארוכות מכמה נורא ואיום לעולי אתיופיה במלונות.
שמוליק דובב:
עכשיו, הממשלה יוזמת גל חדש של מלונאות כזאת.
שמוליק דובב:
משפחות שקבלו עד עכשיו 300,000 שקל, ועכשיו יקבלו במקום זה הלוואות, יגיעו למצב של ריבית נשך, לא ייתנו להם הלוואות כיוון שאין להם נכסים להציג מולן.
שמוליק דובב:
הם יגיעו לידי מלווים אכזריים שייטלו מהם את המכנסיים, בסופו של דבר.
שמוליק דובב:
יש מושג שנקרא אינטרס הסתמכות במשפט, יש דבר שנקרא התחייבות שלטונית.
שמוליק דובב:
המדינה מצפצפת על התחייבות שלטונית, ובדרך של פגיעה בעיקרון ההסתמכות, היא פשוט משאירה אנשים שתכננו איך לבנות את ביתם חסרי בית.
שמוליק דובב:
יש אפשרות, לדעתי, לפנות בנושא הזה לבג"ץ, יש כאן case, צריך לברר את זה עם משפטנים לעומק.
שמוליק דובב:
אני לא חושב שיש איזושהי סיבה לזנוח את העניין הזה.
שמוליק דובב:
יתר על כן, המשכנתאות כבר תקופה ארוכה לא מעודכנות, והמשמעות של זה בשוק הנוכחי הוא מאוד קשה.
שמוליק דובב:
עכשיו מוסיפים חטא על פשע.
שמוליק דובב:
מחירי הדירות ירדו, אבל הדולר לא ירד.
שמוליק דובב:
מה התוצאה של הסיפור הזה לגבי עולי אתיופיה?
שמוליק דובב:
דוחסים את התושבים האלה לשכונות, כמו שכונת הרכבת בלוד, ועכשיו הם יידחסו לשכונות הרבה יותר גרועות, הרבה פחות שמשרתות אתם מבחינת חינוך, מבחינת שירותים היקפיים ברווחה ותחומים אחרים.
שמוליק דובב:
אף אחד לא יפצה את היישובים שאמורים לתת לאנשים האלה שירותי רווחה, חינוך וכו' על התוספת של האוכלוסייה הזאת, והאוכלוסייה במצב כל כך קשה.
שמוליק דובב:
אנחנו יוצרים כאן אזורים של מצוקה אקוטית.
שמוליק דובב:
מי שחושב שייקח הרבה מאוד זמן עד שהדבר הזה יגרום להתפרצות, לדעתי, לא קורא את התמונה.
שמוליק דובב:
מייצרים ריכוזים של דלות ומצוקה ברמה שהמדינה תצטער עליהן.
שפרה לויצקי:
אין מה להוסיף על עולי אתיופיה, אני חושבת שהכל נאמר, אולי רק לנסות להגדיר לעצמנו מה המינימום שאנחנו עומדים עליו בתביעה שלנו.
שפרה לויצקי:
לדעתי, אנחנו צריכים לדרוש תקופת מעבר ליישום ההחלטות.
קולט אביטל:
ברגע שאתם מדברים על תקופת מעבר זה להשלים עם הגזרות.
קולט אביטל:
לדעתי, גם תקופת מעבר, זה אומר שאנחנו מוכנים מראש להגיד שתהיה תקופת מעבר להסתגלות, אבל מי שיבוא מעתה והלאה לארץ, אנחנו משנים את המדיניות ולא יהיו יותר זכויות.
קולט אביטל:
אם הממשלה הייתה אומרת בצורה הגונה שאנחנו נכנסים עכשיו לתוכנית כלכלית חדשה לשנתיים, וזה יפגע בזכויות העולים לשנתיים, ואי לכך זה אומר שאנחנו צריכים לקחת סיכון ולהגיד שבשנתיים הקרובות שלא תהיה עליה, אז יכול להיות שהאמירה הייתה יותר ישרה, ויותר הגונה.
קולט אביטל:
אבל ברגע שאת אומרת "תקופת מעבר", זה אומר שאת מוכנה for ever לוותר על זכויות העולים, ולכן אנחנו לא יכולים ללכת על דבר כזה.
קולט אביטל:
זה שינוי מדיניות ושינוי תפיסה בסיסי.
נחליאל דיסון:
במיוחד אפשר להגיד שהשר של חצי האוצר, השר שטרית, אומר שהזכויות האלה לא יפגעו בעליה, וכל זה לא רלוונטי מבחינת העולים והעליה.
נחליאל דיסון:
מסתבר שכנראה הגישה שלך נכונה, שצריך לתקוף חזיתית, כי הוא לא מבין בכלל את העניין.
קולט אביטל:
השר שטרית חושב שאנחנו אמריקה.
קולט אביטל:
אם רוצים נורא לבוא לאמריקה לא מקבלים שום זכויות, להפך.
קולט אביטל:
הוא אומר, שאנחנו נהיה כמו מגנט, אנחנו מדינה חזקה, יש לנו חינוך נפלא, נמשוך אנשים על ידי זה שיש הרבה חינוך פה, ובעיקר הסטודנטים לא צריכים לשלם פה שום דבר.
קולט אביטל:
בסוריה, למנשל, החינוך חינם אבל אצלנו צריך לשלם שכר לימוד, וגם את המסקנות של ועדת וינוגרד החליטו לבטל.
יגאל יאסינוב:
לא ביטלו, הקפיאו.
קולט אביטל:
יש דברים מינימליים שניתן לעשות.
קולט אביטל:
זה לצאת בקריאה בכתב לראש הממשלה, לשר האוצר, לשר השיכון בנושאים האלה.
קולט אביטל:
מעבר לזה, כיוון שאנחנו עומדים בפני הצבעות, אני מציעה שנקבל פה החלטה שבכל מה שנוגע להצבעות, בסעיפים האלה שנוגעים לעולים, חברי הוועדה הזאת – אני מצטערת שלא נמצאים כאן יותר, אולי זה לא דמוקרטי מה שאני עושה, אבל בכל הוועדות מתקבלות החלטות גם אם נמצא רק היו"ר – ביום ראשון בתחילת הדיון על התקציב, אלה הנקודות שאותן נעלה בדיון .
קולט אביטל:
בי"ת, יהיו לנו כלים, יש אפשרות להביע הסתייגויות, יש אפשרות גם להצביע נגד סעיפים מסוימים בתקציב.
קולט אביטל:
אני מצטערת שאני מביכה את אלה שבקואליציה, אבל אני חושבת שבעניין הזה אין לנו ברירה.
קולט אביטל:
זה הכלי היחיד שעומד לרשותנו כדי להכשיל את הגזרות האלה, ואני מציעה שנצביע נגד.
אריה אזולאי:
ביחס להערה של חה"כ יאסינוב על הוראות משרד השיכון, עד שיבוא דיון הם כבר מבצעים, וגם יש שביתות, לכן אולי צריך בכל זאת סעיף שפונה לשר השיכון שיקפיא את ההוראות שלו עד גמר הדיון.
יגאל יאסינוב:
אני מציע לשנות את ההחלטה להחלטה כזאת: שוועדת העליה והקליטה קוראת לראש הממשלה, לשרי האוצר,לשר השיכון ולשרת הקליטה לבדוק מחדש את הנכונות שלהם לקיצוצים האלה.
קולט אביטל:
זה מאוד מנומס, מתי הם יישבו לבדוק?
יגאל יאסינוב:
בסדר, לבטל את הגזרות ולחשוב על עתיד העליה.
יגאל יאסינוב:
אני מבקש להוציא מההחלטה את עניין ההצבעות של חברי הכנסת, בגלל שיש קואליציה ואופוזיציה.
יגאל יאסינוב:
אני יודע שאני הולך לעשות קצת בלגן בנושא הזה.
יגאל יאסינוב:
כידוע לכם, בנושא של הסטודנטים אמרתי שאני מצביע נגד.
יגאל יאסינוב:
אני מבטיח לעשות את המקסימום, אבל אני לא מוכן להצביע בעד ההצעה, אם בהחלטת ועדת הקליטה תהיה מחויבות שלי להצביע נגד.
יגאל יאסינוב:
זה בניגוד למשמעת סיעתית.
יגאל יאסינוב:
אני לא יכול להצביע על זה אם לא התייעצתי עם הסיעה.
יגאל יאסינוב:
אני יודע שהסיעה ברובה תתמוך בי, אבל אני לא יכול להצביע על זה מיד.
יגאל יאסינוב:
זה החלק שאני מבקש להוציא, ולהוסיף פניה.
מרינה סולודקין:
בתקציב 97', התקציב הראשון שלי, הצבעתי נגד ביטול חצי נקודת זיכוי לנשים העובדות.
מרינה סולודקין:
דבר שני, אם זה מפריע - -
קולט אביטל:
שתינו נצביע בעד, וחה"כ יאסינוב יכול להימנע.
קולט אביטל:
עדיין מתקבלת ההחלטה, ועכשיו יש לך כלי יותר חזק כלפי הסיעה שלך.
קולט אביטל:
אתה גם בסדר מבחינה פרוצדורלית, וגם בסדר אתנו.
קולט אביטל:
אנחנו פותחים את מושב הקיץ בעניין קצת לא שגרתי, שהוועדה הזאת לא טיפלה בו בעבר.
קולט אביטל:
הגענו לעניין הזה גם משום שהוא התפרסם לפני כמה שבועות בתקשורת; בעיתון "ידיעות אחרונות" הייתה כתבה מעניינת, אם כי לא ממצה, על דרי רחוב בתל-אביב; שהסתבר שחלקם הגדול – אם לא רובם – עולים, וחלקם אפילו עולים חדשים.
קולט אביטל:
כיוון שחלק מדרי הרחוב האלה הם נרקומנים ואלכוהוליסטים עולים חדשים, כיוון שחלקם מאובחנים על ידי השלטונות כמכורים כרוניים לסמים או לאלכוהול בצורה זו או אחרת, כיוון שהם נופלים למעמסה על העיריות, על השלטונות ועל האוכלוסייה עצמה – חשבנו שיהיה נכון לבדוק כמה דברים: מהם הנתונים האמתיים?
קולט אביטל:
האם כשהמוסדות המוסמכים נותנים אשרות כניסה או עלייה לישראל יודעים מראש שהאנשים מסוממים?
קולט אביטל:
האם החוק מצווה עלינו להעלות אותם בכל מקרה?
קולט אביטל:
האם אנחנו צריכים לחשוב פעמיים במקרים כאלה, בשאלה מהו הטיפול הנכון שצריך לתת לאדם?
קולט אביטל:
אני מבינה שלא מזמן טלפנו לשרה לקליטת העלייה והודיעו לה שבמטוס שעומד להגיע ארצה נמצאים כמה אנשים, שהם מה שנקרא "דרי רחוב" בשם כולל.
קולט אביטל:
כלומר מראש היה ידוע שהם מגיעים לכאן ואין להם רצון לעבוד או להיקלט אלא הם ימשיכו להסתובב ברחובות.
קולט אביטל:
נכון שלא כולם מסכנים את בריאות הציבור, אבל כמו בהתמכרות לסמים ולאלכוהול המצב מידרדר לא פעם.
קולט אביטל:
נשמע על כל אלה כאן.
קולט אביטל:
ייתכן גם שחלק מהאנשים מסכנים את הציבור ואת בריאותו בסופו של דבר.
קולט אביטל:
לכן אני חושבת שראשית עלינו לשמוע את העובדות.
קולט אביטל:
זימנו לישיבה הזאת נציגים של המשרד לקליטת העלייה, של הסוכנות היהודית, של לשכת הקשר.
קולט אביטל:
מטרתנו לברר כיצד מקבלים אשרה, למי היא ניתנת וכן מה הפרוצדורה במיון העולים הפוטנציאליים.
קולט אביטל:
הזמנו גם נציגים מהמוסד לביטוח לאומי, מהמשרד לביטחון פנים, מהמרכז לשלטון מקומי, מעיריות תל-אביב וירושלים, מהרשות למלחמה בסמים, מהמרכז לאבחון נפגעי סמים, מעל"ם ועוד.
קולט אביטל:
אני מבקשת שנפתח את הישיבה הזאת בסקירה קצרה של נציג עיריית תל-אביב, שגם הכין מסמך בעניין, מר בני אברהמי.
בני אברהמי:
בוקר טוב.
בני אברהמי:
אנחנו נציגי השירותים החברתיים בעיריית תל-אביב: הגברת אסנת כהן שיושבת לשמאלי היא מנהלת היחידה לטיפול בדרי רחוב, מר אמיר דור הוא מנהל הרשות העירונית לקליטת העלייה ואני עומד בראש רשות ההתמכרויות, שיקום האסיר ודרי רחוב בעירייה.
בני אברהמי:
רצינו לבוא הנה ולהסביר את הבעיה, בלי להגיע כמובן למסקנות או לתוצאות.
בני אברהמי:
היחידה לדרי רחוב בעיריית תל-אביב הוקמה בשנת 1991.
בני אברהמי:
באותה שנה טופלו ביחידה 20 דרי רחוב.
בני אברהמי:
בשנת 2002 טופלו בה 967 דרי רחוב בתל-אביב בלבד.
בני אברהמי:
בבדיקה שעשינו נמצא ש-72% מקרב דרי הרחוב הם עולים חדשים מארצות חבר העמים – זה מתוך מדגם של 612 איש שבדקנו.
בני אברהמי:
90% מהם מכורים לחומרים פסיכו אקטיביים, דהיינו סמים ואלכוהול; 65% מהם מכורים לסמים, 35% מהם מכורים לאלכוהול.
בני אברהמי:
מעבר לכך מצאנו ש-50% מהמכורים לסמים עלו ארצה כשהם כבר מכורים לסמים.
בני אברהמי:
מגיעים אל הנתון הזה בכמה דרכים.
בני אברהמי:
ראשית הם יורדים מהמטוס וכעבור שעות או ימים נמצאים ברחוב.
בני אברהמי:
עובדי היחידה לטיפול בדרי רחוב מגיעים אליהם, מדברים אתם, והם אומרים בצורה גלויה שהם עולים חדשים שזה עתה הגיעו ושהם מכורים לסמים או לאלכוהול וכך היו גם בארצות מוצאם.
בני אברהמי:
הם אומרים זאת באופן ברור מאוד.
בני אברהמי:
מקרב האלכוהוליסטים 95% מהמכורים הגיעו ארצה כשהם מכורים לאלכוהול.
בני אברהמי:
אם מדינת ישראל חושבת שמן הראוי להביא את האנשים האלה ארצה – ואין ויכוח עם הפילוסופיה הזאת – צריך לאפשר לנו לטפל בהם.
בני אברהמי:
כמובן, למותר לציין שהעלייה מארצות חבר העמים בכללותה היא עלייה יוצאת מן הכלל; חשוב שלא ישתמע מתוך דבריי, חלילה, שאני מנסה להכתים את אותה עלייה.
בני אברהמי:
אני מתייחס כאן לבעיה חברתית נקודתית שכמובן אינה מאפיינת את העלייה כולה.
בני אברהמי:
וכאמור, עלינו לטפל בעלייה הזאת, אולם כוח האדם שלנו קטן; משרדי הממשלה מקטינים את התמיכה כל העת ורחובות תל-אביב הולכים ומתמלאים באנשים שאיננו יכולים לטפל בהם.
בני אברהמי:
חשוב לזכור עוד דבר: אם מדובר באדם שעלה ארצה ומסיבות כאלה או אחרות הפך להיות דר רחוב כתוצאה ממשבר קליטה – קל לטפל בו, באופן יחסי: עוזרים לו להיגמל מאלכוהול, עוזרים לו למצוא עבודה ומקום מגורים, והוא מפסיק להיות דר רחוב.
בני אברהמי:
על כך תוכל להרחיב גם גברת אסנת כהן.
בני אברהמי:
לעומת זאת אנשים שמגיעים ארצה כשהם כבר מכורים, הטיפול בהם קשה ביותר.
בני אברהמי:
לא נותר כמעט כיצד לטפל בהם.
בני אברהמי:
הם לא מכירים את השפה, אין להם שום מוטיווציה ללמוד או להיקלט במרקם החיים הישראלי.
בני אברהמי:
הגענו בסופו של דבר למסקנה שיש צורך להציף את הבעיה ולשאול קודם כול: מדוע מביאים אותם?
בני אברהמי:
ואם מחליטים להביא אותם, כיצד לטפל בהם?
בני אברהמי:
הרי לא ייתכן שיצפו מאתנו לטפל באנשים כשמראש ברור שכמעט לא ניתן לטפל בהם.
בני אברהמי:
אנחנו גם חשופים, בצדק אולי, לביקורת ציבורית מצד תושבי תל-אביב.
בני אברהמי:
הם רואים שמספרם של האנשים האלה הולך וגדל והם פונים אלינו ושואלים מדוע הם נמצאים ברחובות ומדוע איננו עוזרים להם.
בני אברהמי:
לכן אנחנו נמצאים כאן היום, כדי להציף בעיה מאוד כאובה.
בני אברהמי:
אני חושב שאנחנו צריכים לדבר על העניין.
בני אברהמי:
אני גם שואל שאלה נוספת: כיצד שליחי הסוכנות במדינות שמשם מגיעים האנשים האלה מאשרים את עלייתם?
בני אברהמי:
האנשים נבדקים בדיקה רפואית?
בני אברהמי:
בודקים את הרקע הקודם שלהם?
בני אברהמי:
בודקים אם הם היו מובטלים כרוניים ואלכוהוליסטים בארץ מוצאם?
בני אברהמי:
לפני הרבה שנים הייתי שליח עלייה בסקוטלנד במשך שלוש שנים.
בני אברהמי:
היו מעט מאוד אנשים שהגיעו אלינו, אבל אני זוכר כיצד בדקנו בקפידה כל אדם ואדם.
בני אברהמי:
והיו משפחות, לא משפחה ולא שתיים, שלא יכולתי למנוע את עלייתן אבל מאחר שראיתי שגם בארץ המוצא המשפחה לא הצליחה במה שהיא עשתה ושהאב מובטל כל ימיו – ניסיתי לפחות להסביר עד כמה יהיה קשה לחיות בארץ.
בני אברהמי:
במקרים לא מועטים הצלחתי לשכנע את המשפחות שלא להגיע לכאן.
בני אברהמי:
לא מדובר היום במקרים בודדים אלא בתופעה.
בני אברהמי:
בתופעה הזאת אנחנו רוצים לדון.
עמרי שרון:
אני מתנצל, אני גם לא מרבה להגיע לישיבות, אבל יש משהו בדרך שאתם מציגים את זה, וסליחה שאני אומר את זה: זה גובל בגזענות ברמה הכי קשה שיש.
קולט אביטל:
לא שמענו משהו על גזענות.
קולט אביטל:
אני חושבת ששמענו שלא רוצים להטיל דופי בעלייה שלמה.
עמרי שרון:
לא רוצים להטיל דופי – ואז יש "אבל".
עמרי שרון:
יכול להיות שיש בעיה.
קולט אביטל:
זאת תופעה.
קריאה:
לטאטא מתחת לשטיח?
עמרי שרון:
לא מטאטאים מתחת לשטיח, אבל אני חושב שדרך ההצגה כאן היא מאוד בעייתית.
קריאה:
היא נכונה, היא מבוססת על עובדות.
קריאה:
אני תומכת מאוד במה שאמר בני אברהמי.
עמרי שרון:
אין לי שום דבר אישי, אבל אני אומר שבדרך ההצגה יש משהו מאוד - -
קולט אביטל:
שמענו, תודה רבה.
קולט אביטל:
אני לא חושבת שיש כאן עניין כלשהו של גזענות.
קולט אביטל:
אני רוצה להבהיר שתי נקודות: יש עלייה מחבר העמים, עלייה מוצלחת ביותר שהצליחה בהרבה מאוד תחומים; אבל באותה מידה אנחנו מתמודדים עם בעיית דרי הרחוב, שרובם עולים חדשים.
קולט אביטל:
עלינו לבדוק מדוע זה כך ובאיזו דרך הם מטופלים.
קולט אביטל:
זה מה שהוועדה הזאת עושה.
קולט אביטל:
שנית – ואני רוצה לומר זאת מראש – יש בעיות של עבריינות נוער, וגם שם חלקם הגדול של הילדים הם עולים חדשים, עולים מחבר העמים ואתיופיים.
קולט אביטל:
המספרים הולכים וגדלים.
קולט אביטל:
אני חושבת שמחובתנו לבדוק מה קורה, מדוע זה קורה, מדוע אנשים נפלטים לרחוב ומה הטיפול הנכון בהם.
קולט אביטל:
זאת כוונת הדיון היום.
קולט אביטל:
כל אחד ואחד חופשי להביע את דעתו.
קולט אביטל:
אני מבקשת לבקש מסגן ניצב סוזי בן ברוך, ראש מדור חקירות נוער, להשלים לנו את התמונה.
סוזי בן ברוך:
בשנת 1990 זכיתי להיות ראש מחלק חקירות בתחנת "ירקון" ועבדתי מול ד"ר אברהמי.
סוזי בן ברוך:
נהניתי לעבוד אתו משום שהוא היה הראשון שהעז להציף את הבעיה.
סוזי בן ברוך:
גם אני מציינת: יש הרבה אור וטוב ונפלא בנוער העולה – ואני אתייחס לנוער בנפרד כי זוהי נישה בעייתית בארץ בכלל.
סוזי בן ברוך:
ד"ר אברה
סוזי בן ברוך:
מי היה הראשון שאמר שיש דרי רחוב ושאל מה עושים אתם.
סוזי בן ברוך:
לא הכרנו את התופעה בתל-אביב לפני כן.
סוזי בן ברוך:
חברנו יחד לעיריית תל-אביב, הסתובבנו ברחובות כמה לילות ואספנו 130 דרי רחוב בשבוע אחד.
סוזי בן ברוך:
זה היה מספר אסטרונומי אז; לא ידענו להתמודד אתו.
סוזי בן ברוך:
באותה תקופה הייתי אחראית על חקירות כלליות של מבוגרים ושל נוער – אך בהיקף קטן מאוד.
סוזי בן ברוך:
אתן כמה נתונים כדי להציג תמונת המצב בנוגע לנוער.
סוזי בן ברוך:
קודם כול, אמסור נתונים על עבריינות הנוער, כפי שהתבקשתי; אחר כך אתמקד גם בהשפעתם של אלכוהול, סמים, דבק מגע וחומרים אחרים על הנוער המשתמש בהם בארץ היום.
סוזי בן ברוך:
חלקו של הנוער העולה באוכלוסייה הוא 11.9% מסך כל הנוער בארץ.
סוזי בן ברוך:
הנוער האתיופי הוא 1.3% מסך כל הנוער בארץ, והוא מעורב ב-2.8% מסך כל העבריינות בארץ – כלומר מעורבותו היא פי שניים ויותר מחלקו באוכלוסייה.
סוזי בן ברוך:
חלקו של הנוער העולה מחבר העמים באוכלוסייה הוא 10.8% בערך, והוא מעורב ב-18.9% מסך כל עבריינות הנוער בארץ.
סוזי בן ברוך:
בסך הכול יש 22% עברייני נוער עולים, וסופרים אותם מתוך סך כל עברייני הנוער בארץ.
סוזי בן ברוך:
אם סופרים תיקים במשטרה – כלומר עברות ולא עבריינים –ב-26% מסך כל התיקים בארץ שנוגעים לנוער מעורב נוער עולה.
סוזי בן ברוך:
ושוב, חלקם של בני הנוער מחבר העמים ומאתיופיה הוא 11.9% מכל הנוער בארץ, ולכן השיעור הזה הוא פי שניים ויותר מחלקם של הנערים האלה באוכלוסייה.
סוזי בן ברוך:
נעשות הרבה מאוד פעולות בין-משרדיות בנושא הזה, יש ועדות שדנות בנושא, לא נרדמנו בשמירה.
סוזי בן ברוך:
ציינתי קודם את חלקו של הנוער העולה בעבריינות אבל אני חייבת לציין שבעיות האלכוהול והסמים הולכות ותופסות נפח פשיעה רציני מאוד בקרב הנוער העולה, יותר מבקרב הנוער הוותיק.
סוזי בן ברוך:
אני בטוחה שאחריי יספר מר גורמי על המחקר האחרון שנעשה ברשות למאבק בסמים וימסור את הנתונים; אני מדברת על נתוני משטרה בלבד: לא סקרים ולא מחקרים.
סוזי בן ברוך:
חלקו של הנוער הוותיק בעבריינות סמים הוא 13% מסך כל פשיעת הנוער.
סוזי בן ברוך:
חלקו של הנוער העולה הוא 19%.
סוזי בן ברוך:
זה צריך לזעוק לשמים.
סוזי בן ברוך:
ונוער במדינת ישראל מוגדר כצעירים עד גיל 18.
סוזי בן ברוך:
צריך לזכור שמדובר בקבוצת הגירה ולא להיבהל מההגירה, צריך להיבהל מהנתונים.
יגאל יאסינוב:
מתוך הנוער שמגיע לסמים 13% הם ותיקים ו-19% הם נוער עולה, אך איפה כל היתר?
יגאל יאסינוב:
הכוונה ש-13% מכלל הנוער מגיעים לסמים?
סוזי בן ברוך:
חלקו של הנוער הוותיק הוא 13% מסך כל עברות הנוער.
סוזי בן ברוך:
כל פשיעת הנוער היא 100%, ועברות הסמים שמעורב בהן נוער ותיק הן 13% מזה.
סוזי בן ברוך:
מתוך כל פשיעת הנוער העולה, מתוך 100%, עברות הסמים שמעורב בהן נוער עולה הן 19%.
סוזי בן ברוך:
כלומר יש הבדל של 6%.
יגאל יאסינוב:
אם כך גם בדברים אחרים הנוער העולה הוא פחות.
סוזי בן ברוך:
נכון, בעברות כמו עברות מחשב, למשל, חלקו של הנוער העולה קטן יותר מחלקו של הנוער הוותיק.
סוזי בן ברוך:
בעברות רכוש חלקו של הנוער העולה הוא 54%, וחלקו של הנוער הוותיק הוא 33%.
סוזי בן ברוך:
אפשר להסביר את זה: נוער מהגר מתעסק יותר בעברות של הישרדות, פריצות וגנבות, ופחות בעברות מחשב והונאה כלכלית.
קריאה:
למה את משתמשת בביטוי הגירה?
קריאה:
אין הגירה; יש עלייה, אין הגירה.
קולט אביטל:
למה הכוונה?
קריאה:
זה לא הספרות המקצועית.
קריאה:
כמו שאין משטרת הגירה ומשטרת עובדים זרים.
קריאה:
כמו שאין לנו הגירה, יש קליטה.
קולט אביטל:
באמת, אני מבקשת.
סוזי בן ברוך:
לא ניכנס כאן למושגים הסוציולוגיים.
סוזי בן ברוך:
אסיים את דבריי במשפט.
סוזי בן ברוך:
כשמדובר ברמה הנורמטיבית, זה נורמלי שחלקו של נוער המהגר בכל מדינה שהיא יהיה 10% מסך כל הנוער; אם הוא מייצר 10% פשיעה, זה נורמלי.
סוזי בן ברוך:
אבל אם אחוז הנוער המהגר הוא יותר מ-10% אלה, צריך לבדוק מה קורה – וככל שנמהר, כן ייטב.
קריאה:
אולי משום שקוראים להם מהגרים?
קולט אביטל:
סליחה, אין לך רשות דיבור כרגע.
סוזי בן ברוך:
אני מדברת על השוואה למדינות אחרות.
סוזי בן ברוך:
אנחנו שמחים על כל עלייה לארץ.
סוזי בן ברוך:
משטרת ישראל שמחה לכל עלייה, ואנחנו תורמים.
קריאה:
אני לא ממשיך, אני מצטער, זאת לא ועדת הגירה.
קריאה:
זאת ועדת העלייה והקליטה.
סוזי בן ברוך:
זאת ועדת העלייה והקליטה ואנחנו שמחים לכל עלייה.
קריאה:
אם מדברים על נוער עולה כעל נוער מהגר,
קריאה:
שמע לי, שווה שתישאר, שווה שתשב.
קולט אביטל:
אני מבקשת, אל תפריעו עכשיו.
קולט אביטל:
די.
קולט אביטל:
אם אתה לא רוצה לדעת עובדות, חבר-הכנסת שרון, אין צורך.
סוזי בן ברוך:
התבקשתי לתת נתונים על עבריינות נוער.
סוזי בן ברוך:
אלה הנתונים בחלקם.
סוזי בן ברוך:
אני מציינת שוב: משטרת ישראל זוכה לראות גם את הנוער שנקלט בארץ, אנחנו נעזרים בנוער שנקלט כדי לסייע לנוער אחר.
סוזי בן ברוך:
אנחנו נהנים מכל רגע בעבודה המשותפת הזאת.
קולט אביטל:
אני מבקשת שנציג עיריית ירושלים ימסור נתונים על דרי הרחוב בירושלים.
קריאה:
היינו שמחים לתת את הנתונים הסטטיסטיים, אך לא קיבלנו אותם.
קריאה:
אנחנו מייצגים את האגף לקידום נוער.
מרסלה פינארט:
אני נציגת עיריית ירושלים, אני מייצגת את השירות למתמכרים ואסירים משוחררים.
מרסלה פינארט:
יחידת דרי הרחוב היא בנפרד, אבל היום לא יכלו להגיע נציגים משם.
מרסלה פינארט:
אין לי הנתונים המבוקשים, אבל אני מבקשת לומר שאני מתחברת מאוד לדברים שאמר נציג עיריית תל-אביב.
מרסלה פינארט:
גם בירושלים יש הצפה של עולים.
מרסלה פינארט:
אני עצמי מטפלת במתמכרים לסמים – ישראלים וישראלים עולים חדשים.
מרסלה פינארט:
בהיכרות האישית ובשיחות אתם אני בודקת גם מתי התחילה ההתמכרות שלהם.
מרסלה פינארט:
אמנם אין לי נתונים מדויקים, אין לי אחוזים, אבל אני מסכימה לטענה שרובם התחילו להיות מכורים ברוסיה.
קולט אביטל:
האם עיריית ירושלים מטפלת באנשים כאלה?
מרסלה פינארט:
בהחלט.
מרסלה פינארט:
בשירות למתמכרים ואסירים משוחררים; יש גם יחידה לדרי רחוב.
מרסלה פינארט:
אנחנו עובדים אתם.
מרסלה פינארט:
פרויקט "גלגל" מטפל גם הוא בבני נוער שהם דרי רחוב; אנחנו מטפלים במבוגרים.
מרסלה פינארט:
יש מקלט בירושלים שבו נקלטים העולים, שרובם אלכוהוליסטים ומכורים לסמים, כי הם חסרי דיור.
מרסלה פינארט:
יש לנו קושי מאוד גדול להגיע אליהם וליצור יחסי אמון אתם.
מרסלה פינארט:
יש קשיי שפה ופעמים רבות גם קשיים תרבותיים.
מרסלה פינארט:
בזמן האחרון גייסנו מכורים לסמים שעברו גמילה בשיקום, כדי שהם יאספו את האנשים מהרחוב ויגיעו אליהם בשפה שלהם ובמנטליות שלהם.
מרסלה פינארט:
אבל אנחנו גם נמצאים בקשיים רבים בגלל בעיית השפה.
קולט אביטל:
אתם רואים שכר לעמל?
קולט אביטל:
אם אתם מטפלים באנשים ומשקמים אותם הם נקלטים?
קולט אביטל:
האנשים שמטופלים, כפי שראוי לטפל בהם, חוזרים לפשיעה ולרחוב או משתקמים?
מרסלה פינארט:
כרגע אחוזי ההצלחה קטנים.
מרסלה פינארט:
אנחנו מוצאים דפוסים עמוקים מאוד של "הומלס" בדרי הרחוב.
מרסלה פינארט:
קשה מאוד להוציא אותם ממצבם.
מרסלה פינארט:
יש אנשים שמתחילים תהליך כזה, אבל אחר כך יש רגרסיה גדולה מאוד והם נוטים לחזור שוב לרחוב.
מרסלה פינארט:
יש מין גלגל חוזר.
מרסלה פינארט:
זה הקושי שאנחנו נמצאים בו היום.
מרסלה פינארט:
זאת שאלה גדולה מאוד, איך להגיע אליהם.
שרה כהן:
אני נציגת משרד הקליטה.
שרה כהן:
יש לי תמונת מצב כוללת בנוגע לדרי הרחוב.
שרה כהן:
זאת תמונת מצב שנלקחה מנתוני משרד העבודה הרווחה והועברה אליי.
שרה כהן:
לפי הנתונים האלה סך כל דרי הרחוב שמוכרים למחלקות לשירותים חברתיים בשנת 2002 הוא 2,259 איש, בכל הארץ – אלה נתונים כלליים.
שרה כהן:
אני מחזיקה מסמך פורמלי מטעם השירות לרווחת הפרט והמשפחה במשרד העבודה והרווחה.
שרה כהן:
הנתון שמצוין בו הוא 2,259 דרי רחוב.
שרה כהן:
זהו גידול של 55% לעומת מה שהיה בשנת 2001; אז היה ידוע על 1,224 דרי רחוב.
שרה כהן:
ההתפלגות לפי המחוזות: מחוז ירושלים – 491 דרי רחוב, שהם 22% מכלל דרי הרחוב.
שרה כהן:
בעיריית ירושלים עצמה הנתונים הם 383 דרי רחוב – 17% מהנתון הארצי.
שרה כהן:
בבאר שבע יש 136 דרי רחוב; במחוז תל-אביב יש 1,335 דרי רחוב – וזה 59% מכלל דרי הרחוב.
שרה כהן:
בחיפה יש 297 דרי רחוב – שהם 13%.
שרה כהן:
לפי הנתונים של משרד העבודה והרווחה בשתי הערים הגדולות יחד נמצאים 63% מכלל דרי הרחוב במדינת ישראל.
שרה כהן:
שיעור של העולים בקרב דרי הרחוב בערים אלה הוא 85%.
שרה כהן:
הם מארצות חבר העמים בעיקר, אם כי לאחרונה יש גם אוכלוסייה שמגיעה גם מארצות נוספות, בעיקר מארגנטינה ומדרום אמריקה.
קולט אביטל:
אני מבקשת שתספרו גם איך משרד הקליטה מתארגן לטפל באנשים כאלה.
שרה כהן:
אני התפרצתי קצת לדיון משום שרציתי לשקף תמונת מצב ראויה כדי שיהיה בסיס כלשהו לדיון.
שרה כהן:
רציתי להתייחס ליתר הדברים שלי משתי זוויות: מצד אחד ההתמודדות של של המשרד לקליטת העלייה עם הנושא הזה היא בהחלט מערכתית בעיניי ויש לה בסיס של שותפויות עם גופים נוספים; השותפות שלנו נמדדת גם מהבחינה התקציבית וגם מבחינת התוכן.
שרה כהן:
מצד אחר חשוב לחדד כאן את עניין רצף תכנון העלייה.
שרה כהן:
כפי שאני רואה את הדברים, לפחות, יש הרבה יותר צורך למקד את הדיון באוכלוסיות שמתקשות יותר, מתוך המסה הגדולה והברוכה של העולים שמגיעים לישראל.
שרה כהן:
לעניין דרי הרחוב: ליחידה של ד"ר אברה
שרה כהן:
מי אנחנו מעבירים זה כמה שנים תקציב פעולה לעובדת סוציאלית דוברת רוסית, שתוכל להוסיף תרומה משמעותית לקשר עם אוכלוסיית העולים.
שרה כהן:
משרד העבודה והרווחה הוא שמוביל מהבחינה המיניסטריאלית את הטיפול בעולים דרי רחוב וכבר כמה שנים טובות אנחנו מעבירים להם תקציבי פעולה.
שרה כהן:
תקציבים אלה הם השלמה למה שניתן מתקציבי משרד הרווחה, כדי שתיווצר ראייה כוללת יותר של התמודדות עם דרי רחוב.
שרה כהן:
לצערי בשנת 2002 קוצצה ההשתתפות שלנו, למרות הגידול בדרי הרחוב.
שרה כהן:
העברנו את התקציבים באופן חלקי לשלוש רשויות מקומיות שהן עתירות דרי רחוב: נצרת עילית, ראשון לציון וחדרה.
שרה כהן:
בחדרה נתנו תנופה להקמה ולפיתוח של פתרונות לדרי רחוב.
שרה כהן:
כל זאת נוסף על מה שהעברנו לעיריית תל-אביב.
שרה כהן:
אבל ההשתתפות קוצצה בכ-350,000 ש"ח.
שרה כהן:
אני מבהירה שעיקר הטיפול הוא באמצעות היחידות העירוניות כיוון שכך גם מוגדר מערך הטיפול.
קריאה:
גם העמותות מסייעות.
שרה כהן:
נכון, יש עמותה שמפעילה את הבית החם בפתח תקווה, יש עמותה שמפעילה את "קריית שלמה" – המרכז לדרי רחוב כרוניים, שהוא המרכז הגדול ביותר ולשם מגיעה האוכלוסייה הבעייתית יותר מקרב אוכלוסיית דרי הרחוב.
שרה כהן:
המשרד שלנו פעול גם בכל הנוגע לקידום זכאויות ולמציאת פתרונות מהירים יותר.
שרה כהן:
כשהעולים נכנסים למערך הטיפולי אנחנו משתדלים גם לתת סיוע כספי וגם לסייע בקיצור תהליכים בהנפקה של תעודות – כי אחת מהנטיות היותר בולטות של האנשים היא לאבד תעודות.
שרה כהן:
אנחנו משתדלים גם לקצר תהליכים בכל הנוגע להפעלה של אולפנים במקומות האלה.
שרה כהן:
ראינו שרמת השפה של חלק ניכר מדרי הרחוב, גם אם הם שוהים זמנים מאוד ממושכים, דלה ביותר.
שרה כהן:
חלק מהמחקרים הראו אחר כך שדרי רחוב שעוברים תהליכים של טיפול וגמילה ולא משקיעים בשפה העברית מידרדרים באופן מהיר עוד יותר כשהם חוזרים אחר כך לרחוב.
שרה כהן:
אנחנו בהחלט רואים את השפה כאחד המרכיבים המשמעותיים יותר באפשרות להפוך את דרי הרחוב לבני בית.
שרה כהן:
כי זאת הכוונה: דרי רחוב הם לא רק מחוסרי דיור שאיבדו את דירתם; אלה אנשים שיש להם פרופיל מסוים, שמוביל למגורים ברחוב.
שרה כהן:
צריך בעצם ליצור שינוי אצלם.
קולט אביטל:
במשרד הקליטה יודעים מראש על עלייתם של אנשים שהם "מקרים כרוניים", כפי שזה נקרא?
קולט אביטל:
האם יש לכם עמדה בעניין זה?
שרה כהן:
הסוגיה שהעלית, חברת-הכנסת אביטל, היא סוגיה קשה.
שרה כהן:
היא מלווה אותנו זמן רב מאוד.
שרה כהן:
אני עצמי הכנתי לא מעט מסמכים בנושא זה.
שרה כהן:
מבחינתי דרי הרחוב הם חלק מהאוכלוסייה המתקשה והבעייתית יותר – ואני בהחלט מזהה אוכלוסיות נוספות שכאלה.
שרה כהן:
כשיוצרים מערך מאורגן ומסודר, הרי שמהרגע שניתנת בחוץ-לארץ אשרת עלייה ונעשית העבודה שאמורה להיעשות – בחבר העמים למשל היא נעשית בשיתוף לשכת הקשר והסוכנות היהודית – אמור להיווצר לטעמי תהליך כלשהו.
שרה כהן:
היינו שמחים מאוד לקבל את המידע מבעוד מועד ובפרק זמן סביר, כדי שיהיה אפשר ליצור עבודה משותפת עם כל המערכות.
שרה כהן:
אנחנו חוזרים ואומרים את זה עשרות פעמים; אך בפועל המצב אחר – וגב' מירה קידר מכירה את הנושא, כי העליתי את העניין גם בשני פורומים שהשתתפתי בהם עם הסוכנות היהודית: במקרים רבים אנחנו מקבלים את המידע הזה ביום שהאדם מגיע ארצה.
שרה כהן:
לפעמים מתקשרים אלינו, מתנצלים אלפי התנצלויות, ואומרים: רק עכשיו.
קולט אביטל:
אם כן סביר להניח, ראשית, שמי שנתן אשרת עלייה ידע מה מצבו של האדם; ושנית, הוא לא הודיע לכם על כך מבעוד מועד, כדי שתוכלו להיערך?
שרה כהן:
הסוכנות היהודית בארצות המערב מפעילה מערך עלייה מתוכנן, שבו מכינים את המועמדים לעלייה כדי להגיע להחלטה מושכלת בנוגע להגעתם.
שרה כהן:
בעבר, בהגעה מברית המועצות לשעבר התהליך היה מהיר מאוד, אולי לצורך הצלת נפשות: הגיעו מסות גדולות של אנשים למדינת ישראל באופן שפחות מברר את המאפיינים השונים של העולים כדי שיהיה אפשר לעזור להם להתארגן כאן באופן נכון יותר.