GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גבי בינסאן: יש מחסור של מקום, אבל הצלחתי לגייס רכזת פעילות לקשישים אשה מצוינת שמבינה עברית וכרגע אין לה הכנסה כי היא לא עובדת.
גבי בינסאן: סיכמנו שהיא תתנדב לזמן מסוים ואחר מכן היא גם תצטרך את הצרכים שלה.
גבי בינסאן: היא נהדרת עם הקשישים, הם יצאו לכמה מקומות לטיול וזה דבר מאד חשוב אבל לצערי הקבוצה עומדת להתפרק כי היא לא יכלה להמשיך בלי הכנסה.
גבי בינסאן: דווקא במצב הזה שאנחנו נמצאים בו האוכלוסייה החלשה צריכה את תמיכה הזו.
גבי בינסאן: בתחום הרווחה יש תמיכה במשפחות לילדים שנמצאים בסיכון.
קולט אביטל: יש הרבה ילדים שנמצאים בסיכון?
גבי בינסאן: הסיכון נובע לרוב מבעיות כלכליות.
קולט אביטל: יש הרבה ילדים שנשרו מבית הספר?
גבי בינסאן: לא הרבה, אבל יש.
גבי בינסאן: צריך למלא את המסגרת מגיל לידה עד שלוש, קשה להם בבית והם לא מקבלים את הצרכים שלהם בבית.
גבי בינסאן: למשל צרכים חברתיים כמו שפה הם לא הולכים לגנים בגלל העלות.
גבי בינסאן: המצב הכלכלי לא נתפס בנהלים של רווחה וחיזוק השפה העברית לשמחתי יש לנו כ- 20, 25 אנשים שרובן נשים ברשותה של רינה שעוזרים עם השפה.
גבי בינסאן: בסופו של דבר, אין לי מושג בנושא של התקציב אבל רציתי לדעת במה עוזר משרד הקליטה, בתקציבים שלו?
גבי בינסאן: לאיזה פעילות ספציפית?
שמואל אטיאס: לדעתי מספר העולים בשדרות מגיע לכ- 50%, כאשר המצוקות הכלכליות בשדרות קשות ומתמשכות.
שמואל אטיאס: אם הממוצע הארצי שמטופל בשירות נע בין 18%, בשדרות זה כמעט 30% שזה כמעט שליש מהאוכלוסייה שמטופלת.
שמואל אטיאס: אנחנו פוגשים אותם בכל הרבדים מילדים בסיכון עד לשאר המצוקות הכלכליות, כאשר סטטיסטית יש ברווחה כ- 60% עולים.
שמואל אטיאס: עיקר המצוקות הם מצוקות כלכליות מצוקות של תעסוקה וילדים בסיכון.
קולט אביטל: מה אחוז הילדים בסיכון?
שמואל אטיאס: כ- 15% שזה מספר לא מבוטל.
קולט אביטל: הרוב עולים?
שמואל אטיאס: סטטיסטית, בכל האוכלוסייה משולבים העולים, כ- 60% מהמטופלים הם עולים שמשולבים כמעט בכל הפרויקטים כאשר בתקציב הרווחה כ- 16 מיליון כולל הכול ויש פער עצום בין הצרכים לבין המשאבים שמעמידים לנו וזה כולל את הותיקים ואת כלל האוכלוסייה, כמעט חצי מהתקציב הוא לעולים.
ישראל בודיק: כחצי מהתקציב צבוע לעולים, אין לנו בעיה שבתקציב שלא צבוע ישתמשו לעולים.
קולט אביטל: יש לשדרות עיר או קהילה יהודית שאמצה אותה?
אורית בראון: יש לשדרות שתי שותפויות כרגע עם קהילה בחו"ל, שותפות אחת שמשתתפת עם שער הנגב ועם קהילת הולנד, זו שותפות שמניבה קרוב ל- 250,000.
אורית בראון: הפרויקטים בה רובם משתתפים לשדרות ולשער הנגב גם מחלקות הרווחה והחינוך וגם משלבים אוכלוסיה ותיקה עם אוכלוסיית עולים.
אורית בראון: השנה נכנסנו לסיוע מיוחד לעמותות כמו אפיקים בנגב למועדוניות לאתיופים גם לילידם בגיל היסודי וגם לגיל תיכון אנחנו גם מסייעים למחלקת הרווחה בפרויקט לאמהות חד הוריות ומועדוניות לנוער קווקזי.
קולט אביטל: זה כתוספת לתקציב?
קולט אביטל: אבל את אומרת שיש שתי שותפויות.
אורית בראון: השותפות השנייה היא שותפות חדשה רק לעיר שדרות עם פדרציית צפון מזרח ניו-יורק שזה אזור אולבני ועוד כמה קהילות מסביב, שזו שותפות בתחילתה עוד לא הניבה פירות אבל יש תקציב של 100,000 דולר שהועבר.
אורית בראון: מעבר לזה סוג האוכלוסייה הוא כזה שכמעט 50% הם עולים חדשים ושאר הפרויקטים שלנו זה מלגות לסטודנטים או הקרן לנפגעי טרור שלצערנו הרב חלק גדול מהנפגעים הם עולים חדשים, זה נושק לכלל האוכלוסייה ואנחנו לא צובעים אותו דווקא לאוכלוסיית העולים.
שמואל אטיאס: למעשה אנחנו פוגשים את העולים ומלווים אותם מגיל לידה עד לשיבה כולל האוכלוסיות המיוחדות של נכים ומוגבלים.
שמואל אטיאס: אנחנו נתקלים מידי יום באנשים שלקחו משכנתאות ועומדים היום בפני פינוי.
שמואל אטיאס: כמובן שיש לנו תכניות ייחודיות לכל גיל ותכניות אינטגרטיביות אני רק אזכיר מפאת קוצר הזמן פרויקט לגיל הרך של מדריכה ביתית למשפחות צעירות מעולי קווקז שזו מדריכה שמלווה את המשפחה ועוזרת לה בכל הנושא של גידול ילדים.
שמואל אטיאס: יש את המועדוניות שמתרכזים שם ילדי עולים במספר לא קטן.
שמואל אטיאס: יש מרכז הורים וילדים עם שיטות חדישות שמטפלות בהורים ובילדים ביחד, גם שם יש משפחות של עולים במספרים לא קטנים.
שמואל אטיאס: יש מועדוניות לאוכלוסיות עם צרכים מיוחדים לשעות הפנאי, לנכים ולמפגרים.
שמואל אטיאס: יש גם אוכלוסיה של חולי נפש שיש שם כוחות ובעיות באוכלוסיית העולים החדשים.
שמואל אטיאס: יש תיאטרון בובות שכולו על בסיס עולים חדשים חולי נפש ורואים שם את הכוחות.
שמואל אטיאס: יש גם את התחום הקהילתי, כל נושא ליווי של האוכלוסייה אתיופית, בית הספר לפעילים שגבי סיפר עליו, כנ"ל עשינו לעולי קווקז ויש לנו כל מיני תכניות של התערבות ואנחנו הולכים לקראת פעולות של צוותי חירום שכונתיים שתהיה תשובה לחוסן הקהילתי.
קולט אביטל: אתה מתכון לאנשים שמטפלים בטראומות?
שמואל אטיאס: אני מתכוון שכשיש אירוע, עד שבאים אנשי המקצוע חשבנו לנכון שאזרחים תושבים ופעילים שכונתיים יהיו הכוח הראשון לעזור.
ישראל בודיק: הרעיון הוא להכשיר אותם, מעבר לכוחות שלהם, יש להם "אינפוט" מקצועי גבוה מאד, והעזרה שלהם היא יותר מהעזרה המקצועית.
ישראל בודיק: יוצרים מערכת משולבת של אנשי מקצוע וצוותים שקבלו הכשרה מתוך הקהילה, שמכירים את האנשים מכירים את האווירה מכירים את התרבות והשפה ויוצרים יחד מערכת טיפולית משותפת בטווח המיידי וגם בטווח הארוך.
ישראל בודיק: אנחנו רואים באנשים האלה טיפול מקצועי לכל דבר.
שמואל אטיאס: נכנסנו עם פרויקט "משעול" עם הג'וינט שזה מתחם שברובו עולים חדשים לפעילות קהילתית מרוכזת וזה נועד לחזק את השכונה ואת עולים.
שמואל אטיאס: הדבר האחרון זה הקשישים, יש לנו מועדוני קשישים.
קולט אביטל: אני מבינה שיש הרבה לקווקזים ואין לאוכלוסיה האתיופית.
שמואל אטיאס: גם לאוכלוסיה האתיופית יש מועדון, שברגע שהתחלנו עם הפעילות הזו הייתה בחורה אמרה שהיא מוכנה לרכז את הפעילות בהתנדבות, יש בעיה עם כל התשתיות הפיזיות ועם הקהילה האתיופית אנחנו עובדים עם שני מקלטים שיש להם את הבעיות שלהם זה לא כמו מבנה שנבנה פונקציונאלית, אנחנו מנסים להתמודד עם בעיות השיפוץ וההתאמה יחד עם בעיית המצב הביטחוני.
קולט אביטל: יש לכם מעקב או ידע על עמותות וולונטריות שפועלות בקרב ארגוני העולים?
קולט אביטל: יש רשימה של עמותות ואתם יודעים איך הם פועלים?
שמואל אטיאס: עשינו מיפוי באמצעות היחידה להתנדבות של כל הארגונים שפועלים בשדרות.
שמואל אטיאס: ישנו תיק מיפוי מאד מסודר, בתחום העולים הבולטת היא עמותת סל"ע שאנחנו עובדים אתה, יש גם את עמותת ידיד ועוד הרבה.
הרב אליעזר: אני מארגן עמותה שמחלקת כל שבוע אוכל לעולים מעל 500 משפחות.
שמואל אטיאס: יש גם את עמותת רעות, גוונים, אפיקים בנגב.
קולט אביטל: כיוון שזמננו קצר ואנחנו הולכים לפגוש עולים בשני מוקדים, אני רוצה להודות למי שקיבל אותנו ותרם לדיון.
קולט אביטל: למרות שאנחנו שומעים על משאבים שמוקצים על ידי משרד הקליטה ומשרד הרווחה ומשרד החינוך והסוכנות היהודית ושותפויות עם קהילות, אנחנו עדין רואים שבמצב כמו שיש בשדרות גם אילולא המצב הביטחוני, מצב האוכלוסייה הוא במצב כלכלי קשה, כשבעצם התקציבים הולכים ומצטמצמים וכל זה לא מספיק.
קולט אביטל: נעשה שיעורי בית וננסה לקבל תמונה כוללת גם ממשרד הקליטה אבל הייתי רוצה לומר כעצה, כי אין לי שום זכות להגיד מה לעשות, כשיושבים סביב שולחן אחד מתחילים לראות מה כל אחד עושה.
קולט אביטל: זה לא רע לפעמים לקבל תמונה כוללת ולראות אם ניתן לעגם משאבים.
קולט אביטל: אנחנו נשב ונראה איך אנחנו יכולים לפעול מול משרדי הממשלה שונים ואם תעזרו לעצמכם ותעזרו לנו לקבל תמונה יותר כוללת, מי נותן מה, אני חושבת שנוכל להתקדם קצת יותר.
קולט אביטל: בנושא של הקהילה האתיופית נבדוק בצורה קצת יותר יסודית, כיוון שאני מניחה שרוב העולים הם קווקזים יכול להיות שיותר תקציבים הולכים לשם, אבל גם אם הקהילה האתיופית קטנה הצרכים הם שונים וקיימים.
קולט אביטל: אני חושבת שהרעיון של לפתח מנהיגות הוא מאד חשוב ואנחנו ניקח לשימת לבנו כל מה שגבי אמר, וננסה לראות מול משרד הקליטה הג'וינט וגופים אחרים, איך אפשר לעזור לך עם הבעיות שהעלית, ותודה על כל מה שאתה עושה.
הרב אליעזר: יש שכונה שנקראת שכונת חירום, היום זה הנביאים למעלה מ- 90% עולים ואין בית כנסת.
הרב אליעזר: הם אומרים שברוסיה היה להם בית כנסת גדול וכאן אין להם.
מיכאל נודלמן: לא היה ברוסיה בית כנסת מפואר.
הרב אליעזר: אני רוצה להרחיב את המקלט אני מבקש את העזרה שהג"ה ייתנו את האישורים המהירים ואם זה אפשרי לעזור לזה בתקציב.
קולט אביטל: נפנה לראש הממשלה, שהוא כידוע גם שר הדתות ויש אצלו תקציבים נצטרך לראות מה אפשר לעשות.
קולט אביטל: אני מכירה את זה שכל אחד מספר כמה היה טוב בחו"ל, אבל בנינו לא היו שם בתי כנסת מפוארים.
אורית בראון: אני רוצה לנצל את השולחן הנפלא שיושב כאן של אנשי עשייה וכמובן שטובת העיר שדרות עומדת לנגד ענינו, ולבקש שתהיה הזדמנות לרכז את כל הגופים העסוקים בנושא קליטה, שזו לא תהיה הזדמנות חד פעמית אלא כמו שדברה יושבת ראש הוועדה, לעגם את כל המשאבים.
קולט אביטל: אולי תקימו פורום כזה.
אורית בראון: להקים פורום שישב קבוע שנדע מה יש כאן כי יש כל כך הרבה עשייה וכספים שמוזרמים לעיר בנושא קליטה ושיהיה לזה המשך שהשולחן הזה לא יהיה חד פעמי.
ילנה ידלוקוב: אני רוצה לציין שסגן ראש העיר חדש בתפקידו והשאלה הראשונה שהוא שאל כשנכנס לתפקידו הייתה איפה התמונה הכללית של כל הפעילות שיש לעולים כולל מחלקת קליטה ועלייה.
אנטולי נחשונוב: אני רק אתמול הבנתי שהחברה למתנסים מקבלת כסף ממשרד הקליטה.
אנטולי נחשונוב: לסיום אנחנו מעוניינים לתת לך תמונה של שדרות ושל השכנים שלנו בעזה.
אנטולי נחשונוב: מרכז פל"א בשדרות
שלומית סדרס: שלום לכולם וברוכים הבאים, תרשו לי לברך את מי שהגיע אלינו היום, נכון ששדרות היא עיר שבשנה האחרונה מתרחשות בה תקריות מאד לא נעימות אבל חשוב לנו שתראו גם את העשייה במרכז פל"א שפועל כשבע שנים.
שלומית סדרס: אני רוצה לברך את חברי הכנסת קולט אביטל ומיכאל נודלמן, מר אנטולי נחשונוב מחזיק תיק הקליטה וסגן ראש עיר שדרות, תמי אהרוני וז'אנה ושאר החשובים כאן.
שלומית סדרס: אני שמחה להציג בפניכם את תכנית פל"א, תכנית ארצית שפועלת מזה כעשר שנים בחברה למתנ"סים, זו תכנית שמאמינה באנוש.
שלומית סדרס: כל הנוכחים כאן, הרכזת איגנסה, נציגת המורים פלורה והילדים הנהדרים שנמצאים כאן יכולים להעיד על העבודה והעשייה שלנו.
שלומית סדרס: אחד הדברים שחשוב לי להעביר לכם שפל"א זו לא רק עשייה לימודית חלק מהמטרות שלה הן בהחלט לימודיות וכפי שאתם יודעים הדוח שהתפרסם לפני שבועיים ימים מעיד על הצורך והטיפול הנדרש בכל ההיבטים החל מההיבט החינוכי הבסיסי וכלה בנושאים הסוציו-אקונומיים.
שלומית סדרס: הפרישה שלנו מאד רחבה היא מגיל היסודי ועד הבגרויות ואני אציג את הנתונים של שדרות כדי שתבינו ביחס לחתך הארצי איך הצלחנו לתעל את הילדים למקום אחר ולמיצוב אחר לעתיד לבוא.
שלומית סדרס: אחד העקרונות מובילים מבחינתנו הוא קודם כל שכל אחד יכול, נכון שטוענים שזו סוג של ציטטה שאומרת שהוא יכול והשאלה היא איך.
שלומית סדרס: אנחנו מיישמים את זה בזה שאנחנו שמים את הילד במרכז והכוונה למרכז האנושי כי זו דלת הכניסה דרך האהבה ותשומת הלב ומשם אפשר להשיג את הכול.
שלומית סדרס: הלמידה הופכת להיות באמצעות כל מיני דברים שבאים מהמקום שכל אחד יכול, הילד במרכז ויש לו קבוצת למידה חברתית.
שלומית סדרס: הרבה פעמים הילדים במהלך יום הלימודים הרגיל מצויים בשוליים.
שלומית סדרס: הרבה פעמים גם בגלל העובדה שהם ממוצבים לימודית באופן חלש וגם בשוליים החברתיים במהלך יום הלימודים.
שלומית סדרס: אנחנו לוקחים אותם אחרי השעות הפורמאליות וממצבים אותם באופן כזה שיש להם שייכות אישית וחברתית ולאחר מכן אנחנו גם מקדמים אותם בכל ההיבטים הלימודיים.
שלומית סדרס: הייעוד שלנו הוא להביא לשינוי חברתי באמצעות רכישת השכלה זה יעוד מהותי וזו אבן דרך שמובילה אותנו לכל אורך הדרך מפני שאם זה לא יקרה הדור הבא יהיה באותו מיקום ומיצוב ולא נשנה שום דבר עבורו.
שלומית סדרס: אני רוצה לדבר על הפן הקהילתי אתם יכולים לומר לי שיש הרבה תכניות לימודיות ובמה אנחנו שונים.
שלומית סדרס: ראשית אנחנו אבא ואמא ברמה האישית, אם יש פרויקטים שרואים את עצמם רק כמובילים לימודיים אנחנו רואים את עצמנו כמובילים גם ברמה האישית גם ברמה של ערכים גם ברמה של מורשת שמירה ועידוד אי ההתכחשות של חלק גדול מהילדים גם הבוכרים והקווקזים והאתיופים למורשת ממנה הם באו.
שלומית סדרס: זה דבר הכי בסיסי מבחינתנו וככה אנחנו רואים את זה.
שלומית סדרס: דבר נוסף, כל נושא הקהילתיות, אנחנו מכניסים את הורים את המתנ"ס את כל הפעילות שסובבת סביב העיר שבמרכז החיים החברתי שלו, גם כל נושא השכלת מבוגרים גם מתרחש כאן.
שלומית סדרס: הנושא של ההיבטים החברתיים, חלק גדול מהילדים לא יכולים ליהנות מהצגות תרבות משוררים וכל הדיאלוגים האחרים וכדי לשנות מיצוב אתה לא יכול רק לשנות את הישגי הבגרות, חייבים לפתוח לו אופק רחב יותר בחיי תרבות חברה והעשרה שהיא העשרה פנימית מסוגים שונים.
שלומית סדרס: יש כאן את מרכז הסטודנט שהוא מרכז תומך שנמצא גם בתוך פל"א, יש את מרכז הפוך על הפוך של נוער נושר, אנחנו לא אומרים שנוער נושר זה לא המנדט שלנו, אנחנו נעזרים בעובדים סוציאליים וכל אדם בעיר הזו נרתם לפל"א, אנחנו לא רואים את זה כך ואסור לנו לראות את זה אחרת, אנחנו מאמינים שהמחויבות החברתית שלנו דורשת מאתנו בעצם לעשות את זה בדרך הזו כי אין דרך אחרת.
שלומית סדרס: אתם יכולים לראות את הפרישה של הציונים בשנת 2002 ברמה הארצית זו הייתה פרישת ההצלחות ואני תכף אראה לכם את הפרישה של שדרות, וזה אמיתי נכון שריר וקיים, ההצלחה היא של 100% והילדים יכולים להריע לעצמם כי חלק גדול מהם נמצא כאן.
שלומית סדרס: תהיה ועדת היגוי, יהיו מנהלי בתי הספר ואני לא מדברת על מסלול בגרות רגיל שבו זה מינימום שלוש יחידות אנגלית ומתמטיקה, יש פה מדעי מחשב כלכלה תקשורת וטכנולוגיה.
שלומית סדרס: אני מדברת על הניגשים מכיתה י' עד יב'.
שלומית סדרס: ביב' ההישגים שלנו הם גבוהים ואתם מבינים שפל"א מתוקצב באופן שהוא לא מכסה הכול, בשדרות אנחנו עושים הרבה מעל ומעבר כי יש עיגום משאבים גם עם העיר גם עם המתנ"סים משרד הקליטה שאני חייבת להגיד שאנחנו בקשרים תכופים אתם והם נותנים הכול, ואני מדברת על זה שכל משאב שניתן לתת והוא לא סותר את החוק מבחינת יכולת להעביר אותו לכאן, מגיע לכאן, ועל זה תודות מעומק הלב לצוות היקר שמלווה אותנו וזה המקום להגיד לנציגות המשרדים תודה.
קולט אביטל: כמה ילדים עוברים דרך התכנית הזו.
שלומית סדרס: כ- 250 אני מדברת גם על חטיבות הביניים, לומדים כאן מכיתות ח' עד יב'.
קולט אביטל: כמה שעות?
שלומית סדרס: בהגדרה צריכים להיות שש שעות, אבל זה לפחות מגעי לעשר ו- 12 שעות ויש מועדון של פל"א.
קולט אביטל: מישהי מוכנה לספר לנו איך היא הגיעה למרכז הזה?
נערה א': הציעו לנו בבית הספר כמה מועדונים ואמרו לנו ללכת ולבדוק אותם כשהגעתי הנה המורה פלורה דבר ראשון שעשתה חייכה אלי והסבירה לי איך מתנהל המקום.
נערה א': אני הגעתי מאזרבייז'אן לארץ.
נערה א': התחלתי ללמוד עם פלורה והיא ממש עזרה לי הייתי בשלוש יחידות מתמטיקה ועליתי לחמש יחידות בעזרת המורים למתמטיקה כאן.
נערה א': המורים כאן הם מקסימים ואפשר לדבר אתם על הכול.
נערה א': הם עוזרים גם בנושאים אחרים, גם אישיים.
שלומית סדרס: יש כאן גם דור שגדל, כמו גילי שיציג את עצמו.
גילי: שלום, שמי גילי, תודה שבאתם לפה היום, אני הגעתי לפל"א בכיתה י' וקבלתי עזרה מעל ומעבר מכל האנשים שכאן כולל המורים שהתייחסו אלינו כשווים ולא כמו המורים בבית הספר, והיו מדברים אתנו לא רק על הלימודים אלא גם על הצד החברתי והציעו לנו פתרונות להרבה בעיות.
גילי: בעזרת פל"א סיימתי עם תעודת בגרות מלאה והיום אני עתודאי להנדסת מכונות וזו הוכחה חיה שפל"א הוא פרויקט מצליח, וכמובן שחזרתי אליו כדי לנסות ולעזור לילדים אחרים.
שלומית סדרס: חלק מהעניין בפלא זה להצמיח אזרחים במדינת ישראל אנחנו לא מצפים שאנשים רק יקבלו פה מהמדינה אנחנו לא הולכים רחוק ואומרים אחרי הצבא אלא אנחנו מדברים על היום יום.
נער: אני מתנדב פה ביום שלישי אחר צהרים ועוזר לילדים בשיעורים, אני כמו מדריך מלווה.
נער: אני בארץ מ- 92.
נערה ב': אני שלוש שנים בארץ וכשהגעתי לא ידעתי עברית והלכתי לאולפן של פלורה הכרתי את פל"א, באתי ללמוד פה והציונים שלי היום בכיתה י' הם גבוהים, ממוצע 80.
שלומית סדרס: אני רוצה לתת מקום לאנשים שעושים את המלאכה, אני מלווה את התכניות אבל זה לא אני, זה בעיקר הם.
שלומית סדרס: מי שנעדרת כאן ומובילה את הפרויקט שנים היא אסנת שנמצאת בחופשת הריון.
פלורה: בזכותה, בזכות האידיאל שעומד בפניה ובזכות הרצון שלה הפרויקט הזה ממשיך להתקיים.
פלורה: שמעתם תלמידים ורציתי שתשמעו גם אותי כמורה.
פלורה: כשהתחלתי בפל"א הייתה לי אפשרות או ללמד תיכון מקיף או פל"א, החלטתי ללמד בפל"א כי לדעתי מורה זה לא רק עבודה אלא ייעוד לכל החיים ואידיאל שחייבים להגשים.
פלורה: קבלתי מהם יותר ממה שנתתי, האהבה והקשר המיוחד בינינו חשוב לי יותר, הם דברו וכמעט ירדו לי דמעות, אני כל פעם מתרגשת לשמוע אותם.
פלורה: זה לא רק ההישגים הלימודיים זה הדימוי העצמי של אותו ילד ההרגשה שלו השייכות האכפתיות של הסביבה ממנו.
פלורה: אנחנו מנסים לתת קודם כל הרגשה של חברה ואכפתיות, מעין בית שני חם ואוזן קשבת לצרכים שלהם.
פלורה: אנחנו לא מסגרת חינוכית אבל אנחנו מסגרת שמקיפה את הילד מכל הבחינות הן מבחינה לימודית משפחה ואוזן קשבת.
פלורה: בבית הספר אין זמן למורים להתייחס לכל ילד ולצרכים שלו ופה יש את הזמן הרצון והיכולת אנחנו מוצאים שיטות עבודה לא קונבנציונאליות שאינן קיימות במסגרת בית הספר והילדים יספרו לך שאני מורה קצת לא נורמאלית כי אני מלמדת עם שירה תנועות וריקודים.
פלורה: הם מספרים לי שבמבחן הם עוצמים את העיניים ורואים אותי, אם מפקח ממשרד החינוך יראה אותי הוא יאשפז אותי מיד.
פלורה: זו למידה חווייתית, אין את הדיסטנס שקיים בבית הספר אנחנו חברים.
פלורה: כשמתעייפים אנחנו יושבים ומפטפטים על החבר על הקשיים בבית או עזרה שצריכים.
פלורה: זו מסגרת אחרת ובגלל היותה מסגרת אחרת היא עולה פי כמה ממסגרת רגילה אבל ההצלחות באות כי הם באים לכאן מתוך כיף מתוך בחירה לפעמים הם באים מבית הספר ישר לפל"א עד שמונה בערב.
שלומית סדרס: אני רוצה להבהיר לכם שזו דרך אחת, כל המורים וכל הפרויקטים היא מהחברה למתנס"ים שהיא חברת בת של משרד החינוך המחלקה להתחנכות ולמידה, צריכים להבין שיש בנו גם המון פורמאליות אנחנו מאד מרושתים על תכנים והצלחות בבגרויות וזו עבודה מאד קשה.
שלומית סדרס: המורים עוברים פה השתלמויות אינטנסיביות מסודרות ומובנות, נכתבות תכניות שאני אשמח בהזדמנות להעביר כדי שתתרשמו ושהם פשוט אחרות לגמרי, הם באות מהמקום של החיבור לילדים.
שלומית סדרס: פרופסור משה כספי, אחד המובילים בארץ מדבר על נושא האמ"ת, האל"ף זה האישי, המ"ם זה המיומנות והת"ו זה התובנה.
שלומית סדרס: הלמידה באה מהמקום של התובנה האישית של הילד מהמקום הזה אנחנו תמיד מאמינים.
שלומית סדרס: הילד הוא לא לוח חלק, הגישה של החינוך הביקורתי זה חלק מהדברים.
שלומית סדרס: אנחנו מעצימים את הילדים, הילדים כאן לא צריכים להסכים לשום גורל, שאם הם נולדו למצב סוציו- אקונומי מסוים הם לא ישנו את המיצוב שלהם.
שלומית סדרס: אנחנו מעצימים אותם גם ברמה האישית נעשות פה המון שיחות יש המון תמיכה סביב הדימוי העצמי פעילויות וסדנאות חברתיות שחלק גדול נדמה שהוא עטוף בקטע של רוך אבל יש שם דברים מאד ממוקדים על מנת להצמיח אותם.
שלומית סדרס: זה לא קורה בתהליך של יום אחד, חינוך זה דבר שדורש השקעה, דורש מאמץ אדיר.
תמי אהרוני: התחלתי את פל"א כפיילוט לפני כשבע שנים ב- 97 בארבעה יישובים בארץ, עם 50 ילדים, הגענו מבחינת משרד הקליטה למימון של 215 ילדים ואם היה יותר תקציב היינו מעבירים פה הרבה יותר ילדים.
תמי אהרוני: אני רואה את זה כאוצר.
קולט אביטל: ישנן המלצות להרחיב את הפרויקט?
שלומית סדרס: החברה עצמה נערכה בפני ועדת דוברת על האופציה של הכיסוי כי החברה עצמה מתעסקת מהגיל הרך עד הבגרויות, אז זה בהחלט נעשה אבל אין ספק שהמצב בשטח לאשורו הוא כל כך מורכב במתנ"ס עצמו יש את היכולת לתת חוגים וזה המצב הנורמטיבי ואני לא מדברת על השנה האחרונה, הילדים מקבלים כאן המון תוספות כל מיני מופעים והצגות שהם נכנסים אליהם חינם, זה אקסטרה.
פלורה: רצינו שיהיה מגע אישי של הילדים למשוררים לא רק במסגרת למידה, הגיע המשורר יצחק חופי, שהוא במקרה אח שלי, הוא זומן לכאן לתת הרצאה ולשמש מודל חי כי גם הוא התחיל מאפס ועשה הכול בזכות עצמו אחרי הצבא.
פלורה: הוא מסיים עכשיו את הדוקטורט שלו בלשון ומתמטיקה וכתב שלושה ספרים.
פלורה: הוא הביא יחד אתו אמן והיה ערב משגע שהילדים מאד נהנו.
קולט אביטל: מה בנוגע לקשר עם ההורים?
איגנסה: יש לנו קשר מתמיד עם ההורים, אני עושה ביקורי בית קבועים לתלמידים שמגיעים ואני מנסה לגייס כמה שיותר תלמידים מהקהילה עצמה, אלה שלא משולבים בפרויקט, דרך ביקורי בית אני מנסה לשכנע את הורים למה פל"א הוא המקום שטוב לתלמידים האלה ולא פרויקט אחר מה אנחנו נותנים מעבר להישגים בלימודים, מה שעות הפעילות, למה הם יגיעו בסופו של דבר האם זה יצליח או לא, כל זה נעשה דרך ביקורי הבית.
איגנסה: היה לנו פרויקט בחינוך שהעבירה אותו פסיכולוגית שהסבירה על מערכת החינוך בישראל לעומת מערכת החינוך בברית המועצות.
איגנסה: בכל הפרויקט הזה ההורים התחילו להשתלב בפל"א להתנדב יותר, בשבועות היה ברחבת העירייה פסטיבל מאכלי עדות, ההורים הכינו אוכל וזכינו במקום הראשון.
שלומית סדרס: חלק מהתהליך החינוכי זה גם להוביל את ההורים לשינוי בעצמם.
שלומית סדרס: אנחנו טוענים שהילדים הם הסוכן לשינוי גם להורים.
קולט אביטל: האם ההורים רואים בזה הפחתת האוטוריטה שלהם?
שלומית סדרס: לא, כי אנחנו עושים את זה דרך הקודים התרבותיים שלהם, מאד חשוב לנו לשמור על הצביון התרבותי, אנחנו יוצרים העצמה על ידי כל מיני אירועים אוטנטיים, כמו למשל "מבצע משה" עם השרה ציפי לבני ברמלה.
שלומית סדרס: הילדים לא הכירו מה היה במבצע משה הם לא היו מודעים לזה שכל כך הרב מתו בדרך, הם נחשפו לכל האינפורמציה, חזרו להורים יצרו סיפורים כשמתוך זה הם כתבו ויצרו פסל סביבתי מדהים שנציג אותו באחת מוועדות היגוי.
שלומית סדרס: זה חלק מתהליך שמרחיב מעגלים שנושקים אחד לשני מכיל אחד את השני, ופה שום דבר לא יכול להיות אחרת יש פה חום אנושי אדיר שאני חייבת לציין אותו.
שלומית סדרס: אני חיפאית שגרה במצפה רמון יש עוד תכניות שאני מנהלת בתחום המצוינות אבל זה הפייבוריט שלי.
שלומית סדרס: אני מבקשת לתת זכות דיבור לאפרים שהוא בן יסוד בפל"א.
קולט אביטל: יש גם אתיופים בפרויקט?
שלומית סדרס: יש אבל לא פה, פה יש בעיקר קווקזים ובוכרים.
שלומית סדרס: לילדי אתיופיה יש את פרויקט אופ"ק שזה לא בדיוק דומה ואני אגיד לך למה לא אחר כך.
אפרים: פל"א זה הבית שלי, סיימתי פל"א והיום אני מורה, כשהתחלתי הייתי עולה חדש גם עכשיו העברית שלי לא טובה אבל אני לא מתבייש בה ומדבר.
אפרים: סיימתי בגרות במוצע 85 ואני מסיים היום הנדסאי תוכנה ועובד בפל"א.
נערה: אני רוצה להקריא שיר שכתב ילד מפל"א: כל רגע בו אנו חיים הוא רגע חדש כל רגע שאנו חיים, אין שני לו ביקום ולא יהיה לו לעולם ומה נותנים אנו לילדנו בבית הספר מלמדים אנו אותם כי שתיים ועוד שתיים הם ארבע וכי פריז היא בירתה של צרפת מתי נלמד אותם גם מה שהינם עלינו לומר לכל אחד מהם, יודע אתה מה שהינך.
נערה: הינך פלא, וכאשר תגדל תוכל לפגוש באדם אחד שכמותך הוא פלא גם הוא יחיד ומיוחד גם הוא פלא עליכם להוקיר זה את זה, עליכם לעבוד כולנו חייבים לעבוד כדי להפוך את עולמנו זה שיהיה ראוי לילידיו.
נערה: הינך יחיד ומיוחד, הינך פלא.
נערה: בכל העולם כולו אין עוד ילד אחד כמותך, הינך פלא יחיד ומיוחד.
רינתה אשלומוב: צהרים טובים, אנחנו נמצאים במקום שהוא מרכז הישגים לסטודנטים וחיילים משוחררים ומרכז לתכנית סחב"ק, שהצגתי אותה בישיבה בעירייה.
רינתה אשלומוב: זו שנה שלישית של הפעלת התכנית אנחנו קבוצה של 80 חברים כשכל אחד מגיע ומשולב בלמעלה מעשר תכניות של פרויקטים קהילתיים וחונכות לילדים בסכנת נשירה מבתי ספר.
רינתה אשלומוב: יש גם תכניות של הכנה לצה"ל עם בני נוער שמעבירים סטודנטים עולים מקווקז שהצטיינו בצבא ורוצים לחנוך דור צעיר.
רינתה אשלומוב: אנחנו לא באים מהמקום של לשכת גיוס אלא להכיר את העולם החדש לילדים עם הניסיון האישי.
רינתה אשלומוב: אתמול חגגתי עשר שנים בארץ, ישבתי עם אמא שלי והיא אומרת ראית עשר שנים, זה כבר חלק מהחיים, ואם נסתכל אחורה נגיד, "כאן לא נולדתי אבל כאן נולדו לי ילדי".
רינתה אשלומוב: אני מאה אחוז מרגישה את עצמי בת העדה הקווקזית ומאה אחוז אני מרגישה את עצמי ישראלית.
רינתה אשלומוב: אני נשאלת לפעמים באיזה חברה אני נמצאת ואני אומרת שיש לי חברים מאה אחוז ישראלים ומאה אחוז קווקזים.
רינתה אשלומוב: חשוב לזכור את העבר כי אז לא נוכל לשנות את העתיד ותכנית סחב"ק היא דוגמא איך הקהילה יכולה לקחת אחריות על הגורל שלה, איך הסטודנטים יוזמים אחרי שהם רואים מה חסר, מה קיים, איפה אפשר לשלב יותר.
רינתה אשלומוב: כל סטודנט כזה הוא סוכן שינוי, כמו מגשר, אבל פה המגשר הוא בן אדם צעיר ומשכיל.
רינתה אשלומוב: כל סטודנט כזה גורם לשינוי חברתי בבית שלו תחשבו מה זה נותן להורים שהבן שלהם רוכש השכלה גבוהה ומחר יהיה במקומות שהוא יוכל להשפיע בהם ולקבל החלטות.
רינתה אשלומוב: בשנה השנייה של הפעלת התכנית אנחנו יכולים לראות בשדרות שכמעט בכל תכנית שפועלת ונותנת שירותים חברתיים לקהילה נמצאים אלה שהיו סטודנטים מתנדבים והיום הם בעלי תפקידים.
רינתה אשלומוב: למשל במרכז הפוך על הפוך שהוא מרכז לייעוץ והכוונה ונוער בסיכון עובד סטודנט שהוא פעיל בסחב"ק על רקע ההצלחה שלו בהתנדבות בחונכות והדרכה לנוער, היום הוא בעל תפקיד.
רינתה אשלומוב: גם במועדון הנוער בן גוריון יש רכזים מקצועיים, אנחנו כמו מפעל לחברה צעירים משכילים שיכולים לבוא מהמקום של מקצוענות.
רינתה אשלומוב: בהתאם לשאלה ששאלת, עד כמה ידוע לבעלי התפקידים פה מה קורה בחינוך, עד כמה ידוע לנו כאנשי קהילה בכל אגף כזה ובכל מקום מה קורה עם האוכלוסייה של העולים.
רינתה אשלומוב: אנחנו סטודנטים ופעילים שדרך אגב שתי הקבוצות עברו קורס מנהיגות בעזרת מרכז הקליטה, קבלנו בית ספר לפעילים ולמדנו איך אפשר לקחת את הרצון שלנו ולהפוך אות ליכולת.
רינתה אשלומוב: כמו שבעל תפקיד צריך לדעת מה קורה עם העולים ועד כמה הדברים מתפקדים צריך גם שכל עולה ידע מה מגיע לו איפה הוא יכול ליהנות ואיפה הוא יכול להתחזק ולתרום.
רינתה אשלומוב: אנחנו מקימים בדיוק ימים האלה מרכז דורות, שמדור לדור יוכלו אנשי הקהילה, עולים ותיקים וחדשים, אנחנו לא רוצים ליצור גטו של עולים, לקבל חיזוק פנימי כדי שאחר כך יוכלו לצאת ולהשתלב בחברה רב תרבותית.
רינתה אשלומוב: מקימים במרחק של כמה מטרים מכאן מרכז שבו רוצים לרכז גם את המידע לעולים מידע לאנשי המקצוע ושיהיה בית לעולה.
רינתה אשלומוב: כמו שעד עכשיו אנחנו בשיתוף עם משרד הקליטה הסוכנות, ועוד, כמו שאמרתי לפני יום בכנס כשאנחנו מארגנים אירוע חברתי, אין מספיק מקום לרשום את כל השותפים.
שלומית סדרס: בשנים האחרונות ישנה תפנית מאד משמעותית שבאה לידי ביטוי ברמת לקיחת האחריות על החיים שלהם ואין ספק שאנחנו יודעים שההשכלה היא הכלי הכי בסיסי והאלמנטארי ליצור את השינוע של הרכבת כי הם חוזרים מהאוניברסיטאות לקהילה ועושים כל הזמן את המעברים האלה מתוך אני מאמין.
שלומית סדרס: אני חושבת ששדרות היא אחד מודלים המוצלחים ביותר לזה.
שלומית סדרס: אני חייבת להגיד שיש פה צוות של מחוז דרום שהוא כל כך מסור ואכפתי וזה אמיתי.
שלומית סדרס: זה המקום לסגור מעגל ולהודות לכם על כל העשייה.
רינתה אשלומוב: אני רוצה להגיש לך, חברת הכנסת קולט, את החוברת הזו שמתעדת את עשר השנים האחרונות שבהם אני עצמי רכשתי השכלה גבוהה, ונהייתי אמא, ויש פה גם אתה רשימה הארוכה של השותפים ואת כל העשייה שלנו.
קולט אביטל: אני רוצה להודות לכם כי באנו לשמוע לספוג ולהיתרם ואני מוכרחה להגיד שבשבילי זו הפתעה גמורה, תמיד ראיתי את השמות של התכניות, ואנחנו מתייחסים אליהם קצת בסקפטיות כשמה שאני רואה כאן זו הוכחה הכי טובה על הפוטנציאל האנושי, איך אנשים יודעים לנצל אותו ולהפוך אותו למשפחה.
קולט אביטל: אני רוצה להודות לכל הצוות ולאחל לכל אחד ואחת הרבה הצלחה ואני מקווה שיהיה ניתן לעשות כמה שיותר הכפלות לזה.
קולט אביטל: אני רוצה להגיד דבר אחד ככלי, אני בכנסת חמש שנים והחוק הראשון שהצלחתי לחוקק זה חוק של שיתוף סטודנטים במסגרות לימודיות על ידי לקיחה של סטודנט מהקהילה, להשיג עבורו את המלגה תמורת מעורבות בקהילה.
קולט אביטל: בוקר טוב לכולם.
קולט אביטל: על סדר היום הוא נושא פנסיות לגמלאים עולי המדינות הבלטיות.