GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מקונן טקלה:
באתיופיה לא היה אצלנו בכלל מושג כזה כמו עבריינות נוער.
מקונן טקלה:
את המושג הזה הכרתי בארץ.
מקונן טקלה:
רבים מבני העדה שמדברים את שתי השפות, מבינים את התרבות, את הקודים התרבותיים, את כל הניואנסים, היו יכולים לסייע.
מקונן טקלה:
אני חושב שאם היו נותנים לבני העדה מקום ניתן היה לצמצם את התופעה.
מקונן טקלה:
צריך להקים מועדוני נוער בשכונות מצוקה, בתמיכה של המשרד לקליטת העלייה ושל משרד הרווחה ומשרד החינוך וכל הגורמים.
מקונן טקלה:
צריך להקים מועדונים כאלה.
מקונן טקלה:
תנו לי להקים עוד שני מועדונים, אחד בדרום ואחד בצפון, בעלות של 50,000 דולר אני אציל מאות אלפי בני נוער.
קולט אביטל:
יש פה מישהו מעל"ם?
קולט אביטל:
דיברתי בעבר עם מנהל על"ם שסיפר לי על סוג המסגרות שאתם התחלתם להפעיל בכמה מקומות.
קולט אביטל:
האם תוכלי להגיד כמה מילים על זה?
אמונה לנדאו:
יש לנו כמה מסגרות כאלה.
אמונה לנדאו:
יש לנו 20 מרכזי מידע וייעוץ שקוראים להם "הפוך על הפוך" ברחבי הארץ.
אמונה לנדאו:
יש בהם 13 עובדים דוברי השפה הרוסית.
אמונה לנדאו:
כמעט בכל מרכז יש לפחות דובר שפה זרה אחד, בדרך כלל אמהרית או רוסית.
אמונה לנדאו:
לפעמים יש שם גם דוברי ערבית, במקומות שיש בכך צורך.
אמונה לנדאו:
בנוסף לזה יש לנו שני מרכזי נוער וצעירים, בעיקר למחוסרי דיור עם בעיות סמים קשות מאוד, גם בירושלים וגם בתל-אביב.
אמונה לנדאו:
אנחנו עוסקים בבני נוער מגיל 16-18, ואפילו עד גיל 26.
אמונה לנדאו:
אנחנו אוספים בני נוער וצעירים מהרחוב, מחוסרי דיור במצבים קשים מאוד.
אמונה לנדאו:
בעבודה שלנו אנחנו רואים שגיל הפשיעה יורד.
אמונה לנדאו:
אם דיברתם על גיל 12-13, אנחנו בעבודה שלנו רואים גם ילדים בגילאים 9-10, ואפילו 8 שמבצעים פריצות וגונבים, עם כל הבעיות שאתם מכירים.
אמונה לנדאו:
בתקופה האחרונה הגילאים יורדים.
אמונה לנדאו:
דבר נוסף, יש לנו תכנית של עובדות סוציאליות יוצאות אתיופיה בתוך היחידות לנערה ברחבי הארץ.
אמונה לנדאו:
יש לנו היום 13 עובדות סוציאליות יוצאות אתיופיה, דוברות אמהרית, שעובדות במניעה, בטיפול ובאיתור עם נערות יוצאות אתיופיה שלפני כן לא הגיעו לשירותים האלה והיום הן כן מגיעות.
אמונה לנדאו:
השירות לנערה מבורך מהבחינה הזאת שהוא מוכן לקבל את העובדות שלנו, ואף לקלוט חלק מהן בתקנים מקומיים.
אמונה לנדאו:
הבעיה היא שגם לשירותי הרווחה אין עדיין מספיק תכניות ואין להם די תקנים לעובדים יחודיים יוצאי אתיופיה או יוצאי חבר העמים, וצריך לתת את הדעת על כך.
אמונה לנדאו:
האנשים בשטח קיבלו הכשרה לפני כמה שנים אבל בינתיים המצב השתנה.
אמונה לנדאו:
היום מדברים על יותר תיקים של סמים, יותר תיקים של אלימות, יותר תופעות כאלה.
אמונה לנדאו:
הדברים משתנים והעובדים בשטח לא מקבלים הכשרה נאותה.
אמונה לנדאו:
צריך לעדכן את ההכשרה שלהם, צריך לתת לאנשים עוד הכשרה, גם בנושא של עולים חדשים.
אמונה לנדאו:
אנחנו עושים המון הכשרות בנושא העולים מחבר העמים ומאתיופיה, בנושא של אלימות ופשיעה, גם לעובדים סוציאליים ולעובדי נוער מכל הארץ, אבל צריך לפתוח את זה יותר רחב ולתת לזה יותר תקציב.
אמונה לנדאו:
צריך לפתוח את זה לכל מי שרוצה לבוא, לשמוע וללמוד, לעדכן את עבודתו ולהשתפר.
קולט אביטל:
אני רוצה לפנות עכשיו לנציג עיריית חיפה, מר יעקב ברודר.
יעקב ברודר:
אני מנהל את "מצילה" בחיפה ועובד עם הרשות לקליטת עלייה בחיפה.
יעקב ברודר:
חברים, אני יושב פה וצובט את עצמי כאשר אני שומע את המספרים האלה.
יעקב ברודר:
אני אומר: נכשלנו כנראה בקליטה.
יעקב ברודר:
מתוך הכרות, עסקתי בקליטה, עסקתי בעיקר בקליטה של עולי אתיופיה ואני מכיר את הנושא של הקליטה, אני חושב שאנחנו שוגים בגדול בתפיסה.
יעקב ברודר:
אני חושב שהנוער הוא נוער טוב, בוודאי שבאתיופיה הוא לא היה עבריין.
יעקב ברודר:
אני חושב שאנחנו מביאים אותם לכישלון ביום הראשון שהם נוחתים בארץ ולא נותנים להם אופציה להצליח ולהרגיש טוב עם עצמם.
יעקב ברודר:
הם מסתובבים בארץ עם דימוי עצמי נמוך מאוד.
יעקב ברודר:
אם הסוכנות היהודית לדוגמה היתה מאתרת כבר לפני שהם עולים את תחומי המצוינות, התחומים הטובים של הנוער מאתיופיה, של הנוער מאוקראינה ומכל מקום אחר, והיו פה בארץ דואגים שהם ימשיכו להצטיין, שירגישו טוב עם עצמם כשהם מגיעים, לאו דווקא בלימודים, אני חושב שהיינו מצילים חלק גדול מהאוכלוסייה הזאת.
יעקב ברודר:
אני מקצר כי אנחנו צריכים לסיים.
יעקב ברודר:
הכנתי משהו ארוך יותר.
יעקב ברודר:
אני מחזיק בידי סיפורים שקיבלתי אתמול מחלק מהצוות שעובד בפרויקט, שאני אפרט עליו בשתי מילים.
יעקב ברודר:
אותי זה מדהים.
יעקב ברודר:
חבר'ה שנמצאים על הקנטים, חבר'ה עם תיקים, עם בעיית סמים, עולים חדשים בעיקר, שעם תשומת לב מיוחדת פתאום נכנסו לתלם והם ילדים טובים.
יעקב ברודר:
מה עשינו בסך הכול?
יעקב ברודר:
רצינו להפחית בחיפה את האלימות בבתי-הספר.
יעקב ברודר:
כאשר דיברנו עם מנהלי בתי-הספר הסתבר שיש 3% אלימים בבית-הספר בסך-הכול.
יעקב ברודר:
כל השאר זה או נגררים או קורבנות.
יעקב ברודר:
בדרך כלל נותנים טיפול נגד אלימות לכל בית-הספר.
יעקב ברודר:
אנחנו אמרנו: בואו נמפה את הילדים האלה.
יעקב ברודר:
בבית-ספר של 400 תלמידים יש 12-15 ילדים לכל היותר שהמנהל או המנהלת אומרים: קחו אותם ותטפלו בהם כדי שאנחנו נוכל לעסוק בחינוך כי היום 100% מזמננו מוקדש לילדים האלה.
יעקב ברודר:
החלטנו לקחת את הילדים האלה ולטפל בהם וכך להפחית בוודאות את האלימות באותו בית-ספר.
יעקב ברודר:
ביקשנו עזרה מאגף הרווחה, מעל"ם, הלכנו בגנים ציבוריים ואספנו 160 ילדים בחיפה.
יעקב ברודר:
הג'וינט עזר לנו בתקציב מבורך מאוד.
יעקב ברודר:
אספנו 160 ילדים ובנינו להם תכניות אישיות.
יעקב ברודר:
לא מועדון נוער אלא לכל אחד תפרנו לפי מידתו, בהנחה שהנער הזה לא נולד אלים, לא נולד עבריין וזה כנראה תוצאה של תסכול אחר.
יעקב ברודר:
אמרנו: בואו נבנה לו איזה אפיק, ניתן לו את האור בקצה המנהרה, נעשה משהו כדי שיהיה כדאי לו לקום בבוקר ולא להיות אלים.
יעקב ברודר:
רובם באים ממשפחות שלא יכולות לאפשר להם.
יעקב ברודר:
אמרנו לו: נעשה ביחד, אנחנו נעזור לך להגשים איזה משאלה קטנה, משהו שאתה טוב בו, ונעשה אתך חוזה.
יעקב ברודר:
במה אתה טוב?
יעקב ברודר:
באנו מתוך החוזק שלו ולא מתוך החולשה שלו.
יעקב ברודר:
אמרנו: בואו נחזק אותך יותר.
יעקב ברודר:
שאלנו אותם.
יעקב ברודר:
ילד אחד אמר שהחלום שלו לנגן על גיטרה בלהקת רוק.
יעקב ברודר:
בואו נעזור לך להתקבל למתנ"ס מסוים שהוא הכי טוב בחיפה בנושא הזה.
יעקב ברודר:
ילד אחר אמר שהוא רוצה לשחות ולהתחרות.
יעקב ברודר:
לקחנו אותו למועדון בדניה, יש לנו 5 ילדים ששוחים בשכונת דניה בחיפה אצל מאמן, ממוצא רוסי במקרה, שמחזיק אותם קצר.
יעקב ברודר:
הם שוחים 4 פעמים בשבוע והוא מוציא להם את הנשמה.
יעקב ברודר:
רק בינואר התחלנו את הפרויקט והם מתכוננים כבר לתחרויות.
יעקב ברודר:
החבר'ה האלה פתאום מרגישים שהם מתחרים כשווים בחברה.
יעקב ברודר:
היו ילדים שהחלום שלהם היה לרקוד ברייקדנס.
יעקב ברודר:
לקחנו את חיים רחום, מדריך שגדל כמוהם, שבא מאיפה שהם באים, שאומר שהוא יודע בדיוק איך הם מרגישים, והוא אלוף העולם בברייקדנס, בוגר ארצות-הברית, ויש לו כיפה סרוגה מתחת לכובע.
יעקב ברודר:
חיים רחום לקח קבוצה וב-30 ביוני הם יופיעו באודיטוריום רפפורט במרכז הכרמל על הבמה בפני קהל רחב.
יעקב ברודר:
הם אומרים: אנחנו לא מאמינים, אנחנו היינו בגן אזולאי לפני חצי שנה ופתאום אנחנו מופיעים בפני אחרים.
יעקב ברודר:
אנחנו לא המצאנו את הגלגל.
יעקב ברודר:
פשוט נתנו לילדים האלה הרגשה שהם שווים משהו, שהם יכולים להצטיין, ועשינו איתם חוזה במקביל.
יעקב ברודר:
אמרנו להם: זה עסקת חבילה.
יעקב ברודר:
אתה לא רק מקבל, אתה גם נותן.
יעקב ברודר:
אתה נותן בזה שאתה מופיע יותר לבית-הספר.
יעקב ברודר:
היה לנו ילד שהיה רשום בשלושה בתי-ספר ולא הופיע באף אחד מהם.
יעקב ברודר:
כל ה-160 לומדים בבתי-ספר, אנחנו לא לקחנו נוער מנותק.
יעקב ברודר:
לקחנו נוער שיש לנו סיכוי להצליח איתו.
יעקב ברודר:
לא רצינו להיכשל, לקחנו נוער שיש לו סיכוי, שהוא מתנדנד, שהמנהלים אומרים שמבחינתם שיעזבו את בית-הספר.
קולט אביטל:
באילו סוגי עבירות הנערים היו מעורבים בדרך כלל?
יעקב ברודר:
עבירות סמים, עבירות אלימות, גניבות.
יעקב ברודר:
יש לי כאן סיפורים, אתם לא תאמינו.
יעקב ברודר:
יש לנו ילדה שהשתוללה בבית-הספר והצוות אמר שהוא לא יכול איתה.
יעקב ברודר:
כאשר אתה מתחיל לגרד אתה מתחיל לעלות על הבעיות האמיתיות.
יעקב ברודר:
כאשר נכנסים לבורות האלה השערות סומרות לי כל פעם מחדש.
יעקב ברודר:
הילדה הזאת עסקה בזנות.
יעקב ברודר:
היא עלתה עם אמא שלה לארץ, האמא נפטרה מסרטן מייד אחרי העלייה והילדה גדלה אצל הסבא והסבתא ונמצאת איתם בכסאח.
יעקב ברודר:
אין כסף בבית.
יעקב ברודר:
הילדה, בת 15, עסקה בזנות ובכסף היתה קונה בגדים, לא סמים.
יעקב ברודר:
אז פלא שהיא משתוללת למחרת בבוקר בבית-הספר?
יעקב ברודר:
אני לא אתן יותר מדי פרטים כדי שלא תזהו.
יעקב ברודר:
הצלחנו בכוחות משותפים לחבר אותה לבית-ספר יוקרתי מאוד בחיפה ובית-הספר לקח את זה כמשימה שלו.
יעקב ברודר:
אי אפשר לעשות את זה לבד, שיהיה לכם ברור.
יעקב ברודר:
אין עמותה שיכולה לעשות את זה, אין משטרה שיכולה לעשות את זה.
יעקב ברודר:
אנחנו יושבים ביחד.
יעקב ברודר:
המשטרה מביאה לנו את המקרים, קצין הנוער בחיפה, אלי, יושב איתנו בוועדות שלנו.
יעקב ברודר:
בכל שכונה הקמנו ועדה.
יעקב ברודר:
אנחנו פועלים ב-5 שכונות בחיפה.
קולט אביטל:
איזה גופים משתתפים בפרויקט הזה?
יעקב ברודר:
הג'וינט, המשטרה, עירית חיפה על מחלקותיה השונות – נוער, חינוך, רווחה.
יעקב ברודר:
אנחנו יושבים באופן קבוע, אנחנו עוברים ילד-ילד בכל שכונה.
יעקב ברודר:
בכל שכונה יש ועדה שכונתית, שגם נציגי ועד השכונה חברים בה.
יעקב ברודר:
ויש לנו ועדה עירונית שחברים בה הרשות לקליטת עלייה, שדרכה אנחנו מפעילים את הפרויקט מבחינה תקציבית, "מצילה" כמובן, שאני הנציג שלה, אגף שפ"י של משרד החינוך, מנהלי המרכזים הקהילתיים.
יעקב ברודר:
המשרד לקליטת עלייה מעורב באמצעות הרשות לקליטת עלייה.
יעקב ברודר:
בוועדה העירונית יושב נציג של המשרד לקליטת עלייה.
יעקב ברודר:
כל אחד נותן את האינפוט שלו.
יעקב ברודר:
הג'וינט הביא כסף, ומאחר שזה פרויקט מנצח כל הגופים האחרים משתתפים.
יעקב ברודר:
בית-ספר להורים בחיפה, שגם שותף ברמה העירונית, אמר שהוא ייתן כסף לסדנאות הורים.
יעקב ברודר:
בלי הורים אין לנו כל סיכוי להצליח.
יעקב ברודר:
אם ההורים לא יקחו חזרה את המושכות לידיהם, נפסיד את המלחמה.
יעקב ברודר:
אני חושב שאנחנו טועים טעות חמורה, זה אבי כל חטאת לטעמי, כאשר קוראים לדור ההורים "דור המדבר".
יעקב ברודר:
בטח לא בעליית אתיופיה או בכל עלייה אחרת.
יעקב ברודר:
כאשר אתה מבטל את ההורים, ביטלת גם את הילד באותה הזדמנות, הוצאת אותו לרחוב.
יעקב ברודר:
אנחנו משקיעים המון בהורים כדי לעשות את החיבורים האלה, עובדים גם עם הילד, ועובדים מערכתית.
יעקב ברודר:
מנהל בית-הספר יודע שהילד הזה נמצא בפרויקט ושאנחנו רוצים ממנו הצלחה.
יעקב ברודר:
בשבוע שעבר אמרה לי מנהלת בית-ספר, שלומדים אצלה שני ילדים שמשתתפים בפרויקט, שחלים איתם נסים.
יעקב ברודר:
שאלתי: איך נסים?
יעקב ברודר:
אנחנו לא יודעים לעשות נסים.
יעקב ברודר:
את זה עושים אחרים, לא אנחנו.
יעקב ברודר:
היא אמרה שיש אצלה ילד שבמשך חמש שנים ישב בכיתה ולא פתח את הילקוט אף פעם, לא בבית ולא בבית-הספר.
יעקב ברודר:
היא אמרה שפתאום יש לו תשומת לב, פתאום הוא עוסק בספורט, רוקד באיזה מקום, מרגיש טוב כי הוא מופיע על הבמה, פתאום הוא פותח את הילקוט בכיתה, מראה שהוא מנסה לעשות שיעורי בית.
יעקב ברודר:
קשה לו מאוד והוא בא אל המנהלת ומבקש שהיא תעזור לו אחר-הצהרים.
יעקב ברודר:
גייסנו מהסוכנות היהודית את מרכז אבא חושי, מרכז לסטודנטים עולים, גייסנו אותם לעזור לנו ללמד את הילדים אחר-הצהרים.
יעקב ברודר:
מנהל המרכז, בני, בשמחה רבה אמר: בואו, אני אעזור לכם.
יעקב ברודר:
איגמנו את כל המשאבים.
יעקב ברודר:
היום אנחנו יודעים איפה נמצא כל ילד, איך הוא מתקדם.
יעקב ברודר:
אני לא מדבר על קבוצות, לא מעניין אותי הקבוצות.
יעקב ברודר:
אני הרי לא רוצה לשים ילדים אלימים בקבוצה.
יעקב ברודר:
אם מתחברים לי 5 ילדים ביחד מאזורים שונים בחיפה לקבוצה שמנגנת רוק-נ-רול, זה מתאים לי.
יעקב ברודר:
שמנו להם את המדריך הכי טוב בחיפה לנושא הזה.
יעקב ברודר:
העלות לשנה לילד היא 700 דולר.
יעקב ברודר:
זה כולל אינטגרטור לכל 20 ילדים שעובר בבתים, שעובר לראות שהם נמצאים בחוגים.
קולט אביטל:
ואתה מוציא אותם מהפשע?
יעקב ברודר:
אני לא רוצה להכריז הכרזות אבל התוצאות מדהימות.
יעקב ברודר:
אנחנו מוציאים אותם מהרחוב.
יעקב ברודר:
מנהלי בתי-הספר טוענים שהם פתאום מופיעים לבית-הספר.
יעקב ברודר:
פתאום יש תקשורת בין ההורים לילדים.
יעקב ברודר:
אני יכול לקרוא לכם סיפורים.
קולט אביטל:
כמה דוברי שפות זרות ישנם בצוות שלכם?
יעקב ברודר:
יש לנו 5 קבוצות.
יעקב ברודר:
בחרנו את מיטב האנשים.
יעקב ברודר:
יש לנו כמה בודדים ממוצא אתיופי באזור נווה-דוד בחיפה.
יעקב ברודר:
יש לנו שם מדריכה אתיופית שהיא גם מהוותיקים.
קולט אביטל:
אתה אומר שאחד האלמנטים הנחוצים, חוץ מאיגום כל המשאבים, זה גם להפעיל כוח-אדם מתאים?
יעקב ברודר:
יש לנו דוברי רוסית שמכירים את התרבות.
יעקב ברודר:
לכל אחד מ-160 הנערים והנערות תפרנו תכנית אישית, אילו לימודים הוא ילמד, עוקבים איפה הוא מסתובב אחר-הצהרים, מה קורה עם ההורים שלו.
יעקב ברודר:
יש סדנאות הורים, אנחנו עושים פעילות עם בית-הספר להורים בחיפה, ועם הרשות למלחמה בסמים.
יעקב ברודר:
אנחנו מאגמים את כל המשאבים ביחד.
רומן ברונפמן:
טוב שאתה מתלהב אבל בוועדה צריך לקצר.
רומן ברונפמן:
אני רוצה, ברשותך חברת הכנסת קולט אביטל, להציע לקואליציית הנוער לבקר בחיפה.
רומן ברונפמן:
אני אדאג שיקבלו אתכם יפה.
מילנה אבז:
אנחנו נשמח לקבל פרטים.
יגאל יאסינוב:
קודם כול, גברתי היושבת-ראש, תודה לך על הישיבה הזאת שדנה בנושא חשוב מאוד.
יגאל יאסינוב:
הדוגמה החיפאית היא הדוגמה הכי טובה בארץ, זה פרויקט שעבד.
יגאל יאסינוב:
מר יעקב ברודר לא רצה להגיד מספרים.
יגאל יאסינוב:
לפי הנתונים שאני קיבלתי מחיפה לא פחות מ-90% מהנוער שאתם טיפלתם בו השתקם, יצא מהמעגל לחלוטין, וזה הצלחה ענקית.
יגאל יאסינוב:
לא היה פרויקט אחר שהגיע למספרים כאלה.
יגאל יאסינוב:
מצד אחד, אני יודע שהמשטרה כן מנסה לגייס עולים חדשים לשורותיה.
יגאל יאסינוב:
מצד שני, נקבעו כללים כל-כך חמורים לגיוס שאי-אפשר להתקבל.
יגאל יאסינוב:
העולים החדשים לא יכולים להתגייס ליחידות שלכם מסיבות כלשהן.
יגאל יאסינוב:
רוב העולים החדשים, לא רק מחבר המדינות ומאתיופיה, מכל הארצות, מתגייסים למשטרת התנועה ולא מגיעים לחקירות, מסיבות שונות.
יגאל יאסינוב:
רציתי להגיד שהפרויקט הזה שנעשה בחיפה הוא הפרויקט הכי טוב, הכי מתאים.
יגאל יאסינוב:
מה שלפי דעתי חסר בו זה עוד צד, פעולה עם מוסדות החינוך.
עודי בהט:
זה קיים.
יגאל יאסינוב:
אני חושב שאולי כדאי לעשות שיעורים כמו "לימודי הקטנת פשיעה" לתלמידים, נניח פעם בחודש או פעם בחודשיים להביא את נציגי המשטרה להרצאות בבית-הספר וזאת כדי להפחית את רמת הפשיעה.
ירון שטרית:
זה קיים במודל "בית-ספר בטוח".
יגאל יאסינוב:
צריך להפחיד ולהרתיע.
ירון שטרית:
צריך להסביר.
יגאל יאסינוב:
מי שנכנס למעגל הפשע לעתים עושה את זה כי הוא גר בשכונה שבה מי שנמצא בפשע הוא איש מכובד.
יגאל יאסינוב:
צריך להראות שהדבר הזה הולך להיגמר במעצר, בבית-כלא.
ירון שטרית:
נציגי המשטרה נכנסים אל תוך בתי-הספר ונותנים עשרות הרצאות כאלה, בשיתוף עם משרד החינוך.
ירון שטרית:
אנחנו מפעילים את מודל "בית-ספר בטוח".
ירון שטרית:
יש הרבה מאוד תכניות שהמשטרה נכנסת אל תוך בתי-הספר.
ירון שטרית:
אנחנו עושים מעל ומעבר, בשיתוף עם משרד החינוך.
קולט אביטל:
אני חושבת שככל שאפשר לעשות יותר, כך יותר טוב.
קולט אביטל:
לפני כמה שבועות שמעתי ברדיו באחת מתכניות הבוקר על מקרה של ילדים שנתפסו ברחובות, ילדים בני 7-8 שנתפסו בגניבה.
קולט אביטל:
בילדים קטנים גם קצת יותר קשה לטפל.
קולט אביטל:
מפקד המשטרה סיפר שאחרי כמה פגישות עם הילדים ועם הוריהם הסתבר שאותם ילדים בכלל לא ידעו שלגנוב זה רע.
קולט אביטל:
הם חשבו שזה בסדר גמור.
קולט אביטל:
לצערנו כל מערכת הערכים שלהם היתה שגויה.
קולט אביטל:
אולי לא הנחילו להם בבית או שלא הנחילו להם בבית-הספר.
קולט אביטל:
הם חשבו שזה בסדר גמור, הם לא הבחינו שמה שהם עושים זה פשיעה וזה רע.
קולט אביטל:
לכן בוודאי אחד הדברים שצריך לעשות זה לתגבר את מערכת החינוך, בבחינת הנחלת ערכים.
קולט אביטל:
הייתי רוצה להגיע לסיום הישיבה הזאת ולהגיד כמה דברים.
קולט אביטל:
קודם כול, במה שנוגע לנתונים המדאיגים, לכך שזה קצה הקרחון, ושהמשטרה עושה את מה שהיא יכולה – אני לא רוצה להפנות אצבע מאשימה לאף אחד.
קולט אביטל:
אני חושבת שאחת המסקנות היא שהמשטרה צריכה לעשות מאמץ גדול יותר, וזה נושא שאחריו אנחנו נעקוב, לגייס לשורותיה דוברי אותן שפות, רוסית ואמהרית בעיקר ואולי גם ערבית.
קולט אביטל:
אני לא יודעת כמה שוטרים אתם מגייסים גם מקרב ערביי ישראל.
קולט אביטל:
אני רק יודעת שאלי פונים עשרות אנשים שהיו רוצים להתגייס למשטרה.
קולט אביטל:
הדבר השני, אני חושבת שבסך הכול כל אחת מהרשויות הממשלתיות פועלת אך נראה לי שבדרך כלל פועלים די בנפרד.
קולט אביטל:
אותי מצער למשל ששירותי רווחת הילד לא היו כאן היום כי אולי היינו שומעים מהם מה הם כן עושים.
קולט אביטל:
אני רוצה לבדוק למה הם לא הגיעו.
קולט אביטל:
אני חושבת שאולי ניתן לקחת את המודל של חיפה ולנסות לשכפל אותו בכמה ערים בישראל, כשכל המערכות עובדות יחד וכשעוסקים גם במניעה אינדיבידואלית וגם בחינוך, וגם מפעילים את כל הארגונים הוולונטריים.
קולט אביטל:
אני חושבת שזה מודל נכון.
קולט אביטל:
אני אמליץ לעשות יום עיון בכנסת שאליו נזמין ראשי ערים או אחראים לשירותים האלה מערים שונות כדי לראות מה קורה.
קולט אביטל:
ברור לחלוטין שבכל הנוגע לשיקום בני הנוער חסרים תקציבים.
קולט אביטל:
אני חושבת שאנחנו נצטרך לפנות ולנסות למצוא יותר תקציבים לנושא השיקום, להפעלת המסגרות הלא-פורמליות.
קולט אביטל:
אנחנו מדברים על מסגרות מהסוג שיש לעל"ם, ומסגרות כמו שמפעילה עמותת "פידל" בתל-אביב.
קולט אביטל:
אתה אומר שבסך הכול כאשר הילדים האלה כבר נמצאים בתוך הפשע אתה מטפל בהם באופן אינדיבידואלי, וזה נכון.
קולט אביטל:
אתה מאגם את כל המשאבים ונותן לנערים תחושה של ערך עצמי, וזה נכון.
קולט אביטל:
אבל אנחנו היינו רוצים שהאנשים האלה לא יגיעו לפשע.
קולט אביטל:
אני מנסה כרגע לא לדבר רק על הנוער העולה.
קולט אביטל:
קח את הנערים הערבים בכפרים שאחרי בית-הספר אין להם כלום, אין להם מועדונים, אין להם שום מקום אליו הם יכולים ללכת, אין להם בית-קפה, אין להם בית-קולנוע, הם מתגלגלים ברחובות משועממים.
קולט אביטל:
אין מועדונית פיס, אין אשכול פיס, אין כלום.
קולט אביטל:
בסופו של דבר הם מתגלגלים לפשע.
קולט אביטל:
אותו דבר אומר האחראי על הנושא הזה מטעם עמותת "פידל" בתל-אביב, שאם היו לו עוד שני מועדונים אפשר היה להביא את הילדים אליהם כדי לנסות למנוע מהם מלהגיע לפשע.
קולט אביטל:
זאת אומרת שצריך פה גם להשקיע הרבה יותר משאבים במסגרות של מניעת הפשע כדי שאנשים לא יגיעו לפתיחת תיקים, בין אם פסיביים ובין אם אקטיביים.
עודי בהט:
הרשו לי לתאר בשני משפטים את הפעולות הנעשות בתוך משרד החינוך.
עודי בהט:
דבר ראשון, אני רוצה להזכיר לחברי הוועדה שבשנה שעברה בוועדה לזכויות הילד, אז בראשות חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, שעסקה בנושא הקשר בין נשירה לבין פשיעה, המסקנה העיקרית, והיא מיושמת ככתבה וכלשונה על-ידי משרד החינוך, היתה ברוח הדברים שאמרת, לא רק לטפל בילד לאחר שמתחיל כבר שלב הפשיעה אלא לעסוק במניעה, לעסוק בשפה, לעסוק בתרבות.
עודי בהט:
משרד החינוך שוקד על יישום המסקנות הללו ככתבן וכלשונן מאז שהוועדה פרסמה את מסקנותיה.
עודי בהט:
זה דבר ראשון.
עודי בהט:
מאז עברו למהלך אחר לחלוטין בנושא של הקניית שפה, בנושא של המפגש התרבותי.
קריאה:
דוח שושני.
עודי בהט:
בין השאר.
קולט אביטל:
אני מצטערת שלא היית פה מוקדם יותר כי היינו מפנים אליך שאלות על מה ששמענו על השפעת הרבנים, שמוציאים ילדים אתיופיים מבתי-ספר סמוכים לבתיהם ועומדים על כך שהם ילכו לפנימיות של החינוך הממלכתי-דתי.
עודי בהט:
אני מייצג את עמדת משרד החינוך ולא את עמדת הרבנות.
עודי בהט:
משרד החינוך לא חושב כך, וזה לא עמדתו.
עודי בהט:
הדברים נעשים בניגוד לעמדת משרד החינוך בקטע הזה, כולל בניגוד לעמדת המינהל לחינוך דתי במשרד החינוך.
עודי בהט:
המגמה של המינהל לחינוך דתי לא תומכת בסגירת הילדים שבאים מאתיופיה בתוך מערכת החינוך הדתי.
עודי בהט:
מי שמכתיב את הדבר הזה אלה רשויות רבניות שעוסקות בתהליכים אחרים לגמרי, שלא עולים בקנה אחד עם מדיניות משרד החינוך.
עודי בהט:
זה דבר ידוע והוא מוכר גם בוועדה הזאת.
עודי בהט:
רציתי לומר משפט אחרון ברוח מה שאמר כאן הנציג בחיפה, ואת בעקבותיו, שכדאי להחיל ולשכפל את הפרויקט.
עודי בהט:
אני רוצה לומר שכבר בשנה שעברה הושקה תכנית בשם "עוגן", והוצגה לכם, שפועלת בחטיבות ביניים בדיוק ברוח מה שהוצג כאן.
עודי בהט:
מטרתה לאתר נקודות חוזק אצל ילדים ספציפיים בתוך המערכת, ילדים שיש להם פוטנציאל גבוה לנשירה, ולעסוק בהם באופן פרטני בתוך בתי-הספר במסגרת של מניעת נשירה.
עודי בהט:
בשנה הבאה זה יפעל כבר ב-30 חטיבות ביניים, לאחר שהשנה היה לנו פיילוט ב-15 חטיבות ביניים.
יעקב ברודר:
ומה קורה אחרי שעות הלימודים בבית-הספר?
עודי בהט:
אני אומר מה אנחנו עושים כעת בתוך בתי-הספר.
יגאל יאסינוב:
זה לא סותר.
יגאל יאסינוב:
זה יופי, אבל צריך גם להמשיך הלאה.
עודי בהט:
נמצאים פה כמה אנשים שאולי לא יספיקו לדבר מקידום נוער ומהשירות הפסיכולוגי שעוסקים במקביל, כמדריכים יעודיים וכאנשי מקצוע יעודיים, גם מקרב העדה האתיופית וגם מקרב עולי חבר העמים, שנמצאים בתוך החבורות של אלה שכבר נשרו, אלה שנמצאות בקרבת הפשע.
עודי בהט:
משרד החינוך מטפל בעניין הזה לכל האורך.
עודי בהט:
כמובן שתמיד אפשר לעשות יותר.
דן שלום:
אני ראש אגף מצילה במשרד לביטחון פנים.
דן שלום:
אני שמח מאוד שהוועדה מצאה לנכון להביא כדגם את הפרויקט מחיפה, שהוא באמת מעין ספינת דגל.
דן שלום:
אני חייב לציין שהנושא הזה מבוצע אצלנו, לא המודל אבל על-פי אותו רעיון.
דן שלום:
אנחנו פועלים היום ב-30 ישובים בארץ במודלים למניעה, עם אופציה ליותר ישובים.
דן שלום:
מר יעקב ברודר באמת הציג את זה נכון.
דן שלום:
בשנת 2003 החלטנו במצילה להתחיל במניעה כבר בגני ילדים כדי ליצור אקלים שדוחה אלימות, שהילד יגדל איתו במשך 6-7 שנים.
דן שלום:
אנחנו עושים פעילות גם עם הגיל השלישי, הפנסיונרים.
דן שלום:
אנחנו מחברים אותם לתכניות "סב לגן", אימצנו אותם לנושא מניעת אלימות.
דן שלום:
הפרויקט הזה מבוצע מצוין, כשהחלק השני זה הנוער בסיכון.
דן שלום:
אני חייב לציין, לפני שבועיים היתה כתבה של עמוס כרמלי על אור-עקיבא, על גיוס לצבא של בני נוער שהיו עבריינים עם 6-7 תיקים פליליים.
דן שלום:
במקום ללכת לבית-הסוהר, שאז הם היו עולים למדינה הרבה כסף, בהשקעה של סכום כסף קטן הם גויסו ליחידות קרביות.
דן שלום:
הפרויקט הזה מבוצע בהרבה מקומות, כולל בחיפה, שם מבצעים פרויקט לגיוס לצה"ל בהפעלת כל מיני קבוצות בנושא הזה.
דן שלום:
אני רוצה לסיים בנקודה אחת.
דן שלום:
אנחנו יושבים פה ואף אחד לא מכיר את משנהו.
דן שלום:
זאת הבעיה שלנו.
דן שלום:
אם אני ממשיל את זה לספינה בלב-ים, אין לנו שליטה, לא על כיוון הרוח ולא על עוצמת הרוח, אבל אם לא תהיה לנו שליטה על המפרשים, אם כל אחד לא ישים יד במפרש ויכוון את המפרש נכון, לא נגיע לתוצאות.
קולט אביטל:
זה נכון מאוד.
קולט אביטל:
כמעט בכל ישיבה של הוועדה אני מגיעה לאותה מסקנה.
קולט אביטל:
יש המון אנשים נחמדים שכל אחד עושה משהו קטן ואין עבודה מערכתית.
דן שלום:
הדבר השני שאני אגיד לגבי בני נוער וילדים, חייבים לאמץ את התפיסה שאין ילד רע, יש ילד שרע לו.
דן שלום:
צריך לחפש את מקור הרע ולטפל במקור הרע, לפעמים אפילו לא בילד עצמו כי פשוט לילד רע.
דן שלום:
תודה רבה.
שרה כהן:
במשרד לקליטת העלייה מתייחסים לעבריינות כחלק מהתנהגויות סיכון, וקיימות גם נוספות, שאנחנו רואים שמשבשות את כל ההתנהלות של הנוער העולה, ונותנים לזה בהחלט ביטוי משמעותי, לא בהיקפים די רחבים אבל בהחלט ביטוי משמעותי.
שרה כהן:
זה יעד מרכזי בתקציבים של המשרד, גם בתקציבים שעוברים לרשויות המקומיות וגם לעמותות ולארגונים.
שרה כהן:
בשבוע שעבר קיימנו שיח מקצועי נרחב מאוד בסוגייה הזאת אצל השרה לקליטת העלייה.
שרה כהן:
חלק ניכר מבין האנשים שנמצאים כאן השתתפו גם בדיון אצל השרה.
שרה כהן:
הנושאים שעלו באותו דיון היו הצורך בשיתוף-פעולה, קביעת כמה דגשים מרכזיים בתוך ההתייחסות לרצף טיפולי, החל מהשלב של הנער בבית-הספר, והכנסה של כוח-אדם רגיש לשפה ותרבות.
שרה כהן:
העניין ימשיך ויתלבן גם במסגרת המשרד.
שרה כהן:
אני רוצה לציין במיוחד את הפיתוח החדש ביותר, תכנית שנקראת "מסיכון לסיכוי".
שרה כהן:
זאת תכנית מערכתית, בשותפות בין-משרדית.
שרה כהן:
כנציגת המשרד לקלטת העלייה הייתי שותפה גם בכתיבה שלה ובפיתוח שלה, ואני חלק מהמינהלת שמפעילה אותה.
שרה כהן:
התכנית היום קיימת ב-4 ישובים – נצרת עלית, אשקלון, בית-שמש וחדרה (זה מהתקציבים של פדרציית טורונטו) – מתוך דגש על מרכיבי סיכון.
שרה כהן:
התכנית מתייחסת לרצף הסיכון של הנוער העולה, כשהדגש המרכזי הוא הנושא של השפה העברית שזיהינו אותו כאחד המרכיבים הכי קריטיים בהידרדרות ובהתנהגות אנטי נורמטיבית של הנוער.
שרה כהן:
כל הנושא של השליטה בשפה העברית הוא בעייתי.
שרה כהן:
הם פשוט לא יודעים עברית, ובין היתר זה גם מעצים את תחושות הניכור וחוסר השייכות.
שרה כהן:
חלק ניכר מתקציבי התכנית ברמה היישובית מכוונים לנושא של חיזוק מיומנויות השפה העברית, תוך חיבור לנושא של שעות פנאי וחיבור למורשת ולתרבות כדי ליצור אצלם יותר תחושה שהם חלק מתוך ההוויה הישראלית.
שרה כהן:
מעבר להתנהגויות סיכון בכלל ושעות הפנאי, אני רוצה לציין את הפיתוח הכי חדש שהוא תפקיד של קצין מבחן לנוער.
שרה כהן:
זה דבר חדש לחלוטין בתוך הישובים האלה, שבא בכוונה להעמיד איש מקצוע הדובר את שפת העולים החדשים.
קולט אביטל:
הוא ת"פ של מי?
שרה כהן:
הוא יהיה ת"פ של שירות המבחן לנוער.
שרה כהן:
התפקיד הוא חדש, הוא לא קיים במערכת.
שרה כהן:
זה נמצא בשלבים מתקדמים כעת באשקלון ואני מקווה שגם בנצרת-עלית.
שרה כהן:
הכוונה היא להכניס איש מקצוע עם מיומנויות של קצין מבחן לנוער, שדובר את השפה.
שרה כהן:
מרבית האנשים שיגויסו יהיו דוברי רוסית, כאשר תוך בניית התפקיד יגויסו גם מגשרים דוברי אמהרית שאפשר יהיה לחבר אותם עם האוכלוסייה הדוברת אמהרית.
תמר דסטה:
למה הם צריכים להיות ברמה של קציני מבחן?
שרה כהן:
יש יחסית מעט בני נוער דוברי אמהרית בכל אחד מהישובים.
שרה כהן:
התפקיד המרכזי שם יהיה של קצין מבחן דובר רוסית.
שרה כהן:
כוונתנו להקיף את האוכלוסייה המרכזית באותו ישוב.
שרה כהן:
אנחנו מתכוונים להכניס לשם ¾ משרה של קצין מבחן לנוער וזה כרוך בעלויות.
שרה כהן:
פיתחנו את התפקיד הזה לאחר שהבנו שמרגע שנער מבצע עבירה אין מי שיתייחס מייד לצורך שלו, ואם הוא עבר עבירה ראשונה על אחת כמה וכמה.
שרה כהן:
חשוב ליצור איתו מייד קשר בשפתו, תוך התייחסות להורים.
שרה כהן:
המרכיב של ההורים כאן הוא קריטי, בכלל בכל התכנית "מסיכון לסיכוי" שהיא תכנית יישובית שמקיפה את בני הנוער ביישוב.
קולט אביטל:
את קציני המבחן האלה תציבו קודם כול בארבעה הישובים האלה או שאתם מתכוונים להגדיל את הפרויקט לישובים נוספים בארץ?
שרה כהן:
העלות של התכנית גדולה מאוד.
שרה כהן:
בשלב הזה היא תכנית פיילוט שלצערנו מופעלת רק ב-4 ישובים.
שרה כהן:
תכננו לקיים אותה ב-10 ישובים אך לא היה מקור תקציבי.
קולט אביטל:
את התכנית "מסיכון לסיכוי" אתם תתחילו ב-4 ישובים.
קולט אביטל:
קציני המבחן הם חלק מתוך התכנית?
שרה כהן:
בשלב הראשון זה יהיה במסגרת אותם ארבעה ישובים.
שרה כהן:
הכוונה היא לאפשר זמינות מיידית של קצין המבחן, בדיוק לאותם דברים שפקד ירון שטרית התייחס אליהם.
שרה כהן:
ברגע שהנער מבצע עבירה צריך לפעול מייד, תוך התחברות להורים.
שרה כהן:
אנחנו מכירים מקרים שפשוט מוותרים על ההורים, לא מתקשרים אליהם, וההורה יודע על מה שעובר על ילדו רק אחרי 3-4 עבירות שהוא ביצע.
שרה כהן:
כאן הכוונה להתמודד בין היתר עם הזווית הזאת.
קולט אביטל:
תוכלי בטובך להגיד לנו כמה עולה תכנית ספציפית כזאת, אפילו שזה פיילוט?
שרה כהן:
930,000 שקל לישוב לשנה.
קולט אביטל:
זה לא בשמים.
שרה כהן:
אנחנו מטפלים ב-500 בני נוער בכל ישוב שעברו תהליך, כלומר קדמה להפעלת התכנית כניסה למיפוי ישובי מדוקדק ביותר.