GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה קצב:
לא יכול להיות שחלק קטן של העם היהודי יעסוק בסוגיות היסוד האלה.
משה קצב:
אם הוא לא יקום עכשיו, הוא יקום בעוד 10 שנים, ואם לא בעוד 10 שנים - בעוד דור.
משה קצב:
השאלות שמעסיקות את העם היהודי הן שאלות מהותיות – הן בנפשנו.
משה קצב:
עתיד העם היהודי.
משה קצב:
אנחנו רואים את התרחישים, אנחנו רואים את התהליכים, אנחנו רואים את ההתפתחויות.
משה קצב:
אנחנו רואים את התהליכים האלה לא רק עכשיו – לא רק ב-10 השנים האחרונות; אנחנו רואים את התהליכים האלה כבר עשרות שנים.
משה קצב:
כולנו מטכסים עצה איך מתמודדים עם האתגר הזה.
משה קצב:
עד היום, לא מצאנו פיתרון מלא.
משה קצב:
אינני בטוח שהבית השני יהווה מענה מלא לבעיות שחשפנו כאן.
משה קצב:
אבל הוא בוודאי יהווה מענה מסויים לחלק מהבעיות היסודיות שלנו.
משה קצב:
עתיד העם היהודי, התרבות היהודית, ההמשכיות של הקיום היהודי – כל אלה הן שאלות יסוד שכל יהודי ויהודי יהיה חייב לתת לעצמו את המענה, אם הוא לא יתנתק.
משה קצב:
עידן הגלובליזציה מחריף את החיוניות שבהקמת הבית, כי אכן עולות שאלות זהות יסודיות מאוד.
משה קצב:
תראו מה קורה בארצות הברית, תראו מה קורה בארצות אירופה בחיי העם היהודי.
משה קצב:
ואילו אנחנו טועים טעות אופטית במדינת ישראל, כיוון שאנחנו באים במגע עם מנהיגות מאוד דינמית ומאוד נמרצת.
משה קצב:
אבל זאת איננה מנהיגות שיכולה לדבר בשם כל העם היהודי, ובמקרה הטוב היא תורמת תרומה חשובה מאוד למדינת ישראל ולעם היהודי.
משה קצב:
עם זאת, היא איננה משפיעה על הרוב הגדול של העם היהודי, כי אין בינהם קשר.
משה קצב:
הבית הזה אמור ליצור שינוי.
משה קצב:
אני מחייב את הבחירות כאינסטרומנט.
משה קצב:
אני מבין את הקשיים ואת הפרובלמטיקה.
משה קצב:
אני מחייב את הבחירות, כיוון שבסופו של דבר הבחירות יניעו חלקים נוספים, שמנותקים היום.
משה קצב:
הן יניעו חלקים נוספים בעם היהודי להיות פעילים בחיים היהודיים.
משה קצב:
החיים הדמוקרטיים - תראו מה קרה כאן במדינת ישראל בשיטת הפריימריס.
משה קצב:
אני נגד שיטת הפריימריס – מסיבות אחרות.
משה קצב:
אבל הפריימריס עוררו תסיסה גדולה מאוד, ושינו את כל המפה הפוליטית.
משה קצב:
הם ניערו את המפלגות.
משה קצב:
מרכזי המפלגות פוחדים לאבד שליטה.
משה קצב:
המנגנונים פוחדים לאבד שליטה, זאת משום שכל מועמד רצה להביא קבוצות גדולות יותר של משפיעים ושל תומכים.
משה קצב:
ברגע שתהיה דמוקרטיזציה, ברגע שתהיינה מערכות בחירות, חלקים נכבדים מקרב אותם 70%-80% יתחילו לנוע.
משה קצב:
זה יקיף מעגלים גדולים יותר ויותר.
משה קצב:
הטעות האופטית שלנו היא יחסנו לעם היהודי בתפוצות כאילו כולם הם מקס פישר, אותו כולנו אוהבים ומעריצים על מה שעשה.
משה קצב:
יהדות העולם ויהדות אמריקה זה כבר לא מקס פישר.
משה קצב:
דור שלישי, ועוד מעט דור רביעי, של מנהיגי יהדות העולם יעמוד בפתח.
משה קצב:
הדור הצעיר שעומד להיכנס לעמדות מנהיגות בקהילות היהודיות בעולם שונה לחלוטין בתפיסות שלו, בהוויה שלו, במנטליות שלו ובחשיבה שלו – ממה שחשבו מקס פישר ובני דורו בזיקה שלהם ליהדות, בקשר שלהם למדינת ישראל ובקשר שלהם לעם היהודי.
משה קצב:
לפיכך, אני בהחלט בכך גם אינסטרומנט, שיניע וירחיב את מעגלי הפעילות של העם היהודי, ויביא אותם לכלל פעילות.
משה קצב:
כפי שאמר אבי גרנות, קיימתי דיונים עם חלק נכבד ממנהיגי הארגונים היהודיים, והם מבינים את חשיבות הענין.
משה קצב:
מאוד מחמיאה להם – ואני רואה זאת גם כברכה – העובדה שאני מציע לקיים התייעצות עמם.
משה קצב:
אני לא מציע זאת כטקטיקה; אני חושב שאין לנו זכות במדינת ישראל להחליט לבד בשאלות הנוגעות לעם היהודי, בלא התייעצות עם העם היהודי.
משה קצב:
אנחנו לא רואים מודל - ולא משנה כרגע מה גודלה של הקהילה היהודית במדית ישראל בהשוואה ליהודי העולם; אם אנחנו 40% אם אם נהיה בעזרת השם 60%.
משה קצב:
גם אז חובת ההתייעצות היא אלמנטרית.
משה קצב:
אין לי חשש כרגע ממיוריזציה, ולא חשובות כרגע הפרופורציות.
משה קצב:
אין צורך לדקדק דקדוק קפדני בענין הזה.
משה קצב:
חשוב שיקום הבית היהודי כדי שנוכל באמת לדון בכובד ראש בשאלות הנוגעות לקיום העם היהודי.
משה קצב:
אם מותר לראש הממשלה להופיע בכנס הרצליה לפני שנה, ולהציג שם - ולא בכנסת - את תוכנית ההתנתקות לפני שנה, מה מפריע לכם בכך שיופיע ראש הממשלה בפני פורום הבית השני, ויציג את משנתו המדינית?
משה קצב:
מה מפריע לכם בכך שיקומו חברי הבית השני, וידברו?
משה קצב:
הרי במילא סמכויות החלטה אין להם.
משה קצב:
גם בכתב היסוד ברור להם שאנחנו לא מתערבים בעניינים הפנימיים של ארצות הברית, כפי שאזרחים זרים – ויהיו אוהבי ישראל וציונים גדולים ככל שיהיו - לא יתערבו בענייניה הפנימיים של מדינת ישראל; על גבולות העתיד, הכלכלה הישראלית, שיעורי המס, ההפרטה וכן הלאה.
משה קצב:
זאת משום שהשאלות האלה נוגעות רק לאזרחי ישראל.
משה קצב:
הן אינן נוגעות ליהודי העולם.
משה קצב:
כמובן שאם ירצו להביע דעה ולדבר על כך, איש לא ימנע בעדם.
משה קצב:
אבל אני גם לא רואה כאן איזשהו חשש שמא יעלו נושאים הנוגעים לנושאים הפנימיים של מדינת ישראל.
משה קצב:
אינני נבהל מכך.
משה קצב:
אני מאוד מודה לכם על ההערות שהעליתם כאן, ואני בהחלט מתכוון לקיים התייעצות עם יושבת ראש הוועדה בנוגע להקמת הצוות המכין.
משה קצב:
פרופ' דרור, אני מקווה שתעמדו בלוח הזמנים ותסיימו תוך שלושה חודשים, ואני מקווה שסמוך למועד הזה כבר נכנס את הוועדה המכינה.
משה קצב:
בדעתי להזמין גם את נציגי הארגונים היהודיים המובילים בעולם היהודי.
משה קצב:
שוחחתי עם הרבה ארגונים יהודיים מובילים, ואפילו יושב ראש הסוכנות סלי מרידור הביע תמיכה בשיחה אתי ברעיון.
משה קצב:
יש לו חששות, אבל הוא הביע תמיכה ברעיון.
משה קצב:
זה לא בא לפרק אף ארגון יהודי, וזה לא בא לתפוס את מקומו של אף ארגון קיים.
משה קצב:
זוהי יצירה חדשה, שלא היתה קיימת; יצירה שאולי היינו צריכים להקים אותה מזמן, אבל מוטב גם היום מאשר בכלל לא.
משה קצב:
אני חושב שהעם היהודי זקוק לגוף הזה מכל מני בחינות, וגם מנקודת הראות הסובייקטיבית ישראלית.
משה קצב:
הצלחנו להביא את שני המאגרים הגדולים ביותר לישראל – את יהודי ארצות האסלם ואת יהודי ארצות הגוש הקומוניסטי.
משה קצב:
אי אפשר לשכנע את יהודי המערב, כשבלאו הכי אחוז קטן ממנו מעורב בחיים היהודים, לקום ולעלות לישראל באמצעות פיתויים כלכליים.
משה קצב:
אני מאמין שהבית השני יכול להיות אמצעי יעיל יותר מצעדים רבים אחרים בהם אנחנו נוקטים כדי להדק את הזיקה, ואולי גם סוף סוף להתחיל להניע את יהודי המערב בחלקים גדולים יותר מכפי שהם היום לעבר מדינת ישראל.
משה קצב:
בנוסף, הם יראו בכך אתגר גדול והיסטורי להיות שותפים איתנו בבנין המדינה.
משה קצב:
אני מודה לכם על כך שבאתם, ותודה גם על ההערות.
קולט אביטל:
הפגישה האחרונה שהיתה לוועדה עם הרבנים הראשיים היתה בשנת 1999, לפני 4 שנים, זאת ועדה בהרכב חדש, הרבנות היא בהרכב חדש, והיינו רוצים בפגיה הזאת לראות התחלה של תהליך חדש בינינו וביניכם.
קולט אביטל:
אנחנו באנו הנה אחרי ישיבות לא מעטות שקיימנו בכנסת.
קולט אביטל:
אציג את הבעיה בצורה מאוד קצרה, כי כולנו מכירים אותה וכולנו ממשיכים לכאוב ואתה.
קולט אביטל:
קיימנו מספר ישיבות בנושאים האלה בכנסת, כשמה שעומד לנגד עינינו זה ציבור מאוד גדול של 300 אלף עולים מרוסיה שאינם יהודים; הם נשואים ליהודים או בנים לזוגות מעורבים.
קולט אביטל:
לגביהם המצב מאוד קשה, ביניהם 8,000 משרתים בצה"ל ביחידות מובחרות.
קולט אביטל:
לפי הסטטיסטיקות שיש לנו 87% מהציבור הזה חש שהוא רוצה להיות חלק מהעם היהודי, חש שותפות גורל איתנו, ולגביו קשיי הקליטה, כל עוד הם אינם יהודים, הם מאוד גדולים.
קולט אביטל:
הם גם משרתים בצה"ל, גם רוצים להיות חלק מאיתנו, אבל הבעיה הגדולה היא קודם כל בעיה של נישואים ולפעמים גם בעיה של אזרחות.
קולט אביטל:
אנחנו יודעים שמבין המועמדים לגיור יש קושי הרבה יותר גדול בקרב יוצאי חבר העמים מאשר בקרב האתיופים.
קולט אביטל:
מספר האתיופים שעוברים גיור על-ידי הרבנות עולה פי 2-3 על יוצאי חבר העמים; מדובר בפלשמורה שבאים לארץ בתנאי שעומדים להתגייר.
קולט אביטל:
לכן אם אנחנו מדברים היום בממוצע על 500 מבין יוצאי חבר העמים שמגוירים בשנה, אנחנו יודעים שבבתי הספר ובאולפני הגיור מספרם הרבה יותר גדול והקשיים שבהם הם נתקלים אחרי שלמדו ועשו את המאמצים, הם קשיים מאוד גדולים.
קולט אביטל:
יש לנו הרבה מאוד מקרים קשים, טראגיים, ואנחנו באים הנה, אנחנו שמחים שגם הרב דרוקמן כאן, משום שבכל הישיבות שניהלנו עד כה הגענו למבוי סתום.
קולט אביטל:
אנחנו רוצים לדעת איך אפשר להגיע להסדר סביר יותר, כדי לאפשר לאנשים האלה שרוצים להיות חלק מעמנו להפוך לחלק מעמנו.
קולט אביטל:
אחר כך נדבר על הנושא השני, איך אפשר להקל קצת, איך אפשר לא להערים קשיים.
קולט אביטל:
זו סוגיה אחת שאנחנו רוצים להעלות.
קולט אביטל:
בהמשך נעלה את יתר הסוגיות.
קולט אביטל:
כל אחד סביב השולחן הזה מקבל יום-יום המון סיפורים על המון מקרים שמחכים שנים על גבי שנים.
קולט אביטל:
יש גם המכון לגיור שהוקם על-ידי ממשלת ישראל ב-1998 כתוצאה מוועדת נאמן.
קולט אביטל:
שם יש מספר גדול של לומדים ויש תלונות מאוד קשות שמבין כל אלה שלומדים מעט מאוד זוכים לעבור גיור.
קולט אביטל:
אלה הנושאים שאני רוצה להעלות, ואולי אבקש מחבריי לדבר על כך.
מרינה סולודקין:
כבוד הרב, הנושא של גיור מאוד חשוב - הוא חשוב לחברה הישראלית, למדינת ישראל, חשוב לעולים מכל העדות ומכל הארצות.
מרינה סולודקין:
אנחנו בישראל בעלייה וכל הקהילה של יוצאי ברית המועצות דנו הרבה בנושא, אבל התוצאות וההישגים הם מזעריים.
מרינה סולודקין:
קראתי היום בעיתון "ידיעות אחרונות" שרק 500 איש בשנה עוברים את הגיור, וגם קראתי שם בשורות ותקוות שבעוד עשר שנים תהיה לנו שמחה ש-60 אלף איש יהיו מסוגלים לעבור את הגיור.
מרינה סולודקין:
האמת היא שאני לא כל כך מאמינה.
מרינה סולודקין:
ישבתי עם הרבנים הראשיים הקודמים, אנשים מאוד מכובדים שהיו לנו איתם יחסים מצוינים, אבל לא ראינו תזוזות ולא ראינו שהרבנות הראשית כמוסד מעודדת את הגיור במדינת ישראל.
מרינה סולודקין:
כראשים ומנהיגים של קהילה, אנחנו חושבים שלא תהיה קליטה מוצלחת בלי שאֵלֶה שרוצים לעבור את הגיור יעברו את הגיור.
מרינה סולודקין:
בשנה האחרונה אני מרגישה שיש משבר עמוק בקהילת יוצאי בריה"מ, התקווה היתה להיכנס לחברה הישראלית, להיכנס לעם היהודי, ומה שאנחנו רואים הוא, שאפילו בקרב יהודים מאה אחוז יש התרחקות מהדת ומהמסורת, שאי אפשר לקבל ואתה.
מרינה סולודקין:
כל זה מכיוון שאנשי הדת וגם המדינה לא הלכו בצורה רצינית לקראת החלק הזה מהגולה שסבלו כל כך הרבה במשך שלושה דורות והיו על סף איבוד הזהות היהודים.
מרינה סולודקין:
לא בונים בצורה נכונה את הזהות היהודית, לא בבית ספר, לא אנשי רוח, לא אנשי דת הולכים לקראתנו.
מרינה סולודקין:
הישיבה שלנו חשובה לי כי אתם אנשים חדשים, כבוד הרב עמאר וכבוד הרב מצגר, ואנחנו רוצים לראות עידוד לתהליכים של הגיור מהצד שלכם.
מרינה סולודקין:
תודה.
רומן ברונפמן:
אני רוצה לנצל את ההזדמנות, הרב הראשי שלמה עמאר, לברך אותך על כניסתך לתפקיד.
רומן ברונפמן:
זאת הפעם הראשונה שאנחנו נפגשים.
רומן ברונפמן:
אני מחזיק בדעות אחרות לגבי תהליך הגיור, ולכן אני מעדיף להתבטא אחר כך, כשנגיע לנושא הנישואים האזרחיים.
רומן ברונפמן:
אבל מה שאמרה חברת הכנסת מרינה סולודקין אפשר רק לחזק, כי האכזבה בקרב מעצבי דעת הקהל של העולים, החדשים והוותיקים כאחד, מהממסד הרבנות והמדיניות בנושא הגיור הולכת ומתחזקת מיום ליום.
רומן ברונפמן:
יושב פה חבר-הכנסת יאסינוב ממפלגת שינוי, שעל גל המחאה הזה קיבלה בין 3% ל-4% מנדטים מהעולים.
משה גפני:
בגלל ערפאת, לא בגלל המחאה הזאת.
משה גפני:
אנחנו תרמנו להם 6 מנדטים, אבל תרמתם להם 9.
רומן ברונפמן:
חבר הכנסת גפני, אני מאוד מכבד אותך ואפילו מחבב, אבל כשיגיע תורך אני לא אקרא קריאות ביניים.
רומן ברונפמן:
אני אגיד מה שאני חושב על הנושא הזה, ואתה תגיד מה שאתה חושב.
רומן ברונפמן:
אמשיך את דבריי.
רומן ברונפמן:
(נכנס הרב הראשי יונה מצגר) אדוני הרב, ברכות על כניסתך לתפקיד, על כניסתך לחדר, זו פעם ראשונה שאנחנו נמצאים ברבנות הראשית בהרכב החדש.
רומן ברונפמן:
אני מאחל לכם הרבה שנות קדנציה מוצלחת.
הרב הראשי יונה מצגר:
היית פה בקדנציה הקודמת?
רומן ברונפמן:
בוודאי.
מרינה סולודקין:
לא פעם ולא פעמיים.
מרינה סולודקין:
מ-1996 אנחנו כאן.
רומן ברונפמן:
עם הראשון לציון בקשי-דורון היינו ביחסים מאוד טובים והדוקים, ועל כך אחזור כשנגיע לנושא השני כי אני רוצה להתרכז בנישואים אזרחיים.
רומן ברונפמן:
אני רק רוצה להשלים את המשפט שהתחלתי - ההערכה שלי היא שמפלגת שינוי קיבלה, על גל המחאה החברתי הספציפי הזה, בין 3-4 מנדטים מקהילת יוצאי חבר העמים.
אפרים סנה:
אני מברך את הרבנים הראשיים – בכתב כבר בירכתי, אבל זאת הזדמנות לברך בעל-פה.
חיים דרוקמן:
יש תורה שבכתב ותורה שבעל-פה.
אפרים סנה:
גם פה התורה שבעל-פה באה אחרי התורה בכתב.
אפרים סנה:
הייתי אצל קודמכם בעניין של חוק הפונדקאות בהיותי שר הבריאות.
אפרים סנה:
הצגתי בפניהם את הבעיה שיש נשים שנבצר מהן ללדת והדרך היחידה לעשות את זה היא באמצעות אישה פונדקאית.
אפרים סנה:
זכיתי מקודמכם ליחס שמאוד הפתיע אותי לטובה, הגישה היתה מאוד פרגמטית.
אפרים סנה:
אחרי שאני מחוקק הלכתי לקראתם ברגישויות ההלכתיות, הם נתנו ברכה לחוק הזה מתוך גישה שמדובר בבעיה.
אפרים סנה:
אני מספר את הסיפור הזה, מכיוון שגם בנושא שלפנינו נדרשת גישה פרגמטית.
אפרים סנה:
המציאות היא כפי שהיא, מי שנמצא בארץ כבר נמצא ומשולב במדינה ובעשייה, בצבא וביחידות הקדמיות ביותר.
אפרים סנה:
השאלה איך נבנה את הגשר בין האנשים האלה, לא רק בינם לבין המדינה אלא גם בינם לבין היהדות.
אפרים סנה:
אפשר להתעלם ואפשר לעשות.
אפרים סנה:
הסכנה בהתעלמות היא שחיים לא נשאר ואקום, כי בתוך הוואקום נכנסות פרוצדורות שגם מבחינה הלכתית הן פסולות – קפריסין וכל מיני סידורים אחרים; המים זורמים בנתיב הטבעי.
אפרים סנה:
לכן אנחנו מבקשים מכבודכם שתמצאו דרך יצירתית חדשה כדי לפתוח פתח בעניין הגיור.
אפרים סנה:
כי האנשים כבר פה, וכל המצב שלהם גורם לניכור מיותר בינם ובין העם היהודי, בינם לבין המדינה.
קולט אביטל:
גם יוצר שתי חברות.
אפרים סנה:
לכן אנחנו פה מצפים גם לחוכמתכם וגם ליוזמתכם לחדש פה משהו.
אפרים סנה:
אתם שניכם חדשים ותזכו לדבר חשוב מאוד אם תבנו פה גשר שעד היום לא בנו.
אפרים סנה:
תודה רבה.
יגאל יאסינוב:
קודם כל אני מברך את כבוד הרב יונה מצגר וכבוד הרב שלמה עמאר עם תחילת הדרך.
יגאל יאסינוב:
אמנם אני יודע שיש פה קצת בעייתיות כי או הרב הראשי האשכנזי או הרב הראשי הספרדי לא יסיימו את התקופה של עשר שנים כי אחד מהם יקוצץ בזמן יחסית קרוב.
הרב הראשי יונה מצגר:
שזה לא ידאיג אותך, יש לך טעות.
יגאל יאסינוב:
אחר כך אני רוצה לברך את חבר הכנסת ברונפמן על הפיכת הנושא לדיון בין מפסידנים לבין שינוי, שממשיכה להילחם בנושא.
יגאל יאסינוב:
בנושא הגיור אני חושב שיש מישהו יותר חכם ממני שאמר את הדברים, וזה הרמב"ם.
יגאל יאסינוב:
אם ניקח את פרק 14 ב"קדושה", שדן בדיוק על כך, קודם כל פה מדובר - -
מרינה סולודקין:
חבר הכנסת יאסינוב למד בחדר באוקראינה.
יגאל יאסינוב:
פה מדובר על גיור בזמן קשה לישראל, ואם אנחנו לא נמצאים בזמן קשה אני לא יודע מה זה זמן קשה.
יגאל יאסינוב:
בעצם פה מדובר על כך שמי שבא להתגייר בשעה קשה, שואלים אותו שלוש שאלות, שתי קשות אחת קלה, ואם הוא עונה מגיירים אותו.
יגאל יאסינוב:
אבל לא בזה נגמר הסיפור.
יגאל יאסינוב:
בוועדה הזאת אנחנו יודעים איך מתייחסים גם לאלה שעדיין בתהליך הגיור וגם לאלה שסיימו את תהליך הגיור - מחייבים אותם לשלוח את הילדים לבתי ספר אך ורק חרדיים, אך ורק דתיים.
יגאל יאסינוב:
גם זה מה שאומר לנו הרמב"ם, שאין מדקדקים על מי שהתגייר.
יגאל יאסינוב:
אני שולח אתכם לפרק הזה.
יגאל יאסינוב:
לסיום, הרב דרוקמן יודע שקיימת ועדה שדנה בסוגייה הזאת, ועדה שבה חברים מהמפד"ל, שינוי והליכוד.
יגאל יאסינוב:
אני מזמין אתכם להשתתף בוועדה הזאת.
יגאל יאסינוב:
הוועדה הזאת דנה בסוגיית הגיור ונישואים אזרחיים.
מרינה סולודקין:
יוסף לפיד לא נתן לי להיכנס.
יגאל יאסינוב:
אני רוצה להזכיר שבעוד כמה חודשים הוועדה חייבת לסיים עבודתה ולהביא את העניין לחקיקה.
יגאל יאסינוב:
אני שמח שהמפד"ל משתתפת בזה ועוזרת למדינת ישראל לצאת מהבוץ שהיא נכנסה אליו.
יגאל יאסינוב:
אני פונה לרבנים הראשיים ורוצה לבקש מכם – תנו יד לישראלים, תנו יד לעתיד המדינה, ופשוט מאוד תעזרו – שלא יהיה מצב שמתוך ה-60 אלף שהתגיירו יהיו 55 אלף פלשמורה, שזו סוגייה בפני עצמה, שיהיו ביניהם גם הרבה אנשים שאינם פלשמורה שרוצים להתגייר.
יגאל יאסינוב:
ואנשים רוצים להתגייר, הם לא מקבלים מזה הטבות גדולות.
יגאל יאסינוב:
הם כבר פה, יש להם משפחות, יש להם אזרחות, יש להם הכל, הם רק רוצים להיות חלק מהעם, חלק מהמדינה שהם עלו אליה.
יגאל יאסינוב:
תודה.
משה גפני:
אני קודם כל מבקש להודות לך, חברת הכנסת אביטל, על המפגש של ועדת העלייה והקליטה עם הרבנים הראשיים.
משה גפני:
אני חושב שזה מפגש חשוב, מן הראוי לקיים אותו ואני חושב שהדבר הזה חיוני.
משה גפני:
אמנם בירכתי את הרבנים הראשיים כבר קודם, עכשיו באופן פורמלי אנחנו יושבים איתם, אני מברך אתכם שתזכו להגדיל תורה ולהאדירה, כתוב: אל יבושו מן המלעיגים עליו בעבודת השם, גם זה יכול להיות ציון דרך.
משה גפני:
אני מבקש להתעלם לחלוטין - מכיוון שמדובר כאן במפגש ראשון וחגיגי - מהעניין של מפסידנים ומצליחנים, יש לי הרבה מה לומר בעניין הזה כי בכל אופן עברנו עכשיו בחירות, אבל אני מציע לא לדבר על העניין הזה אלא רק לגופו של עניין.
משה גפני:
אני מבקש לומר, בעיקר לחברי כנסת והאורחים הנכבדים – לרבנים הראשיים אני לא יכול לומר את זה, הם מכירים את זה טוב ממני – היהדות בנויה על מסורת; אילולא המסורת לא היינו יושבים כאן, לא ברבנות הראשית ולא בארץ-ישראל, אתה היית באוקראינה, חבר הכנסת יאסינוב, ההורים שלי היו נשארים באיזשהו מקום או שאולי לפני כן היינו נעלמים באבק ההיסטוריה.
משה גפני:
אנחנו בנויים על "משה קיבל תורה מסיני ומסרה ליהשע ויהושע לזקנים וזקנים ולנביאים" וכן הלאה, גם בדור שלנו.
משה גפני:
את הכל מוסרים מאחד לשני.
משה גפני:
ברגע שאנחנו עושים שינוי – אני מתכוון לא למפלגה אלא שינוי בפועל – יבוא מישהו ויאמר: "בהיסטוריה כשהיינו בגלות והקזנו נחלי דם, יכול להיות ששם שינו דברים ומה שכתוב בתורה הוא בכלל לא אמיתי.
משה גפני:
יכול להיות שבאיזשהו שלב, באיזשהו מקום באירופה או באפריקה או באסיה או באמריקה מישהו שינה".
משה גפני:
מכיוון שאנחנו האומה הכי עתיקה הכי ותיקה, לא רק עתיקה מבחינת השנים אלא גם בעובדה שאורח החיים שלה וספר החוקים שלה, או יותר נכון חוקי היסוד שלה, הם קבועים.
משה גפני:
תיכף אדבר על התאמה לרוח הזמן, אבל חוקי היסוד שלנו קבועים ואינם משתנים.
משה גפני:
עצם העובדה שחייבים להקפיד על התשתית, היא צורך חיוני לקיום שלנו, אחרת בעוד כמה שנים לא נהיה קיימים יחד.
משה גפני:
נכון שבכל דור יש מצב משתנה, וגם בדור שלנו יש מצב משתנה לחלוטין.
משה גפני:
ראשית, יש פה ציבור גדול שאיננו שומר מצוות, הוא ציבור מסורתי ברובו אבל הוא איננו שומר מצוות, יש דברים שהוא גם לא מבין; הוא גם לא מבין למה צריך להקשיח עמדות בדברים שאפשר להקל בהם.
משה גפני:
אני לא מקנא ברבנים, אני לא בטוח שהייתי הולך להתמודד על משרת רב ראשי אם הייתי יכול.
משה גפני:
אני חבר כנסת, אני יכול להגיד מה שאני רוצה, יש לי חסינות, אני אומר את הדבר הכי אידיאלי שאני מעוניין בו.
משה גפני:
הרבנים הראשיים הם רבנים ממלכתיים והם צריכים לדבר עם כולם, הם צריכים לדבר אתי ואיתך ואיתו, גם אליי וגם אליך, הם צריכים לדבר לכולם, זה התפקיד שלהם.
משה גפני:
אני מכיר את הרבנים הראשיים, אני חושב שהם יודעים לעשות את זה, אני חושב שבאמת דרכיהם דרכי נועם.
משה גפני:
הם יצטרכו - ואני חושב שהם מסוגלים לעשות את זה - להתמודד עם הבעיות הקיימות מבלי לשנות את חוקי היסוד; חוקי היסוד הם קבועים ואינם משתנים.
משה גפני:
רק ברק ידע לשנות חוקי יסוד כדי להוסיף עוד שרים בממשלה, אבל באופן עקרוני לא משנים חוקי יסוד.
משה גפני:
לכן אני מברך את הרבנים שהם יוכלו מצד אחד גם לשמור את התשתית הקיומית שלנו, שהיא הבסיס להיותנו כאן יחד, ומצד שני גם לקיים הידברות קבועה עם אנשים שהם פחות מבינים את העניין הזה או שהם יותר מעוניינים בפתרונות.
משה גפני:
לגבי העולים מחבר העמים - חבר הכנסת יאסינוב, אתה דיברת על הרבה מאוד אנשים שעלו, שהם אינם יהודים.
קולט אביטל:
300 אלף.
משה גפני:
לא על זה אני מדבר.
משה גפני:
לפי דעתי יש יותר, אבל אני לא מסתכן, כמו הרב פרץ בשעתו שתקפו אותו על כך שהוא אמר שיש כל כך הרבה עולים יהודים, לכן אני לא הולך להגיד מספרים.
משה גפני:
למיטב ידיעתי, מדיונים שהתקיימו גם בוועדת העלייה והקליטה וגם בוועדות אחרות של הכנסת עם הרבנים הראשיים וגורמים אחרים, הרוב המוחלט איננו רוצה להתגייר.
יגאל יאסינוב:
לא נכון, רובם רוצים להתגייר.
יגאל יאסינוב:
יש המון שמתגיירים.
משה גפני:
למה אתה מדבר בשמם?
יגאל יאסינוב:
אני קצת יודע מה שאני מדבר.
משה גפני:
אבל גם אני יודע, תאמין לי, אני גר במדינה הזאת כמוך.
יגאל יאסינוב:
גם אני יודע.
משה גפני:
אנחנו לא צריכים להתווכח על עובדות כשהעובדות הן ברורות.
משה גפני:
הרי יש פה הגורמים רשמיים שאומרים: אנחנו מעוניינים להתגייר.
יגאל יאסינוב:
אתה יודע כמה מתגיירים הגיעו - -
קולט אביטל:
חבר הכנסת יאסינוב, אני מבקשת.
משה גפני:
אני לא בטוח כמה מהם רוצים להתגייר.
משה גפני:
אבל - וזה מה שלדעתי חבר הכנסת יאסינוב היה צריך להגיד - אם הגיור היה סרט נע, יכול להיות שהרבה היו מתגיירים.
משה גפני:
אבל גם למועדון שותי הבירה יש כללים להיכנס למועדון הזה.
רומן ברונפמן:
אני מוחה על ההשוואה, היא לא במקום.
קולט אביטל:
אנחנו לא אוהבים את ההשוואה כי אנחנו מדברים כאן ברצינות.
יגאל יאסינוב:
בשבילו העולים ושותי בירה זה אותו הדבר.
משה גפני:
אני אמצא דוגמא אחרת, בכוונה לקחתי דבר קל.
משה גפני:
כדי להיכנס למועדון כלשהו - -
יגאל יאסינוב:
יהודים זה מועדון?
יגאל יאסינוב:
יהודים זה עם.
מרינה סולודקין:
הרב גפני, אולי אתה לא מפרש את הרצון של הקדוש ברוך הוא לאסוף את כל העם היהודי בארץ הקודש.
משה גפני:
חברת הכנסת אביטל, אני רואה שהנושא כל כך רגיש אז לא אתן שום דוגמא, חשבתי שזה בסדר.
משה גפני:
אני מתכוון שאין אפשרות להיכנס ליהדות אליבא דכולי עלמא - גם אתה, חבר הכנסת ברונפמן, תסכים אתי - באיזה סרט נע.
קולט אביטל:
אף אחד לא דורש את זה.
משה גפני:
אני מתנצל על הדוגמא הלא מוצלחת, פעם היא היתה מוצלחת, היום הרגישות יותר גבוהה.
משה גפני:
הגיור צריך להיות תהליך שיש לו כללים.
משה גפני:
אי אפשר להגיד שמכיוון שעלית לארץ ואתה גר בארץ ישראל, אתה יכול להיות יהודי באופן אוטומטי.
משה גפני:
בגלל שיש כללים בסיסיים, צריך לעשות את זה בדרכי נועם, צריך לדבר עם האנשים כפי שצריך לדבר, אבל התשתית הקיומית היא מאוד ברורה.
משה גפני:
אני מאחל לכם, כבוד הרבנים, הצלחה.
יגאל יאסינוב:
אני חייב להגיד משפט אחד.
יגאל יאסינוב:
צריך להגיד גר שהתגייר, לא גוי שהתגייר.
יגאל יאסינוב:
מי שיכול להתגייר זה רק גר.
משה גפני:
גוי זו לא מילת גנאי, גם היהודים נקראים "גוי".
משה גפני:
גוי זה עם, כתוב "ומי גוי גדול".
יגאל יאסינוב:
אבל לא מדברים על גיור גויים, מדברים על גרים.
יגאל יאסינוב:
רק גר יכול להתגייר.
קולט אביטל:
אנחנו לא נמצאים בוועדה בכנסת, אני מאוד מבקשת לשמור על דיון מכובד, אם אפשר, לכבוד הרבנים הראשיים.
קולט אביטל:
לא חייבים להתפרץ עם החשבונות הפוליטיים, תודה רבה.
חיים דרוקמן:
אני מבקש לומר רק משפט אחד, אני מתנצל מאוד, לפני שידעתי על הישיבה הזאת, קבעתי להיפגש עם חיילים והם כבר מחכים לי.
חיים דרוקמן:
דבר אחד, בוודאי שאנחנו נמצאים במציאות מיוחדת ומצבים מיוחדים, אני יכול רק להגיד שכל מי שרוצה להתגייר, כפי שנאמר קודם, נעשה את הכל כדי שהעיכובים הביורוקרטיים לא יהיו, כי פה הוזכרו קודם כל מיני עיכובים ביורוקרטיים.
חיים דרוקמן:
כמובן שמדובר בגיור על פי ההלכה, הרי אף אחד לא מדבר אחרת, אחרת לא היו באים לרבנים הראשיים.
חיים דרוקמן:
אבל כל מה שקשור לדברים ביורוקרטיים שמעכבים, או לאנשים שסיימו ללמוד ומחכים הרבה זמן, כל זה ייבדק.
חיים דרוקמן:
במידה ומדובר בעיכובים ביורוקרטיים טכניים, הם בוודאי לא יהיו, הם לא צריכים להיות.
חיים דרוקמן:
מי שבאמת רוצה להתגייר על פי ההלכה, בוודאי הדלת והלב יהיו פתוחים בפניו.
חיים דרוקמן:
אני מתנצל.
חיים דרוקמן:
שלום-שלום.
קולט אביטל:
כבוד הרב עמאר, בבקשה.
הראשון לציון הרב שלמה עמאר:
אני רוצה לספר לחברי הכנסת הנכבדים, ברשות הרב הראשי הרב מצגר שיחיה וברשות
הראשון לציון הרב שלמה עמאר:
כם, שמענו בקשב רב את כל מה שנאמר וגם מה שבין השיטין, מה שאומרים רחשי הלב.
הראשון לציון הרב שלמה עמאר:
אל"ף, אני רוצה שתדעו שאת ההלכה אי אפשר לשנות, לא רק חברי כנסת לא יכולים לשנות, גם רבנים ראשיים לא יכולים לשנות את ההלכה.
הראשון לציון הרב שלמה עמאר:
אחד משלושה עשר העיקרים שהרמב"ם כתב, שהם עיקרי האמונה שלנו, הוא שהתורה לא תשתנה ולא תתחלף בשום זמן ובשום פנים חס ושלום.
הראשון לציון הרב שלמה עמאר:
אבל לא סוד הוא שבפסיקת ההלכה, כבר מאז ומקדם היו בית שמאי והיו בית הלל, היו דעות לכאן ויש דעות לכאן, אבל הכל בתוך ההלכה, הכל באותה המסגרת, בבחינת מחלוקת שהיא לשם שמיים.
הראשון לציון הרב שלמה עמאר:
מדובר כאן בבעיה כאובה, לא רק לחבר כנסת פלוני או לעדה פלונית או לקהל פלוני, זו בעיה של כולנו, של כל העם בארץ ובגולה.
הראשון לציון הרב שלמה עמאר:
זו בעיה שעומדת היום על הפרק, זו בעיה שתעמוד עוד הרבה זמן, עד שהשם יעזור ויפקח עינינו למצוא את הדרך לפתרון הנכון.
הראשון לציון הרב שלמה עמאר:
ראש הממשלה פנה אליי בזמנו וביקש שנכניס את הרב דרוקמן, מתוך היכרות והערכה שיש לו לרב דרוקמן, ישבנו ודיברנו ובדקנו את הבעיה לעומקה.
הראשון לציון הרב שלמה עמאר:
מצאנו שעיקר הבעיה היא בפניות של האנשים שלא מעוניינים, ואני אסביר מאוד בקצרה.
הראשון לציון הרב שלמה עמאר:
בשביל לשבת ללמוד יהדות, שזה דבר הכרחי, בשביל להסכים להיכנס לעול היהדות, צריך שתהיה סיבה, דבר שמושך את הרצון, מוטיבציה שמובילה את האדם.
הראשון לציון הרב שלמה עמאר:
כל זמן שלאדם יש הרצון לבוא לארץ ולהיות אזרח ולהתאחד עם משפחתו, הדבר הזה מוביל אותו.
הראשון לציון הרב שלמה עמאר:
חוק השבות שנותן אפשרות לבוא ולקבל אזרחות ולהתיישב מבלי לעבור שום תהליך בעיני היהדות, ואחר כך אנחנו אומרים להם "תלמדו ותעברו את התהליך" - זה מקשה מאוד.
הראשון לציון הרב שלמה עמאר:
פועל שכבר עשה את העבודה ומחכה לכסף שלו, עובד טוב.
הראשון לציון הרב שלמה עמאר:
אבל אם הוא כבר קיבל את הכסף מראש, קשה עליו העבודה, הוא מתקשה לבצע אותה כראוי.
הראשון לציון הרב שלמה עמאר:
כולנו יש לנו אותו הדבר - כשיש דבר שמוביל אותנו, אנחנו רצים אחר הדבר.
הראשון לציון הרב שלמה עמאר:
אין אדם שעושה בחיים שלו – גם בלימודים, גם בעבודה, גם בענייני פרנסה – בלי שיש לו מוטיבציה, דבר שמושך אותו ואחריו הוא רץ.
הראשון לציון הרב שלמה עמאר:
צריך תמיד את הכוח המושך, משכני אחריך נרוצה.
הראשון לציון הרב שלמה עמאר:
כאן קצת הפכנו היוצרות, ומכוח זה התחלתי לחשוב, דיברנו יחד ודיברתי עם סליי מרידור, עם ראש הממשלה ועם רבים, שאולי נתחיל לחשוב על לימודים במקומות מסוימים בחוץ-לארץ עוד לפני העלייה.
הראשון לציון הרב שלמה עמאר:
יש מקומות שיש לנו שם בתי דינים מצוינים, מתוקנים ומסודרים, ששם אפשר לעשות את זה.
הראשון לציון הרב שלמה עמאר:
סליי מרידור אמר שבמקומות מסוימים יש אולפנים, אבל הם רק לזהות יהודית.
הראשון לציון הרב שלמה עמאר:
אמרתי לו שהיה ראוי לעשות אולפנים ללימודי היהדות במתכונת שהרבנות הראשית תקבע, וזה יהיה בצורה שמתאימה למקום, ביחד עם בתי הדין במקום, וזה יכול לפתור חלק נכבד מהבעיה - לא של אלה שנמצאים כאן אלא של אלה שבאים אלינו, כדי שלא נמשיך להגדיל את הבעיה.
הראשון לציון הרב שלמה עמאר:
באשר לבעיה המקומית שעליה אנחנו יושבים כאן, מתוך החקירה הבנו שצריך לעשות גם שינוי בפרוצדורה של הגישה לבתי הדין בכל מה שנוגע לגֵרוּת, אבל גם בלימודים.
הראשון לציון הרב שלמה עמאר:
צריכים לרענן ולייעל, לתת לימודים שיהיו יותר יעילים, יותר טובים וגם יותר מעניינים לאנשים שמעולם לא הכירו את הלימוד הזה.
הראשון לציון הרב שלמה עמאר:
ביקשתי מכבוד הרב דרוקמן - שהוא איש חינוך דגול ומפורסם בארץ, הקים דורות של חניכים - שייתן דעתו ויבדוק את כל הלימודים שלומדים.
הראשון לציון הרב שלמה עמאר:
אני תמיד מוכן בעזרת השם להתייעץ ביחד, יחד עם כל הרבנות, עם כל מי שנוגע בדבר.
הראשון לציון הרב שלמה עמאר:
אבל הרב דרוקמן יוביל את העניין כדי למצוא את השפה ואת הדרך שתקרב את אותם אנשים ללימודים שלהם, שזה יהיה יותר מעניין, יותר טוב ויותר יעיל ועם הבנה יותר גדולה, בפרט בין חיילי צה"ל.