GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נח מנטסנות: אין ספק, שראשי הערים צריכים לקבל החלטה מכרעת בעניין, אבל החלטות כמו אלה, צריכות להיות מלמעלה בהנחיה של משרד הקליטה.
נח מנטסנות: זו טענה מאוד שגויה, אבל כיוון שאני לא בקיא בפרטים א לא אוכל לומר עוד.
קולט אביטל: בכוונתנו לדרוש הסבר על כך.
יצחק בוכובזה: אנחנו עלינו לכותרות הקטנות יותר בנושא הזה.
יצחק בוכובזה: אנחנו עדיין לא קלטנו 10,000 עולים.
יצחק בוכובזה: אני לא רוצה לדבר על אור יהודה, אלא על השיטה של הקליטה.
יצחק בוכובזה: אני מדבר כאחד שנולד בעיר של קליטה, עיר שבכל עשור קלטה עולים חדשים וחלשים.
יצחק בוכובזה: הסיסמא שפעם היתה טבועה בארץ, "מעולה לעולה, כוחנו עולה", לא רלוונטית לעיר שלנו.
יצחק בוכובזה: אני שייך לערי כזו, שמעולה לעולה כוחנו ירד.
יצחק בוכובזה: יש לי כמה צינורות קליטה לגבי העדה הזו.
יצחק בוכובזה: אני לא אומר את זה כאפולוגטיקה לדברי, אלא כי אני חושב שבאמת שלעדה הזו יש פוטנציאל של התערות והשתלבות.
יצחק בוכובזה: יש לה כוח להשתלב ולהתמודד בארץ הזו.
יצחק בוכובזה: עם הבת שלי שמשרתת בשירות לאומי, משרתות שתי עולות אתיופיות.
יצחק בוכובזה: לבן שלי יש חברים יוצאי אתיופיה שבאים ללמוד איתו.
יצחק בוכובזה: בנוסף, אני נפגש עם כמה העולים ברחוב.
יצחק בוכובזה: זה נכון שהעולים הראשונים היו קצת מבוגרים והיה נראה שעם אלה קצת קשה לעשות משהו, כפי שאמר ידידי מוטי, אבל לצעירים יש פוטנציאל.
יצחק בוכובזה: עד כמה שהעלייה הזו היא סטריאוטיפית, האנשים נראים נחמד מאוד.
יצחק בוכובזה: אני רואה אותם ברחוב ובקניונים, ואני חושב שיש להם פוטנציאל אדיר של התערות ורצון להשתלב.
יצחק בוכובזה: נתעלם כרגע מתקציבים.
יצחק בוכובזה: בכל תחום אם יתנו יותר תקציבים, המצב יהיה יותר טוב.
יצחק בוכובזה: בתקציב הנתון, שיטת הקליטה חוזרת לשנות ה-50.
יצחק בוכובזה: חלש קולט חלש, ולדבר הזה אין תוחלת.
יצחק בוכובזה: משרד הקליטה שראה שלא ניתן לקלוט עוד במקומות מסוימים, החליט שבערים מסוימות, כמו אור יהודה, שכבר לא ניתן להשיג בה דירות במחירים נתונים, תינתן הלוואה מסובסדת יותר.
יצחק בוכובזה: כדי שלא רק אור יהודה תהיה ברשימה שלח הלוואה מסובסדת, הכניסו גם את רעננה ועוד ערים.
יצחק בוכובזה: עדיין, לשם לא הגיעו עולים, בעוד שלאור יהודה מגיעים עולים משכונות המצוקה שנמצאות בערים אחרות.
יצחק בוכובזה: אור יהודה בנתה שכבה חדשה של אוכלוסייה.
יצחק בוכובזה: את החלש שיקמנו בימי מנחם בגין.
יצחק בוכובזה: בסופו של דבר, אנשים רוצים לברוח מהשכונה הזו שהשתקמה על מנת לממש את הנכס שלהם, במקומם נכנסים חלשים חדשים.
יצחק בוכובזה: התופעה הזו, שבה חלשים מחליפים חלשים בשכונות מצוקה, היא תופעה לא טובה.
יצחק בוכובזה: אם כבר משרד הקליטה רוצה לתת הלוואות מסובסדות כדי לקנות דירות באור יהודה, צריך לתת גם אפשרות לבחור בעיר אחרת.
יצחק בוכובזה: בערים מסוימות נותנים משכנתא יותר גדולה, ואז העולים באים לשכונה דומה למקום חלש אחר.
קולט אביטל: אני לא מבינה את הדברים שלך.
יצחק בוכובזה: יש טבלה, שאני אעביר לך אותה.
צבי צילקר: אם באור יהודה נותנים 10,000 שקלים, זה 10% ממחיר הדירה.
צבי צילקר: אם ברעננה נותנים 20,000 שקלים, זה רק 3% ממחיר הדירה.
יצחק בוכובזה: כך שבסופו של דבר לא מגיעים לרעננה עולים.
יצחק בוכובזה: כאשר החלטתי לשקם את העיר שלי, אחד הדברים שביטלתי זה את דירות עמידר.
יצחק בוכובזה: היום אצלנו אין כבר דירות עמידר.
יצחק בוכובזה: כאשר אני התחלתי את התפקיד, התושבים קנו 2,500 דירות של עמידר.
יצחק בוכובזה: כאשר בא גל העלייה בשנות ה-90, נקלטו אצלי עולים בוכרים, כיוון שקודם לכן נקלטו אצלנו גם עולים בוכרים.
יצחק בוכובזה: למרות שהעלו את מחיר הדירות, נתנו שתי הלוואות לדירה אחת.
יצחק בוכובזה: כך חצו את סף הכניסה לאור יהודה.
יצחק בוכובזה: כך התעוררנו יום אחד למצב שבו עוד אלפי משפחות עולים הגיעו לאור יהודה בשנות ה-90.
יצחק בוכובזה: לכן, אמרתי מעולה לעולה, הכוח של אור יהודה ירד.
יצחק בוכובזה: היום יש 500 תושבים אתיופים, אך מחר יהיו 2,000 או 3,000 עולים.
יצחק בוכובזה: זו עיר קטנה שמתמודדת עם קוטביות בין שכונה חדשה ויוקרתית שבניתי, לבין שיקום שכונות שעשיתי ואנשים חלשים שנכנסים אליה.
יצחק בוכובזה: החלש לא יכול לקלוט עוד.
יצחק בוכובזה: אני גדלתי בעיר מצוקה, ולכן אני יודע שבקרב קבוצת אוכלוסייה עדתית מסוימת מעדות המזרח, שהיתה לרוב במקום מסוים, התפתחו יותר עבריינים.
יצחק בוכובזה: לדוגמא, באור יהודה לא תמצאו הרבה עבריינים מהעדה הטריפוליטאית, אבל בנתניה תמצאו הרבה.
יצחק בוכובזה: הסיבה לכך, היא שכאשר אותה עדה הופכת לרוב, היא מרגישה עוצמה פנימית כאילו היא חזקה וגדולה מול החלשים בחוץ, וזה יוצר התנגשות שמביאה לצורך לבצע מעשי עבריינות.
יצחק בוכובזה: הפתרון הוא, לא ליצור ריכוזים בשכונות חלשות.
יצחק בוכובזה: זה מתכון בדוק להרס.
יצחק בוכובזה: בעוד 20 שנה אנחנו נגיד חבל.
יצחק בוכובזה: אני אוהב את הקהילה הזו.
יצחק בוכובזה: אני רואה אמהות צעירות בגינות הציבוריות, וזה מלבב.
יצחק בוכובזה: אם 11 ילדים עולי אתיופיה באים לבית ספר דתי אחד, שמכיל בקושי 250 ילדים, זו בעיה.
יצחק בוכובזה: כולם יברחו משם וזה יישאר בית ספר לעולי אתיופיה.
יצחק בוכובזה: אני פניתי למשרד החינוך ואמרי לו כי לא ייתכן שהמטלה החינוכית תיפול על העיר הנחותה ביותר בבקעה שלנו.
יצחק בוכובזה: ביקשתי למצוא דרך לחלק בצורה מסודרת ומוסכמת על הקהילה עצמה, את הילדים בין בתי ספר נוספים.
קולט אביטל: יש בעיה עם זה שמוציאים ילדים מהבית ושלחים אותם לפנימיות דתיות.
יצחק בוכובזה: אני לא מדבר על פנימיות אלא על בתי ספר בערים שכנות.
יצחק בוכובזה: אם יש 200 ילדים, הם צריכים להיות מחולקים בין כל בתי הספר.
יצחק בוכובזה: אני מסב את תשומת לבכם לנושא הזה גם כן.
מרק זלובנסקי: בנתניה הקשיים דומים לקשיים הקיימים בכל עיר אחרת.
קולט אביטל: יש לכם 7,000 עולים.
מרק זלובנסקי: יש יותר.
מרק זלובנסקי: שורש הבעיה, היא באכלוס לא נכון.
מרק זלובנסקי: המטרה שלנו, היא העולה כמה שיותר מהר יפסיק להיות עולה ויהיה תושב לכל דבר.
מרק זלובנסקי: אנחנו מסתכלים על האינטגרציה.
מרק זלובנסקי: ריכוז גבוה של עולים, וזה לא משנה אם אלה עולים מרוסיה או מאתיופיה, עוצר את האינטגרציה.
מרק זלובנסקי: זה גורם ליצירת מקומות, כמו צרפת קטנה, אתיופיה קטנה, קבקז קטן וכו'.
מרק זלובנסקי: הם נשארים להיות עולים, וקשה לנו לשבו ר את זה.
מרק זלובנסקי: לבני העדה האתיופית, אין שליטה בעצמם היכן לקנות דירה.
מרק זלובנסקי: מכוונים אותם למקומות מסוימים.
מרק זלובנסקי: לרשות אין שליטה על המקום בו הם יקנו דירה.
מרק זלובנסקי: אם אנחנו רוצים לערבב אוכלוסייה חזקה עם אוכלוסייה חלשה, אנחנו לא יכולים לעשות זאת.
מרק זלובנסקי: אין לנו שליטה על זה.
מרק זלובנסקי: הקשרים שלנו עם משרד הקליטה, הם קשרים מאוד טובים.
מרק זלובנסקי: הם משתדלים לעזור לנו בכל בקשה, אבל אין להם תקציבים לרכוש להם דירה בשכונה חזקה.
מרק זלובנסקי: הם נכנסים לאזורים ברמה סוציו-אקונומית נמוכה ומחלישים עוד יותר את האזור.
מרק זלובנסקי: מכאן נוצרות כל הבעיות, גם בתחום החינוך.
מרק זלובנסקי: אם בית ספר נמצא באותו אזור, בית הספר מכיל את כל הילדים מאותה עדה.
מרק זלובנסקי: לפי הכללים, אי אפשר לרשום אותם לבית ספר אחר, או שצריך לסדר להם הסעות, והעיר לא עומדת בזה.
מרק זלובנסקי: אם אנחנו נצליח לשבור את הריכוזים, ונכוון אותם לגור במקומות אחרים, זה יקל על התהליך של האינטגרציה.
קולט אביטל: יכול להיות שצריך לשבור את ההרגל של רכישת דירות וללכת יורת לכיוון של בנייה ציבורית.
ג'ורג' דובין: אנחנו יושבים בוועדה עם עולים מאתיופיה, ויש לנו קשר הדוק עם משרד הקליטה.
ג'ורג' דובין: יש לנו מוקד קליטה, ואנחנו הראשונים שעשינו זאת.
ג'ורג' דובין: אנחנו גם בשר עם נגיש, וקיבלנו כבר את הפרוייקט הלאומי.
ג'ורג' דובין: יש לנו את פרוייקט PACTועוד המון דברים.
ג'ורג' דובין: אנחנו עושים עבודה גדולה למען קליטת עולי אתיופיה.
ג'ורג' דובין: אנחנו רבים בטלפון עם דוב כמעט כל יום, על כל גרוש.
ג'ורג' דובין: אנחנו קלטנו 11,500 עולים מאתיופיה.
ג'ורג' דובין: ישנן 1,890 דירות בעיר נתניה באזור שבו גרים העולים מאתיופיה.
ג'ורג' דובין: אני בדקתי את הדברים מול עמידר, עמיגור והמשכנתא של משדר הקליטה.
יצחק מירון: כאשר אני אמרתי 4,000, יכול להיות שזה לא היה נכון ובמשרד הקליטה יש פחות.
יצחק מירון: מבחינתי כל מי שהוא שחום עור, אפילו אם הוא נולד פה או שעלה לארץ בשנות ה-80, הוא עולה.
יצחק מירון: זה בניגוד למה שקורה ביחס לעולים מרוסיה, שאחרי מספר שנים הם אינם נחשבים עוד עולים.
קולט אביטל: האם זה משום שאתה חושב שהם עדיין לא התערו בחברה?
יצחק מירון: כן.
יצחק מירון: הניסיון שלנו מראה שהם זקוקים לתקופה ארוכה יותר של קליטה.
ג'ורג' דובין: אני חושב שמרכז הקליטה לא עושה את העבודה כמוש צריך.
ג'ורג' דובין: אנחנו מקבלים עולים חדשים מאתיופיה שלא יודעים את השפה העברית, אבל זו רק חצי מהבעיה.
ג'ורג' דובין: יש לנו את מרכז תפוח בשביל כך.
ג'ורג' דובין: העולים האלה לא יכולים ללכת לעבוד, גם אם אנחנו מוצאים להם מקום עבודה, וזה בגלל שהם לא יודעים את השפה.
קולט אביטל: כי אין להם הכשרה מקצועית.
ג'ורג' דובין: הם יוצאים ממרכז הקליטה גם ללא גיור.
ג'ורג' דובין: בנתניה אנחנו עושים גם בדיקות גיור לעולים מאתיופיה.
ג'ורג' דובין: היום יש לי 40 אנשים כאלה.
ג'ורג' דובין: כל דבר כזה עולה הרבה כסף לעיר נתניה, ואנחנו לא מקבלים אף גרוש ממרכז הקליטה, הסוכנות או הג'וינט.
ג'ורג' דובין: אני מסכים עם ראש העיר של אשדוד.
ג'ורג' דובין: אנחנו לא צריכים לשאול רק את ראש העיר חיפה מדוע הוא אל רוצה לקלוט עולים מאתיופיה, אלא גם את ראש העיר רעננה, כפר סבא ותל אביב.
ג'ורג' דובין: הם אל מופיעים בכתבות, כי אין להם עולים.
ג'ורג' דובין: בעיר רעננה יש מרכז קליטה לצרפתיים ולדרום אמריקנים.
ג'ורג' דובין: למה אי אפשר להפוך את מרכז הקליטה של רעננה לעולי אתיופיה, והכריח אותם לקלוט גם עולים מאתיופיה.
ג'ורג' דובין: אתם בכנסת, אתם השלטון ואצלכם יש חוק.
ג'ורג' דובין: אתם יכולים להכריח את ראש העיר רעננה לקלוט עולים מאתיופיה.
ג'ורג' דובין: לא צריך לבנות להם שכונה מיוחדת, אפשר לפזר אותם בעיר.
ג'ורג' דובין: אם אנחנו רוצים לקלוט את עולי אתיופיה בצורה טובה, יש הרכבה דברים שאפשר לעשות.
ג'ורג' דובין: צריך לקחת את המשימה בידיים שלנו.
ג'ורג' דובין: העיר נתניה קולטת עולים מאתיופיה והיא תמשיך לקלוט עולים מאתיופיה, אבל היא צריכה עזרה בתקציבים.
מוטי מלכא: אני רוצה להוסיף דבר נוסף בנוגע לדיור הציבורי.
מוטי מלכא: כאשר אני שאלתי למה מפנים את כל העולים לערי שלי, הם אמרו לי שהם לא מפנים את העולים אלי, הם באים לבד.
מוטי מלכא: כאשר התחלתי לברר את העניין, גיליתי כי הם מקבלים משכנתא בסך של 250,000 שקלים, ובסכום הזה הם יכולים לקנות דירה רק ברחוב הרצל בעיר שלי.
מוטי מלכא: אם יתנו להם מיליון שקל, הם יקנו גם ברעננה וגם בתל אביב.
מוטי מלכא: כאשר נותנים להם סבכום של 250,000 שקלים, הם מכוונים את כולם להגיע למקומות החלשים.
אבי וקנין: אני קצת יותר אופטימי.
אבי וקנין: אני נכנסתי לתפקיד לפני שנה, ואז עשינו סקר כדי למצוא כמה תקציבים מופנים לבני הקהילה האתיופית.
אבי וקנין: באשקלון יש 5,200 יוצאי הקהילה האתיופית מתוך 115,000 תושבים.
אבי וקנין: זהו אחוז סביר.
אבי וקנין: גם אצלנו בני הקהילה מרוכזים בשכונות המצוקה, שכונת שמשון ושכונת רמת אשכול.
אבי וקנין: התחלנו לבדוק כמה כסף מושקע בבני הקהילה מחוץ למסגרת הרגילה של חינוך ורווחה, ומצאנו כי הסכום עומד על 2,500,000 שקלים בשנה, שמגיעים דרך העמותות, דרך העירייה ודרך משרד הקליטה.
אבי וקנין: אני חשבתי, שאם אנחנו ניתן לכל אחד מהעולים 50,000 שקלים בשנה, אנחנו יכולים לפתור את הבעיה.
אבי וקנין: יכול להיות שקורה משהו בתהליך הזה.
אבי וקנין: ישנה השקעה של הרבה כסף, אבל אף אחד לא מרוצה.
אבי וקנין: אלה שנותנים את הכסף לא מרוצים, ואלה שמקבלים את הכסף מקטרים.
אבי וקנין: בני הקהילה תמיד אומרים כי שום דבר לא נעשה.
אבי וקנין: החלטנו לחשוב מה לעשות, כאשר החלטנו קודם כל ללחוץ על משרד הקליטה על מנת לקבל את המוקד לקהילה האתיופית, כדי שיהיה גוף אחד שירכז את כל הטיפול בבני הקהילה האתיופית באשקלון.
אבי וקנין: פנינו אל דוב ואל חנוך ממשרד הקליטה, והם נענו במהירות יוצאת דופן ביחס למשרד ממשלה.
אבי וקנין: אנחנו עכשיו בתהליך של הקמת מוקד, שייצא לפועל תוך שבוע שבועיים.
אבי וקנין: אנחנו מעריכים שזה יהיה מנוף לטיפול הקהילה האתיופית.
קולט אביטל: האם הקמת מוקד זה אומר איגום משאבים?
אבי וקנין: אנחנו רוצים לאגם משאבים, כדי שכל התקציבים שקורים לקהילה האתיופית יעברו דרך המוקד, ללא כל קשר למקור.
קולט אביטל: האם מותר לכם לעשות את זה?
קולט אביטל: אני יודעת שבערים מסוימות הקימו רשות, משום שיש גם כסף ממקורות פרטיים.
חנוך צמיר: הם לא יועברו פיזית.
חנוך צמיר: זה לא ייכנס לחשבון בנק אחד, אבל השיקול מה לעשות עם הכסף יעשה תחת הכותרת של מוקד.
אבי וקנין: אנחנו רצינו שתהיה שקיפות בכל הנוגע לפעילות הקשורה לקהילה האתיופית.
אבי וקנין: יש לנו עשרות פרוייקטים, אבל אני חושש שאותם ילדים מסתובבים בכל החוגים, ויש כאלה שמגיעים ויש כאלה שלא מגיעים, ולנו אין איך להגיע אליהם כי אין לנו את המוקד.
אבי וקנין: אני חושב שהקהילה צריכה לפעול מען עצמה.
אבי וקנין: אנחנו צריכים להפסיק להגיד להם מה טוב להם ומה לא טוב להם.
אבי וקנין: הדוגמא לכך, היא הגן הטיפולי שמופעל על ידי יוצאי הקהילה.
אבי וקנין: יש לנו 3 מרכזים קהילתיים ו-3 בתי כנסת.
אבי וקנין: ישנה הרבה פעילות, אבל באיזשהו מקום בדרך ישנו פספוס.
אבי וקנין: לצעירי העדה יש המון פוטנציאל, אבל יש בעיה של תעסוקה.
אבי וקנין: אצלנו תפעל תוכנית ויסקונסין, ואני מקווה שאנחנו נוכל לעודד כל מיני יוזמות עסקיות שישלבו את בני הקהילה בתעסוקה.
אבי וקנין: אני אופטימי, אבל צריך יותר למקד את הטיפול ולתת להם להגיד לנו מה לעשות.
שמעון קוקוש: אני מטבריה.
קולט אביטל: טבריה ביקשה להיות עיר קולטת עלייה.
קולט אביטל: עשינו ישיבה מיוחדת סביב הנושא הזה.
שמעון קוקוש: טבריה זו דוגמא לעיר שלא השכילה לקלוט את העולים האתיופיים.
שמעון קוקוש: כמות גדולה מאוד של עולים הגיעו ויצאו, והעיר עצמה לא השכילה להשאיר אותם בתוך העיר.
שמעון קוקוש: כולם נגעו פה בבעיות, שקיימות גם בטבריה.
שמעון קוקוש: גם אנחנו רואים את הריכוז בשכונות מסוימות ואת מערכת החינוך.
שמעון קוקוש: אנחנו רוצים לקלוט עלייה, ויש לנו פתרון לכך שנקרא תנ"ך, תוכניות, נכונות וכסף.
שמעון קוקוש: תוכניות- תהיה לנו משרה למנהל מחלקת קליטה.
שמעון קוקוש: נכונות- אנחנו הולכים למקד את הטיפול ולקחת מישהו שיהיה רכז קליטה שיטפל בקהילה האתיופית.
שמעון קוקוש: כסף- אנחנו נשתדל להעביר תקציבים עד כמה שאפשר לטובת העניין הזה.
שמעון קוקוש: כולם נגעו בבעיית התקציב.
שמעון קוקוש: אני חושב שאם ישכילו ויביאו אחוז אחד לטבריה, אנחנו נשמח לקלוט את העולים.
שמעון קוקוש: אנחנו פתוחים ומזומנים לקלוט כמה שיותר עולים.
שמעון קוקוש: נעשה את הכל כדי לקלוט אותם בשמחה.
נח מנטסנות: יש כאן אמירה, כי אם יגדילו את המשכנתאות, יוצאי אתיופיה יוכלו לקנות דירה בכל אזור ובכל שכונה.
נח מנטסנות: אנחנו הראשונים שנשמח אם יגדילו את המשכנתאות, אבל ישנם ראשי ערים שמתנגדים שבשכונה מסוימת או בסביבה מסוימת בני הקהילה יקנו דירות.
נח מנטסנות: יש פה הטעיה מסוימת.
נח מנטסנות: ראשי הערים ואנשי השכונות עצמם, חושפים את עורם האמיתי כאשר זה מגיע שכונות מבוססות או חזקות יותר.
נח מנטסנות: יכול להיות שראשי הערים מאמינים שזה שעולי אתיופיה גרים בשכונות מצוקה מסוימות, זה יכול להזרים להם כספים נוספים לאותן שכונות מצוקה.
קולט אביטל: אני חושבת שאתה טועה.
קולט אביטל: יש פה מצוקות אמיתיות.
נח מנטסנות: אני בטוח שישנן מצוקות אמיתיות, אבל יש שכונות שבהן כאשר שומעים שיוצאי אתיופיה יבואו לגור בהן, הוועד השכונתי מיד קם.
30095: אני חושב שזה דיון מאוד חשוב, ואני מודה ליו"ר הוועדה.
קולט אביטל: אנחנו מקיימים את הדיון הזה לא רק לאור ההצהרות שאנחנו שמענו, אלא כיוון ששמענו כי יש עכשיו נכונות לקלוט פי שניים ממספר העולים שקלטו עד היום, 600 עולים בחודש במקום 300 עולים בחודש, זה אומר שאנחנו צריכים לחשוב איך להיערך בצורה הרבה יותר קפדנית.
30095: נכון.
30095: לכן, הדיון הוא מאוד אקטואלי.
30095: ההחלטה שקיבלה הממשלה, היא החלטה ציונית, יהודית והיסטורית.
30095: כל הכבוד לכל השרים ולראש הממשלה.
30095: חובתנו להיערך לקבל את העולים.
30095: המצוקה עלינו שמענו כאן, היא המציאות.
30095: לזה יש פתרון, כפי שנתן סגן ראש העיר, ריכוז תקציבים וריכוז פעילות.
קולט אביטל: מה יעשה ראש עיר ששום תקציב לא מגיע אליו?
30095: אני לא מקבל את זה, ששום תקציב לא מגיע אליו.
30095: כל הערים מקבלות תקציבים.
30095: אם זה מספיק או לא מספיק, זו שאלה אחרת.
30095: אני חושב, שמשרד הקליטה ומשרד השיכון צריכים לשנות את המדיניות ולפתוח את המשכנתאות לערים יותר חזקות, ערים שרוצות לקלוט עולים חדשים, כמו טבריה והרצליה.
30095: המסר של הממשלה ושל משרד הקליטה צריך להיות ברור, ישנה חובה לאומית- ציונית לקלוט כל עלייה, מבלי להדביק סטיגמה על עלייה מסוימת, כאילו שיש קבוצת אנשים שאנחנו עושים לה טובה.
30095: כך ראשי העיר לא לוקחים את זה ברצינות כמשימה לאומית, יוצאים לתקשורת ומוציאים סטיגמה על קהילה שלמה.
30095: זו טעות היסטורית.
30095: אני מתפלא, שדווקא ראשי ערים שהם ילדים ונכדים של אותם עולים שסבלו מהסטיגמות האלה, עושים את זה.
מרינה סולודקין: מה ששמענו היום, זה מאוד חשוב.
מרינה סולודקין: זו זעקה מהשטח.
מרינה סולודקין: אני שמחה שהדברים של ראשי עיירות הפיתוח היו מאוד ברורים.
מרינה סולודקין: הם אומרים בצורה ישירה, כי הם לא יכולים לקלוט עוד.
מרינה סולודקין: אנחנו רואים שנאמר בעיתון, כי עולים מקלקלים את הנוף בחיפה.
מרינה סולודקין: אני שמעתי את זה מפרופסורים מהטכניון, בלי שום תגובה.
מרינה סולודקין: אני מדברת גם על עולים מברית המועצות.
מרינה סולודקין: גם אנחנו מקלקלים את הנוף, בעיניהם.
מרינה סולודקין: חשוב מאוד לציין במסקנות של הוועדה, שאנחנו לא רוצים שחלשים יקלטו חלשים.
מרינה סולודקין: לא אור יהודה ולא קריית מלאכי צריכות לקבל עולים חדשים, אלא ערים אחרות.
מרינה סולודקין: אדוני, אני מאוד מעריכה את מה שאתה אומר על טבריה, אבל אני חושבת שיהיה קשה מאוד לעשות את זה, כי טבריה היא לא עיר חזקה.
מרינה סולודקין: אפשר לקלוט עולים בתל אביב ובחיפה, ערים עם מקומות עבודה.
מרינה סולודקין: אני חושבת שצריך גם לשנות תפיסה.
מרינה סולודקין: באתיופיה לא היתה רווחה, אבל המשפחות האלה התקיימו.
מרינה סולודקין: הם יודעים איך לעבוד, וצריכים לחשוב מה הם יכולים לעשות.
מרינה סולודקין: אני ילידת ברית המועצות.
מרינה סולודקין: הציבור שאני מייצגת הלך לעבוד בבתי חולים, לעבוד כמטפלים וכמאבטחים.
מרינה סולודקין: כנראה, שאנחנו לא היינו די רציניים כדי לחשוב במה אפשר להכשיר את עולי אתיופיה.
מרינה סולודקין: מוזר מאוד שרק בערים הגדולות גרים אנשים שהגיעו משטח כפרי.
מרינה סולודקין: למה אין תוכניות לקלוט אותם בקיבוצים או מושבים?
מרינה סולודקין: אבל לא מספיק.
מרינה סולודקין: הם יודעים איך לעבוד, אבל אנחנו לא נותנים להם לעשות זאת.
מרינה סולודקין: בנוסף, אנחנו אומרים שאנשים שאומרים שהם לא יכולים לקלוט הם לא גזעניים, ושזה שיקול של מה הם יכולים לעשות.
מרינה סולודקין: אנחנו צריכים להפסיק עם הצביעות של הערים הגדולות ולומר, שאלה לא קולטות עלייה ולא רוצות לקלוט עלייה בכלל.
קולט אביטל: אני מבקשת, שהמנכ"לית תגיב לכל מה שנאמר כאן.
מירלה גל: אני מברכת על הישיבה עצמה.
מירלה גל: אני חושבת, שראוי לציון שמספר ראשי ערים טרחו והגיעו לכאן, בוודאי ביום שבו נתוני מזג האוויר לא היו לטובתנו.
מירלה גל: אני רוצה להתייחס לשני אספקטים הנוגעים לקליטת עולי אתיופיה.
מירלה גל: האספקט הראשון, הוא הדיור הזמני ומרכזי הקליטה, והשני הוא קליטת הקבע.
מירלה גל: כאשר מדברים על קליטת עולים מאתיופיה, מדובר על קליטה שהיא שונה מקליטת עלייה אחרת.
מירלה גל: העולים מאתיופיה נדרשים לעבור תהליך שנע בין שנה וחצי לשנתיים במרכזי קליטה, שבהם הם מקבלים את ההכשרות הבסיסיות, אולפן עברית ולימודים לצורך גיור.
מירלה גל: מרבית העולים שנכנסים היום לארץ נכנסים על פי חוק הכניסה, והם נדרשים לעבור תהליך גיור.
מירלה גל: בנוסף, הם לומדים כישורי חיים במדינה מערבית, מדינה שהיא שונה מהמקום שממנו הם הגיעו.
מירלה גל: אנחנו פועלים בשיתוף פעולה גדול עם הסוכנות היהודית שמפעילה את אותם מרכזי קליטה, שחלקת במימון של הסוכנות וחלקם במימון של המדינה.
מירלה גל: במרכזים האלה נעשית פעילות ענפה.
מירלה גל: בשבוע שעבר ביקרתי במרכז קליטה חרוב בבאר שבע, וראיתי כי רשימת הפרוייקטים והתוכניות שניתנות במסגרת מרכז הקליטה היא עצומה.
מירלה גל: לדעתי, לאנשים בקושי יש זמן לישון.
מירלה גל: אנחנו הולכים להכניס אלמנט נוסף למרכזי קליטה שלא נעשה עד היום, הכנה לעולם התעסוקה.
מירלה גל: זה דבר חדש שעומד להיכנס בתקופה הקרובה.
מירלה גל: אני חייבת לציין, שסדר היום של העולים במרכזי הקליטה היה מאוד עמוס, ובין לימודי העברית ללימודי הגיור וחיפושים אחר דירה והתאקלמות בחיים במדינת ישראל, נשאר להם מעט זמן.
מירלה גל: בכל זאת, אנחנו החלטנו להכניס את ההכנה לעולם התעסוקה כחלק מהתוכניות במסגרת מרכזי הקליטה.
מירלה גל: כאשר אנחנו מדברים על מרכז קליטה, אין מימון של הרשויות המקומיות, ואם יש הוא רק בשוליים.
קולט אביטל: אנחנו מדברים על הבעיות שמופיעות אחרי כן.
מירלה גל: חשוב שכל מה שנוגע לישיבה במרכזי הקליטה, כל הפעילות, ממומנים על ידי משרד הקליטה או הסוכנות היהודית, ולא נדרשת מעורבות של הרשויות.
מירלה גל: אני מאוד מצטערת שראש העיר חיפה לא כאן, כי הוועדה היתה שמחה לשמוע את מה שיש לו לומר בנוגע לפתיחת מרכז הקליטה.
מירלה גל: אני לא יכולה להבין, מדוע רשות כמו חיפה, שיש בה 300,000 תושבים, לא יכולה להתמודד עם פתיחת מרכז קליטה של 300 או 350 עולים מאתיופיה.
מירלה גל: הייתי שמחה מאוד להשתתף בישיבה בהשתתפות ראש עיריית חיפה.
קולט אביטל: הוא הוזמן, אבל הוא בחר שלא להגיע.
מירלה גל: אם בנושא של מרכזי קליטה יש איזושהי יד מכוונת של משרד הקליטה, הרי בכל מה שנוגע לישיבת הקבע, אנחנו מדברים על אופרה שונה לחלוטין.
מירלה גל: עלה כאן הנושא של החינוך.
מירלה גל: הבעיה המרכזית היא, שבמסגרת תהליך הגיור העולים נדרשים לשלוח את הילדים שלהם לבתי ספר ממלכתיים- דתיים.
מירלה גל: אנחנו נתקלנו במצבים בהם מערכת החינוך לא יכלה לספוג יותר עולים חדשים.
מירלה גל: ולכן, אחרי התייעצות מקיפה שקיימנו עם משרד החינוך כדי לבדוק איזה יישובים יכולים לקלוט עוד עולים במערכת החינוך הממלכתי- דתי, משרד הקליטה יצא לראשונה במכרזים לפתיחת מרכזי קליטה.
יצחק בוכובזה: למה זה נעשה דרך מכרזים ולא דרך הוראת חובה?
יצחק בוכובזה: הרי אנחנו יודעים שראשי ערים לא רוצים לקלוט.
מירלה גל: אני מדברת על מכרזים למרכזי קליטה.
מירלה גל: אחד הדברים הבסיסים שקבענו הוא, שזה יהיה ביישובים שבהם ביישוב עצמו או בפריפריה שלו יש אפשרות שהילדים ילמדו בבתי הספר, שתהליך הגיור דורש זאת מהם.
מירלה גל: החלטנו שלא להגיע למצב שבו ראש עיר אומר, שהוא לא יכול לקלוט תלמידים במערכת החינוך אצלו.
מירלה גל: הבדיקה נעשתה מראש.
מירלה גל: זה שאנחנו יוצאים למכרז, זה אל מבטיח לנו שאנחנו אכן נקבל הצעות.
מירלה גל: בסופו של דבר זה תלוי ביזמים, האם הם נענים לפנייה או לא.
מירלה גל: בחלק הזה אין לנו ממש שליטה.
מירלה גל: אני אעבור לדבר על ישיבת הקבע, על אותם יישובים שבהם העולים רוכשים דירות ועוברים להתגורר בהם.
מירלה גל: חשוב לציין, שהאוכלוסייה היחידה שמקבלת מענקי משכנתאות זה העולים מאתיופיה.
מירלה גל: במהלך השנים האחרונות, כשביטלו לחלוטין את מענקי המשכנתאות, שרת הקליטה ניהלה מאבק אדיר על מנת שהמשכנתאות לעולים מאתיופיה לא יבוטלו.
מירלה גל: אכן ראינו ברכה לעמלנו, ובמהלך כל השנים האחרונות, כולל בשנת 2005, יש תקציב שמיועד למענקי משכנתאות לעולים מאתיופיה.
מירלה גל: יש טבלה כלשהי שמחלקת את גובה המשכנתא על פי ערים כאלה ואחרות.
מירלה גל: חשוב להדגיש, שאנחנו לא קובעים לעולים החדשים היכן הם ירכשו דירה.
קולט אביטל: אבל זו היתממות.
מירלה גל: המדינה לא מחליטה עבור העולה היכן הוא ירכוש דירה.
מירלה גל: אני מודעת לזה שיש הבדלים בגובה של המשכנתאות הניתנות.
מירלה גל: אני, יותר מכל אחד אחר, אשמח עם העולים יוכלו לרכוש דירות גם במקומות אחרים.
קולט אביטל: מאיפה?
קולט אביטל: אתם קובעים את הפרמטר מראש.
מירלה גל: זה נכון שגובה מענקי המשכנתאות אינו מאפשר רכישת דירות בכל היישובים בארץ.
מירלה גל: בשנה שעברה אנחנו פנינו בעניין זהה לאוצר והצגנו תוכנית שתעלה את סכום המשכנתאות, על מנת לאפשר רכישה גם ביישובים יותר מבוססים, אבל התוכנית שלנו לא התקבלה, לצערי.
מירלה גל: עם זאת, לא רק גובה המשכנתא הוא זה שקובע לאן הולכים העולים החדשים.
מירלה גל: כדאי שיהיה ברור, שהעולים החדשים מבקשים ללכת לגור איפה שיש להם קרובי משפחה, איפה שהם מרגישים שיהיה להם יותר קל ויותר נוח.
מירלה גל: חלקם הגדול מגיעים מאתיופיה שהם רוצים ללכת לגור בנתניה, באשקלון או באור יהודה.
מירלה גל: גם לפי הטבלה שלנו, שבנויה מתקציבים מגובה של משכנתא מסוימת, ייתכן ועולה חדש יגיד שהוא מעדיף לגור בדירה יותר קטנה כי הוא רוצה לגור ליד המשפחה שלו.
מוטי מלכא: כי הטעות כבר נעשתה.
מירלה גל: אנחנו מדברים על מדינה דמוקרטית, שבה העולה החדשה רשאי להחליט בעצמו איפה לגור.
קריאה: אבל הטעות כבר נעשתה.
מרינה סולודקין: הדבר הטוב ביותר, הוא לבנות דיור ציבורי חדש במקומות שאנחנו נגדיר.
מירלה גל: שלא יובן לא נכון, אם מענקי המשכנתאות היו יותר גבוהים בהחלט ייתכן שחלק מהאנשים היו בוחרים לגור במקומות אחרים, כולל רעננה, כפר סבא ותל אביב.
מירלה גל: יחד עם זאת, אל לנו לשכוח שזה לא רק גובה המשכנתא שקובע לאן ילך העולה החדש.
מירלה גל: גם במקומות בהם הורדנו את גובה המשכנתא ובמקומות בהם אנחנו אפילו לא אפשרנו רכישה, יש עולים שבוחרים לגור.
מירלה גל: אני רוצה לגעת בנושא החינוך והיכולת של בתי הספר לספוג עוד עולים.
מירלה גל: חשוב להדגיש, שלעיתים נעשה איזשהו מהל שבא להיטיב עם העולים, והעולים עצמם יוצאים חוצץ כנגד ההחלטה.
מירלה גל: ניקח לדוגמא את מערכת החינוך.
מירלה גל: היתה בזמנו החלטה, שקבעה מכסה מסוימת של עולים מאתיופיה בבתי הספר.
מירלה גל: נציגי העדה הלכו והגישו בג"צ על מנת שלא תהיה מכסה.
מירלה גל: התוצאה הסופית, היא שלראש עיריית קריית מלאכי יש כיתה שבה מתוך 33 ילדים, 32 הם עולים מאתיופיה.
יצחק בוכובזה: איך תפעלי שיהיה אחרת?
יצחק בוכובזה: זו הכמות של התלמידים בעיר.
מירלה גל: בזמנו היתה החלטה, שבוטלה בעקבות החלטת בג"צ.
מירלה גל: אם עודי ירצה, הוא יתייחס לזה בהמשך.
מירלה גל: אני מסכימה, כי ברוב המקרים ההתייחסות של ראשי הערים היא התייחסות עניינית ולא גזענית.
מירלה גל: אני אומרת את זה בצורה הברורה ביותר.
מירלה גל: פה ושם גם אני מרימה גבות, אבל בסך הכל ראשי הערים מציגים את הבעיות מתוך מצוקה אמיתית ולא מתוך גזענות כזו או אחרת.
מירלה גל: לגבי מערכת החינוך, אנחנו חשבנו שראוי היה שיימצא פתרון, שגם במסגרת בתי הספר הממלכתיים, בכל מה שנוגע לאותם עולים שנדרשים ללכת למערכת החינוך הממלכתי- דתי, יהיו כיתות שתאפשרנה להם לקבל את אותו חינוך.
מירלה גל: אנחנו בעד זה, אבל הדברים האלה הם אל רק בידנו, לצערי הרב.
מירלה גל: היתה כאן התייחסות לתוכניות שקיימות ברשויות השונות.
מירלה גל: אנחנו עושים הרבה מאוד פעילויות והרבה מאוד תוכניות באמצעות אגף הקליטה בקהילה ובאמצעות המחלקה לקליטת העולים האתיופים.
מירלה גל: בהרבה מאוד יישובים יש תוכניות.
מירלה גל: תוכנית כמו PACT, שהיא לא תוכנית שממומנת על ידי משרד הקליטה אלא על ידי הג'וינט.
מירלה גל: אני אישית פניתי לג'וינט בנושא של אשדוד.
מירלה גל: אני חושבת שראוי ונכון שגם באשדוד תהיה תוכנית PACT.
מירלה גל: זה לא תלוי בי, אבל אני יכולה לומר שבכל מה שנוגע לפרוייקטים של משרד הקליטה, אשדוד נמצאת על המפה.
מירלה גל: התייחסו כאן גם למוקדי הקליטה לעולים מאתיופיה.
מירלה גל: בשנת 200 יצאנו עם התוכנית החדשה למוקדי קליטה, שבאמצעותם אנחנו מטפלים בעולים.
מירלה גל: זה התחיל כמוקדים שכונתיים, אבל אנחנו מרחיבים את זה גם למוקדים עירוניים, מוקדים שיתנו טיפול עיר כולה.
מירלה גל: בסוף שנת 2004 ותחילת 2005 אנחנו הכפלנו את מוקדי הקליטה.
מירלה גל: אם בשנת 2004 היינו עם 9 מוקדי קליטה, בשנת 2005 אנחנו נהיה עם 18 מוקדי קליטה, שנותנים מענה כמעט מוחלט לכל הרשויות הגדולות שבהן יש עולים מאתיופיה.
מירלה גל: אני חושבת, שאין צורך להכביר מילים על ההצלחה של מוקדי הקליטה בכל המישורים, הן בנושא תעסוקה, הן בנושא תוכניות ייחודיות לנוער.