GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
צבי ענבר:
הנקודה השנייה היא שוועידת התביעות קבעה שבמשא ומתן הקרוב שלה עם ממשלת גרמניה תינתן עדיפות עליונה למימון שעות סיעוד בבית.
קולט אביטל:
נמסר לי שהיה כבר משא ומתן שצלח.
קולט אביטל:
ועידת התביעות קיבלה ל-2004 6 מיליון יורו שהם 8 מיליון דולר שעדיין לא הוקצו.
קולט אביטל:
הכסף הזה ישנו, הוא עוד לא הוקצה.
קולט אביטל:
אנחנו מדברים עכשיו על 8 מיליון דולר קיימים שממשלת גרמניה הסכימה לתת בעקבות משא ומתן מוצלח של ועידת התביעות עם ממשלת גרמניה לצורכי סיעוד.
קולט אביטל:
הכסף הזה נועד ספציפית לעניין הזה, ונאמר לי בניו יורק שהוא אכן יוקצה רק למטרה הזאת.
קולט אביטל:
כיוון שהכסף הזה לא הועבר לאף אחד לא שם ולא כאן, אני שואלת על 2004 ולא על המשא ומתן שיהיה לגבי 2005 שעומד להיפתח בחודש מאי.
קולט אביטל:
השאלה שלי היא לא על מה יהיה אלא על מה היה.
צבי ענבר:
למיטב ידיעתי, הכסף הזה נכנס לתקציב 2005 ואכן נמסר לקרן.
קולט אביטל:
עד כמה ששמעתי, לא נמסר שום דבר לקרן.
קולט אביטל:
אתם קיבלתם כסף נוסף?
זאב פקטור:
אנחנו קיבלנו את התקציב שמר ענבר מדבר עליו הכולל 31 מיליון דולר.
יורי שטרן:
שזה מיליון אחד יותר ממה שהיה בשנה שעברה ולא 8 מיליון יותר.
קולט אביטל:
אז אין לנו תשובה על זה.
צבי ענבר:
אני צריך לבדוק.
קולט אביטל:
אני אבקש אחר כך התייחסות לנושא הזה.
צבי ענבר:
אני מבקש להרחיב קצת את היריעה משום שיש תחומים נוספים שבהם ועידת התביעות מסייעת למדינת ישראל, ובאותם תחומים ציבור ניצולי השואה הוא הנהנה העיקרי.
קולט אביטל:
למשל?
צבי ענבר:
בתחום העבודה של משרד הקליטה, הקמה של 1,400 יחידות דיור מוגן באמצעות "עמיגור" בכל רחבי הארץ, ונציגי "עמיגור" נמצאים פה.
קולט אביטל:
אני האחרון האדם שלא מעריך את מה שעושה ועידת התביעות, ואני אומרת את זה און-רקורד.
קולט אביטל:
אני מאוד מעריכה ואנחנו כמובן שמחים על כל כסף שנכנס למטרות אלו ואחרות, כולל לדיור של עולים חדשים.
קולט אביטל:
אבל, אנחנו כאן מדברים על נושא מאוד ספציפי.
קולט אביטל:
יש אנשים שזקוקים כרגע לסיעוד ועל זה מדובר.
קולט אביטל:
לא מדובר לא על "עמיגור" ולא על דיור כזה.
קולט אביטל:
אנחנו מדברים כרגע על הקרן הזאת שצריכה לתת מענה.
קולט אביטל:
אני בטוחה שאתם עושים דברים בנוסף בין אם בדרך ישירה, ובין אם באמצעות הג'וינט.
קולט אביטל:
אנחנו לא יושבים כאן כדי לסקור את כל הפעילות שלכם.
קולט אביטל:
אני מאוד מבקשת ממך, אנחנו רוצים להתקדם לקראת אפשרות לשמוע מהו הפתרון.
קולט אביטל:
אתה אמרת שיכול להיות שחלק שהיי-צ'ק תוסיף כספים, וזה כבר התחלה של פתרון.
קולט אביטל:
אני מאוד אודה לך אם תתייחס לשאלה האם יש דרך של הקצאה אחרת נוספת, חלוקה אחרת בתוך המעטפה שיש לכם?
קולט אביטל:
אני לא רוצה להתייחס כרגע לשום דבר שנוגע ל-80%, 20%.
קולט אביטל:
זה לא הנושא שלנו.
קולט אביטל:
בתוך ה-80% שאתם נותנים לניצולי שואה, האם יש דרך לראות איך ניתן להקצות כספים נוספים?
יורי שטרן:
עובדתית, ניצולי השואה אינם החלק העיקרי מהאוכלוסייה שנהנית מהדירות האלה.
קולט אביטל:
זה לא משנה כרגע, זה לא הנושא.
צבי ענבר:
בתוך ה-80% לענייני רווחה כבר 60% מהסכום הזה מוקדש לקרן.
צבי ענבר:
40% הם דברים אחרים שרציתי לסקור.
קולט אביטל:
לקראת הישיבה הבאה שלנו יחד עם ועדת הכספים, אנחנו נרצה לקבל תשובות על איך יחולקו ה-8 מיליון הנוספים שהתקבלו ל-2004 למטרות סיעוד שנתקבלו ממשלת גרמניה.
קולט אביטל:
לפי מיטב הבנתו, הם לא נכנסו ל-31 מיליון שהוקצו קודם לכן.
קולט אביטל:
זאת תשובה שאנחנו נבקש לקבל מכם.
קולט אביטל:
מר פלוג, בבקשה.
נח פלוג:
אני רוצה להודיע שהבוקר הוזמנתי ללשכת שר האוצר לאור הפניות של הקרן להגדיל את תקציב הקרן.
נח פלוג:
היתה שם שיחה עם יועץ שר האוצר אשר אוחיון ועם הממונה על התקציבים יעל אנדורן, והם הודיעו לי ששר האוצר נענה לבקשתנו והחליט להוסיף לקרן השנה 7 מיליון שקל, ולשנה הבאה כ-14 מיליון שקל.
נח פלוג:
זאת אומרת, האוצר מתכנן, וזה עוד יהיה בדיון לקראת השנה הבאה, לתת 10% של תקציב הקרן.
נח פלוג:
אני מוכרח להגיד שזה חידוש חיובי למרות שכולנו חושבים שזה לא מספיק.
נח פלוג:
אני חושב שזה יעזור לנו.
נח פלוג:
ב-18 למאי יש משא ומתן בין ועדה למשא ומתן של ועידות התביעות עם הנהלת משרד האוצר הגרמני.
נח פלוג:
אחת התביעות שלנו היא להגדיל את העזרה הסיעודית לנפגעי שואה.
נח פלוג:
אנחנו מסבירים את העובדות שבשנת 45 כשאנחנו יצאנו ממחנות הריכוז, 80% מאלה שנשארו בחיים היו בגילאים של בין 18 שנים ל-28 שנים.
נח פלוג:
הרגו את הילדים את האבות ואת הסבים.
נח פלוג:
היום אותם ניצולים הם בני 80 ויש להם את כל הבעיות, הבעיות של אז והבעיות של גיל.
נח פלוג:
לכן, עכשיו הוא הזמן לעשות הכול כדי להבטיח לאותם ניצולים חיים מכובדים.
נח פלוג:
בעיית הקרן היא בעיה אחת.
נח פלוג:
אנחנו שמחים מאוד שתקום ועדה משותפת עם ועדת הכספים כי יש כמה בעיות חשובות מאוד וקשות מאוד שצריך להעלות אותן על סדר היום.
נח פלוג:
יש קבוצות ניצולים שהן מקופחות.
נח פלוג:
אמר מר טפליצקי, אלה שהגיעו אחרי שנת 1953 לא יכולים לקבל מה שמקבלים אלה שהגיעו לפני שנת 1953, ואין שום סיבה לכך.
נח פלוג:
יש כמה אלפי ניצולים שהיו בגרמניה בראשון לראשון 1947, והם מקופחים.
נח פלוג:
הם מקבלים פחות מניצולים אחרים.
נח פלוג:
בית המשפט העליון פסק בשנת 1996 שהמדינה חייבת לתת רנטה בערך באותו גובה כמו שמקבלים מגרמניה כי כאשר היא קיבלה שילומים היא לקחה על עצמה לתת רנטות ולא לאפשר לאנשים לפנות לגרמניה.
נח פלוג:
היום רנטה מינימלית בארץ זה בערך 1,050 שקל, ורנטה מינימלית מגרמניה זה 2,400 שקל.
נח פלוג:
זאת אומרת, אם יש שני אחים בארץ ששניהם היו באוושוויץ ולשניהם יש רנטה מינימלית אלא שלאחד יש מזל לקבל מגרמניה והוא מקבל 2,400 שקל, ואילו השני שהוא בארץ מקבל 1,050 שקל.
נח פלוג:
אנחנו כתבנו בעניין הזה לשר האוצר, אבל עד היום אין לנו תשובה.
נח פלוג:
אני חושב שזה צריך להיות בדיון באותה ועדה משותפת.
נח פלוג:
אנחנו רוצים להודות לחברי הכנסת.
נח פלוג:
כפי שנאמר פה, זוהי הפעם הראשונה שמצבם הכלכלי של ניצולי השואה ומצבם בכלל, נמצא על סדר היום של הכנסת.
נח פלוג:
תודה רבה.
קולט אביטל:
פרופסור שבח וייס, בבקשה.
2317:
מר פלוג, הנושא עולה על סדר יומה של הכנסת כל העת.
2317:
אני שרתתי כאן 19 שנה, ומר פלוג עצמו השתתף ב-70 עד 100 ישיבות בנושאים אלה.
2317:
אני לא אומר את זה לזכותה של הכנסת אלא להיפך.
2317:
לא הצלחנו לעשות כמעט כלום.
2317:
אני רוצה לשלוח ברכה אישית חמה ונרגשת לחברתי הטובה חברת הכנסת קולט אביטל.
2317:
היא מטפלת בעניין בצורה יותר נחרצת.
2317:
יכול להיות שאם היו מתקיימות עוד שתי פגישות אחרי הצהרים אפשר היה לגמור את ה-15 מיליון דולר.
2317:
כלומר, אתם תביאו לכך שוועידת התביעות תעביר את 8 מיליון דולר, והיא בוודאי תעביר את זה משום שוועידת התביעות היא קרן עם לב מאוד פתוח.
2317:
מר פלוג, צריך לאלץ את שר האוצר לעבוד לפי שיטת פנחס ספיר, דולר מול דולר ולא שקל מול דולר.
2317:
אם נעשה את זה אז פתרנו את העניין בזמן הקרוב שהוא חיוני כי לציבור שמטופל על ידכם יש רק זמן קרוב.
2317:
אני זוכר שהיה לי מקרה דומה עם בייגה שוחט.
2317:
טיפלנו בנושא מאוד חשוב שנוגע להרבה מאוד ניצולי שואה, של העלאת אחוז מסוים של התמיכה וכיוצא אלה, ודווקא ערב השואה אני ניגשתי אליו כיושב ראש כנסת.
2317:
זה לא מקובל, אבל בעניינים אלה לא משנה איזה תפקיד אתה נושא.
2317:
אני אמרתי לו: "תוציא את ההודעה הזאת יומיים לפני יום השואה", והוא עשה את זה.
קולט אביטל:
נכון, הוא עשה את זה.
2317:
אולי עוד פגישה אחת אחרי הצהרים עם מר בנימין נתניהו שר האוצר ונגמור את העניין.
2317:
אני הוצגתי כאן כמייצג את "יד ושם" וזה כבוד והתרגשות בשבילי.
קולט אביטל:
פרופ' וייס, אנחנו בכוונה בדיון הזה החלטנו לא להעלות את נושא של זיכרון השואה.
קולט אביטל:
אנחנו לא נוגעים בזה.
2317:
אני מניח שההערות שהעירו כאן
2317:
אנשים הן לא מרצון רע, כי הרי ברור לכול אדם כי הזיכרון הוא חיוני.
2317:
אנחנו לא יכולים לעשות משאל בין 6 מיליון נרצחים אם הם היו רוצים בזיכרון או בטיפול בכמה עשרות ניצולי שואה.
2317:
זה בלתי אפשרי.
2317:
זה צריך להיות וזה צריך להיות.
2317:
זה קדוש וזה קדוש.
2317:
יש מעט כסף לזה ויש מעט כסף לזה.
2317:
המפעל האדיר ש"יד ושם" עושה בעולם הוא לנשמה של כולם, לא רק לשמה ולכבודה של ישראל.
2317:
מי שיש לו טענה בקטע הזה יבוא וייראה מחדש מהי המשמעות של הזיכרון בהקשר הזה.
2317:
גם בעיירה יהודית כאשר היה צריך לעשות ליהודי סל אז בצניעות ובחומרה ומתוך עוני היה קצת למזון, וקצת לבית הקברות ולבית הכנסת.
2317:
זה בית הקברות ובית הכנסת של העם היהודי.
2317:
מר שטרן השתתף איתי לאחרונה בכמה טקסים והוא יודע איזה חשיבות מדהימה יש להם.
2317:
היינו יחד בשטרסבורג והוא יודע מה קרה שם, ואיזה ערך יש לזה.
2317:
אגב, גם לגיוס דעת הקהל העולמית לסיוע.
יורי שטרן:
אני אפילו יזמתי את זה שם.
2317:
יש כאן טענה קשה נגד המדינה ופה יש לי קושי.
2317:
אנחנו המדינה, המדינה זה ציבור אזרחיה.
2317:
זה ציבור קטן של ניצולי שואה שהגיעו לכאן, וציבור נוסף שניצול, ועלייה אדירה מצפון אפריקה ומתימן.
2317:
כל אחד תרם תרומה מיוחדת ובלתי רגילה, למדינת ישראל.
2317:
ההתקוטטות עם המדינה כאן צריכה להיות ממוקדת לעניין אחד, ואנחנו לא צריכים להתבייש בגלל מה שקרה לנו.
2317:
אנחנו באנו מתוך רגש ציוני חם, השתלבנו בחברה הישראלית, בצבא.
2317:
יותר מ-1,500 מהרוגי מלחמת השחרור מתוך 6,000, היו ניצולי שואה.
2317:
השתלבנו בכל דבר, גם במדע.
2317:
חלק הגיעו לבית המשפט העליון עד לדרגת נשיא בית המשפט העליון, וחלק הגיע לרבנות הראשית עד לדרגת רב ראשי לישראל, וחלק ליושבות ראש הכנסת כמו מר שילנסקי ואחרים.
2317:
יש נושא אחד שבו אני מציע טיפול שיטתי.
2317:
אני למדתי שחברת הכנסת קולט אביטל אוחזת בדברים והיא עושה להם טיפול שיטתי נועז.
2317:
זה אחרי יום השואה.
2317:
נמסר למדינת ישראל סכום כסף על-פי הסכמים שונים שעימו היא צריכה לסייע לניצולי שואה, נקודה.
2317:
הדברים ידועים.
2317:
לא ייתכן שאלה שכבר אז גילו זהירות כלפי מדינתם וחיפשו צינור הימלטות לקבל את זה מגרמניה, יהיו במצב הרבה יותר טוב מאלה שמקבלים את העזרה בארץ.
2317:
זה לא ייתכן משפטית, ציבורית, פוליטית.
2317:
חברת הכנסת אביטל, אני כבר לא יכול, זקנתי.
2317:
אבל את עוד במלוא מרצך בכנסת.
2317:
תעשי את זה כמו שאת עושה דברים אחרים.
2317:
לעניין הקונקרטי, המיידי, הדחוף, זה 15 מיליון דולר.
2317:
זה שליש מטוס F-16.
2317:
לנו אין כבר יותר כלים.
2317:
חברת הכנסת אביטל, הכלים בידיים שלכם.
2317:
היו לך פה שלושה סגני שרים, וסגני שרים זה גם זרוע מבצעת.
2317:
אין ברירה אחרת.
2317:
מדובר בעניין קונקרטי ממוקד, חיוני, אנושי.
2317:
תארו את זה מר ספקטור ומר לבון והגברת קופמן בצורה כל כך מרגשת.
2317:
מדברים הרי באנשים שחלק מהם יחיה עוד שנה, עוד שנתיים, עוד שלוש, עוד חודשיים.
2317:
צריך להעניק להם את הכבוד האנושי היהודי החם ברגע האחרון.
זאב שוורץ:
אני יושב בוועדות שמאשרות את בקשות הסיוע.
זאב שוורץ:
חבריי ואני כמובן פועלים ללא כל תמורה.
זאב שוורץ:
כבוד היושבת ראש חברת הכנסת קולט אביטל, אני מבקש לציין שתי נקודות.
זאב שוורץ:
אני מבקר בבתים של ניצולי שואה שזקוקים לסיוע.
זאב שוורץ:
חושכות עיניי בשעה שאני רואה מה שהולך שם.
זאב שוורץ:
מי שמכיר אותי יודע שאני לא מגזים, ואין לי טעם לשקר.
זאב שוורץ:
כואב הלב, יוצאים משם חולים.
זאב שוורץ:
רק לפני כחודש נפטרה אישה בבאר שבע שלא הספיקה לקבל 280 שקל עבור תרופות.
זאב שוורץ:
יש לי את כל התיק ואת כל הפרטים אם מישהו חושב שאני מגזים.
זאב שוורץ:
הראתי למר פקטור ולמר ארבל את כל הפרטים.
זאב שוורץ:
תראו לאן אנחנו הגענו.
זאב שוורץ:
אני קורא לשר האוצר לגלות רגישות לצורכיהם של ניצולי השואה.
זאב שוורץ:
חברת הכנסת אביטל, כל הכבוד לך מכל הלב עבור עזרתך בנושא.
זאב שוורץ:
תודה רבה.
סוניה מיכאלי:
יש כאן אווירה מאוד מאוד אנושית, וכבת לניצולי שואה אני מאוד נרגשת.
סוניה מיכאלי:
כמדענית, כפסיכולוגית וכבת לניצולי שואה אני רוצה להציע הצעה אופרטיבית לנושא ביקורי המבחן.
סוניה מיכאלי:
חברת הכנסת אביטל, את הפילטר הכי בריא כאן בבניין הזה ואני מבקשת ממך להעביר למשרד העבודה והרווחה.
סוניה מיכאלי:
המבחן נבנה רק מארבעה סעיפים והם: רחצה, הלבשה, אכילה והפרשות.
סוניה מיכאלי:
המבחן הזה הוא מבחן משפיל.
סוניה מיכאלי:
הוא מחזיר את האנשים לאותן השפלות שעשו הנאצים לבנות ולבנים כאשר הם ביקשו מהם להתלבש ולהתפשט.
סוניה מיכאלי:
אני מתנדבת אצל ניצולי שואה שהם חולי סרטן.
סוניה מיכאלי:
תרגמתי להם ונוכחתי בפגישות האלה.
סוניה מיכאלי:
אני רוצה לומר לכם שלא מעט אנשים הגיעו לחדר מיון עם בעיות לב לאחר המבחנים האלה.
סוניה מיכאלי:
אני לא רוצה לומר שניצולי שואה עוברים צנתורים והתקפי לב אחרי הביקורים האלה.
סוניה מיכאלי:
אפילו שמדובר במקרים בודדים, אסור שזה יקרה.
סוניה מיכאלי:
הצעתי היא אופרטיבית, והיא לשקול מחדש מבחן בקרה ובדיקה.
סוניה מיכאלי:
המבחן שבודק רק ארבעה סעיפים נשמע כל כך תמים, אבל מדובר בהשפלה מאוד מאוד קשה לאנשים שעברו מספיק מאוד השפלות.
קולט אביטל:
אני מודה לך.
קולט אביטל:
לפני שהתחלת לדבר שמעתי בדיוק את אותם הדברים מחבר הכנסת שטרן.
קולט אביטל:
מעבירים מידי שנה אנשים ניצולי שואה, ואפילו נכי צה"ל, מדורי גהנום ובדיקות משפילות כאילו שמצבם הולך ומשתפר.
קולט אביטל:
אין אדם שהוא קטוע רגל שמצבו כעבור כמה שנים משתפר.
קולט אביטל:
לא רק כלפי ניצולי שואה אלא גם כלפי נכי צה"ל, אין מספיק רגישות.
קולט אביטל:
אני רוצה להבטיח לך שנטפל בזה.
סוניה מיכאלי:
בעשירי לאפריל אימא שלי קיבלה הזמנה לקבל אות גבורה לניצולי שואה, וכעבור שבוע היא מקבלת מכתב ממשרד הרווחה על הפסקת הסיוע הסיעודי.
סוניה מיכאלי:
זהו הפרדוקס האבסורד שבו אנחנו חיים.
יורי שטרן:
המבחן הוא לכול נושא הסיעודי.
יורי שטרן:
אני מטפל עכשיו באישה שהיא לא ניצולת שואה.
יורי שטרן:
אותה אישה בגלל הגאווה העצמית שלה ניסתה להראות שהיא כן עצמאית ושהיא כן מסוגלת לטפל בעצמה, היא לא בכיינית, ולכן ביטלו לה.
יורי שטרן:
המקרים האלה מתרבים לאחרונה בגלל הצמצומים שישנם שם.
יוסף טפליצקי:
אני רוצה לומר כמה מילים על היחס של מדינת ישראל לניצולי השואה שהם סוג ב', כי אנחנו באנו מברית המועצות לפני 12 ו-15 שנים.
יוסף טפליצקי:
אני ומר משה טלסניק שלחנו לפני שבעה חודשים מכתב לנשיא המדינה ולראש הממשלה אריאל שרון וביקשנו מהם להיפגש איתם ולדבר על האפליה.
יוסף טפליצקי:
אבל, לא קיבלנו בכלל תשובה מנשיא המדינה.
יוסף טפליצקי:
שלחנו הרבה פקסים.
יוסף טפליצקי:
לפני שבועיים קיבלנו תשובה ממשרד ראש הממשלה שבה כתוב:
יוסף טפליצקי:
אתם תקבלו בהקדם האפשרי תשובה בעניין הפגישה, וזהו.
יוסף טפליצקי:
זהו היחס לניצולי השואה.
יוסף טפליצקי:
באיזה מדינה יש דבר כזה שלוקחים קנס מניצולי שואה שגרים בהוסטלים?
קולט אביטל:
מדובר על שכר דירה.
יוסף טפליצקי:
חברת הכנסת קולט אביטל, אני זוכר את הפגישה ואני מודה לך.
יוסף טפליצקי:
את בכית, מרינה סולודקין בכתה, כולם בכו.
יוסף טפליצקי:
לאן לא שלחתם את ההחלטה של ועדת הכנסת?
יוסף טפליצקי:
שלחתם גם לביקורת המדינה, גם ליועץ המשפטי של המדינה, לשר האוצר.
יוסף טפליצקי:
אבל, עדיין ממשיכים לקחת קנס מניצולי שואה שגרים בהוסטלים של "עמיגור".
יוסף טפליצקי:
אנחנו יודעים על הרבה מקרים של ניצולי שואה שעזבו את הארץ.
יוסף טפליצקי:
הם גרים עכשיו בארצות הברית ובקנדה.
יוסף טפליצקי:
המצב הוא מאוד כואב, אנחנו סובלים ולהם לא איכפת.
יוסף טפליצקי:
שלחנו כמה מכתבים לקראת חג הפסח לחברי הכנסת בבקשה לעזרה לקראת חג המצות משום שהרנטה שמקבלים לא מספיקה אפילו לתרופות.
יוסף טפליצקי:
אנחנו זקוקים לחוק, צריך להפסיק את המצב הזה.
יוסף טפליצקי:
די לסבל.
יוסף טפליצקי:
קיימנו הפגנה אחת, ואנחנו מכינים עוד הפגנה עם מגן דוד צהוב.
יוסף טפליצקי:
קשה מאוד לדבר על הנושא הזה.
יוסף טפליצקי:
צריך להפסיק את האפלייה, עזרו לנו.
יוסף טפליצקי:
אנחנו עברנו את אותם מחנות ריכוז ואת אותם גטאות.
יוסף טפליצקי:
יש אצלנו אנשים שהיו גם באוושויץ.
יוסף טפליצקי:
תודה רבה.
קולט אביטל:
מר פיין, בבקשה.
אברהם פיין:
אני ניצול שואה.
אברהם פיין:
אנחנו בשנת ה-57 למדינה ואני חשבתי שאנחנו כל הזמן מוכרים וידועים.
אברהם פיין:
אבל, אנחנו רק עכשיו דנים באיזשהי הכרה בנו.
אברהם פיין:
אני פונה ליושבת הראש, עזרי לנו לקבל הכרה דיפלומטית, הכרה חברתית, הכרה כלשהי.
אברהם פיין:
אנחנו קראנו כתבה בעיתונים שציטטה את דברי נציג האוצר באיזה פגישה שהתקיימה בקרן, שזה קרה לפני 60 שנה ומה אתם עכשיו מעלים את הבעיה?
אברהם פיין:
זה מעבר לעלבון, זה משהו לא מובן וברור.
אברהם פיין:
אנחנו חייבים לקבל הכרה.
אברהם פיין:
אני לא יודע אם יש צורך בחוק או התמצאות.
אברהם פיין:
מר פקטור עומד מול ועידות התביעות.
אברהם פיין:
הם עוזרים לקרן ומה שיש לנו זה אולי מהם בראש ובראשונה.
אברהם פיין:
אבל, אני שומע ממנו על מצבים שלא מקובלים על דעתי.
אברהם פיין:
אני אומנם לא נוכח בהם כי זה מתקיים בישיבות הפנימיות שלהם.
אברהם פיין:
עניין המעמד הוא לא עניין של כבוד.
אברהם פיין:
זה מה שנותן את האפשרות לבוא לגורמים ולהציג את הדברים כהווייתם.
אברהם פיין:
אני אומנם בגיל 74 עכשיו, אבל אני השתחררתי מהמחנה בגיל 14 שנים ולא חשבתי אז מה יהיה בגיל יותר מבוגר.
אברהם פיין:
אני מתאר לעצמי שכולם כך.
אברהם פיין:
קרה שכולם מתלכדים בשנה הזאת או בשנים האלה, בגיל הבוגר.
אברהם פיין:
יש כבר עכשיו קטגוריה חדשה של קשישים קשישים.
אברהם פיין:
אנחנו מתקרבים לגיל שמונים פלוס, בגילאים שלי כבר מתמעטים.
אברהם פיין:
יש ספרות ענפה על מה שקורה בגילאים האלה ואפשר לדעת במה זה כרוך.
אברהם פיין:
אני פונה פה קודם כל לתת לנו הכרה.
אברהם פיין:
אני מקבל בברכה את ההצעה להקים ועדה לבירור עניין המערכת בכללותה וכן הצרכים שאפשר לחזות אותם.
אברהם פיין:
אנחנו לא מדברים על תקופות עתידיות ארוכות.
אברהם פיין:
יש לראות איך אנחנו לא עומדים כל שנה בפני משבר.
אברהם פיין:
הפתרון דרוש לתקופה של בין חמש לעשר שנים, וזה חייב להיעשות.
קולט אביטל:
אני תיכף אתן לזה מענה.
קולט אביטל:
ד"ר דורסט, בבקשה.
נתן דורסט:
אני נציג של "עמך" מרכז ישראלי לתמיכה נפשית וחברתית לניצולי השואה.
נתן דורסט:
יש כיום בערך כ-230,000 ניצולים.
נתן דורסט:
הצעירים שלהם הם קומץ של אנשים שהם בני 60 פלוס, ושליש מהם הם ילדי שואה כמו שנאמר עכשיו, שהם בין 65 עד 75 שנים.
נתן דורסט:
היתר הם בני 75 עד 80 פלוס שנה.
נתן דורסט:
אנחנו מדברים על ניצולי השואה כאילו זה גוף אחד גדול וכולם אותו הדבר, וכמובן שזה לא נכון.
נתן דורסט:
יש לכול ניצולי השואה משהו משותף ולא חשוב מהו הגיל.
נתן דורסט:
כולם עברו חוויות שאנחנו במקצוע שלנו קוראים לזה חוויות טראומטיות.
נתן דורסט:
לכולם היו אובדנים ללא סוף, רובם חזרו לבד.
נתן דורסט:
יש נושא אחד שלא כל כך מדברים עליו והוא שהיות ואנחנו נשארנו לבד, אנחנו גם כן מתאבלים ללא סוף במשך 60 שנה.
נתן דורסט:
האבל העמוק הזה בא לידי ביטוי בכל מיני דרכים.
נתן דורסט:
כמו תמיד בכל ההיסטוריה של האנושות, החברה רוצה לשכוח ולהסתכל קדימה.
נתן דורסט:
אבל, הניצול עם החוויה שלו אינו יכול לשכוח.
נתן דורסט:
מגיע הגיל שבו גם החלק הפיזי וגם החלק הנפשי באים ביחד, ואחד מחזק את השני.
נתן דורסט:
אני רואה בכבוד ובאהדה את עבודת הקרן לרווחה.
נתן דורסט:
אני רואה את האנשים שהם לא רק ניצולי שואה, הם גם כן אנשים שסבלו נפשית.
נתן דורסט:
אין לי שום ספק שבסבל הפיזי בא גם הקטע הנפשי.
נתן דורסט:
אחד מחזק את השני, ושוב החברה דוחה אותם.
נתן דורסט:
רק לפני שבוע אמרנו "עבדים היינו במצרים לפרעה".
נתן דורסט:
אלו אנשים ששוב מרגישים כאילו הם נמצאים במצרים.
נתן דורסט:
עלינו להוציא אותם משם.
קולט אביטל:
זוהי ישיבה וכפי שאני אמרתי, אנחנו נמשיך יחד עם ועדת הכספים.
קולט אביטל:
ברשותכם, אני רוצה לקרוא את ההחלטות שלנו על דעת חברי הוועדה.
קולט אביטל:
הוועדה רואה בנושא הסיוע והסיעוד לניצולי שואה נזקקים נושא בעל חשיבות עליונה ודחופה, והיא תמשיך לטפל בו עד למציאת פתרון הולם וקבוע יחד עם ועדת הכספים.
קולט אביטל:
כשאני אומרת "קבוע" הכוונה היא שזה לא יהיה רק אד-הוק לשנה הזאת.
קולט אביטל:
שנית, ערב יום השואה הוועדה פונה לראש הממשלה ולממשלה כולה להכיר באחריות המוטלת עליה להבטיח קיום בכבוד לניצולים.
קולט אביטל:
שלישית, הוועדה רשמה לפניה את כוונת שר האוצר להעביר עוד השנה 7 מיליון שקל והיא מברכת על כך.
קולט אביטל:
אבל, היא קוראת לשר האוצר להעמיד לרשות את הנושא את התקציבים החסרים.
קולט אביטל:
כמובן שהוועדה שלנו וועדת הכספים תמשיך לפעול למטרה הזאת.
קולט אביטל:
רביעית, הוועדה מצפה מוועדת התביעות להעביר לקרן הרווחה את חלקה בתקציב הסיעוד שהתקבל ממשלת גרמניה לשנת 2004.
יורי שטרן:
ולאתר כספים נוספים למטרה זו.
קולט אביטל:
כן, ולאתר כמובן כספים נוספים למטרה הזאת.
קולט אביטל:
אנחנו בעניין הזה נמשיך לדון יחד עם ועדת הכספים די מהר.
2317:
ייתכן מאוד שעל רקע הישיבה של הוועדה ועל הרקע הדברים שנאמרו פה, ואפשר להביא כמה קטעי פרוטוקול של עדויות מאוד מרגשות ומזעזעות של מר פקטור, אפשר אולי לגרום לכך ששר האוצר יעלה את הסכום אחרי הצהרים כי מה שהם נותנים הוא ממש סכום מגוחך.
2317:
צריך לעשות את זה היום כי מחר כבר ערב יום השואה.
2317:
קורים דברים כאלה, ואני חושב ששר האוצר יתפוס את העניין.
קולט אביטל:
בסדר גמור.
זאב פקטור:
אני מציע לכתוב במקום המילים: "תעביר עוד השנה", תעביר מיידית.
זאב פקטור:
אני מדבר על ה-7 מיליון.
נח פלוג:
אני מציע שלקראת הדיון ב-18 למאי, הוועדה תפנה למשרד האוצר הגרמני מכיוון שנושא העזרה הסיעודית הוא כרגע דבר מאוד מאוד חשוב.
נח פלוג:
הם בסופו של דבר גם כתובות והם חייבים.
נח פלוג:
אני מדבר על הגדלת העזרה לקרן הסיעודי.
נח פלוג:
הם הסכימו כבר לתת שלוש שנים.
קולט אביטל:
אני צריכה לבדוק את זה משפטית אם לנו כחברי כנסת מותר לפנות לממשלת גרמניה על משא ומתן שלא מתנהל עם ממשלת ישראל אלא עם ועדת תביעות.
קולט אביטל:
יש הבדל בין פניות ישירות לחברי פרלמנט שאנחנו מכירים לבין פנייה שלנו כוועדה.
קולט אביטל:
אני אבדוק את זה.
נח פלוג:
אנחנו עשינו את זה לא פעם.
נח פלוג:
היתה פעם החתמה של מעל ל-100 חברי כנסת על מכתב לקנצלר קוהל שייתן רנטות ליהודים, ומשלחת בראשותו של יושב-ראש הכנסת דן תיכון יצאה לגרמניה.
נח פלוג:
אני הייתי נוכח בשיחות עם נשיאות הבונדסטאג בנושאים אלה.
קולט אביטל:
האם זה היה בנושא של משא ומתן שלנו או של ועדת התביעות?
נח פלוג:
רק ועדת התביעות מנהלת משא ומתן.
יוסף טפליצקי:
שיהיה לניצולי השואה חוק.
קולט אביטל:
לפני למעלה משנתיים אני הגשתי הצעת חוק לפני למעלה משנתיים בנושא מעמד ניצולי השואה.
קולט אביטל:
הצעת החוק נוסחה כאן בכנסת יחד עם העמותה הפרלמנטרית של ניצולי השואה ועל דעתם.
קולט אביטל:
הצעת החוק שלי נדחתה על-ידי שר המשפטים לפיד.
קולט אביטל:
כיוון ששר המשפטים לפיד שראה את עצמו כנציג ניצולי השואה בכנסת דחה את זה, אני אפנה עכשיו שוב הפעם ואני אחדש את הגשת הצעת החוק כי עברו מעל לשישה חודשים מאז שהיא נדחתה.
קולט אביטל:
אולי שרת המשפטים הנוכחים מי שלא רואה את עצמה כנציגה של ניצולי השואה דווקא תהיה מוכנה לקדם את הצעת החוק.
יוסף טפליצקי:
לפני כמה שנים היה חוק, אבל בייגה שוחט גנז אותו, ולאחר מכן גנז אותו מאיר שטרית.
יוסף טפליצקי:
שישים שנה עברו מאז הניצחון על גרמניה, כמה אפשר לסבול?
יוסף טפליצקי:
רק על במצבות אפשר לראות את ניצולי השואה.
קולט אביטל:
מר טפליצקי, אני לא דוברת של כל ממשלת ישראל לדורותיהן.
קולט אביטל:
אני בצורה צנועה מנסה לעשות משהו עם מבט קדימה ולא רק עם מבט אחורה.
קולט אביטל:
נציגי ועידת התביעות, בפעם הבאה אנחנו נדון בתקציב ועידת התביעות.
קולט אביטל:
התקציב המתוכנן של ועידת התביעות מתוכנן לשבע השנים הקרובות.
קולט אביטל:
יכול להיות שאחת האפשרויות היא שבמקום לפרוס את זה על שבע שנים, אפשר לצמצם את זה קודם כל לחמש שנים כך שכל שנה בדרך הזאת התקציב יגדל.
קולט אביטל:
בעוד חמש שנים נמצא פתרונות הלאה.
קולט אביטל:
אם הדבר הזה אפשרי אז זה גם כן יכול לתת תוספת.
יורי שטרן:
כבוד היושבת ראש, לדעתי אין שום בעיה מבחינת ההתערבות מול הגרמנים, בוודאי אם אנחנו עושים את זה דרך הפרלמנט.
יורי שטרן:
כלומר, כפרלמנט כפרלמנט שאנחנו מבקשים מהפרלמנט הגרמני להשפיע על הממשלה, או להעביר את דעתנו לממשלה.
יורי שטרן:
הייתי מבקש איזכור מיוחד בסעיף שניים או שלוש שהוועדה מתחייבת להביא לפתרון קבוע בנושא המעמד.
יורי שטרן:
צריך לציין במיוחד את מצבם של אלה שנמצאים מתחת לקו העוני.
יורי שטרן:
יש נזקקים במובן הרפואי, אבל יש גם אנשים שהם נזקקים בשני המובנים.
יורי שטרן:
בהזדמנות לא חגיגית זו, משום שהנושא הוזכר פה שוב הייתי מבקש לחדש את הפנייה לשר השיכון וכן לשר האוצר בנושא גביית שכר דירה גדול יותר מניצולי שואה בעקבות הכספים שהם מקבלים מחו"ל.
קולט אביטל:
הוספנו בסעיף השני את המילים "במיוחד אלה שחיים מתחת לקו העוני".
יורי שטרן:
כן, תודה רבה.
קולט אביטל:
תודה לכולם, הישיבה נעולה.
קולט אביטל:
אדוני יושב ראש הכנסת, חבריי חברי הכנסת, קהל מאוד נכבד של לוחמים באירופה, קהל נכבד, החודש מציין העולם כולו 60 שנה לכניעתה של גרמניה הנאצית.
קולט אביטל:
טבעם של ציוני דרך בהיסטוריה, שהם מזמנים טקסים וחגיגות.
קולט אביטל:
וכך, ותיקי מלחמת העולם השניה בכל הארצות שלחמו בה, מהווים השנה מוקד של הזדהות ושל הערכה, שהרי ללא לחימתם של חיילי כל הצבאות, לא היה מגיע הניצחון הנכסף.
קולט אביטל:
אדוני יושב ראש הכנסת, חבריי חברי הכנסת, קהל נכבד, ועדת העליה והקליטה בכנסת מקדישה היום את ישיבתה המיוחדת לנושא זה.
קולט אביטל:
אני מתכבדת לפתוח בזה את הישיבה ולקרוא לכבוד יושב ראש הכנסת לשאת את דברו.
ראובן ריבלין:
גברתי יושבת ראש ועדת העליה, הקליטה והתפוצות של הכנסת, חברת הכנסת קולט אביטל, אדוני ראש הממשלה לשעבר מר אהוד ברק, גברתי סגנית השרה לקליטת עליה חברת הכנסת מרינה סולודקין, אדוני יושב ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה ומרכז אירועי הכנסת לציון 60 שנה לסיום מלחמת העולם השניה, חבר הכנסת יורי שטרן, רבותיי חברי וחברות הכנסת הנכבדים ובעיקר, חברת הכנסת לשעבר ויושב ראש הוועד המנהל של בית לוחמי הגיטאות, הגברת עדנה סולודר, פרופסור אלכסנדר בוגן, שהתערוכה מתכבדת ביצירותיו, בני משפחת שפירא, ילדיה של אסתר לוריא, שיצירתה היא חלק מן התערוכה, יקירינו, הלוחמים בגרמניה הנאצית, החיילים והמתנדבים ותיקי הצבא הבריטי, החיילים והקצינים ותיקי הצבא האדום, הלוחמים הנפלאים, הגיבורים, לוחמי הפרטיזנים, ברוכים אתם כולכם בבואכם לכנסת.
ראובן ריבלין:
בדרככם לכאן, כאשר עברתם בפואייה של הכנסת, חלפתם על פני תערוכה מאוסף בית לוחמי הגיטאות, תערוכה הנקראת "התנגדות בעיפרון ובמכחול" שאנו מתכבדים להציגה בכנסת.
ראובן ריבלין:
פעמים רבות מוטלת על הכנסת חובה לקיים אירוע כזה או אחר.
ראובן ריבלין:
פעמים רבות אנחנו גם מתלבטים אם לקיים אירוע כזה או אחר.
ראובן ריבלין:
אני יכול לומר לכם, שכאשר ביקשנו לציין את יום ה-60 שנה לניצחון על הרשע, הניצחון על גרמניה הנאצית, ניצחון כל בנות הברית, ניצחון העם היהודי וגבורתו בכל מקום שבו קם יהודי ואמר:
ראובן ריבלין:
אני נלחם למען העולם ולמען עמי ובעתיד ארצי ובעתיד הרחוק יותר, בחלומי, מדינתי, אנחנו כאן, בכנסת, לא ביקשנו לשאול אם לקיים את היום הזה אלא פשוט אמרנו:
ראובן ריבלין:
אנחנו מתכבדים לציין את היום הזה ומתכבדים שאתם האורחים שלנו כאן, בכנסת, שכן אנחנו הנציגים שלכם ושל כל עמנו.
ראובן ריבלין:
אני מודה לכם מאוד על כל אשר עשיתם.
ראובן ריבלין:
60 שנים אחרי הניצחון שהאיר את העולם מן החושך, אנחנו זוכרים.
ראובן ריבלין:
אנחנו מעלים לעין כל את ההתנגדות לצוררים, לא רק את ההתנגדות הפיסית, את המורדים, את הפרטיזנים אלא גם את עוז הרוח, את כוחם של העומדים על נפשם, על רוחם, על נשמתם כבני אנוש, כבעלי צלם אדם, אשר ביקשו להיאחז בזיו של אור שם, בימי הצלמוות.
ראובן ריבלין:
כמה אמונה, כמה עצמה צריך היה שם בגיהינום, כדי לדעת כי לעתיד לבוא חובה לזכור את הרשע המוחלט ואת הקורבנות ואת הלוחמים בצוררים, מי ביד ובנשק ומי בלב וברוח היצירה.
ראובן ריבלין:
הרי מי שצייר לא ידע למה צייר.
ראובן ריבלין:
מי האמין כי שרדו הרישומים.
ראובן ריבלין:
הרי החיים עצמם עמדו אז בסימן שאלה.
ראובן ריבלין:
בבוקר שאל אדם "מי ייתן ערב" ובערב ביקש "מי ייתן בוקר".
ראובן ריבלין:
ומי חלם באפילה ההיא לשמר את יצירתו?
ראובן ריבלין:
מי שכתב לא ידע אם עוד תשזוף עין אדם את הדף אי פעם, אם חוט הלב הבא במכתבים והזכרונות יעמדו ליום שלאחר התופת.
ראובן ריבלין:
ובשוך האש, לאחר העשן, נותרו הזוועות ולעינינו מאפר עולה הרוח, רוח חופשית, רוח היצירה גם משם, מגיא ההריגה.