GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ד"ר זינאידה נתנזון:
כאן אמרו שאין לאן לפנות ואין מה לעשות ואין תמיכה פסיכולוגית ואין ליווי.
קולט אביטל:
האם אתם בקשר עם המוסדות - עם משרד הקליטה, עם משרד הבריאות, עם הביטוח הלאומי?
ד"ר זינאידה נתנזון:
אנחנו התחלנו לעבוד בפורום הציוני, שם היה פרוייקט של פרופ' רוטנברג, ואחרי שהוא כבר לא עובד שם, אנחנו ממשיכים לעבוד תחת גג אחר, עם קשיים מאד גדולים, אבל ממשיכים לעבוד.
קולט אביטל:
את בעצם אומרת – אנחנו פה, ואם יש בעיות – תפנו אותן אלינו.
קולט אביטל:
זה מה שאת מנסה להגיד?
ד"ר זינאידה נתנזון:
אנחנו עושים הרבה דברים שכדאי לעשות לאוכלוסייה נורמטיבית שמרגישה פחד וחרדה.
יחזקאל לביא:
אני רוצה לומר פה דבר אחד, והדבר הזה חשוב מאד.
יחזקאל לביא:
המערכת שמתפקדת בעת פיגוע ולאחריו – הן של העובדים הסוציאליים, הן של מערכות אחרות ברשויות המקומיות, או בשירותי רווחה אחרים של המדינה – מתפקדת בצורה שעד היום הזה – אני מוכרח לציין את זה – כמעט ולא היו לנו תקלות במערכות הללו.
יחזקאל לביא:
העובדים הסוציאליים – ההשקעה שלהם היא כל-כך גדולה, כל אלה שמטפלים בנושא הזה – שהדבר הזה לא עלה כאן.
יחזקאל לביא:
חלק גדול מהיושבים פה עומדים מול עובדים סוציאליים – הן של הרשויות המקומיות, הן של הביטוח הלאומי.
קולט אביטל:
אני לא מבינה.
קולט אביטל:
אתה מייצג את משרד הפנים ואתה מתחיל להסביר לי עכשיו על העובדים הסוציאליים של משרד הקליטה?
יחזקאל לביא:
קודם כל, אני מייצג פה כובע שהוא לא רק משרד הפנים בסופו של דבר, כי למעשה אני מפעיל את כל המערכות – את ההפעלה הראשונית שלהן.
יחזקאל לביא:
ההתחלה היא על-פי כפתור שאני לוחץ.
קולט אביטל:
בתוקף מה?
יחזקאל לביא:
בתוקף התפקיד שלי - כממונה על הפעלת נוהל חבצלת פיגועים במדינת ישראל.
קולט אביטל:
ואני מבינה שהופעתך היא בגדר תלונה, קיטור - מה בדיוק, כדי שאני אבין.
קולט אביטל:
אם אתה בא ואומר – לא שמעתם ואני מציע לכם לשמוע, זה דבר אחד.
קולט אביטל:
מה בדיוק אתה רוצה להגיד?
יחזקאל לביא:
את זה מה שאמרתי.
בלה בן-גרשון:
בלה בן-גרשון, משרד הבריאות, שירותי בריאות הנפש.
בלה בן-גרשון:
אני אומרת את הדברים כאינפורמציה גם למשפחות שיושבות כאן וגם לידיעתכם.
בלה בן-גרשון:
אני בהחלט אומרת שיש היום רשת ממש מסודרת לטיפול נפשי אחרי פיגועים.
קולט אביטל:
לכמה זמן אתם נותנים את הסיוע הזה?
בלה בן-גרשון:
קודם כל, מקבלים אנשים ללא תור – וזה מאד חשוב להגיד במקרים האלה – וזה לפי הצורך.
גלינה סולטנוב:
יש לי בקשה אחת – לקבל דף מידע על כל המוסדות ומי אחראי.
שרה כהן:
סליחה, אני מוכרחה להגיד עוד משפט.
קולט אביטל:
לא, את לא מוכרחה.
שרה כהן:
היא מדברת על דף מידע.
שרה כהן:
המשרד שלנו מפיק עלונים בכל השפות.
קולט אביטל:
סליחה, את לא ברשות דיבור.
קולט אביטל:
אם את רוצה לנהל את הישיבה – בואי תשבי במקומי.
שרה כהן:
אני מתנצלת.
קולט אביטל:
יכול להיות שמה שאנחנו צריכים קודם כל לבקש מכל הגורמים - לקבל דף אחד שנותן את המידע מאל"ף ועד ת"ו בשפה פשוטה, שגם כולם יוכלו להבין אותו.
קולט אביטל:
אדם שקרה לו אסון – שיקבל את כל המידע לאן הוא צריך לפנות, מי אחראי למה, לאיזו אינסטנציה לפנות.
שרה כהן:
נכון, כי זה קיים.
קולט אביטל:
עובדה היא שאפילו אלי זה לא הגיע.
קולט אביטל:
עובדה היא שיש עכשיו ישיבה פה ואיש לא טרח לשלוח לנו את המידע הזה, אז איך את רוצה שעולים יידעו את זה?
שרה כהן:
זה מופץ על-ידי כל ההפצה של משרד הקליטה.
קולט אביטל:
אז אולי כדאי שגם אנחנו נדע מזה.
קולט אביטל:
נכון שאת יודעת את הכל.
קולט אביטל:
יש גם בורים – כמוני – בחדר הזה, אז אנא בטובך, תתאזרי בסבלנות, תהיי קצת יותר סבלנית, אל תתפרצי כל-כך.
קולט אביטל:
אנחנו ממש אסירי תודה על כל מה שאת עושה, אבל אנחנו מנסים לשפר.
קולט אביטל:
זה תפקידנו.
קולט אביטל:
שנית, אני כן מבקשת שנקבל באופן מרוכז גם מה הזכויות של כל הנפגעים.
קולט אביטל:
אנחנו רוצים לדעת מהרגע הראשון, בלי כל מיני סיפורים של חישובים של טבלה זו או אחרת, משהו שלפחות נדע ולמי אנשים צריכים לפנות בנושאים האלה.
קולט אביטל:
דבר נוסף – אני רוצה להמליץ, או לבקש, או לקבל פה החלטה, שמשרד הקליטה יעשה איזשהו סמינר לכל אותם אנשים שזקוקים למידע הזה – סופשבוע, יום שלם, חצי יום, תחליטו אתם איך - כדי לתת הדרכה וכדי להפעיל את כל הגורמים הוולונטריים.
קולט אביטל:
זה צריך להיות בצורת סדנה, בצורה כלשהי שניתן אולי בכל זאת להפיק תועלת מכך.
קולט אביטל:
אנחנו, בתור ועדה, נקיים ישיבה נוספת, נרצה לקבל את ההמלצות ואנחנו נרצה בתוך ההמלצות האלה גם לדעת או לקבל התייחסות לגבי תהליך השיקום ולגבי הטיפול לטווח ארוך- איזה מערכות ניתן להפעיל, אולי זו אחת מהמסקנות שצריך להפיק.
קולט אביטל:
אני רוצה לבקש את התייחסות
קולט אביטל:
כם לגבי כל הסבך וכל הטיפול שנקרא טיפול לטווח ארוך- גם שיקומי, גם פסיכולוגי וגם ליווי אישי למשפחות האלה - כי זה גם כן חלק מתהליך הקליטה, ותהליך הקליטה, כאמור, במקרים האלה הרבה יותר קשה, הרבה יותר משובש, הרבה יותר זקוק לתמיכה.
קולט אביטל:
בוקר טוב לכולם, בעיקר לאלה שעמדו הרבה זמן בתור כדי להיכנס לכאן.
קולט אביטל:
כבוד השרה לקליטת העלייה, אדוני, יושב ראש מינהל הסטודנטים מר סודרי, מר אריה אזולאי, מר גיורא משעול, חברתי, חברת הכנסת מרינה סולודקין, קהל נכבד ובעיקר - סטודנטים יקרים: המציאות הישראלית לא מספקת לנו הרבה שעות נחת והרבה שעות סיפוק.
קולט אביטל:
אנחנו בדרך כלל עסוקים באירועים קשים שרודפים האחד את השני.
קולט אביטל:
אבל הנה, הבוקר, אנחנו מתכנסים כאן בתחושה של שמחה ושל הרבה מאוד גאווה, מכיוון שזהו מפעל שחשיבותו כפולה ומכופלת.
קולט אביטל:
קודם כל, יש כאן אנשים צעירים, שהחליטו לבוא ולהצטרף אלינו ולעלות לארץ והם נמצאים במסגרת יוצאת מן הכלל שהיא מינהל הסטודנטים.
קולט אביטל:
זוהי מסגרת, דרך אגב, שאנחנו כאן, בכנסת, התגייסנו כדי להציל אותה, כי היא היתה בסכנה בגלל הקיצוצים.
קולט אביטל:
זו באמת בשמחה גדולה ואנחנו מקדמים אתכם בברכה ושמחים שהמסגרת יכולה להמשיך ולהתקיים הודות למאבק משותף של הכנסת ושל השרה.
קולט אביטל:
מצד אחד, המפעל של בואם של סטודנטים לארץ במסגרת שמאפשרת להם להישאר כאן כעולים, חשובה מאוד לכולנו.
קולט אביטל:
יתרה מזאת, הדבר החשוב הוא, הדרך שבה אתם בחרתם להשתלב בחברה הישראלית.
קולט אביטל:
אני מודה, שאת הפרוייקט הזה אני מכירה לא הרבה זמן, את הרעיון של סטודנטים עולים מתנדבים, שמתגייסים לעבוד בכל אותם המקומות שזקוקים לעזרה, אם זה בתי אבות, אם זה עם קשישים או עם אנשים עם מוגבלויות.
קולט אביטל:
זהו מפעל בעל חשיבות כפולה, כי זה גורם לכך שאתם נקלטים יותר מהר בחברה הישראלית.
קולט אביטל:
אבל, יותר מכך, זה גורם לכך שכאזרחים ישראלים, המודעות שלכם והמעורבות החברתית שתגלו גם בהמשך הדרך היא מאוד מאוד חשובה.
קולט אביטל:
חלק מכם ודאי יודע, שכשאנחנו מדברים על החברה הישראלית, כשליש מהחברה הישראלית, כ-750 אלף איש, מכהנים ומשרתים בתוך מסגרות התנדבותיות.
קולט אביטל:
זה אחד האחוזים הכי גבוהים שיש בעולם.
קולט אביטל:
למרות שאומרים לנו שהמון אנשים והמון ארגונים של יהודים מתגייסים בחוץ לארץ למעננו, ושואלים למה אנחנו לא עושים את אותו הדבר, אני רוצה להגיד לכם, שבכל קנה מידה בחברה הישראלית היום, 750 אלף איש שמתנדבים, זה דבר מאוד חשוב.
קולט אביטל:
רובם באים ממקצועות כמו: מורים, עורכי דין, רופאים ואפילו שוטרים מתנדבים.
קולט אביטל:
אתם הצטרפתם לכוח התנדבותי, שמאפיין היום את החברה הישראלית.
קולט אביטל:
מה שאתם עשיתם ועושים למען החברה - חשוב לכולנו.
קולט אביטל:
ההישגים שלכם בלימודים חשובים לכולנו וקליטת
קולט אביטל:
כם ודאי, על אחת כמה וכמה.
קולט אביטל:
אני עברתי קצת על הרשימה של הסטודנטים שלהם נעניק היום את המלגות וראיתי שיש סטודנטים מכל קצות העולם.
קולט אביטל:
מאוקראינה ומקווקז, מאיטליה, מצרפת ואתיופיה, ארצות הברית וקנדה ובטח החסרתי כמה מקומות.
קולט אביטל:
אנחנו שמחים מאוד שאתם כאן, אתנו, היום.
קולט אביטל:
אנחנו מאוד גאים בהשיגכם ומאוד רוצים לאחל לכם, בדיוק כפי שאמר השיר, שתמשיכו בדרך, הדרך פתוחה לפניכם, הדרך פתוחה לפני כולנו ומה שאנחנו נעשה ומה שאנחנו נתרום לחברה הישראלית, כך תראה החברה כולה.
קולט אביטל:
תודה רבה ובהצלחה.
גיורא משעול:
תודה רבה לחברת הכנסת קולט אביטל על דבריה.
גיורא משעול:
פעילי שח"ק תורמים לאוכלוסיות רבות ומגוונות.
גיורא משעול:
קשישים, עיוורים, ילדים עם ליקויי שמיעה, בעלי נכויות וכולי.
גיורא משעול:
כמו כן, סטודנטים רבים פועלים ומסייעים גם בתחום של קליטת העלייה.
גיורא משעול:
אגב, בערך כ-40%,50% עוסקים בנושא הזה של קליטת העלייה.
גיורא משעול:
הם גם נקלטים וגם קולטים באותו זמן.
גיורא משעול:
אני מתכבד להזמין את השרה לקליטת העלייה חברת הכנסת ציפי לבני, לברך את המצטיינים.
ציפי לבני:
שלום לכולם.
ציפי לבני:
שמענו שהיו לכם קשיים להיכנס הנה, אך רובנו נלחמים הרבה זמן כדי להיכנס לכאן, הרבה יותר מהשעה הזאת שחיכיתם בחוץ.
ציפי לבני:
לפני שהגעתי הנה, פגשתי עיתונאי ולא אגלה את מי, שאמר לי: את מגיעה לטקס שלא יהיה לי מה לכתוב עליו.
ציפי לבני:
זו מטרה טובה ואנשים טובים, שעושים דברים נהדרים ולא יהיה לי מה לכתוב למחר.
ציפי לבני:
אז אני חושבת, שהגיע הזמן שבאמת גם דברים טובים בחברה הישראלית יקבלו ביטוי של הערכה מאתנו וגם ביטוי של הערכה מהציבור כולו.
ציפי לבני:
זה נכון, שאנחנו מכנסים את הכינוס הזה כאן, אחרי מאבק משותף שניהלנו על עצם הקיום של הפרוייקט המופלא הזה.
ציפי לבני:
מאבק שלא נוהל רק על ידי ולא רק על ידי הכנסת וועדת העלייה והקליטה שהיו חלק ממנו, אלא גם על ידכם.
ציפי לבני:
סטודנטים היו ברחובות והשתמשו בצורה יפה בדמוקרטיה הישראלית, כדי להשפיע על תהליך קבלת ההחלטות.
ציפי לבני:
בלי המאבק המשותף הזה, אולי היינו היום מסכמים פעילות של הצטיינות של שנה שעברה, אבל כמעט נמצאים בפני שוקת שבורה מבחינת מה שנוכל לעשות בשנה הבאה.
ציפי לבני:
זה באמת סיפוק רב להיות כאן היום ולדעת שהפרוייקט הוא נכון והוא יפה ויש לו מטרה ראויה ויש אנשים טובים, וגם בסופו של יום, תוך כדי תהליכים וקיצוצים קשים, גם ממשלת ישראל יודעת לעצור ולהגיד: עד כאן.
ציפי לבני:
אלה דברים, שאנחנו רוצים ללכת אתם ולתת להם תמיכה.
ציפי לבני:
מינהל הסטודנטים ואתם מסמלים השקעה במצוינות.
ציפי לבני:
כל אחד מכם, מעבר להצטיינות האישית שלו הוא גם מקור לגאווה, ודאי בתוך משפחתו, אבל, גם בחברה שממנה הוא בא, הקהילה שאותה הוא מייצג.
ציפי לבני:
בעצם, כל אחד מכם הוא גם מודל לדוגמה לצעירים מכם וגם מעין קטר, שיכול למשוך אחריו חברה שלמה, שבשלב הזה מסתכלת עליו מלמטה למעלה.
ציפי לבני:
אני מקווה, שבשלב הבא באמת כולם יסתכלו כשווים בין שווים על הסטודנטים הבאים בתור.
ציפי לבני:
אני חושבת, שביחסים אישיים, אם אני יכולה לעשות את ההשוואה, היחסים האינטימיים הקרובים ביותר הם כשאדם מספר או מראה איפה כואב לו.
ציפי לבני:
לא רק במצבים שבהם הוא בסדר וטוב לו.
ציפי לבני:
אם אני עושה את ההשוואה למערכת היחסים ביניכם לבין החברה הישראלית, אז הפעילות שלכם היא פעילות בדיוק בנקודות שכואב לנו, לכולנו.
ציפי לבני:
החשיפה הזו שלנו אליכם והטיפול שלכם בחוליים, בקשיים, בכאבים, גם של הפרט בחברה הישראלית, בין אם זה עולה חדש ובין אם זה אדם מבוגר וותיק, בעצם מסמלים את הקרבה הגדולה ביותר שאנחנו יכולנו לפתוח כלפי העלייה ואת הנכונות שלכם לגעת גם בדברים הלא נעימים וגם לנסות ולשנות.
ציפי לבני:
השאלה, איך אנחנו נקלוט את העלייה, תקבע את הפנים של החברה הישראלית כולה.
ציפי לבני:
אני מוכרחה להגיד, ששברתי את הראש איך בוחרים?
ציפי לבני:
אני יודעת מה זה ציון במבחן שאתה מקבל ויודע לכמת כל שאלה אם התשובה נכונה או לא, חלקית או לא חלקית.
ציפי לבני:
נדמה לי, שהכימות כאן, הציון שניתן כאן הוא ציון על אהבה, על נכונות, על מי שנתן את המקסימום, לא רק מבחינת השעות ולא רק מבחינת הזמן אלא באמת נתן את כל הלב והרבה יותר מזה ולא רק את הראש.
ציפי לבני:
מהלב שלנו, אני רוצה להודות לכולכם.
ציפי לבני:
יישר כוחכם ובהצלחה בהמשך.
גיורא משעול:
תודה לשרה לקליטת העלייה, ציפי לבני.
גיורא משעול:
פרוייקט שח"ק הוקם לפני 24 שנים, במטרה לפתוח בפני העולים ערוץ נוסף והשתלבות בחברה הישראלית, באמצעות פעילות למען החברה והקהילה.
גיורא משעול:
פרוייקט ייחודי זה נעשה בשיתוף משרד הקליטה ומחלקת העלייה בסוכנות היהודית.
גיורא משעול:
אני מזמין את מר אריה אזולאי, יושב ראש המחלקה לעלייה וקליטה בסוכנות היהודית לשאת את דברו.
אריה אזולאי:
צהרים טובים.
אריה אזולאי:
ברשות כבוד השרה ציפי לבני, שרת הקליטה, חברת הכנסת קולט אביטל, יושבת ראש הוועדה לעלייה, קליטה והתפוצות בכנסת, חברת הכנסת מרינה סולודקין, מר חנוך צמיר, המשנה למנהל הכללי של משרד הקליטה, מר דוד סודרי, ראש מינהל הסטודנטים, סטודנטים מתנדבים יקרים, אורחים נכבדים: פתאום קם אדם בבוקר ומרגיש שהוא עם ומתחיל ללכת.
אריה אזולאי:
כך אומר השיר של הזמר שלמה ארצי וזה נשמע כל כך פשוט.
אריה אזולאי:
במציאות, העלייה היא תהליך מורכב וקשה.
אריה אזולאי:
אותו אדם שמחליט לקום וללכת, עוזב בעצם מאחוריו את כל מה שהוא מכיר ויודע, את משפחתו לפעמים, חבריו, שכניו, נופי ילדותו ומגיע למקום חדש.
אריה אזולאי:
אותו אדם צריך להתחיל מחדש, ללמוד את השפה, להשתלב בסביבה, למצוא את עצמו בשוק התעסוקה ובעיקר – משימה קשה מאוד – לטוות לעצמו רשת חברתית ולארגן את חייו מחדש.
אריה אזולאי:
לכן, פרוייקט שח"ק מפגיש סטודנטים עולים חדשים עם אנשים הזקוקים לעזרה.
אריה אזולאי:
מפגשים אלו הנם דרך שונה להשתלבות בחברה.
אריה אזולאי:
הדרך של נתינה בטרם קבלה.
אריה אזולאי:
היכולת של העולה לתרום לחברה ולחוליות החלשות בה מחזקת אותו, מסייעת לו להכיר, להבין ולהרחיב את המושג - ישראלים.
אריה אזולאי:
תורמת לתחושת השייכות שלו, מפגישה אותו עם אנשים שונים הזקוקים לו ומאפשרת לו ליצור קשרים חברתיים חדשים ולקבוע נורמות חברתיות רצויות.
אריה אזולאי:
התרומה משמשת במקרה זה, גשר לקליטה מוצלחת.
אריה אזולאי:
מצטייני שח"ק יקרים, תודתנו לכם מעמיקה את מחויבותנו לקליטת
אריה אזולאי:
כם הנכונה ומאפשרת בנתיבים סמויים, להרחיב את נכונות החברה הישראלית לראות
אריה אזולאי:
כם חיים, עובדים ויוצרים בתוכנו.
אריה אזולאי:
ברצוני לברך, בשם הסוכנות היהודית בכלל והמחלקה לעלייה בפרט, את אנשי מינהל הסטודנטים על הפרוייקט ועל החשיבה הנכונה העומד מאחוריו.
אריה אזולאי:
ברכה מיוחדת לגיורא משעול ולשירה זגורי-רז, המנהלת את הפרוייקט ולאחל לכל הסטודנטים, מצטייני שח"ק הנמצאים אתנו היום, המון הצלחה בקליטה, בלימודים ובכל המערכות בהן תשתלבו.
אריה אזולאי:
דרך צלחה.
גיורא משעול:
תודה למר אריה אזולאי.
גיורא משעול:
טקס מצטייני שח"ק בכנסת היו מסורת ארוכת שנים.
גיורא משעול:
פרוייקט שח"ק גדל והתפתח במרוצת השנים, הן באיכות והן בכמות.
גיורא משעול:
עד היום, השתתפו בו 41 אלף סטודנטים בטיפול מינהל הסטודנטים.
גיורא משעול:
אגב, הפרוייקט הזה התחיל עם 200-250 סטודנטים לשנה בתחילת דרכו.
גיורא משעול:
היום, אנחנו מדברים על 41 אלף.
גיורא משעול:
אני מזמין את ראש מינהל הסטודנטים מר דוד סודרי, שמלווה את מינהל הסטודנטים מאז היווסדו בתפקידים שונים ובמסירות רבה, לשאת דברי ברכה, בבקשה.
דוד סודרי:
כבוד חברת הכנסת ציפי לבני, השרה לקליטת העלייה, חברת הכנסת קולט אביטל, יושבת ראש ועדת העלייה הקליטה והתפוצות, חברת הכנסת מרינה סולודקין, מר אריה אזולאי, יושב ראש הוועדה לקליטת העלייה בסוכנות היהודית, מר חנוך צמיר, שמלווה אותנו שנים רבות כמשנה למנהל הכללי של המחלקה לקליטת העלייה, גיורא משעול, מנהל המחלקה: אני רואה כאן מנהלי מחוזות של משרד הקליטה, משה הראל – ברוך הבא.
דוד סודרי:
המנהלת הכללית של משרד הקליטה, אילנה כגן, שאנו מאחלים לה הצלחה.
דוד סודרי:
עובדי מינהל הסטודנטים, אנשי מסגרות ובמיוחד הסטודנטיות והסטודנטים.
דוד סודרי:
אני גם רוצה לציין כאן את נציגת מסגרות הפעילות, הגברת אסתר ספקטור, אחות ראשית בבית החולים "בית-רבקה" בפתח-תקווה.
דוד סודרי:
נציג הסטודנטים המצטיינים אלרועי דוכאן ממחוז ירושלים ונציגת צוות שח"ק, דבי מרכוס ממחוז תל-אביב: זה היה יכול להיות הטקס האחרון של מצטייני שח"ק במינהל הסטודנטים, אלמלא לא היתה מתבטלת ההחלטה של חיסול המינהל.
דוד סודרי:
לשמחתי הרבה, והודות למעורבותם האקטיבית של חברי שולחן הנשיאות אשר מנעו גזירה קשה זו, ניתן להגיד בפה מלא: זה היום עשה השם נגילה ונשמחה בו.
דוד סודרי:
זו השנה ה-24, שאנו מציינים בכנסת במעמד כה נכבד, את הסטודנטים העולים המצטיינים בפעילות שח"ק, שירות-חברתי-קהילתי, שהוא הפרח של מינהל הסטודנטים.
דוד סודרי:
אין עוררין, שניתן לומר על שח"ק שהוא אחד המפעלים המוצלחים ביותר שהקים מינהל הסטודנטים.
דוד סודרי:
מפעל זה, שבו פעלו קרוב ל-40 אלף סטודנטים עולים במהלך 24 שנות פעילותו, הפך להיות היהלום שבכתר של המינהל.
דוד סודרי:
הוא משמש כערוץ חשוב של עזרה וחסד לזולת בחברה הישראלית.
דוד סודרי:
במונחים תקציביים ובצל הקיצוצים בתקציב מינהל הסטודנטים לשנת 2004, ניתן לומר שתרומת שח"ק לחברה הישראלית מסתכמת בסכום של למעלה מ-4 מיליון שקל לשנה.
דוד סודרי:
הפעילות של השח"קיסטים מחזקת את היסודות המשותפים לכולנו ונותנת מעל לכל ספק, משמעות חשובה לאמרה: עם ישראל ערבים זה לזה.
דוד סודרי:
הסטודנטים העולים הופכים ממקבלים לנותנים ומושיטים יד לאוכלוסיות החלשות בישראל, ב-300 מסגרות התנדבות, המקיפות תחומים מרכזיים ומגוונים בחברה הישראלית.
דוד סודרי:
אנו רואים את פעילי שח"ק מלמדים, מחנכים, מסייעים, מלווים בכל חלקי הארץ ועל ידי כך הם משולבים בקהילה.
דוד סודרי:
בד בבד, הם מקבלים הזדמנות טובה להכיר גוון נוסף במרקם החיים החברתיים של מדינת ישראל וצוברים ניסיון וחוויות האמורים להשלים להם את הנוף החברתי של החברה הקולטת אותם, ובכך להקל עליהם את חבלי הקליטה בארץ.
דוד סודרי:
אתם, המצטיינים בשירות זה, נבחרתם לייצג בטקס חשוב זה, בכנסת ישראל, בירושלים עיר הנצח, החוגגת 36 שנים לאיחודה, את 1900 חבריכם, פעילי שח"ק.
דוד סודרי:
גיליתם מסירות, אכפתיות, נאמנות, שקדנות, יצירתיות והשקעה במחשבה ובחיפוש דרכים אלטרנטיביות.
דוד סודרי:
כל אלו, מאפיינים את כולכם ועל כך גאוותנו.
דוד סודרי:
בשם כל עובדי מינהל הסטודנטים, ברצוני לברך אתכם, לחזק את ידיכם ולהביע את הערכתי הכנה לתרומת
דוד סודרי:
כם הייחודית לילד, לחולה, לעולה החדש ולכל העבודה הנפלאה שעשיתם השנה.
דוד סודרי:
כן ירבו כמוכם בישראל.
דוד סודרי:
עלו והצליחו.
דוד סודרי:
זו גם ההזדמנות להודות לעובדי המחלקה לחברה ותרבות בראשותו של גיורא משעול.
דוד סודרי:
לעובדי המחלקה לתכנון ותקצוב במינהל, למנהלות המחלקות המחוזיות: גילה, רוחלה, אנט, רחל.
דוד סודרי:
לעובדי המחלקה האקדמית, אורית והצוות שלה.
דוד סודרי:
לרכזות שח"ק ועוזריהן במחוזות המינהל.
דוד סודרי:
ליחידת ההסברה.
דוד סודרי:
ללאה ומאירה מירושלים, שהן רכזות שח"ק.
דוד סודרי:
לגיל ודורית בחיפה ולדבי וסנדרה וסילביה בתל-אביב.
דוד סודרי:
ליסמין בבאר-שבע ובמיוחד לשירה זגורי-רז, רכזת שח"ק ארצית.
דוד סודרי:
כמו כן, תודה רבה למנהלי מסגרות ההתנדבות בכל הארץ.
דוד סודרי:
לאנשי מחלקת העלייה ואגף הכספים והמינהל בסוכנות היהודית, על שיתוף הפעולה הפורה לאורך כל השנים.
דוד סודרי:
לעובדי מינהל הסטודנטים, המסייעים לקליטת הסטודנטים העולים - עם כל הלב.
דוד סודרי:
ברוך הבא חבר הכנסת אמנון כהן.
דוד סודרי:
חיזקו ואימצו, היו ברוכים.
גיורא משעול:
תודה רבה למר דוד סודרי.
גיורא משעול:
בתום שלב זה של הברכות, אני מזמין לבמה את הזמרות מרינה ואליזבטה לביצוע השיר "ירושלים של זהב" מאת נעמי שמר.
גיורא משעול:
עד שהן תעלנה, אני רוצה לציין שנמצאים אתנו נציגי מסגרות של המוסדות בהן החבר'ה שלנו פעילים.
גיורא משעול:
נציגי מוסדות אקדמאים, עוזרי דיקנים וכך הלאה נמצאים אתנו.
גיורא משעול:
עובדי משרד הקליטה, רכזי שח"ק וצוות המחוזות, כולם שותפים לפעילות המבורכת.
גיורא משעול:
בבקשה.
גיורא משעול:
(שירה)
גיורא משעול:
תודה למרינה ואליזבטה.
גיורא משעול:
פעילי שח"ק השתבצו השנה בכ-300 מסגרות פעילות בכל הארץ.
גיורא משעול:
מתנ"סים, בתי חולים, בתי ספר, אגודות, עמותות ועוד.
גיורא משעול:
אני רוצה להוסיף, שחלק מהמתנדבים השח"קיסטים, כשהם מסיימים את הפרוייקט הם הופכים להיות מתנדבים.
גיורא משעול:
זאת אומרת, הם ממשיכים לעבוד באותה מסגרת שבה הם היו והם הופכים את זה להתנדבות.
גיורא משעול:
אני מוכרח לגלות סוד, שחלק נהנים כל כך מהעבודה והם ממשיכים בזה וחלק גם רואים במסגרת, אם מותר לי לדבר בשמכם ואני בטוח שזה לא מדויק אבל באופן חלקי, רואים בזה בית שני ומקום שבו הם יכולים להרגיש כמשפחה, יחד עם המסגרת שבה הם עובדים.
גיורא משעול:
נשמע עתה על הפעילות אותה מבצעים השח"קיסטים, מנקודת מבטה של אחות ראשית, אחת מהאנשים שעובדים באחת המסגרות, שמפעילה את הסטודנטים.
גיורא משעול:
היא הפעילה אותם בבית החולים "בית-רבקה", שהוא בית חולים המשקם ומטפל בקשישים הסובלים מירידה תפקודית.
גיורא משעול:
הסטודנטים משח"ק סייעו לצוות בית החולים ופעלו עם הקשישים באופן פרטני ומסור ביותר.
גיורא משעול:
אני מתכבד להזמין את הגברת אסתר ספקטור, בבקשה.
אסתר ספקטור:
אני כל כך מתרגשת, שהכנתי לי דברים כתובים.
אסתר ספקטור:
אני לא כל כך מומחית בדיבור חופשי בפני קהל ובכנסת בפרט.
אסתר ספקטור:
שמי אסתר ספקטור, ואני אחות בבית החולים הגריאטרי- שיקומי "בית-רבקה".
אסתר ספקטור:
זהו בית חולים של קופת החולים הכללית בפתח-תקווה.
אסתר ספקטור:
בראשית דבריי, ברצוני לברך את השרה ציפי לבני, את חברת הכנסת קולט אביטל, את מר אריה אזולאי, את מר חנוך צמיר, את מר דוד סודרי ואת חברת הכנסת מרינה סולודקין.
אסתר ספקטור:
לכל הסטודנטים המצטיינים, לרכזות שח"ק, דבי וסילביה, שאני "משגעת" אותן בכל יום, לכל הסטודנטים המצטיינים, לכל ההורים שגידלו ילדים לתפארת ולצוות האחיות מ"בית-רבקה" בפתח-תקווה, שבאו לכבד את האירוע ויושבות פה אתנו בקהל, וכמובן לגיורא משעול.
אסתר ספקטור:
מספר מילות הסבר על בית החולים המיוחד שלנו: בית החולים "בית-רבקה" הוא בית חולים גריאטרי-שיקומי של קופת החולים הכללית.
אסתר ספקטור:
הוא נוסד עם סיום מלחמת העולם השניה, כאשר גלי הניצולים מהשואה עלו ארצה וביניהם היו זקנים, חולים, עריריים.
אסתר ספקטור:
אישה יקרה, בת פתח-תקווה בשם רבקה נוביק, הקדישה את בית האריזה המשפחתי לטיפול בזקנים אלה ונשות פתח-תקווה בישלו וטיפלו בתורנות בהתנדבות.
אסתר ספקטור:
ברבות הימים, כפי שקורה בדרך כלל למפעלי התנדבות, לקחה עיריית פתח-תקווה תחת חסותה את המפעל וחתמה חוזה עם קופת-חולים, לפיו כל זקני פתח-תקווה, ללא הבדל לאיזו קופה הם משתייכים, זכאים להתאשפז ב"בית-רבקה".
אסתר ספקטור:
מאז, עבר בית החולים גלגולים שונים ואפילו שימש כבית-יולדות בשנות ה-50 עקב הילודה הרבה שהתרחשה באזור עם עליית מרבד הקסמים.
אסתר ספקטור:
בית החולים שלנו, כפי שאתם מבינים ורואים, ייסודו ברוח ההתנדבות.
אסתר ספקטור:
ומאז, מתקיימים מפעלי התנדבות שונים למען הקהילה בבית החולים, שלא על מנת לקבל פרס.
אסתר ספקטור:
וכך, כשנודע לנו על פרוייקט שח"ק, חשבנו לנכון להרים את הכפפה ואני התנדבתי לרכז את הנושא.
אסתר ספקטור:
ומאז, גיליתי עולם ומלואו.
אסתר ספקטור:
אני מתוודה, שכל הנושא של נוער עולה היה רחוק ממני ת"ג פרסה, למרות שעסקתי בקליטת אחיות עולות.
אסתר ספקטור:
אבל, נוער, לא היה בתחום שלי, כי נוער הרי שייך למסגרות בריאות, למערכות החינוך ולא למערכת הבריאות.
אסתר ספקטור:
הקבוצה של שח"ק, תפסה תאוצה חזקה תוך זמן קצר ונוצרה מערכת אינטראקטיבית חיובית בין העובדים לבין העולים החדשים.
אסתר ספקטור:
אתם הרי יודעים: עם קשה עורף אנחנו.
אסתר ספקטור:
כל עלייה עוברת בחברה הישראלית את ה"זובור" שלה.
אסתר ספקטור:
העלייה הרוסית והאתיופית לא יוצאות דופן בעניין.
אסתר ספקטור:
והנה, אני שומעת במחלקות קולות אחרים.
אסתר ספקטור:
למשל: את יודעת אסתר, הסטודנטים האלה נהדרים.
אסתר ספקטור:
לא ידענו שיש לעולים נוער נפלא כזה.
אסתר ספקטור:
וכהנה וכהנה.
אסתר ספקטור:
אני יכולה לומר בפה מלא, שבבית החולים שלנו נפתח סדק שהולך ומתרחב בקרב הותיקים לקראת העולים.
אסתר ספקטור:
הצוות מזהה סטודנטים בודדים ומתעניין בהם ומסייע.
אסתר ספקטור:
סטודנטית אחת שחלתה, הצוות צלצל אליה, ביקר אותה ושלח לה מזון.
אסתר ספקטור:
הצוות מזהה סימני מצוקה ודיכאון.
אסתר ספקטור:
אתם יודעים, שסטודנטים רבים נמצאים לבד בארץ.
אסתר ספקטור:
הם בודדים.
אסתר ספקטור:
בשבילי, זו היתה תדהמה.
אסתר ספקטור:
באים ילדים בני 16 לכאן, לבד, בלי הורים ומסתגלים לארץ הזאת, הקשה.
אסתר ספקטור:
כמובן, שהצוות ממליץ על המצטיינים.
אסתר ספקטור:
אקרא משהו מדבריו של הרב נחמן מברסלב: למדני אלי היקר להתחיל מחדש.
אסתר ספקטור:
לשבור את דפוסי האתמול, לא לומר: איני יכול כשיכול אני.
אסתר ספקטור:
לא לומר: אינני, כשהנני.
אסתר ספקטור:
לא לומר שתקוע אני, בשעה שחופשי אני לחלוטין.
אסתר ספקטור:
ישנה תופעה נוספת שמתרחשת בציבור השח"קיסטים והיא ההתחברות בין הסטודנטים לבין עצמם.
אסתר ספקטור:
ישנן התפתחויות של ידידות בין סטודנטים.
אסתר ספקטור:
סטודנטית אחת אמרה לי: בזכות המסגרת של שח"ק בבית החולים, מצאתי חברה שיש לה משפחה בארץ והם דואגים לי ומזמינים אותי לכל החגים והשבתות ומצאתי לי בית להיכנס אליו.
אסתר ספקטור:
אני חושבת, שהמסגרת תורמת לסטודנטים להבנת החברה הישראלית.
אסתר ספקטור:
למשל, סטודנטים מאוד מתפעלים מהטיפול המסור בזקנים במדינה שלנו.
אסתר ספקטור:
תשמרו על זה.
אסתר ספקטור:
שלא יפריטו לנו את הזקנים.
אסתר ספקטור:
הם אומרים למשל, שאלמלא הפרוייקט הזה הם לא היו נתקלים בפן הזה, היפה, של החברה הישראלית.
אסתר ספקטור:
כשהסטודנטים מסיימים את ההתנדבות אצלנו, הם יוצאים עם חוויות חיוביות לגבי הטיפול הרפואי והערכי בזקנים.
אסתר ספקטור:
אעבור לדבר על הסטודנט קונסטנטין צ'יבוטרו: קונסטנטין הצטיין בכל מעשיו.
אסתר ספקטור:
הוא התבלט ביוזמתו, בחיוכו, במסירות בה טיפל באנשים ולא בחל בשום עבודה.
אסתר ספקטור:
נהפוך הוא, הוא יזם לימוד פעילויות, כדי שיוכל לסייע לחולים ולהיענות לקריאתם.
אסתר ספקטור:
החולים התאהבו בך, קונסטנטין וחיכו לך שתבוא לעזור להם.
אסתר ספקטור:
ביום שקונסטנטין היה מגיע, נכנס אור למחלקה.
אסתר ספקטור:
החולים קראו לו בשמו, הכירו אותו וביקשו את קרבתו.
אסתר ספקטור:
הצוות התאהב בו ובבוקר היו אומרים: יופי, קונסטנטין הגיע.
אסתר ספקטור:
רבי אלעזר הגדול ציווה על בנו בצוואתו: בני, הווה זהיר לבקר חולה.
אסתר ספקטור:
המבקרו – גורם לו להקל עליו, על חוליו, וכשתכנס לחולה, תיכנס אצלו בשמחה, כי לבו ועיניו אל הנכנסים.
אסתר ספקטור:
ואל תכביד עליו ישיבתך, כי די לו מכובד חוליו.
אסתר ספקטור:
דרך פעולתו והתנהגותו המופתית של קונסטנטין השפיעה באופן חיובי על הצוות, על כוחות העזר, על הרופאים, על האחיות.
אסתר ספקטור:
כולם ידעו שיש על מי לסמוך.
אסתר ספקטור:
קונסטנטין תרם לאווירה החיובית כלפי עולים מחבר העמים.
אסתר ספקטור:
הוא חיזק את המחשבה החיובית, על חשיבות תרומתם לחברה הישראלית.
אסתר ספקטור:
אני מאחלת לקונסטנטין ולכל הסטודנטים המצטיינים, עלו והצליחו בדרככם בארץ.
אסתר ספקטור:
תודה.
גיורא משעול:
תודה רבה לגברת ספקטור.
גיורא משעול:
עתה, נציג מקרב הסטודנטים המצטיינים, את אלרועי דוכאן ממחוז ירושלים, אשר עלה ארצה מצרפת.
גיורא משעול:
במסגרת פעילותו בשח"ק הוא פעל דרך משרד החינוך עם ילד ב-10, חולה סרטן.
אלרועי דוכאן:
שלום לכולם.
אלרועי דוכאן:
חברת הכנסת קולט אביטל, יושבת ראש ועדת העלייה הקליטה והתפוצות.
אלרועי דוכאן:
חברת הכנסת ציפי לבני, השרה לקליטת עלייה, מר אריה אזולאי, יושב ראש הוועדה לעלייה וקליטה בסוכנות היהודית, מר חנוך צמיר, משנה למנהל הכללי של המשרד לקליטת עלייה, מר דוד סודרי, ראש מינהל הסטודנטים, סטודנטים יקרים וקהל נכבד, שלום רב.
אלרועי דוכאן:
אני בטוח, שלכל פעיל במסגרת שח"ק יש סיפור מרתק ומרגש משל עצמו.
אלרועי דוכאן:
ובמעמד זה, כנציג שלכם, אני רוצה לשתף אתכם בסיפור שלי: אני יודע, שלשח"ק מטרות לימודיות וחינוכיות, אך הוטלה עלי משימה קצת שונה ולא קלה, מטעם אורית בורלא, מנהלת בית הספר היסודי "דרור" במבשרת ציון, שתחילה נראתה אף מרתיעה.
אלרועי דוכאן:
הלכנו יחד למפגש היכרות עם ילד מדהים בשם גיא, שלא נמצא כאן כרגע.
אלרועי דוכאן:
לשמחתו, הוא בדיסנילנד שבארצות הברית מטעם ארגון בין-לאומי, שמגשים חלומות של ילדים חולי סרטן.
אלרועי דוכאן:
נכנסתי לביתו וראיתי ילד חמוד בן 10, יושב על כסא גלגלים, טיפה נפוח ונראה קצת שונה.
אלרועי דוכאן:
ואז, סופר לי סיפור קורע לב: בוקר אחד, שמונה חודשים קודם לכן, התגלה אצל גיא גידול סרטני בגזע המוח.
אלרועי דוכאן:
לפתע, כל חייו וכל חיי משפחתו השתנו מן הקצה אל הקצה.
אלרועי דוכאן:
מילד חובב ספורט וכדורסלן מושבע, הוא נאלץ לעבור לכסא גלגלים.
אלרועי דוכאן:
כל המשפחה נרתמה למאבק, שנראה תחילה חסר תקווה.