GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמוס חרמון: הבנו את הבעיה הקשה שהנכונות ללמוד לימודי יהדות, לימודי עברית, לימודי ציונות, המוטיבציה הרבה יותר גבוהה כל עוד הם נמצאים בברית המועצות לשעבר.
עמוס חרמון: כשבאים ארצה מתחילות בעיות ההתאקלמות והדברים האלה נשכחים.
עמוס חרמון: אם אנחנו לוקחים את כל הפעילות הבלתי פורמאלית לצעירים ומבוגרים אנחנו מעריכים שבכ -300 קהילות אנחנו מפעילים כ -120 אלף יהודים.
עמוס חרמון: יש מערכת אופרציה מאוד גדולה של הסוכנות היהודית שפרוסה על פני 300 קהילות כשהדגש שלנו הוא על כל הנושא של חינוך יהודי ציוני בברית המועצות לשעבר.
אילן שלגי: יש להביא ליהודי ברית המועצות לשעבר את היהדות ואת ישראל על פניה השונות בלא מתן בלעדיות לזרם כזה או אחר.
אילן שלגי: הועדות קוראות למשרד החינוך והתרבות ולמשרד העליה והקליטה להגביר את תקציבי ומשאבי החינוך ליוצאי ברית המועצות לשעבר שעלו לישראל.
אילן שלגי: החינוך והתרבות.
אילן שלגי: הנושא של החינוך היהודי הציוני בתפוצות.
אילן שלגי: בפעם הקודמת עסקנו במדינות בריה"מ לשעבר.
אילן שלגי: היום אנחנו נעסוק במדינות אמריקה הלטינית.
קולט אביטל: הסיפור של הרעלות בצרפת.
קולט אביטל: יש משבר מאוד גדול והפגנות אלימות בצרפת, בגלל ההחלטה של הממשלה לא לאפשר לנשים מוסלמיות להגיע לבתי-ספר עם רעלות.
קולט אביטל: בעקבות זאת התקבלה גם החלטה שילדים יהודים לא ילכו לבתי"ס ציבוריים עם כיפה.
קולט אביטל: כמובן שהם יכולים ללכת לבתי"ס יהודיים עם כיפה.
קולט אביטל: וסביב כל הנושא הזה התפתח דיון מאוד מעניין באונסקו בכל הנושא של זהות.
קולט אביטל: זה היה בבנין אונסקו עצמו בפריז.
קולט אביטל: אני השתתפתי מסיבות לגמרי אחרות, כי התקיים שם גם דיון בנושא ישראלי-פלסטיני והזמינו אותי.
קולט אביטל: אבל כל הדיון וכל ההתלבטויות של מדינה גדולה, ותיקה כמו צרפת, נסוב היום סביב הנושא של מהי זהות.
קולט אביטל: מהי הזהות האמיתית, האם אנחנו צריכים לעשות הכל כדי לגונן על הזהות.
קולט אביטל: וחשבתי גם מה אנחנו בעצם עושים כדי לשמר את הזהות שלנו.
קולט אביטל: בעבר היה מקובל לחשוב שבאמריקה הלטינית רמת החינוך היהודי ולא רק החינוך היהודי, רמת החינוך היהודי הציוני ורמת הלימודים של השפה העברית עולה מעל ומעבר למה שקרה במדינות אחרות.
קולט אביטל: ודאי לעומת צפון אמריקה.
קולט אביטל: ואני יודעת שכמה מאיתנו התקנאו בסוג החינוך.
קולט אביטל: בביקור בארגנטינה ראיתי שמתחילה להיות פעילות מאוד מאוד מרתקת של חידוש מסגרות חדשות לחינוך יהודי.
קולט אביטל: עם קונספציות חדשות ומעניינות.
קולט אביטל: וחשבתי לנכון שאנחנו נשמע מהאנשים שהגיעו כאן היום, מה המצב, מהי המפה מבחינת היהודי.
קולט אביטל: אגב, החינוך היהודי שאני ראיתי בהצלחה מאוד רבה, כי הוא גם מאגד בתוכו גם עברית, גם חינוך יהודי וגם את התחום המקצועי.
קולט אביטל: זה בשלוחות של אורט בארגנטינה.
קולט אביטל: אני חושבת שאורט נחשב לביה"ס הכי טוב בארגנטינה, בקנה מידה ארצי.
קולט אביטל: והם דואגים גם למסורת היהודית אבל גם לחינוך מקצועי מאוד מאוד חדשני.
קולט אביטל: אנחנו מאוד רוצים לשמוע וכמובן שהאוריינטציה שלנו היא אחת ומאוד ברורה.
קולט אביטל: לפחות אני סבורה ואני מניחה שכולנו כאן, שהמפתח לשמור על הזהות היהודית היא גם השפה העברית.
קולט אביטל: והמפתח לעליה ולעליה מוצלחת היא מה שילדים לומדים בבתי-ספר, מהי רמת החינוך הציוני.
קולט אביטל: נראה בהשוואה למדינות אחרות, עדיין המצב באמריקה הלטינית הוא יותר טוב.
אילן שלגי: אמריקה מתקופת שהות שם לפני הרבה שנים והזדמן לי לאחרונה לעשות סיור בזק בארגנטינה ובאורוגואי ומאוד להתרגש מהפעילות היהודית ציונית שם.
אילן שלגי: זאת לא היתה לי הפתעה כי כבר הייתי שם בעבר הרחוק, אבל הפעם בביקור אינטנסיבי ביחס עם הסוכנות היהודית, ממש התרגשתי לראות עד כמה הקהילות שם הן ציוניות, בעיקר הקהילה הקטנה יותר באורוגואי.
אילן שלגי: אבל גם בארגנטינה אלה שמעורבים בפעילות היהודית עושים את זה באמת עם כל הלב.
אילן שלגי: וגם ידיעת העברית והשירים הישראליים וריקודי עם, והפעילויות של תנועות הנוער ושל הלל.
אילן שלגי: זו פעילות באמת מבורכת.
אילן שלגי: ומעבר לאספקט שמאוד חשוב לנו, שלהביא כמה שיותר מאחינו ארצה, עצם זה שאנחנו שם מסייעים להם לשמור על הזהות היהודית.
אילן שלגי: גם זה לכשעצמו חשוב מאוד מאוד.
עמוס חרמון: איזשהו קשר ישיר בין רמת החינוך הציוני בקהילות היהודיות לבין ממדי העלייה.
עמוס חרמון: זה כביכול טריוויאלי להבין שאם קהילה מסוימת מקבלת חינוך יהודי-ציוני.
עמוס חרמון: ומי שיסתובב בדרום אמריקה בעיקר בשתי המדינות, ארגנטינה ואורוגואי היה מרגיש עד לפני ארבע-חמש שנים שהוא היה יכול לדבר בעברית שוטפת, עברית יומיומית, לא עברית של ביאליק ולא עברית של החדר, עם ילדי ביה"ס העממי והתיכון בארגנטינה.
עמוס חרמון: אנחנו חיים באיזו שהיא תחושה שעם פרוץ המשבר הגדול בארגנטינה, נפילת הבנקים היהודיים, המשבר הכלכלי הגדול בשנת 2001, שתהיה תוצאה ישירה.
עמוס חרמון: כתוצאה ממשבר כלכלי עמוק, ירידה מסיבית ברמת חייהם של מרבית מחברי הקהילה היהודית.
עמוס חרמון: למעשה לא קיים יותר מעמד בינוני בארגנטינה שתהיה עליה מסיבית לאותה מדינה שהם חונכו עליה כל-כך הרבים.
עמוס חרמון: תנועות הנוער הציוניות פעילות בצורה בלתי רגילה.
עמוס חרמון: אתה לא תראה הבדל אם תיקח פעילות של בני-עקיבא בישראל ביום שישי או במוצ"ש בארץ או בארגנטינה.
עמוס חרמון: כנ"ל תנועות הנוער הציוניות האחרות.
עמוס חרמון: ולהפתעתנו הגדולה, אמנם לאחר שממשלת ישראל בשנת 2002 החליטה על סל קליטה שופרא דה שופרא, והמשבר הלך והחריף.
עמוס חרמון: היתה עליה בשנת 2002 בסדרי גודל של 6500 עולים.
עמוס חרמון: לאחר הבחירות בארגנטינה ועלייתו של קירשניב לשלטון וכתוצאה מאיזה שהיא אשליה, ואנחנו יודעים בכל מדד שניתן לכמת אותו, שזו אשליה אופטית בלבד.
עמוס חרמון: חזרנו לממדי העלייה של סדר גודל של בין 1200 ל1500- עולים מארגנטינה, בסיכום שנת 2003.
עמוס חרמון: מה שכולנו יודעים, העם קשה עורף.
עמוס חרמון: אנחנו בכל הניסיונות שלנו, שלחנו לשם כוחות מילואים, גם ממשלת ישראל בעידוד הועדה הזאת ובעידוד השרים השונים, חשבו שישנה הזדמנות בלתי רגילה.
עמוס חרמון: בשלושת השנים האחרונות מ2000- עד 2003, לצערנו הרב כל הפעילות החינוכית שלנו, שאנחנו כל הזמן מנסים לשכנע.
עמוס חרמון: הרי הגורם הראשון לעלייה מבחינת הכוחות הדוחפים בכל מה שקשור לעלייה מתוך בחירה, זה החינוך היהודי-ציוני.
עמוס חרמון: קיבלנו פה סטירה לא חלשה על פנינו ואנחנו עושים איזשהו עדכון מחדש.
קולט אביטל: ותעסוקה.
עמוס חרמון: בארץ, לא הרתיע את עולי ארגנטינה.
עמוס חרמון: אנחנו כבר דיברנו על הירידה של עולי בריה"מ לשעבר.
עמוס חרמון: הגורם היחידי לעולי ארגנטינה לעצור את הרצון לעלייה, הוא גורם התעסוקה.
עמוס חרמון: אנחנו צריכים להבין מיהו העולה הפוטנציאל.
עמוס חרמון: נציגי תנועות הנוער הציוניות ששם אין בכלל מחלוקת, הם מקטע אחד.
עמוס חרמון: המקטע השני והמקטע הגדול זה העלייה של המעמד הבינוני.
עמוס חרמון: ומי שמכיר קצת את ארגנטינה, אלו אנשים בעלי מסחר, חנויות קטנות, חנויות דיסקית כאלה ואחרות.
עמוס חרמון: אשר כתוצאה מהמצב הכלכלי בארגנטינה לא הצליחו למכור את הנכסים האלה בשום שווי.
עמוס חרמון: ז"א, הם מכרו את הנכסים האלה לכל דיכפין.
עמוס חרמון: היו כאלה שגם שהשאירו את החנויות, כי לא היה להם שום ערך כלכלי.
עמוס חרמון: ושמגיעים לארץ, למרות שהם קיבלו תנאים מאוד מאוד משופרים, שהו במרכזי קליטה מעל ומעבר.
עמוס חרמון: קורסים להסבה מקצועית, אולפני עברית שנמשכו בלי סוף, עזרה בשנה הראשונה.
עמוס חרמון: ברגע שהם לא הצליחו למצוא תעסוקה, ואת חזרת ואמרת את זה בישיבות הקודמות שלנו, חלקם ירד.
עמוס חרמון: דרך אגב, לא כמו שהתפרסם בעיתונות, לא מעל 1000, רק כ600- ירדו.
עמוס חרמון: אבל גם שיורדים 600 מעלייה של 6000, זה גורם משמעותי.
עמוס חרמון: ואנחנו יודעים מה המשמעות ההרסנית לעלייה ברושם שנוצר ע"י אלה שחזרו בחזרה.
עמוס חרמון: וזאת תופעה שאנחנו נצטרך להתמודד איתה.
עמוס חרמון: שלחנו לכם חומרים לגבי כל הנתונים הסטטיסטיים שלנו בממדי עליה וכל נושא של החינוך בכל דרום אמריקה.
עמוס חרמון: בעיקר בארבע המדינות שאנחנו פועלים, בהן יש מסה קריטית של יהודים.
עמוס חרמון: ארגנטינה סדר גודל של 200 אלף יהודים; ברזיל סדר גודל של בין 100 אלף למאה ו20- אלף; אורוגואי סדר גודל של 20 אלף; וצי'לה סדר גודל של 18 אלף.
עמוס חרמון: אנחנו גם פעילים בארצות האחרות: פראגואי, פרו, בוליביה.
עמוס חרמון: אבל שם המספר, מאות בודדים של יהודים.
עמוס חרמון: ואני חושב שנתרכז במדינות הגדולות.
עמוס חרמון: מה שאני יכול להוסיף מעבר לנתונים היבשים ועל הפעילות שלנו - בניגוד לארה"ב וצפון אמריקה, המשמעות היום של מדינת ישראל באמצעות הסוכנות היהודית ופרוייקטים של משרד החינוך, שגם מתבצעים באמצעות פרויקט חי"ל (חינוך יהודי לתפוצות) אנחנו היום מהווים את חוט השדרה בחינוך היהודי בארגנטינה.
עמוס חרמון: וגם במדינות אחרות.
עמוס חרמון: כתוצאה מהמשבר הכלכלי הגדול, שני הבנקים היהודיים הגדולים שהתמוטטו בתחילת שנת 1998, שכל המערכת היהודית גם הפרטנית, גם המשפחתית.
עמוס חרמון: אבל בעיקר כל מוסדות החינוך שהיו תלויים ומושקעים באותם בנקים יהודיים, התמוטטו יחד עם ההתמוטטות הכלכלית של הקהילה היהודית.
עמוס חרמון: נוסיף לכך ונכניס איפה שהוא לראש את הטראומה של שני הפיצוצים בארמיה ובשגרירות.
עמוס חרמון: קהילות שמחכות רק לפיצוץ הבא בכל המובנים.
עמוס חרמון: אנחנו הבנו שאם אנחנו לא נזרים, אנחנו זה העולם היהודי, קהילות אמריקאיות שהסכימו להתגייס אד הוק למשימה הזאת.
עמוס חרמון: אנחנו השקענו בשנתיים האחרונות מעבר לתקציבים הרגילים, לשליחים, לפעולות החוויה הישראלית, למימון עברית בבתיה"ס.
עמוס חרמון: אנחנו התגייסנו בסדר גודל של חמישה מיליון דולר נוספים בכל שנה לתחזק את מערכת החינוך היהודית, בעיקר בארגנטינה.
עמוס חרמון: אבל גם בברזיל וגם בצ'ילה.
עמוס חרמון: כאשר הכסף הזה נועד בעיקר לעצור את הנשירה.
עמוס חרמון: ברגע שגורם המלגות שהיה כתוצאה מאותם גופים כלכליים ניתן לחלק גדול מהמשפחות, היתה לנו נשירה שהגיעה בין % 10 ל- 20% מבתיה"ס היהודיים.
עמוס חרמון: מדובר בין 1000 ל1500- תלמידים.
עמוס חרמון: אני שמח לומר שבאמצעות המימון הנוסף הזה, הצלחנו להחזיר את 95% מהילדים, מה שאנחנו קוראים לזה, dropout of kids , הילדים שנשרו מבתיה"ס כתוצאה מהפסקת המלגות.
עמוס חרמון: בנוסף לכך, אנחנו הבנו שגם אם נסייע ולא נוכל להמשיך לסייע עד בלי די, עם סדרי הגדול האלה, אנחנו חייבים לפתח את נושא של הלימוד המשלים.
עמוס חרמון: הקמנו במועדוני הנוער את מה שנקרא "לומדים".
עמוס חרמון: לקחנו את הילדים שלא היו בבתיה"ס היהודיים ואלה שלא חזרו, ומועדוני הנוער היהודיים, מועדוני הנוער של תנועות הנוער הציונות הפכו להיות בתי"ס משלימים.
עמוס חרמון: באמצעות השליחים שלנו ובאמצעות מורים שפוטרו מהמערכת הפורמלית.
עמוס חרמון: ב-public school ברובם.
עמוס חרמון: חלקם מגיעים מהפבלות, כי כתוצאה מהמשבר הכלכלי משפחות יהודיות שהיו גרות במרכז העיר ובשכונות שפחות או יותר שכונות ממוצעות, נאלצו לעבור לפבלות.
עמוס חרמון: היינו מאפשרים להם את הכמה הפזוס ביום להגיע לאותם מועדוני נוער ולקבל שנה את השירות החינוך המשלים.
עמוס חרמון: דבר נוסף שנאלצנו לבצע זה הקמת במ"ה (בית המחנך היהודי).
עמוס חרמון: לקחנו בי"ס יהודי וכתוצאה מהתמוטטות כל המוסדות להכשרת מורים, אין היום בדרום אמריקה מוסד אחד שנשאר להכשיר את המורים.
עמוס חרמון: אז אם אנחנו סובלים בכל העולם היהודי מהתמוטטות שדרת המחנכים, בדרום אמריקה זה בלט.
עמוס חרמון: התמוטטות בית האוניברסיטה בר-אילן, שז"ר, רבין.
עמוס חרמון: כל המערכות שחינכו מורים בארגנטינה, שהיו שולחים מורים מתוך ארגנטינה לכל מדינות דרום אמריקה, המערכת הזאת התמוטטה.
עמוס חרמון: ובהשקעה מאוד גדולה הקמנו את בית המחנך היהודי, שלמעשה מרכז בבנין שהיה בית-כנסת והצלחנו לשפץ אותו, הפכנו אותו למרכז לחינוך הפורמלי והבלתי פורמלי של מה שהיה פעם, ועד החינוך היהודי בארגנטינה שהיה מופת לכל מערכות הלימוד של לימודי היהדות בכל הקהילות היהודיות בעולם.
עמוס חרמון: ושם אנחנו מעבירים הכשרות, גם למדריכי תנועות הנוער, גם למורים, גם למנהלי בתיה"ס.
עמוס חרמון: אנחנו נאלצנו להתערב, דבר שלא מקובל ואנחנו לא עושים אותו, באיחוד של גורמים כלכליים שהפעילו את בתיה"ס.
עמוס חרמון: אלה דברים שהסוכנות מעולם לא התערבה בהם וגם לא ממשלת ישראל.
עמוס חרמון: אנחנו בד"כ לא מעורבים בפעילות הפנים-קהילתית, בפוליטיקה הפנים-קהילתית.
עמוס חרמון: ואם יוצאי חלב' רוצים להקים בית-כנסת, ואם היידיש שרוצה להקים בית-כנסת, ואם תרבוט רוצה להקים בית-כנסת, אין לנו בהחלט שום עניין להתערב.
עמוס חרמון: אבל ברגע שראינו שהמערכת העצמאית הזאת של כל זרם, להמשיך ולכלכל את המערכת העצמאית שלו, שזה דבר שילך ויגרום לקריסה, נאלצנו בחלק מן המקומות לדרוש מהם ולומר להם, שאנחנו נמשיך ונסייע בתנאי שיהיה איזשהו הגיון כלכלי בהפעלת מערכת החינוך הפורמלית.
עמוס חרמון: היתה היענות רבה, גם מהעמי"ה וגם מהדי"ה, שני ארגוני הקהילה הגדולים, הם הבינו מה המצב.
עמוס חרמון: ובסה"כ המערכת היום חזרה לתפקוד מלא.
עמוס חרמון: בלי קשר לאירוע וזה דבר שאולי נשמע מאנשי החינוך שהגיעו לא מעבר מארגנטינה, מערכת החינוך היהודית, מערך השיעורים בעברית, הבגרות בעברית.
עמוס חרמון: זה לא הדבר שאנחנו זוכרים אותו לא לפני עשרים שנה, גם לא לפני שבע ושמונה שנים.
עמוס חרמון: אם בחלק מבתיה"ס, העברית היא לא חלק ממקצועות הבגרות הרגילים, אין ספק שילדים יתאמצו בעידוד הוריהם אגב, לעשות תגבור בגרות במחשבים או באנגלית או כל מקצוע אחר שיתן להם איזה שהיא תחושה שזה הולך לעזור להם מיד לאחר הלימודים לקראת האוניברסיטה.
עמוס חרמון: אנחנו בויכוח לא פשוט.
עמוס חרמון: אנחנו בפרוייקט של משרד החינוך, פרוייקט חי"ל, שגם כן כתוצאה מקיצוצים במשרד החינוך ירד מסדרי גודל של 17 ל15- והשנה ל- 11 מיליון ש"ח.
עמוס חרמון: שניתן היום ל12- בתי"ס בארגנטינה.
עמוס חרמון: הפרוייקט הזה מתנה שעות לימודים, השתלמויות.
אילן שלגי: מיליון בשנה לבחורי ישיבה שילמדו אזרחים בבתיה"ס של החינוך המורכב שהם רושמים.
עמוס חרמון: כספי מי שזוכר בזמנו, אותו יהודי חרדי וולפסון שדאג להרבה מאוד כספים.
עמוס חרמון: הפרוייקט הזה הוא פרוייקט ממלכתי היום שניתן לכל בתיה"ס.
עמוס חרמון: ועדת היגוי משותפת של הנהלת משרד החינוך והמח' לחינוך בסוכנות היהודית.
עמוס חרמון: מכוונת את הדברים האלה לאותם מקצועות ולאותם יעדים שכולנו מבקשים אותם.
עמוס חרמון: השתלמויות של המורים בישראל, הבאת תלמידי י', יא', לביקור החוויה הישראלית מאותם בתי"ס שנהנים מהפרוייקט הזה.
עמוס חרמון: ושעות שמפקחים של הסוכנות היהודית בודקים שעות הוראה בעברית מוגדרות.
עמוס חרמון: ובי"ס שלא עומד בקריטריונים האלה, פשוט לא נהנה מההטבות האלה.
עמוס חרמון: אבל זה עדיין חלק קטן מסך ההשקעות שלנו בדרום אמריקה.
עמוס חרמון: פורמלי.
עמוס חרמון: זה כולל עזרה לתגלית לסטודנטים שמגיעים ארצה; זה כולל אחזקת מחנות הנוער של תנועות הנוער הציוניות.
עמוס חרמון: הפרוייקט שנותן תגבור בעקבות ההתמוטטות הכלכלית, ניתן ע"י שלוש או ארבע קהילות אמריקאיות שעשו איתנו nation , אנחנו השקענו כ2.5- מיליון דולר ו2.5- מיליון דולר נוספות הגיעו ע"י הקהילות.
עמוס חרמון: הדבר האחרון זה כל שיתוף הפעולה שלנו עם הלל ארה"ב, הפעילות בקרב הסטודנטים.
עמוס חרמון: נושא נוסף שעלה כבר בועדת החינוך.
עמוס חרמון: כיוון שבדרום אמריקה אנחנו לא מכירים קמפוס במובן הקלאסי שלו, שהסטודנטים באים וגרים בקמפוס, במעונות ויש דשא ויושבים.
עמוס חרמון: הקמפוס הדרום אמריקאי מאופיין בבניינים שמפוזרים בעיר.
עמוס חרמון: הסטודנטים מגיעים מהבית שלהם עם ההורים עד גילאים די מבוגרים יחסית.
עמוס חרמון: הולכים לקמפוס לומדים, הולכים לספרייה וחוזרים הביתה.
עמוס חרמון: כיוון שאנחנו החלטנו אסטרטגית להתמקד מאוד בסטודנטים היהודיים, אתם גם מכירים את הכנס הגדול שעשינו.
עמוס חרמון: יש ארבעה בתי הלל שפתחנו, במונטווידאו, בבואנוס-איירס, בריו דה ז'נרו, ובסן-דייגו דה-צ'ילה.
עמוס חרמון: וזה מקום שהוא מועדון נוער, יש שם בית ציוני לסטודנט היהודי שבא, מעבר לפעילות החברתית שלו, זה שותפות של שלושה גורמים: אדוארד ברומפן שהוא מייסד ונשיא הלל, הסוכנות היהודית והקהילה המקומית.
עמוס חרמון: כאשר שליחים של הסוכנות היהודית מנהלים את החלק התכני של בתי הלל.
עמוס חרמון: אם זה ביקורים לארץ ותוכניות והשתלמויות, וגם קצת שידוכים וקצת הווי חברתי וקצת חגיגות של חגי ישראל.
עמוס חרמון: אנחנו החלטנו לתת דגש רב מטבע הדברים בסטודנטים היהודיים ואני מקווה שכתוצאה מכך הדברים האלה גם יישאו פרי בהחלטה שלהם בתוך האונ' או לאחר האונ', להחליט לגבי עתידם.
עמוס חרמון: מעבר לנתונים המספריים שמונחים לפניכם, פחות או יותר לגבי הפעילות שלנו לקראת השנה הקרובה.
קולט אביטל: שהמשרד לקשרי חוץ גם הוא בקשרים של משרד החינוך ומשרד החוץ, החינוך הצרפתי, או משרד החינוך הקנדי.
יפה גב: בינלאומיים, גם היה במקרה אגף בתוך אגף כאילו, האגף של קשרי חינוך לתפוצות.
יפה גב: ודב אייזן ישב באגף הזה.
יפה גב: מבחינת התכנים הפדגוגיים והפעילות הפדגוגית זה עבר למזכירות הפדגוגית.
יפה גב: והקשרים הפורמליים היותר עניינים של קשרים, זה נשאר בקשרי חוץ.
יפה גב: חי"ל שזה בעצם הפעילות האינטנסיבית והרחבה.
יפה גב: אבל יש עוד פעילויות כמו נעל"ה.
יפה גב: בחי"ל המשרד בשנה שעברה העביר בערך 12.5 מיליון ש"ח.
יפה גב: הבתי"ס, בהן ניתנים שעות יהדות ושעות ציונות במשך היום, וגם הפעילות הבלתי פורמלית שגם הוזכרה כאן, אחה"צ, לפעילויות חווייתיות.
יפה גב: בנוסף ישנן פעילויות של השתלמויות גם בארץ וגם בחו"ל.
יפה גב: וביניהם יש גם הבאת תלמידים וסטודנטים לארץ לשהייה של מספר חודשים.
יפה גב: שזה נעשה באמצעות הסוכנות.
אילן שלגי: מה עשו עם הכסף שלכם?
יוחנן בן-יעקב: עמותה, סיפור ארוך, ב1999- קיבלה הממשלה החלטה לפצל את הפרוייקט הזה לשני חלקים: חלק אחד, זה חי"ל שמדינת ישראל ומשרד החינוך יפעיל באמצעות הסוכנות היהודית.
יוחנן בן-יעקב: חלק שני, זה בריה"מ שעל זה דיברנו פה בישיבה הקודמת.
יוחנן בן-יעקב: החלק של המערב שביוזמה של משרד החינוך בשיתוף עם הסוכנות, הוכנס גם ארגנטינה, הוכנסו בתי"ס נוספים שלא היו בו.
יוחנן בן-יעקב: מופעלים עפ"י חוזה בין ממשלת ישראל משרד החינוך לבין הסוכנות עם ועדת היגוי משותפת שדנה בתכנים, שמקבלת החלטות לגבי איזה בתי"ס ייכנסו, מי ייצא, מה הדרישות שלנו, מה הכללים לתקצוב בתי"ס.
יוחנן בן-יעקב: כל אלו עובדים בועדת היגוי משותפת של משרד החינוך עם הסוכנות.
יוחנן בן-יעקב: ובפועל, משרד החינוך מפעיל את זה באמצעות, לצורך העניין, קבלן שנקרא הסוכנות היהודית.
יוחנן בן-יעקב: אבל זה כמו שמשרד החינוך מפעיל בארץ פרוייקטים באמצעות קבלנים.
יוחנן בן-יעקב: שפה הקבלן הוא גם שותף כמובן כי הוא גם פעיל.
יוחנן בן-יעקב: התקציב של משרד החינוך.
יוחנן בן-יעקב: ההחלטות מתקבלות בועדת היגוי משותפת.
יוחנן בן-יעקב: גם בתכניות הלימודים גם באיזה בתי"ס ייתמכו, גם באיזה בתי"ס יוצאו מהתוכנית, גם באילו יעדים בתוך בתיה"ס.
יפה גב: ולשכוח מזה.
יפה גב: צריך מישהו שיבדוק ויפקח מה קורה עם הכסף.
יפה גב: שאנחנו מדברים פה על המח', זה נכון למה שהיה עד עכשיו, היו שני אנשים.
יפה גב: אז גם בשביל פיקוח, וזה לא הנושאים היחידים, יש גם מדינות אחרות ולא רק דרום אמריקה.
יפה גב: אנחנו פה מטפלים רק בדרום אמריקה ברגע זה.
יפה גב: נקודה אחרת בה אותה יחידה עסקה, היא בחינוך בארץ לילדי ישראל לגבי התפוצות.
יפה גב: הפעילות בחו"ל - הפעילות של משרד החינוך נעשית באמצעות הסוכנות היהודית.
יפה גב: כשהמשרד מעביר את הכספים ומשמש בתוך ועדת היגוי ומפקח ובודק תכניות ונותן את דעתו לגבי התוכניות.
יפה גב: ישנם גם פעילויות שנעשות בארץ ויש כמה שיתופים, אולי לא כל-כך פורמליים, אבל אם באים תלמידים ללמוד בתוך מסגרות חינוכיות בארץ, אז יש גם מעורבות של משרד החינוך לגבי אותם מסגרות חינוכיות שהתלמידים מחו"ל לארץ.
יפה גב: יש פרוייקטים במקומות, אנחנו עכשיו מפתחים פרוייקט מקסיקו.
יפה גב: אבל אני לא יודעת אם מקסיקו היא עכשיו על השולחן.
יפה גב: מתפתח פרוייקט של פעילות בתי"ס יהודיים במקסיקו של בתי"ס ישראליים בארץ.
יפה גב: שהם פועלים מול הבתי"ס יהודיים שם.
יפה גב: ופרוייקט נוסף לפרוייקט שנעשה ולא באמצעות הסוכנות, אלא בתוך משרד החינוך, בתוך המזכירות הפדגוגית.
קולט אביטל: מעורבים, איך את מרחיבים את המעגלים האלה, את הקשר בין הילדים?
יפה גב: שמדבר הרבה יותר לתחום תוכן מסוים, כמו יהדות והיסטוריה ודברים מהסוג הזה.
יפה גב: יש גם הקמה של אתרים, מה שנקראportal שמחבר כל מיני אתרי מידע וזה שוב נעשה באמצעות הסוכנות היהודית.
קולט אביטל: תערוכות ופסלים.
אניטה מזור: אנשי הסוכנות, הם בקשר הדוק עם אנשי הקהילה.
אניטה מזור: ונושא החינוך הוא נושא חשוב מפני שזה באמת הנושא.
אניטה מזור: ממנו אנחנו שואבים את הכוחות בקהילות.
אניטה מזור: זה מה שחשוב לנו.
אניטה מזור: אנחנו עכשיו במיוחד מנסים להשקיע, משתדלים מאוד להשקיע עם הסוכנות, בקמפוסים ובסטודנטים.
אניטה מזור: היו הרבה שנים שחשבנו שבאמת עד סיום תיכון הם מסודרים, הם במערכת מסודרת, ציונית חינוכית.
אניטה מזור: לאחר ההתמוטטות שקיים במערכת, אנחנו כן משקיעים הרבה יותר.
אניטה מזור: האנשים שלנו בקשר עם כל מערכות החינוך השונות.
אניטה מזור: גם בתיה"ס, גם תנועות הנוער והם משתפים פעולה בכל האירועים, מגיעים לכל מקום.
אניטה מזור: אנחנו מסייעים ככל שאנחנו רק יכולים.
אניטה מזור: לצערנו הסיוע הוא יותר מורלי מאשר חומרי.
אניטה מזור: אני יכולה לתת דוגמא, דובר פה על בימה.
אניטה מזור: יש לנו פרוייקט קטן אמנם ומאוד מצומצם, של סמינר מנהיגות ויהדות למנהיגים צעירים.
אניטה מזור: ואחת המשתתפות מארגנטינה בסמינר האחרון, היתה מבימה.
אניטה מזור: יש לנו תמיד נציגות, אנחנו דורשים שתהיה נציגות של האנשים האלה מדרום אמריקה מכל המדינות.
קולט אביטל: עושים נניח, יום עצמאות משותף לתלמידים.
אניטה מזור: אנחנו עורכים ביחד.
אניטה מזור: בכל מה שקשור לחללי צה"ל, ומהשואה וכמובן יום העצמאות, כל החגים.
אניטה מזור: השגריר בצ'ילה הוא מאוד מאוד פעיל.
אניטה מזור: בנושא של תגלית עכשיו לאחרונה הוא פשוט ישב והתעקש שיתנו לו מכסה יותר גדולה להביא יותר ילדים ארצה והצליח.
עמוס חרמון: שהקהילות מאוד ציוניות, מאוד חמות, החבר'ה האלה, השגרירים וכל סגל השגרירות, הוא חלק מהוויה של הקהילה.
עמוס חרמון: ולקהילה זה מאוד מאוד חשוב.
עמוס חרמון: בצ'ילה הוא פשוט הפך את השגרירות למרכז תגלית.
עמוס חרמון: ז"א, צריך להגיע לשם וזה נותן פוש מאוד מאוד גדול לכל התכניות.
אניטה מזור: זמן לנושא החברתי.
מרינה סולודקין: אמריקה.
מרינה סולודקין: ואני לא מופתעת שהעלייה הפסיקה בכלל.
מרינה סולודקין: וזה לא תלוי בידע של עברית ולא תלוי בציונות, זה תלוי במצב כאן ובאקלים כאן.
מרינה סולודקין: שהגיעו 6000 אנשים ומה קרה - היינו צריכים לעשות יחד עם קולט ויחד עם אילן שלגי שמיניות באוויר שלא יבטלו את כל ההטבות שהחליטו ב2002-.
מרינה סולודקין: אנשים מרגישים את זה.
מרינה סולודקין: גם אני צריכה לומר שסיבה למה הם עזבו מאוד מאוד מכובדת, הם לא מצאו תעסוקה כאן.
מרינה סולודקין: ואני אומרת לכם, אני לא הצבעתי בעד תקציב לשנת 2004, למה - בגלל שקיצצו בתקציב של משרד הקליטה יותר מ100- מיליון ש"ח.
מרינה סולודקין: כשאני ראיתי שזה דווקא סעיפים תמיכה בעסקים קטנים, תמיכה בתעסוקה מקצועית.
מרינה סולודקין: דיברנו שיש פוסט-ציונות משמאל ולחמנו נגד זה.
מרינה סולודקין: עכשיו זה פוסט-ציונית של ימין.
מרינה סולודקין: וזה מאוד חזק בגלל שזה פוסט-ציונות מסיבות כלכליות.
מרינה סולודקין: שטוב לנו בלי העניין, לא להתאמץ, לא להשקיע.
מרינה סולודקין: ואני אומרת לך, שאתה אומר שדרום אמריקה חשבנו, היה לנו ציפיות, לי לא היו.
מרינה סולודקין: בגלל שראינו מה קרה עם דרום אפריקה.
מרינה סולודקין: הם גם היו עם ידע בעברית ואפילו כסף היה להם קצת יותר מאלה של ארגנטינה.
מרינה סולודקין: מה קרה - הם ביקשו רק דבר אחד, שהם רוצים שטח לעשות יישובים.
מרינה סולודקין: היינו יחד עם נעמי בלומנטל בתת-ועדה בנושא של קרקע ליוצאי דרום אפריקה, אז מה עשו הפקידות הבכירה בכל המשרדים - חסמו את דרך של יוצאי דרום אפריקה לקרקע בישראל.
מרינה סולודקין: וזו היתה הסיבה שהם הלכו, הזרם הלך לאוסטרליה ולניו-זילנד.
מרינה סולודקין: למה - בגלל השפה האנגלית, היה נוח להם.
מרינה סולודקין: כאילו אנחנו כל הזמן בלחימה, זה לא נורמלי.
אילן שלגי: ובמאזן ההגירה עם בריה"מ בשנים האחרונות, אולי שלילי.
אילן שלגי: כי ה50- אלף ירדו בשלוש-ארבע השנים האחרונות שבהם העלייה היא מאוד נמוכה.
מרינה סולודקין: רוצים לעזור ליהודי דרום אמריקה להגיע לכאן, אנחנו צריכים לשנות מצב כאן.
יגאל יאסינוב: במסגרת משרד הקליטה, יהיה תקציב.
יגאל יאסינוב: נוספו כ300- מיליון ש"ח לעידוד העלייה.
יגאל יאסינוב: השנה זה 85 מיליון ש"ח והשאר בשנתיים הבאות.
יגאל יאסינוב: זה כסף שהוספו אך ורק לעידוד העלייה.
יגאל יאסינוב: ובעיני אין דבר קדוש יותר לעידוד העלייה להשתמש בכסף הזה לחינוך היהודי ולפרוייקטים יהודיים במדינות מהתפוצות.
יגאל יאסינוב: למה אותם יהודים מארגנטינה, אני לא יכול לדבר על כל אמריקה הלטינית, כי אני לא מכיר את זה, אני מכיר רק את ארגנטינה שבה הייתה שמה הנפילה הכי קשה בכלכלה.
יגאל יאסינוב: וככה קורה שאני מספר שנים עובד יחד עם תנועת נוער ציונית מאמריקה הלטינית, ואני חלק מעשייה משותפת של שינוי הנוער הציוני בקונגרס הציוני העולמי.
יגאל יאסינוב: ובגלל זה אני טיפ טיפה מעורב בזה.
יגאל יאסינוב: אבל הייתי בקשר רק עם קהילה אחת ארגנטינאית.
יגאל יאסינוב: כל ילד, כל נער או נער שלישי שאלו אותי רק שאלה אחת - איך תהיה לנו אפשרות להינשא ומה יגידו לנו ואם יקבלו אותנו בישראל בקהילה.
יגאל יאסינוב: כי גם שם שומעים על היחס לא הגיוני כלפי אלה ששם הם חלק בלתי נפרד מהקהילה היהודית, משפחות מעורבות ופה לא.
יגאל יאסינוב: ואלה שהם חילוניים ומה לעשות - רוב יהדות ארגנטינה הם חילוניים.
יגאל יאסינוב: אני מברך על כך, אבל הם פחדו להגיע לפה.
יגאל יאסינוב: כמעט כל נער או נערה שלישית שאלו את השאלה הזאת ולא ידעתי מה להגיד.
יגאל יאסינוב: וזה פוגע ובמיוחד אחרי מעשים של הרב הרצל מנצרת עילית שהוא הודיע ש70%- מהם גויים ואסור לקבל אותם לקהילות ואסור לגור לידם.
יגאל יאסינוב: אני בזמנו הגשתי נגדו תלונה במשטרה.
יגאל יאסינוב: הוא הודיע ש70%- מעולי ארגנטינה הם גויים והקהילה היהודית בנצרת עילית היא באבל כי הם פוחדים מכניסה של הקהילה הזאת לעיר.
יגאל יאסינוב: ושצריך לשמור על הילדים כי הם יכולים להתדרדר.
יגאל יאסינוב: זה היה אחד מהמעשים והמעשה נעשה בדיוק כשהיתה העלייה הגדולה האחרונה מארגנטינה.
יגאל יאסינוב: והדברים האלה מיד התפרסמו גם שם.
יגאל יאסינוב: חלק מהדברים שאנחנו צריכים לעשות ולא רק כסף ולא רק חינוך, אלא לתת ליהודים האלה, לאנשים שיכולים להיות בפוטנציאל ישראלי וישראלים טובים.
יגאל יאסינוב: את אלה שייקחו נשק, יתגייסו לצה"ל, אלה שמוכנים לשמור על מדינה, ציוניים אמיתיים, לתת להם יחס ידידותי ואם אפשר משפחתי, אבל לתת להם יחס.
יגאל יאסינוב: לתת להם להבין שמדינת ישראל וישראלים רוצים אותם וכן קשה גם אצלנו, גם פה קשה.
יגאל יאסינוב: אבל לא צריך להוסיף לזה גם כן שנאה וגם כן עוינות.
יגאל יאסינוב: זה מה שקרה.
יגאל יאסינוב: ואני חושב שאנחנו כועדות עלייה וחינוך, חייבים לתת לזה פוש.
יגאל יאסינוב: אם אנחנו לא נצא נגדו לא תהיה עלייה בכלל.
יגאל יאסינוב: אנשים ירדו, כי אותם 50 אלף אחוז מסוים מהם ירדו בגלל שהם נסעו לשם להתחתן ונשארו.
קולט אביטל: עצבנות ואנשים לא מתקשרים אחד בשני.
קולט אביטל: אנחנו הרי חיים בתוך עמנו, וזה עניין של חינוך עמוק לכולם, זה לא רק יחס כלפיהם.
מרסלו דורפסמן: להבין את הסיבות שבגללם הוא יורד.
מרסלו דורפסמן: היורד ראשית בד"כ הוא יהודי שהיה בארגנטינה במצוקה.
מרסלו דורפסמן: ועכשיו הוא הגיע לארץ הוא גם במצוקה.
מרסלו דורפסמן: הוא פשוט היה צריך לבחור בין שתי מצוקות.
מרסלו דורפסמן: הוא אמר, אני בוחר את המצוקה הארגנטינאית כי לפחות אני שם מכיר את השפה.
מרסלו דורפסמן: יש הרבה דברים שצריך להכיר, אני אינני יודע אם נעשה איזשהו מחקר קטן לדעת מהן הסיבות לירידה.
מרסלו דורפסמן: אבל סיבה אחת מובהקת היא השפה, חוסר השפה.
מרסלו דורפסמן: מה שאנשים מקבלים פה לא מספיק, שישה חודשים של אולפן.
מרסלו דורפסמן: למי שבא בלי עברית לא מספיקים לשום דבר.
מרסלו דורפסמן: וזה לא שהאולפנים לא עובדים טוב, אלא שזה מעט מאוד זמן.
מרסלו דורפסמן: דבר שני, אין להם הכשרה מקצועית.
מרסלו דורפסמן: הפרדוקס הוא כדי להתקבל לרוב הקורסים להכשרה מקצועית שנותנים פה מטעם הסוכנות או מטעם משרד העבודה, צריך לדעת עברית.
מרסלו דורפסמן: ברוב המקרים אין לאנשים האלה רקע יהודי ורקע ציוני.