GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה ויגדור: והרוב זה סדר גודל של 30 מיליון דולר בשנה.
משה ויגדור: בתוך זה כלול גם כמובן גם מימון הבאת צעירים במסגרת "תגלית" לשבוע.
משה ויגדור: בתוך זה כלול גם תכניות מיוחדות.
משה ויגדור: יש "תגלית" שבאים לשבוע פה כמו "תגלית" שבאים מארצות-הברית ושם הם במסגרת פילנתרופיה של פילנתרופים והקהילות שמממנים את הבאתם.
משה ויגדור: הסוכנות מממנת את הבאתם של צעירים מחבר מדינות העמים למשך שבוע במסגרת זו על-מנת שיכירו ויהיו קרובים למה שקורה כאן.
משה ויגדור: יש תכניות נוספות כמו "סלע" ו"נעלה".
משה ויגדור: כשבנעל"ה יש מימון נוסף של סדר גודל של 11 מיליון דולר, שנעשה בארץ.
משה ויגדור: כי הרי קולטים את הצעירים ומלווים אותם ומראים להם.
משה ויגדור: תכנית מאוד שאפתנית שהסוכנות נכנסה אליה ותכלול כמובן גם את חבר מדינות העמים.
משה ויגדור: זה תכנית מסע.
משה ויגדור: תכנית מסע מיועדת להביא אחד מכל צעיר או צעירה, אחד מכל חמישה צעיר או צעירה יהודים בעולם, כל שנה למדינת ישראל למשך שנה ללימודים, להתנדבות, להיכרות.
משה ויגדור: זה תכנית שנתמכה באופן מאוד משמעותי ומאוד מעודד על-ידי ראש הממשלה ועל-ידי הממשלה.
משה ויגדור: זה תכנית שתמומן על-ידי הסוכנות, ממשלת ישראל והקהילות היהודיות בארצות-הברית בעיקר ובצפון אמריקה בכלל.
משה ויגדור: ועל-ידי תקציב הסוכנות כמובן בא מקהילות יהודיות מכל העולם.
משה ויגדור: היא תכנית שבמסגרתה יבואו צעירים וצעירות רבים, גם מחמ"ע שלא החליטו לעשות עלייה, שטוב להם במקומות שבהם הם נמצאים ושהם מרוצים.
משה ויגדור: כי הרי בסך-הכל הם השתלבו בסביבה שהשתפרה מבחינת התנאים שלה ומבחינת ההשכלה שהיא מציעה להם.
משה ויגדור: אבל יוכלו לבוא לשנה להשתלב כאן, לראות.
משה ויגדור: אין לנו ספק גם מתוך היכרות שלנו ומתוך ניסיון, שמי שהיה פה תקופה של שבוע, בוודאי תקופה של שנה, שומר על קשר תמידי עם מדינת ישראל, עם הציונות, עם הזהות היהודית.
משה ויגדור: אני מוכרח לציין לקראת סיום של הסקירה שלי עוד דבר אחד שהוא בעל חשיבות.
משה ויגדור: בסיור שערכנו עם הג'וינט, דיברנו על כך שחשוב מאוד להעמיק גם את שיתוף הפעולה בין הסוכנות והג'וינט בעידוד פעילויות חינוך ופעילויות גם עלייה בהקשר הזה בחבר מדינות העמים.
משה ויגדור: והוחלט על פרוייקט משותף של הג'וינט ושל הסוכנות בחמ"ע.
משה ויגדור: במימון הקהילות בארצות-הברית, בצפון אמריקה.
משה ויגדור: ואנחנו מדברים על פרוייקט שצריך לנוע בסביבות 20 מיליון דולר.
משה ויגדור: אנחנו בימים אלה שוקדים, מנכ"ל המחלקה לחינוך של הסוכנות, אלן הופמן ונציג של הג'וינט, אשר אוסטן, שוקדים בימים אלה על הכנת הצעה מסודרת שתובא לקהילות.
משה ויגדור: ואנחנו מקווים שהיא תצליח.
משה ויגדור: זה נושא בעל חשיבות משום שהוא גם חשוב בתחום הקשר שלנו עם הג'וינט ובתחום שיתוף הפעולה.
משה ויגדור: אבל גם בתחום מה שייעשה למען יהדות חמ"ע, בתחומים שבהם אנחנו עוסקים, חינוך ועלייה.
משה ויגדור: אני לא התייחסתי לשני נושאים שאם אתם רוצים אני אתייחס אליהם.
משה ויגדור: אני אתייחס אולי קודם כל לכתבה של שלמה אבינרי שהופיע אתמול בעיתון ידיעות אחרונות, אם אני לא טועה.
משה ויגדור: מה שעושה הסוכנות - הסוכנות פועלת על-פי מה שנקבע בחוק של מדינת ישראל - חוק השבות והחוק שמאפשר את התאזרחות בדור שלישי.
משה ויגדור: במקביל גם מאוד פעילה הסוכנות בנושא גיור.
משה ויגדור: משום שאחד הנושאים שיבטיחו שכאשר מגיעים באמת בני דור שלישי לארץ, הם יוכלו לעבור תהליך גיור מהיר יחסית ופחות בעייתי.
משה ויגדור: ובעניין הזה אני מוכרח לציין שבימים אלה כשכל נושא הגיור נמצא במשרד ראש הממשלה והרב דרוקמן מרכז אותו, ולידו הרב קליין שגם השתתף בכנס בחמ"ע.
משה ויגדור: אנחנו בהחלט רואים שיפור בנושא הזה של הגיור.
מרינה סולודקין: אתה מדבר על גיור במקום?
משה ויגדור: על גיור כאן.
קולט אביטל: אנחנו לא ראינו שיפור רב, אני מוכרחה להגיד.
משה ויגדור: לא, אני חושב שאנחנו ראינו כמה מדדים, אבל אני מקבל את הביקורת הזאת.
משה ויגדור: עכשיו אני לא יודע באמת למה בדיוק התכוון שלמה אבינרי, אם הוא התכוון לדור שלישי, אנחנו חושבים שדור שלישי זה נכון גם מבחינת החוק, זה מאפשר להם את הזכות להתאזרח.
משה ויגדור: ואני חושב שזה חובתנו כן לקרב אותם ליהדות, לקרב אותם לציונות.
משה ויגדור: אחרי שלושה דורות אבודים שהיו בחבר מדינות העמים.
משה ויגדור: זה נכון לעשות את זה, זה נכון לתת להם את חופשי הבחירה ולאפשר להם את המהלך הזה.
משה ויגדור: ולכן אנחנו חושבים שאנחנו פועלים בעניין הזה נכון.
משה ויגדור: בלי להתעלם כמובן ממה שנאמר פה, כי כל דבר דורש כפי שאמרתי, גם חשיבה, אבל עמדתנו בעניין הזה כמדיניות של הסוכנות מאוד נחושה לפעול על-פי מה שקבע החוק וכן למצוא את הדור השלישי ולקרב אותו ליהדות ולציונות.
משה ויגדור: והוא אחר-כך יבחר באיזה מידה הוא מעוניין להתקרב ומה בדיוק הוא מעוניין לעשות.
משה ויגדור: לגבי הפדרציה - אני לא חושב שיש לי מה להעיר בנושא הזה.
יגאל יאסינוב: אני רק רוצה להסביר לחברים ולצופים מה זה פדרציה.
יגאל יאסינוב: בכל מדינה בעולם קיימת פדרציה ציונית, זה הגוף שמייצג, הקונגרס הציוני העולמי באותה מדינה והוא חלק מהנהלת הקונגרס הציוני ודרך זה הוא גם משפיע להנהלת הסוכנות וכו' וכו'.
יגאל יאסינוב: יש החלטת קונגרס על הקמת פדרציות במדינות חבר העמים.
יגאל יאסינוב: ואז השאלה שלי היתה על קירוב הזמן הזה שיהיו פדרציות.
יגאל יאסינוב: דרך אגב, גם צריך להודיע שלפחות שלוש שנים ברצף בכל הפדרציות ממלאים את הטפסים, המסמכים הנדרשים, מעבירים אותם לסוכנות ואין תשובה.
משה ויגדור: אני לא יכול לענות לך על העניין הזה תשובה מפורטת.
משה ויגדור: זה נושא שצריך לבדוק ואני אחזור אליך עם תשובה.
קולט אביטל: בנושא נקרא לזה "ההשתלטות היותר נכונה על מערכת החינוך הפורמלית".
קולט אביטל: בתי הספר של "נתיב שעברו לרשותכם, חפציבה, האם יש כבר תכנית מסודרת ודובר על התווית קוריקולום.
קולט אביטל: זה דבר אחד.
קולט אביטל: דבר שני, כיוון שאתה בעצמך הזכרת את העניין שחלק מהלימודים הם במסגרת שעות הלימודים בבתי-הספר.
קולט אביטל: בבתי-הספר הכלליים וגם את זה ראינו שם.
קולט אביטל: אנחנו שמענו במקום שקיימת בעיה קשה, כי הם לא יכולים לעבור את מספר השעות המוקצה ולא יכולים להישאר מעבר לזמן.
קולט אביטל: ובמסגרת שעות הלימוד הדבר לא מתאפשר.
קולט אביטל: והיו בעיות מאוד קשות מול מערכת החינוך המקומית.
קולט אביטל: אז היינו רוצים לשמוע על כך וגם על בתי-הספר של יום ראשון.
משה ויגדור: מאה אחוז.
משה ויגדור: אולי אני אבקש גם מגרדה פוירשטיין וגם מנציג משרד החינוך להתייחס לנושאים האלה.
קולט אביטל: רק שניה, כי חברת-הכנסת סולודקין רוצה להוסיף שאלה.
מרינה סולודקין: אני רציתי להתייחס למה שאנחנו שמענו ממנכ"ל הסוכנות וגם למאמר של פרופסור שלמה אבינרי שאני מאוד מעריכה אותו.
מרינה סולודקין: ואני חושבת שהוא בין הגדולים במדינת ישראל.
מרינה סולודקין: אבל מה לעשות, אני לא מסכימה למה שכתוב ואני לא אהבתי את הנימה ומה שכתוב בין השורות.
מרינה סולודקין: בגלל ששלמה אבינרי אומר שהסוכנות עושה פעילות לא ברוכה, שהוא רוצה לקרב להתאחדות אנשים.
מרינה סולודקין: ששלמה אבינרי לא רואה כיהודים.
מרינה סולודקין: וגם הוא אפילו דורש מהממשלה לעשות החלטות אסטרטגיות לשנות את חוק השבות.
מרינה סולודקין: אני חושבת שהמצב ברוסיה ובכל ברית המועצות לשעבר זה של אי יציבות פוליטית.
מרינה סולודקין: זה מצב של אנטישמיות בולטת עכשיו ברוסיה.
מרינה סולודקין: וקריאות כאלה שסוגרות דלתות של מדינה - אני חושבת שהם לא במקום.
מרינה סולודקין: דבר שני, יש גישות שונות לעלייה מברית-המועצות.
מרינה סולודקין: אני לא אישה דתית, אבל אני חושבת שמה שקורה אולי זה ניסיון של הקדוש ברוך הוא לאסוף את כל טיפות הדם היהודי כאן במדינת ישראל.
מרינה סולודקין: והמשימה שלנו זה לקרב לשפה, מסורת, הדת היהודית ולעזור לאנשים האלה להיקלט בארץ ולעשות שילוב לעם היהודי אחרי, כמו שאתם אמרתם, שלושה דורות האבודים שאני מאוד זוכרת מה זה השלושה הדורות האלה.
מרינה סולודקין: גם כשהיינו במשלחת, קולט, בראשותך, ראינו את הפעילות הברוכה של הרב ברלזר, גם שפה, גם מסורת, גם דת, גם גיור.
קולט אביטל: יש שם מרכז מאוד מפואר, מאוד יפה.
מרינה סולודקין: אז יפה.
מרינה סולודקין: קולט, את לא יודעת שכשאני גרתי במוסקבה אז אנחנו לא הלכנו לבית-הכנסת הגדול בגלל ששם היו הרבה סוכנים של הקג"ב.
מרינה סולודקין: הלכנו למרנ-רושיה, למקום שעכשיו יש.
מרינה סולודקין: אבל איזה בנין זה היה, מכוער ולא מתאים לדת היהודית.
מרינה סולודקין: אז מה שהוא עשה זה גם לומר לציבור ברוסיה שיש ליהודים שורשים, שיש להם גם תרבות וגם מסורת.
מרינה סולודקין: וגם אנחנו כאן בוועדת העלייה וקליטה שמענו את הרב שטיינזלץ שגם נותן את האור של השפה והמסורת לאנשים שלא היה להם הזדמנות היסטורית ללמוד את זה.
מרינה סולודקין: אז בגלל זה גם אני חושבת, אני לא רואה הרבה מדינות שכל שנה מגיעים 12 אלף איש.
מרינה סולודקין: ואני יודעת שיש פעילות של הסוכנות גם במדינות אחרות וגם יש שליחים, אבל אף אחד לא שואל את השאלה מה אנחנו עושים.
מרינה סולודקין: שאין עלייה מרוסיה, אוקראינה ומדינות אחרות יש עליה.
מרינה סולודקין: יש לי יועץ דמוגרפיה שעוזר לי להבין מה קורה שם.
מרינה סולודקין: יש מיליון איש בשטח של ברית-המועצות שיש להם זיקה חזקה מאוד לעם היהודי.
מרינה סולודקין: ואם הסוכנות יכולה לתת להם אמצעים להיקלט כאן בצורה טובה ביותר - זה טוב מאוד.
מרינה סולודקין: גם אני חושבת שיש מאזן של פעילות של הסוכנות.
מרינה סולודקין: היהודים גרים בערים הגדולות ודי מוצלחים במוסקבה, סנט-פטרבורג ובקייב.
מרינה סולודקין: בפריפריה היהודים פחות מוצלחים.
מרינה סולודקין: אז אולי גם שעובדים בפריפריות יש משם יותר עלייה.
מרינה סולודקין: אבל זיקה צריכים לשמור בכל מקום.
מרינה סולודקין: אז בגלל זה גם הפעילות חשובה.
מרינה סולודקין: מה שאני אומרת, כשארצות-הברית מקבלת אנשים מהודו, ממדינות אחרות וגם ארמנים וגם יהודים - הכל בסדר.
מרינה סולודקין: שמדינת ישראל עם חוק השבות וחוק כניסה, מקבלת רק אנשים שיש להם זיקה לעם היהודי, כל הזמן שואלים את השאלה.
מרינה סולודקין: אני חושבת שמאזן הדמוגרפי במדינה שלנו שאפילו לשאול את השאלות האלה - זה לא נכון.
קולט אביטל: מרינה, אולי אני קראתי בין השורות דברים אחרים אבל אני חושבת כולנו נסכים להם.
קולט אביטל: קודם כל אני חושבת שמה ששלמה אבינרי אומר שחוק השבות הוא אחד מהחוקים הכי הומניים שיש.
קולט אביטל: וזה דבר תסכימי לזה.
קולט אביטל: והדבר השני שאני כן חושבת, לפחות מבחינתי שבולט במאמר הזה ולדעתי הוא העיקר, וזה מה שצריך לעניין את כולנו.
קולט אביטל: הבעיה היא יותר אסטרטגית.
קולט אביטל: אם אנחנו מביאים, אם בין אלה שמגיעים לארץ 70 אחוז אינם מוגדרים כיהודים במלוא מובן המילה, ואנחנו נתקלים בבעיות מאוד קשות פה בארץ.
קולט אביטל: זאת אומרת, מצד אחד אנחנו מביאים אותם.
קולט אביטל: מצד שני הם נתקלים במציאות בלתי סבירה בארץ בגלל חוסר יכולתם להפוך באמת לאזרחים שווה זכויות ולהתחתן כמו כולם.
קולט אביטל: כי אז זאת לדעתי אחת הבעיות שאנחנו לא יכולים לטאטא מתחת לפני השטח.
מרינה סולודקין: את צודקת, זה דבר נכון.
קולט אביטל: בסדר, זה גם העיקר במאמר הזה.
יגאל יאסינוב: אבל הבעיה שהוא עושה קצת בלשנות את המבט.
יגאל יאסינוב: כי לא אשמים אותם אנשים.
קולט אביטל: לא, הוא לא אומר שהם אשמים.
קולט אביטל: הוא אומר שמי אשם זה הממסד הדתי בארץ.
יגאל יאסינוב: נכון, אבל מה שקורה שלא אותם אנשים שכביכול באו לפה ואז יש להם בעיה שהם לא יכולים להתחתן וכו' וכו', הם לא אשמים בזה.
יגאל יאסינוב: הם לא אשמים שאין דור שלישי של יהודי.
קולט אביטל: אף אחד לא אשם, חבר-הכנסת יאסינוב, אבל אין לנו אסטרטגיה כוללת.
קולט אביטל: כי יד אחת מביאה אותם לארץ ויד שניה מאמללת אותם בארץ.
יגאל יאסינוב: אני חוזר ברשותך לסיים את המשפט.
יגאל יאסינוב: הם לא אשמים שהם דור שלישי ושמדינת ישראל לא ערוכה לקבלתם ולתת להם את הזכויות.
יגאל יאסינוב: הם לא אשמים בזה.
יגאל יאסינוב: זאת אומרת, שלא אנחנו נחליט להשאיר אותם בגלות לעוד שנים, לעוד דורות.
יגאל יאסינוב: מה שנאמר בכתבה שאין צורך להביא אותם כי הם גם ככה לא.
יגאל יאסינוב: הם לא יהודים ואין להם זיקה ולא יהיה להם זיקה.
יגאל יאסינוב: ואז צריך לשנות את חוק השבות זה בעצם בדיוק כמו להגיד, "אז בואו ניקח כאלה שבאו ונגרש אותם" - אין הבדל.
יגאל יאסינוב: האנשים לא אשמים - מי שאשם זה הממסד ולתקן וצריך לא את חוק השבות אלא הממסד צריך לחוקק חוקים אזרחיים בישראל.
קולט אביטל: אני מציעה שאולי נשמע מגב' גרדה פורישטיין, בבקשה.
גרדה פוירשטיין: תודה.
גרדה פוירשטיין: אני רוצה להתחיל אולי מנקודה שמתייחסת גם לדיון האחרון וגם להצגת עצם הפעילות של הסוכנות היהודית בחמ"ע.
גרדה פוירשטיין: והיא הנתון המעניין שהתבהר יותר ויותר כאשר העלייה מחמ"ע פחתה בהדרגה, וכל מסגרות החינוך של הסוכנות היהודית, החל מאולפנים דרך הסמינרים והמועדונים של הנוער והסטודנטים, הלכו והתמלאו.
גרדה פוירשטיין: זאת אומרת, כאשר אנחנו ניתחנו את הנתונים, גם את מגמות העלייה וגם את מגמות ההשתתפות בפעילות החינוך והתרבות.
גרדה פוירשטיין: זיהינו בעצם מגמות סותרות.
גרדה פוירשטיין: מבחינתנו המסקנה היא בעצם שופכת אור נוסף על הדיון שהתקיים כאן.
גרדה פוירשטיין: שגם אותם אנשים שבחרו שלא לעלות לישראל נכון לעכשיו, וגם אותם אנשים שמוגדרים בהגדרה הרחבה כזכאי חוק השבות ולאו דווקא כיהודים על-פי ההגדרה - מבטאים את הזיקה שלהם למדינת ישראל.
גרדה פוירשטיין: בכל אותם אופנים של למשל להגיע מדי יום ראשון, שזה היום החופשי היחיד במזג אויר בלתי נסבל לאולפן שבמקומות המרוחקים הוא לפעמים קר.
גרדה פוירשטיין: ואני כאורחת יושבת ולא מצליחה להבין מנין המוטיבציה החזקה של האנשים האלה לבוא וללמוד עברית, גם שהם לא עולים בעוד חודשיים וגם לא בהכרח שהם מוגדרים כיהודים הלכתיים או יהודים כן על-פי החוק של מדינת ישראל.
גרדה פוירשטיין: זאת הדרך לבטא זיקה.
גרדה פוירשטיין: זאת אומרת, בעיני הגרף הזה של עלייה בצריכת פעילות.
גרדה פוירשטיין: ושוב סליחה על המינוח "צריכה" של פעילות החינוך היהודי-ציוני בחמ"ע, בעיני מתייחסת לשני הדיונים שהתקיימו כאן.
גרדה פוירשטיין: גם למורכבות הזאת של עלייה מול הישארות ומה התפקיד שלנו כסוכנות היהודית בתוך הנושא הזה.
גרדה פוירשטיין: וגם לגבי אי החפיפה בין סוגיית הזיקה וסוגיית ההגדרה החוקית של אותו אדם.
גרדה פוירשטיין: אני מאוד מבקשת להדגיש את הנקודה הזאת.
גרדה פוירשטיין: עכשיו רק הדגמה אחת קלה, כל מי שהגיע לכאן לארץ מהתפוצה הזאת מכיר את זה מאוד חזק על בשרו.
גרדה פוירשטיין: ואני מניחה שגם האחרים כבר מכירים כבר את הסוגייה.
גרדה פוירשטיין: בברית-המועצה אדם שהגיע לגיל הבגרות שבא ממשפחה מעורבת, שאחד ההורים הוא יהודי והשני לא, אמור היה לבחור בעצם בלאום שאותו הוא כתב באותו סעיף חמישי מפורסם, בתעודת הזהות שלו.
גרדה פוירשטיין: הרבה מאוד פעמים אדם שאביו היה יהודי ואמו לא, שבחר באופן מודע כבחירה שלו, הבחירה המושכלת והמודעת שלו, לכתוב, להירשם בסעיף החמישי כיהודי.
גרדה פוירשטיין: אותו אדם מבחינת ביטוי הזיקה שלו היה הרבה יותר יהודי בתודעתו מאשר אדם אחר שאולי נולד לאם יהודיה, אבל יכול היה באותה בחירה, באותו אקט של בחירה, גם לבחור בלאום של האב הלא יהודי.
מרינה סולודקין: גם שם משפחה יהודי לפי האבא.
גרדה פוירשטיין: גם שם משפחה יהודי.
גרדה פוירשטיין: ולכן אותו אדם כאשר הוא מגיע עם שם משפחה שנגמר ב"שטנוברג" או כל דבר דומה.
מרינה סולודקין: או "ליפשיץ".
גרדה פוירשטיין: והוא בחר בכך והוא בכלל ביטא באופן משמעי לאן הוא שייך.
גרדה פוירשטיין: המציאות של החברה הישראלי לחלוטין שוברת את כל מהלך חייו, את כל מסלול ההזדהות שלו עם העם היהודי ועם החלק הזה של ה ציויליזציה האנושית נאמר.
גרדה פוירשטיין: ואנחנו חייבים לזכור.
מרינה סולודקין: את יודעת, יורדים לקנדה בגלל המשבר של זכות השיבה שעושים כאן.
גרדה פוירשטיין: זה משבר גדול.
גרדה פוירשטיין: אני גם כמו כולנו אני מלווה מספר משפחות כאלה, גם ברמת קרובי משפחה וגם ברמת חברים שעוברים כאן משברים לא פשוטים, דווקא מתוך הגעה לכאן עם רגש יהודי חזק מאוד.
קולט אביטל: תרצי להתייחס גם לשאלות שאנחנו שאלנו, הספציפיות.
גרדה פוירשטיין: שאלה ראשונה שאני מבקשת להתייחס במספר מלים, מרכז פריפריה.
גרדה פוירשטיין: הוצגו כאן על-ידי מנכ"ל הסוכנות היהודית הנתונים לגבי התרכזות הציבור היהודי בערים הגדולות.
גרדה פוירשטיין: אגב, אני הייתי מוסיפה לשלושת המרכזים הגדולים גם מספר ערים גדולות נוספות שלא נכנה אותן כאן בטעות פריפריה והן מאכלסות ציבור גדול בכלל וציבור יהודי גדול.
מרינה סולודקין: וזה?
גרדה פוירשטיין: נובוסיבירסק, אודסה, חרקוב, טשקנט עדיין, ועוד מקומות שגם מבחינת הקהילה היהודית הם לחלוטין משמעותיים.
גרדה פוירשטיין: ואם אנחנו מכניסים יחד את המספרים האלה, אנחנו בהחלט מגיעים, שוב בעיני, למסקנה מאוד ברורה, שההתמודדות של מדינת ישראל והעם היהודי והסוכנות היהודית כנציגתה לשנים הבאות על סדר היום של הציבור היהודי בחמ"ע, צריך להתבצע במרכזים.
גרדה פוירשטיין: הפריפריה תמשיך להתרוקן כמעט מעצמה עם סיוע והכוונה שלנו שתתרוקן לכיוון הנכון, שתתרוקן לכאן ולא לגרמניה או לכל מקום אחר.
גרדה פוירשטיין: לפריפריה לפחות בעינינו אין קיום יהודי לאורך זמן.
גרדה פוירשטיין: ולכן מה שרציתי להוסיף כאן בהמשך ישיר להצגה של המנכ"ל.
קולט אביטל: אנחנו לא יכולים להחזיק בו את הדיון הזה for ever.
קולט אביטל: מה שאת אומרת מאוד חשוב, אבל נורא חשוב לנו גם לקבל תמונה אמיתית על הנושא של החינוך שעליו את מופקדת.
קולט אביטל: בבקשה ממך.
גרדה פוירשטיין: בסדר גמור.
גרדה פוירשטיין: אז אני רק אסיים את המשפט ועוברת לחינוך.
קולט אביטל: אנא תתמקדי בבקשה.
גרדה פוירשטיין: החינוך היום מתמקד בערים הגדולות בעוד שפעילות המחלקה לעלייה כן מתמקדת בפריפריה.
גרדה פוירשטיין: לגבי החינוך - אני אתייחס קודם כל לשאלה שאת הצגת, שאלת המעבר של בתי-הספר שהופעלו בעבר על-ידי משרד החינוך ונתיב והועברו לסוכנות היהודית.
גרדה פוירשטיין: דווקא כאן על העקרון של אין נחתום מעיד על עיסתו וכו', אני אבקש לשמחתי יושבים פה שניים מהשותפים שלנו, נציג משרד החינוך, מר יוחנן בן יעקב ונציג רשת אור אבנר מר דוד מונדשטיין, אני אבקש מהם אולי להתייחס לשאלה של המעבר.
גרדה פוירשטיין: כאשר אנחנו מסכמים היום כעבור שנה וחצי של המעבר את הפרוייקט כפרוייקט שיוצב, שמתנהל ללא בעיות טכניות ורץ קדימה בכל הקשור לסיום גיבוש תכניות לימודים.
קולט אביטל: כמה תלמידים יש היום במערכת הזו של חפציבה?
גרדה פוירשטיין: כ-11 אלף תלמידים.
קולט אביטל: זה לא הרבה.
גרדה פוירשטיין: זה לא הרבה לצערי.
גרדה פוירשטיין: אחת הבעיות הגדולות של המערכת הזאת שעם כל המאמצים המשותפים של כל הגופים - היא עדיין איננה נהנית מיוקרה גבוהה בקרב המשפחות היהודיות.
גרדה פוירשטיין: המערכת הזאת סובלת מדימוי יחסית נמוך.
גרדה פוירשטיין: שוב בעיקר בקרב האינטליגנציה היהודית ואחד האתגרים הגדולים שלנו ופיתחנו יחד עם השותפים אסטרטגיה להשגת היעד הזה, הוא להעלות את קרנה של מערכת החינוך היומי בחמ"ע, על-מנת למשוך לשם.
קולט אביטל: כמה מחנכים אתם מעסיקים במערכת הזו?
גרדה פוירשטיין: נמצאים במערכת הזאת 72 מורים מחנכים מישראל.
גרדה פוירשטיין: מורים שליחים.
גרדה פוירשטיין: אם יוחנן יבחר הוא ירחיב.
גרדה פוירשטיין: וכ-160 מורים מקומיים במקצועות היהודיים.
גרדה פוירשטיין: יש 44 בתי-ספר.
קולט אביטל: ובתי-ספר של יום ראשון?
גרדה פוירשטיין: בתי-ספר של יום ראשון אנחנו יצאנו מכנס עם מנהלי בתי-ספר יום א' במשלחת רוסיה.
גרדה פוירשטיין: אנחנו עומדים לקיים כנס דומה באוקראינה.
גרדה פוירשטיין: גייסנו משאבים חדשים נוספים לטובת המערכת הזאת, בפדרציות בארצות-הברית.
גרדה פוירשטיין: וגם המערכת הזאת בדרך לעיצוב.
גרדה פוירשטיין: אני לא יכולה להעיד שבמערכת בתי-הספר יום א' אנחנו נמצאים במקום חלק וזורם כמו במישור בתי-הספר.
קולט אביטל: כמה בתי-ספר של יום ראשון פתוחים עכשיו, בלי כנסים?
גרדה פוירשטיין: סך-הכל פועלים בשטח כ-250 בתי-ספר יום א'.
גרדה פוירשטיין: כאשר מתוכם 108 בתי-ספר בזיקה זו או אחרת עובדים במימון ובתמיכה של הסוכנות היהודית.
קולט אביטל: ואחרים?
גרדה פוירשטיין: ואחרים, בזיקה לגופים אחרים, כמו הג'וינט וגופים נוספים.
יוחנן בן-יעקב: אני ממונה על התכנית במשרד החינוך על התכנית הזאת.
יוחנן בן-יעקב: למעשה מיום שהיא קמה אני הייתי שותף להקמתה ב-1990 עם פסק זמן קטן שהייתי שליח סוכנות בברית-המועצות שלעבר וחזרתי לרכז אותה.
יוחנן בן-יעקב: אני אתחיל אולי מהעובדה שהיום בערב אני מוזמן לכנס של 300 בוגרות של אחד מבתי-הספר הכי קטנים שיש לנו במערכת הזאת, שכולן עלו לארץ.
יוחנן בן-יעקב: וזה חלק לפני חודשיים התארחו בכפר עציון בשבת 180 בוגרים של גם כן בית-ספר קטנטן אחר.
יוחנן בן-יעקב: לפני שלושה חודשים עברתי בקישנייב באופן לגמרי במקרה עם עוד יהודי, הוא החליט שהוא רוצה להראות לי ברחוב איזה אנדרטה לזכר יהודים שהיו בקישנייב ועמדנו שם שני יהודים.
יוחנן בן-יעקב: הוא הראה לי את האנדרטה על-ידי רחוב ראשי.
קולט אביטל: מר בן-יעקב זמננו קצר, בוא לא נדבר על אנדרטאות.
קולט אביטל: אני מאוד מבקשת, תן לנו קצת נתונים על מה שקורה היום.
יוחנן בן-יעקב: הנתונים הם פשוטים.
יוחנן בן-יעקב: אנחנו היום עם 45 בתי-ספר יהודים שנמצאים בתוך התכנית.
יוחנן בן-יעקב: 72 מורים שליחים מישראל; כ-160 מורים לעברית ועוד כ-70-80 מורים למסורת והיסטוריה, מקומיים.
יוחנן בן-יעקב: אנחנו עובדים מול שלוש רשתות חינוך היום של בתי-ספר, רובם, לא כולם, כל מי שבחר בכך, מאורגנים.
יוחנן בן-יעקב: חלק ברשת אורט, חלק ברשת אור-אבנר, חלק ברשת שמע ישראל.
יוחנן בן-יעקב: ובתי-ספר שבחרו להיות לעבוד באופן פרטי, עובדים ועושים.
קולט אביטל: אורט זה לא שייך לכם.
קולט אביטל: ואור אבנר זה גם כן לא שייך לכם, נכון?
יוחנן בן-יעקב: אורט לא שייך לנו ואור אבנר, אבל יש בתוך 45 בתי-הספר יש כ-15 בתי-ספר שמופעלים על-ידינו בשיתוף אור אבנר; כ-15 בתי-ספר שמופעלים על-ידינו בתקצוב מלא שלנו, בשיתוף עם רשת אורט.
יוחנן בן-יעקב: עוד כ-15 בתי-ספר שעובדים בשיתוף בינינו לבין רשת שנקראת שמע ישראל; ועוד קבוצת בתי-ספר שאינם מאוגדים כי הם בחרו.
קולט אביטל: התקצוב שלנו זה מה, של ממשלת ישראל?
יוחנן בן-יעקב: התקצוב שלנו זה ממשלת ישראל יחד עם הסוכנות היהודית.
יוחנן בן-יעקב: שממשלת ישראל משקיעה בעניין היום למעלה מ-25 מיליון ש"ח; הסוכנות היהודית משקיעה בזה סכום של עוד כ-15 מיליון ש"ח.
יוחנן בן-יעקב: וזה כולל גם את המורים השליחים, את אחזקתם, גם את התמיכה השוטפת בבתי הספר; גם פרויקטים שונים שאנחנו עושים אתם כמו הבאת תלמידים לארץ; כמו קיום מסעות שורשים לתלמידים שם; כמו פיתוח תכניות לימודים.
יוחנן בן-יעקב: אנחנו עובדים היום עם תכניות לימודים חדשות.
יוחנן בן-יעקב: גם בשנה שעברה היו תכניות לימודים.
יוחנן בן-יעקב: זה מאוד מפתיע אותי מה ששמעתי.
קולט אביטל: זה מה שאמרו לנו המורים.
יוחנן בן-יעקב: אז זה מאוד מפתיע אותי כי יכולתי להציג את הדברים.
יוחנן בן-יעקב: יש היום תכניות לימודים חדשות שחודשו בעברית, במסורת, בהיסטוריה, בספרות.
יוחנן בן-יעקב: אנחנו עובדים מול שתי אוניברסיטאות בעניין הזה: האוניברסיטה העברית בירושלים, מרכז צ'ייס; אוניברסיטת בר-אילן, מרכז לוקשטיין.
יוחנן בן-יעקב: שעובדים גם בהנחיית מורים, גם בפיתוח חומרי למידה על בסיס תכניות לימודים קיימות.
יוחנן בן-יעקב: יש בעיה עם שעות הלימוד.
יוחנן בן-יעקב: ובעיית שעות הלימוד היא פשוטה, בברית-המועצות, ברוב המדינות, פועלים שני משרדים שיש להם עניין בכך: המשרד להיגיינה מה גג שמותר להחזיק תלמיד בבית-ספר; משרד החינוך המקומי אומר מה גג השעות שתלמיד חייב ללמוד בהגדרה של מקצועות חובה.
יוחנן בן-יעקב: התפר ביניהם הוא קטן מאוד.
יוחנן בן-יעקב: אנחנו דורשים לתת לכיתה בין 8 ל-10 שעות מקצועות עבריים.
יוחנן בן-יעקב: רוב מכריע של בתי-הספר עומדים בזה.
יוחנן בן-יעקב: יש קבוצה קטנה מאוד של בתי-ספר, בגלל קשיים פנימיים מהשלטונות המקומיים שמגיעים ל-4 ו-6 שעות לימוד עברית ומסורת והיסטוריה.
יוחנן בן-יעקב: קבוצה מאוד קטנה.
יוחנן בן-יעקב: בעיקר באמת בפינות שונות בפריפריה ובתי-הספר הזה מחולקים, חלק במרכז, חלק בפריפריה.
קולט אביטל: אנחנו נוכל לקבל מכם איזה דף עם הקוריקולום שפיתחתם?
יוחנן בן-יעקב: אין שום בעיה, אנחנו נוכל להעביר את זה.
יוחנן בן-יעקב: תכניות לימודים מפורטות ביותר שאסף צוות שלם בצ'ייס ועכשיו צוות בהנחייתו של הרב שטנייזלץ וצוות בבר-אילן.
יוחנן בן-יעקב: יש תכניות לימודים מאוד מאוד מפורטות שהיום אנחנו עוסקים עליהם, על פיתוח חומרי למידה חדשים.
יוחנן בן-יעקב: צריך לומר שהיו ועבדנו עם תכניות ועם חומרי למידה גם בעבר.
יוחנן בן-יעקב: שעות הלימודים אנחנו מגיעים ברוב המקומות ל-8 עד 10 שעות לימוד עברית, מסורת והיסטוריה.
יוחנן בן-יעקב: יש מקומות שבהם באמת השלטונות לא מאפשרים את זה.
יוחנן בן-יעקב: ואז בכל מקום מנסים לפתור בוריאציות שונות של חוגים או לימודי העשרה נוספים מעבר לתכנית הפורמלית.
יוחנן בן-יעקב: יש מקומות שהדבר הזה הוא מאוד מסובך.
יוחנן בן-יעקב: עכשיו צריך לומר שבשנה שעברה היו קשיים עצומים בקליטת התכנית.
יוחנן בן-יעקב: זה לא סוד שאנחנו מצאנו את עצמנו עם אדמה חרוכה, השלכה אחת של זה קיימת עד היום ובכנס האחרון שהיינו בקייב.
קולט אביטל: סליחה, מה זה "אדמה חרוכה" מאיזה בחינה?
יוחנן בן-יעקב: לשכת הקשר סירבה לשתף פעולה עם העברת התכנית מעבודה של משרד החינוך בשיתוף לשכת הקשר.
יוחנן בן-יעקב: ואז אגב, במימון מלא של מדינת ישראל לעבודה משותפת עם הסוכנות, שבה הסוכנות גם משתתפת בתקציב.
יוחנן בן-יעקב: כשליש מתקציב התכנית הזאת ממומן על-ידי הסוכנות.
יוחנן בן-יעקב: זה הסיכום בין שרת החינוך לבין יושב-ראש הסוכנות.
יוחנן בן-יעקב: שהסוכנות תיקח חלק מהנטל, בגלל קיצוצים, בגלל בעיות, גם בגלל רצון לשתף פעולה מרמת טיפול בגני-ילדים ועד האקדמיה.
יוחנן בן-יעקב: חינוך פורמלי ובחינוך בלתי פורמלי.
יוחנן בן-יעקב: ואנחנו מכירים את המאבקים שהיו עד שזה עבר.
יוחנן בן-יעקב: ברוך השם המאבקים האלה היום אינם.
קולט אביטל: אני יודעת, אבל השאלה ניתן אפשרות משפט להגיב.
יוחנן בן-יעקב: אני רק רוצה לתקן שני דברים.
קולט אביטל: לתקן את מי?
יוחנן בן-יעקב: לתקן גם את מה שנאמר בפרוטוקול פה של הישיבה הקודמת, שנתקלתי בו לגמרי, מישהו שלח לי אותו.
יוחנן בן-יעקב: וגם מה שנאמר פה עכשיו.
יוחנן בן-יעקב: זה נכון שהיו בחודשים הראשונים בעיות קליטה, בגלל חוסר הנכונות של לשכת הקשר לשתף פעולה ולהעביר את התכנית.
קולט אביטל: אתה מדבר על מה?
קולט אביטל: אנחנו באנו, היינו חמישה חברי-כנסת או ארבעה, באמת מוועדת הקליטה ומוועדת החינוך, ללא כל קשר להשתייכות המפלגתית שלנו.
יוחנן בן-יעקב: אני לא מדבר על מפלגתי.
קולט אביטל: ואנחנו לגמרי התרשמנו מאותו הדבר.
קולט אביטל: זה מה שאמרו לנו בשטח.
יוחנן בן-יעקב: אל"ף, חבל שלא הוזמן נציג גם משרד החינוך לסיור הזה.
יוחנן בן-יעקב: הוא היחיד שמלווה את התכנית.
קולט אביטל: תעשה לי טובה, לא אני ארגנתי, תדבר עם הסוכנות היהודית.
יוחנן בן-יעקב: אז אני אומר חבל.
קולט אביטל: ראש ועדת החינוך היה, זאת מסקנה של כולנו.
יוחנן בן-יעקב: כל הפעלה של תכנית כזאת נתקלת בבעיות שונות.
יוחנן בן-יעקב: גם היום יש לנו קשיים בשורה שלמה של בתי-ספר.
יוחנן בן-יעקב: אבל בסך-הכל אם אתה משווה את התכנית איך שהיא עבדה עד לפני שנה וחצי לאיך שהיא עובדת היום - בעיני אין השוואה.
יוחנן בן-יעקב: לטובה.
קולט אביטל: חבר-הכנסת פרופסור ברייבלוסקי בבקשה.
מיכאל בריילובסקי: היה מאוד מעניין לשמוע מה שאני שמעתי פה.
מיכאל בריילובסקי: אני לא ידעתי על תכנית מסע ואני חושב שזו תכנית מאוד מעניינת ועם פרספקטיבה.
מיכאל בריילובסקי: כמה מלים.
מיכאל בריילובסקי: אני חושב שהאינטרס לשפה העברית שגב' פוירשטיין אמרה על זה, זה לא דבר רק רוחני, אני חושב שזה דבר גם פרקטי.
מיכאל בריילובסקי: למה פרקטי?
מיכאל בריילובסקי: ברוסיה ולא רק ברוסיה, בחבר העמים בכלל, המצב לא יציב לגבי יהודים.
מיכאל בריילובסקי: וזה ברור, אנחנו דיברנו על האנטישמיות ואף אחד לא יודע באיזה כיוון זה יתפתח ומה יהיה בעוד חודש או בעוד שנה.
מיכאל בריילובסקי: ובגלל שעכשיו כמעט יש הגבלות מאוד גדולות להגירה לגרמניה וגם לאמריקה, אז יכול להיות שתהיה רק דרך יחידה וזה עלייה לישראל.
מיכאל בריילובסקי: ופה הסיטואציה היא כזאת, עכשיו אנחנו ברמה של 12 אלף אנשים בשנה.
מיכאל בריילובסקי: אבל יכול להיות שאנחנו בגבול של פיצוץ.
מיכאל בריילובסקי: שעוד קצת ותהיה עלייה גדולה מה שקוראים "גל שני" וזה מאוד מאוד אפשרי.
מיכאל בריילובסקי: ואנחנו צריכים להיות מוכנים לזה.
קולט אביטל: זה בדיוק מה שאמרתי לחברת-הכנסת סולודקין עכשיו, זה ממש ימצא אותנו מוכנים.
מרינה סולודקין: עם ביטול כל הזכויות.