GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרינה סולודקין: היום תהיה ישיבת תיאום בין משרד הקליטה לסוכנות ולגורמים אחרים במשרד ראש הממשלה.
מרינה סולודקין: אני רוצה לומר שגם אני, כמו חבר הכנסת שטרן, רואה מקום להרחיב את תוכניות המשפחה הצעירה, כמו מה שיש בעכו, לשטח של ברית-המועצות לשעבר.
מרינה סולודקין: צריך לומר: התנאים של עידוד העלייה לגבי המשפחות מהמערב ולגבי המשפחה הצעירה מברית-המועצות טובים יותר מהתוכניות האחרות.
מרינה סולודקין: דבר שני, אם תהיה לנו ירידה במספרים, זה משום עידוד העלייה שהרחבנו מאוד על צרפת ועל מדינות אחרות, ויש תוצאות, ולא באותה מידה,
יורי שטרן: הסוכנות מצמצמת באופן דרמטי את הפעילות שלה שם.
אריה אזולאי: לא בתחום העלייה.
אריה אזולאי: בתחום החינוך.
קולט אביטל: אגב, בצדק.
קולט אביטל: כשהיינו שם בביקור מצאנו שעובדים 1,800 אנשים בשכר רק על שטח רוסיה.
קולט אביטל: והתוצאות?
יורי שטרן: תלוי איך רואים את התוצאה.
מרינה סולודקין: אולי להגיע ממימון משכורות למימון תוכניות.
קולט אביטל: את זוכרת את זה?
מרינה סולודקין: אני זוכרת.
מרינה סולודקין: אני רוצה להביא את כולם לרוסיה.
מרינה סולודקין: לכן צריך להרחיב את תוכניות עידוד העלייה בנוסח הנוכחי לשטח הזה.
מרינה סולודקין: אני חושבת שאפשר להביא עוד עשרות אלפים.
קולט אביטל: אגב, אני חושבת שהעניין הוא יותר בדרך שמציגים, הדרך האגרסיבית שבה מוכרים את העניין, ולא במספר השליחים שם.
קולט אביטל: בסך הכול, התחרות שלנו, לפחות לגבי רוסיה היום, היא קשה מאוד.
קולט אביטל: תחרות עם גרמניה.
מרינה סולודקין: אין תחרות.
מרינה סולודקין: גרמניה סגרה.
קולט אביטל: עדיין, גם אם גרמניה סגרה קצת את הברז.
קולט אביטל: הם נותנים הרבה יותר.
מירלה גל: לא אלאה אתכם.
מירלה גל: עשינו הרבה פעילות, ולראשונה משרד הקליטה עשה פעילות אינטנסיבית מאוד במהלך המכבייה.
מירלה גל: קיימנו קשר עם הרבה מאוד גורמים.
קולט אביטל: כמה עלו?
אריה אזולאי: תהליך.
מירלה גל: סליחה.
מירלה גל: קודם כול, זרענו את הזרעים.
מירלה גל: יש לנו היום קשר, יש מאגרי מידע של כל מי שהשתתפו.
מירלה גל: בתקופת המכבייה עצמה כבר היה ספורטאי אחד לפחות שעלה.
מירלה גל: לא, שניים.
מירלה גל: יש כאלה שנמצאים במגעים.
יורי שטרן: זה פחות משנות השלושים.
מירלה גל: יש שבמגעים, ואנחנו מאמינים שהם יגיעו.
מירלה גל: היום יש לנו היכולת להיות בקשר עם כל האנשים.
מירלה גל: תשאלו אם כל האנשים שהגיעו למכבייה בהכרח היו מגיעים לירידי עלייה של הסוכנות בכל מיני מקומות – לא בהכרח.
מירלה גל: העובדה שהם היו בארץ ונחשפו, ולקחנו אותם לביקורים בכל מיני מקומות, ואנשים שלנו נפגשו אתם וחשפו גם בפניהם וגם בפני הוריהם את האפשרויות השונות – אני מאמינה שיהיה לכך ביטוי בסיכומו של דבר.
מירלה גל: אנחנו גם יודעים שמכלל הפעילות שאנחנו עושים בקרב תיירים בישראל לא פעם ולא פעמיים מגיעים למשרדי הסוכנות היהודית בחוץ-לארץ אנשים שמספרים שהיו בישראל ושמעו ונפגשו.
מירלה גל: אז יש לזה אפקט.
קולט אביטל: אני עכשיו עושה דבר בלתי חוקי.
קולט אביטל: אנחנו יושבים פה בזמן מליאה.
מירלה גל: נתקדם.
מירלה גל: אנחנו מנסים לקדם פרויקטים ייחודיים במקומות קטנים יותר, שפחות התמקדו בהם בעבר ואנחנו חושבים שיש להם פוטנציאל: בלגיה ומקומות אחרים.
מירלה גל: תושבים חוזרים: הרחבנו את הבתים הישראליים שלנו.
מירלה גל: יש לנו קשר, במסגרת הבתים הישראליים, עם כ-1000,000 משפחות.
מירלה גל: כהרגלנו, הפקנו להם חוברות מידע.
מירלה גל: עידוד חזרה של בני נוער וצעירים: יש שלושה גרעיני צבר.
מירלה גל: גם כאן הבעיה כבר נפתרה בחלקה וחלקה עוד ייפתר.
מירלה גל: שילשנו את מספר הגרעינים.
מירלה גל: פרויקט "בוא הביתה" בשיתוף התק"ם והסוכנות: תוכנית הרחבה של הקיבוצים.
מירלה גל: קיימנו סמינרים בחוץ-לארץ, ונכון להיום כ-215 משפחות נמצאות בתהליכי רישום מתקדם.
מירלה גל: הרבה מהאנשים הם דווקא תושבים חוזרים.
מירלה גל: המשרד נערך לקליטת עולי הפלשמורה, זה כבר הוצג בפני הוועדה.
יורי שטרן: בעניין התושבים החוזרים, התחלתם לפעול בקרב היורדים שחזרו לאוקראינה, לרוסיה?
יורי שטרן: זו כמות עצומה.
מירלה גל: עדיין לא.
מירלה גל: זו לא כמות עצומה.
קולט אביטל: אומרים שיש 58,000 איש ומ"נתיב" אנחנו שומעים שיש 5,000.
יורי שטרן: זה בלוף.
מירלה גל: אנחנו מעריכים שיש 50,000.
מירלה גל: יש כאלה שמשפחתם כאן והם שם.
מירלה גל: שלא יובן לא נכון, אני מצרה על כל מי שעלה לישראל ועזב, אבל כשמסתכלים מבחינת אחוזים כמה עלו מחבר העמים וכמה חזרו,
יורי שטרן: לא חשוב, זה עשרות אלפי אנשים.
קולט אביטל: יורי, הבעיה היא לא בדיוק הבעיה של משרד הקליטה.
קולט אביטל: רוב האנשים חזרו לשם משום שפה הם לא מצאו תעסוקה ושם הם כן מצאו תעסוקה.
קולט אביטל: הפתרון הוא במקום אחר: ליצור מקומות עבודה.
מירלה גל: זה לא רק זה.
מירלה גל: העולים מחבר העמים שלמדו בישראל ועבדו בישראל, יש להם ביקוש גבוה.
מירלה גל: אנחנו רואים פרסומים שמפתים אנשים לבוא מישראל ולעבוד – חברות ביטוח עוד.
מיכאל נודלמן: הם עובדים בכבוד, משכורת טובה.
מירלה גל: זה לא כי לא היה להם טוב כאן.
קולט אביטל: נכון, זה התנאים הכלכליים.
קולט אביטל: בואו נתקרב לסוף.
קולט אביטל: בשתי מילים, חוץ מזה שנערכתם, אני מבינה שאתם יוצאים בשבוע הבא לאתיופיה?
מירלה גל: רק בשבוע שעבר ממשלת אתיופיה הביעה את הסכמתה לקבל משלחת ישראלית כדי לנהל משא ומתן.
אריה אזולאי: כבר התקדמו.
מירלה גל: כבר התחלנו.
מירלה גל: למעשה כבר היו התכתבויות.
מירלה גל: הקרקע הוכנה.
מירלה גל: בשבוע הבא יוצאת משלחת כדי לנסות לקדם זאת.
מירלה גל: בסיכומו של דבר תעמוד בראש המשלחת סמנכ"לית משרד החוץ.
קולט אביטל: היא תסכם את נושא עולי הפלשמורה?
קולט אביטל: לא, אני בעדה, אני רוצה להבין.
מירלה גל: תני לי להסביר.
מירלה גל: במשלחת ישתתפו הגורמים השונים.
מירלה גל: ההסכם הוא בין ממשלות.
מירלה גל: כיוון שכך, משרד החוץ הוא הגוף הרלוונטי לעניין הזה.
מירלה גל: אבל המשלחת כוללת נציגים של הגופים השונים שעוסקים בנושא.
מירלה גל: לא ארחיב, אבל קיימנו פעילות ייחודית גם נושא ההתנתקות מול העולים החדשים.
מירלה גל: כמה מילים על הרפורמה לשינוי.
מירלה גל: לאחר כשנה ושלושה חודשים – ואלו נתונים מאוד מעודדים מבחינתנו – חל גידול ריאלי של 19% במספר הפונים פיזית ללשכות, אף-על-פי שהיתה ירידה בעלייה.
מירלה גל: כמות הפניות הטלפוניות הכפילה את עצמה, עלייה של 102% אחוזים.
מירלה גל: גידול של 61% בייעוץ, הכוונה, מתן מידע ותמיכה.
מירלה גל: חל גידול יחסי של 107% בכמות הנרשמים לאולפנים.
מירלה גל: אני אומרת לכם: זו תוצאה ישירה של הטיפול האישי.
מירלה גל: אנחנו רצים אחרי האנשים, מוודאים שהם הולכים לאולפנים.
מירלה גל: בתחום התעסוקה חל גידול של 17% בפניות, וגידול של 31% בפניות לוועדת הערעורים, בין היתר משום שיועצי הקליטה האישיים בודקים כל דרך על מנת לוודא שהעולה מיצה את כל הזכויות שלו.
מירלה גל: בסך הכול השיטה החדשה של הרפורמה במשרד הקליטה הוכיחה את עצמה.
מירלה גל: אנחנו נערכים לחלקה השני.
מירלה גל: לא אתייחס לשנת 2006, בהנחה שבשבוע הבא אולי יהיה שר חדש, וייתכן שיהיו לו יעדים אחרים.
מירלה גל: אסיים כאן.
קולט אביטל: קודם כול, אני מבקשת להודות בשם כולנו, גם על המאמץ, גם על המצגת, גם על החשיבה, גם על הפרטים שניתנו לנו.
קולט אביטל: חלק מאתנו עוסקים בנושאים האלה יום-יום, ולכן יש לנו הרבה מאוד שאלות שלא הצלחנו להעלות כאן.
קולט אביטל: יש גם שאלות, לפחות לי, ברמה הקונצפטואלית.
קולט אביטל: כשאנחנו שואלים איך נערכים כדי לקלוט את העלייה של הפלשמורה, לי יש שאלות מאוד קונצפטואליות.
קולט אביטל: לכן הייתי מבקשת שנקיים דיון, ואם אני צריכה לפרש או לפרט, הרי בסך הכול אני לא טעונת שאתם לא משקיעים מחשבה או אמצעים.
קולט אביטל: אבל לצערנו אנחנו מתסכלים היום, כל השנה, ואנחנו רואים את הבעיות כאן.
קולט אביטל: אנחנו רואים את מי שלא נקלטים, אנחנו רואים את הבעיות בעיירות הפיתוח, כמו קריית-מלאכי ואחרות, אנחנו רואים את בעיות האבטלה, אנחנו רואים שעולים אתיופים אקדמאים לא נקלטים בשוק העבודה, שלילדים יש בעיות בבתי הספר וכו'.
קולט אביטל: לכן, חוץ מזה שאנחנו מבקשים שתבואי שוב כדי שנוכל להציב את כל השאלות האלה, , אנחנו רוצים לקיים דיון ממושך יותר או יום עיון, כדי לבוא עם חשיבה קצת אחרת.
קולט אביטל: זאת בעיקר לקראת האפשרות – שאני מאוד מקווה שתתרחש – שיותר עולים יגיעו מאתיופיה, או לפחות נכפיל את מספרם.
קולט אביטל: מה אנחנו עושים כדי לא ליצור ישראל שנייה ושלישית כאן?
קולט אביטל: מה אנחנו עושים כדי שהאנשים האלה ירגישו חלק מהחברה הישראלית?
קולט אביטל: אני מתרשמת שיש עדיין בעיות.
מרינה סולודקין: ישראל רביעית.
קולט אביטל: יש תחושה כבדה.
קולט אביטל: חלק מזה טבעי.
קולט אביטל: כל מי שעבר את זה יודע שלהתחיל להרגיש שייך זה תהליך ארוך וממושך, אבל יש הבדל בין התהליך שאנשים עוברים כדי להרגיש שייכים לבין העובדה שהמון חלקים בחברה הישראלית נותנים לעולים תחושה שהם לא שייכים, בלשון המעטה.
קולט אביטל: אז ברשותך חוץ מהתודה, אנחנו נזמן דיון נוסף.
קולט אביטל: החברים שלנו בוועדה יציגו את השאלות.
מירלה גל: אני רוצה לומר רק משפט אחד לסיכום: קודם כול, תודה רבה.
מירלה גל: אני כבר מרגישה בת בית בוועדה, ויש הרבה מאוד אנשים שעוזרים לנו בפעילות: חברי כנסת, משרדי ממשלה אחרים, הסוכנות היהודית, הפרויקט הלאומי האתיופי, ובראש ובראשונה עובדי משרד הקליטה, שעושים עבודה נפלאה.
קולט אביטל: בוקר טוב.
קולט אביטל: אני מתכבדת לפתוח את הישיבה הראשונה של המושב הזה, של ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.
קולט אביטל: יש עוד אנשים בדרך, אבל החלטנו שאי אפשר לאחר, ומבחינתי – אני רוצה להגיד שני דברים לפני פתיחת הנושא שלשמו התכנסנו.
קולט אביטל: קודם כל, אתמול התקיימה הפגנת ענק של קהילת יוצאי אתיופיה בנושא העלאת הפלאש-מורה.
קולט אביטל: אנחנו יודעים שהייתה החלטה של הממשלה.
קולט אביטל: היו פה דיונים רבים בתוך הוועדה הזאת, ואנחנו, כמובן, רוצים בשם הוועדה להביע הזדהות עם מטרות המאבק.
קולט אביטל: מאותו הרגע שהתקבלה החלטה על ידי הממשלה היא גם צריכה להתבצע, ואנחנו נמשיך לא רק לקיים דיונים על זה, אלא נבדוק מול הממשלה מדוע החלטות אינן מיושמות.
קולט אביטל: דבר שני, אני מבקשת לקדם פה בברכה מישהי חדשה – היועצת לענייני אתיופים של סגנית השרה, אסמרה, ברוכה הבאה, ואני מקווה שתתרמי לדיונים שלנו.
קולט אביטל: ועכשיו לנושא שלשמו התכנסנו.
קולט אביטל: בתחילת חודש ספטמבר קיבלתי מהאגודה לזכויות האזרח מסמך שהופנה גם לראש הממשלה בקשר לתנאי העסקתם של רבנים אתיופים.
קולט אביטל: זה אמנם היה ערב החגים ולא יכולנו לעשות הרבה אז, ואני מניחה שכתוצאה מכתיבת המסמך הזה זה גם הגיע לעיתונות, והעיתון מעריב ייחד לזה כתבה.
קריאה: גם הארץ.
קולט אביטל: מכל מקום, אנחנו קיבלנו את החומר גם דרך העיתון.
קולט אביטל: ההחלטה על קיום הדיון בנושא הזה בעצם התקבלה עוד לפני שהנושא התפרסם בעיתונות, אלא שבגלל תקופת החגים ובגלל שהכנסת הייתה סגורה כמעט כל חודש אוקטובר, לא יכולנו לעסוק בזה.
קולט אביטל: זה הנושא הראשון שאנחנו דנים בו, כי אנחנו בעצם לא רואים שום סיבה מתקבלת על הדעת – וגם לא קיבלנו שום הסברים מהממשלה, כיצד קורה שרבנים אתיופים - וקייסים, אבל בעיקר רבנים – שקיבלו הסמכה – אני מבינה שמדובר ב-13 רבנים כאלה?
קריאות: יותר, יותר.
קריאות: עשרים.
קולט אביטל: עשרים.
קולט אביטל: מקבלים שכר שהוא קודם כל נמוך מזה שמתקבל על ידי אחרים, ונושא שני – אנחנו גם לא יכולים להבין, ואני מבינה שאף אחד עוד לא קיבל שום הסבר סביר, כיצד קורה שלמרות שממשרד ראש הממשלה שאחראי עכשיו, או מהאוצר שאחראי על העברת הכספים נשלח כסף, סכום כסף מסוים, שאמור לכסות גם זכויות סוציאליות, ובסופו של דבר בצד השני, כשהכסף הזה מתקבל, הוא מתקבל בערכים הרבה יותר נמוכים.
קולט אביטל: אף אחד בעצם לא הסביר לאן נעלם הכסף בדרך.
קולט אביטל: אז יש פה שני עיוותים.
קולט אביטל: עיוות אחד, או אפליה אחת – תנאי העסקה.
קולט אביטל: אני מבינה שמדובר ברבנים שקיבלו הסמכה לפני עשר שנים, אני מבינה שמדובר על כך שכשקיבלו את ההסמכה הם קיבלו מכתבים ממשרד הדתות לגבי תנאי ההעסקה, אני מבינה שהוקצה לכך תקציב נפרד, אני לא רואה סיבה שבעולם שרבנים מוסמכים, שקיבלו הסמכה, מוכרים על ידי הרבנות, יקבלו פחות שכר.
קולט אביטל: אני רואה בכך – לפחות על פני הדברים – אפליה שאין לה שום הצדקה בשום מקרה, והייתי רוצה להבין מדוע זה קורה.
קולט אביטל: דבר שני – אני לא יכולה להבין מה קורה עם הכסף, כשהוא עובר בדרך.
קולט אביטל: מי מקבל אחוזים בדרך ומדוע, בעצם, אם כבר יש עיוות, ואם כבר ממילא מקבלים פחות, למה לא נותנים להם את הכל?
קולט אביטל: למה לוקחים חלק מהכסף בדרך?
קולט אביטל: הייתי מבקשת לשמוע, קודם כל, דברים מפי אחד הרבנים שנמצא אתנו כאן.
קולט אביטל: הרב אברהם שי, בבקשה, אם תוכל להציג לנו את הנושא.
אברהם שי: בוקר טוב לכולם.
אברהם שי: היום יום שני בשבוע.
אברהם שי: עם כל הדברים המרים נפתח בדברים טובים – נקוה שבעזרת ה' יהיה טוב.
אברהם שי: אני מדבר בשם הרבנים ובשם הקייסים, המנהיגים הרוחניים של העדה.
אברהם שי: למעשה, עצם העובדה שהיום הזמינו אנשים שלא הגיעו, אני רואה אותה חלק מההרגשה שלא כל כך מתייחסים פה לדבר הזה.
אברהם שי: זה לא כל כך מעניין אותם.
קולט אביטל: אתה מדבר על מי?
אברהם שי: אני מבין שיש כל כך הרבה ועדות, שאם (חברי הכנסת) לא הגיעו – סימן שזה לא כל כך מעניין.
אברהם שי: אנחנו בתפקיד עשר שנים.
קולט אביטל: את ההסמכה קיבלתם בארץ.
אברהם שי: הוסמכנו כרבנים, אבל משום מה אנחנו מרגישים שהמדינה שטיפלה, טיפחה אותנו, הוציאה אותנו מכל המצוקות והביאה אותנו לפה, ובמיוחד השליחים שלה – מתנכלים לנו משום מה.
אברהם שי: תשאלו למה עשר שנים, דווקא.
אברהם שי: עשר שנים נמשך הדבר הזה והעוול הזה, ואף אחד לא שם לב לדבר ולא עניין אותו לטפל בזה.
קולט אביטל: למי פניתם?
אברהם שי: פנינו למשרד הדתות, בזמנו, לממונה על שירותי הדת – אישית אני פניתי, טלפונים, עשרות טלפונים למקום – כאשר הובטח שהוא יחזור ויטפל בנושא ואף אחד - - -
מאיר שפיגלר: מתי זה היה?
אברהם שי: יש לי את התאריכים.
אברהם שי: אני לא בדיוק זוכר.
קולט אביטל: אדוני, אתה לא בזכות דיבור, בבקשה ממך.
קולט אביטל: אתה לא מתשאל פה אנשים.
אברהם שי: פנינו.
אברהם שי: כולל מכתבים, אנשים שטיפלו בזה התחמקו מכל וכל.
אברהם שי: אז פנינו באמת, בכוחות עצמנו, הוצאנו מה שיש להוציא.
אברהם שי: אבל ההרגשה, במיוחד בשנה האחרונה – מה שקורה לרבנים זה בלתי אפשרי.
אברהם שי: רבותי, שילמנו מחיר כבד לבוא למדינה הזאת.
אברהם שי: ואני גאה ברבנים, כולל ברב הראשי של יהודי אתיופיה, שיושב לו באיזה חור ומקבל את הקהילה בתנאים לא תנאים.
אברהם שי: אני אישית הייתי שם.
אברהם שי: אנחנו הנמכנו את עצמנו כדי לתת כבוד למדינה שהביאה אותנו.
אברהם שי: בכל זאת, כסף זה אמצעי.
אברהם שי: לא קרה כלום.
אברהם שי: אפשר לוותר.
אברהם שי: אפשר.
אברהם שי: אבל, המים הגיעו עד נפש.
קולט אביטל: אדוני הרב, אני מבקשת ממך שקודם כל, בוא נדבר על עובדות.
קולט אביטל: איך אתם מועסקים?
קולט אביטל: אתם מועסקים בתוך מועצות אזוריות?
קולט אביטל: מועצות דתיות מקומיות?
קולט אביטל: ממי אתם מקבלים את השכר ומה השכר הממוצע – כדי שפשוט קודם נתייחס לעובדות.
אברהם שי: אנחנו מועסקים דרך המועצות הדתיות, שבמשך עשר שנים, השכר שלנו מגיע ל-3800, 3600₪, כאשר מועברים למשרד ראש הממשלה 7,538 ₪ לצורך הדיוק.
קולט אביטל: זה מידע שקיבלת ממשרד ראש הממשלה?
אברהם שי: ממסמכים.
אברהם שי: יש מסמכים.
קולט אביטל: משרד ראש הממשלה מעביר עכשיו, בממוצע, 7,500 ₪?
אברהם שי: נכון.
ראובן יאסו: ו - - זה 8,200 ₪.
קולט אביטל: אתה תדבר בתורך, אני מבקשת.
קולט אביטל: אל תפריע לו.
אברהם שי: הסכום הכללי, הגלובלי, שמגיע ממשרד ראש הממשלה, זה 7000 שקל בערך נכון לעכשיו, בלי התוספות של מאה-מאתיים שקל, זה לא כל כך חשוב.
קולט אביטל: יש גם תנאים סוציאליים נוסף לזה, או שזה הכל כולל?
אברהם שי: זה כל פקיד, כל ממונה שהתמנה, כל שנה ושנה – אגב, בעשר שנים הייתה סיבה, שכל שנה היה מתחלף, עד שלומד את החומר, את הדבר הזה, פיטרו אותו, ואז גם צריך להגיע האישור.
קולט אביטל: אני לא הבנתי אותך.
קולט אביטל: קודם אתם קיבלתם את המשכורת, כשהיה משרד הדתות, ממשרד הדתות.
אברהם שי: קודם אנחנו קיבלנו ממשרד הדתות, דרך המועצה הדתית.
קולט אביטל: דרך המועצה הדתית.
קולט אביטל: עכשיו, כשאין כבר משרד הדתות, זה מגיע ממשרד ראש הממשלה.
אברהם שי: דרך המועצה הדתית, כמו שהיה.
קולט אביטל: מה זה נקרא שהתחמקו האנשים?
קולט אביטל: מי התחמק?
אברהם שי: הכוונה היא, כשפנינו עם הבעיות, מינו מישהו שילמד את החומר – במשרד הדתות.
אברהם שי: תוך כדי שהוא למד, החליפו אותו במישהו אחר.
אברהם שי: במשך עשר שנים זה התנהל בצורה כזו.
אברהם שי: זאת הכוונה שלי.
קולט אביטל: זאת אומרת שבמשך עשר שנים פניתם – מדוע?
קולט אביטל: כי ידעתם שרבנים אחרים מקבלים שכר אחר?
קולט אביטל: אתה יכול להגיד לי פחות או יותר - כי את התשובה הזאת לא הצלחנו לקבל, ואני מבינה שגם העיתונים לא – מהו השכר של רב שאתה יודע שהוא אינו אתיופי.
אברהם שי: השכר שלי, למשל – כאשר שנה וחצי לפני קיבלתי שכר ככל רב בישראל – שזה עם כל התוספות – אחזקת רכב, אחזקת טלפון, גילום רכב – שירתי את המועצה מה שאני ידעתי, עזבתי, קיבלתי מה שמגיע לי.
אברהם שי: בא הממונה החדש מטעם ראש הממשלה - - -
קולט אביטל: אבל סליחה - -
אברהם שי: רגע.
אברהם שי: את הסכום אני אגיד – הסכום שקיבלתי הוא 7,800 שקל, זה נטו.
אברהם שי: וגם כולל כל ההטבות, פנסיה.
אברהם שי: ועכשיו זה 4,500 שקל, בנטו.
קולט אביטל: רגע.
קולט אביטל: זה לא יכול להיות.
קולט אביטל: אנחנו פה נכנסים לאיזשהו נושא שכדאי לברר אותו.
קולט אביטל: אם קיבלת קודם יותר כסף, והיום פחות כסף, זה לא משום שאתה אתיופי.
אברהם שי: לא – זו בדיוק השאלה.
אברהם שי: אז הממונה שהגיע מטעם ממשלת ישראל או משרד ראש הממשלה, החליט להוריד את זה דווקא לי מכל העובדים.
קולט אביטל: אבל הבעיה שאתה מציג עכשיו, היא לא רק בעיה שלך.
קולט אביטל: אנחנו מבינים שיש פה בעיה של קולקטיב.
קולט אביטל: של עשרים רבנים ממוצא אתיופי שהוסמכו בארץ, וכולם מקבלים שכר ממקום אחר לפי סולם אחר.
קולט אביטל: אני צודקת בהבנתי או לא?
אברהם שי: רק אני נתתי את הדוגמה עלי, כי אני מקרה חריג, כי הייתי מדורג עם הרבנים ושלפו אותי החוצה.
אברהם שי: לזה הכוונה.
9315: החזירו אותו להיות אתיופי.
קולט אביטל: אה.
קולט אביטל: הבנתי.
אברהם שי: כי המגמה של כולם היא למחוק אותנו מההטבות, שלא נקבל שום הטבות.
אברהם שי: זו הכוונה.
קולט אביטל: זאת אומרת שאתה על בשרך, בעצם, יכולת לראות מה ההפרשים.
אברהם שי: אמת.
קולט אביטל: אוקי, הבנתי.
אברהם שי: אז אני מתפלא.
אברהם שי: הרבנים שלנו – שלא לדבר על הקייסים – זה תלוש ריק, בלי שום הטבות.
אברהם שי: זאת אומרת, בצורה הכי פשוטה: משרד האוצר מעביר דרך משרד הדתות את הכסף - - - .
אברהם שי: דבר שני – משרד - - - ומשרד הדתות לא מעביר כי הוא לא רוצה שאני אהיה עובד שלו.
אברהם שי: בועטים בנו שלוש בעיטות.
אברהם שי: סליחה שאני אומר, אבל תבינו אותי: זו מגמה שנמשכה עשר שנים.
אברהם שי: עשר שנים יש פה מגמה.
אברהם שי: ככה זה נראה לנו.
קולט אביטל: ככה זה נראה.
אברהם שי: ככה זה נראה, כי כולנו אותו דבר.
אברהם שי: כי אם אני הייתי מסודר וזה מגיע בסוף למה שיש לחברים שלי, אז זה אומר שזה מגמה.
קולט אביטל: יש מישהו אחר מבין הרבנים שיכול בבקשה לתת לנו מידע נוסף?
ראובן יאסו: כן.
ראובן יאסו: מועסק דרך המועצה הדתית גדרה, אבל מופקד כרב אזורי מגדרה ועד בית שמש.
ראובן יאסו: גם רשם נישואין.
ראובן יאסו: דרך אגב.
ראובן יאסו: מר מאיר שפיגלר – אני בעצמי, לפני שלושה חודשים, ביקשתי פגישה, הלוך ושוב דרך הפקידה שלך וזה נדחה בצורה כזאת או אחרת, ורק כשאני אמרתי בעל פה שאנחנו הולכים לטפל בזה דרך עורך דין, אז היא הסכימה לקבוע פגישה, ואחר כך אני ביטלתי את הפגישה, כי רציתי לשמוע את חוות הדעת של העורך-דין.
ראובן יאסו: אבל, עד שאני לא איימתי שאנחנו נפנה לעורך דין, אי אפשר היה להגיע למשרד שלך, וזה אומר דרשני.
ראובן יאסו: מבחינת הנתונים.
ראובן יאסו: אני, למשל, מועסק כרב אזורי שבע שנים – באחד ביולי מלאו לי שבע שנים - אני לא מקבל, לא נסיעות – אני גרתי בבית שמש – לא מקבל החזרי נסיעות, קרן השתלמות ב-1.1.05 הופיעה.
ראובן יאסו: פנסיה ב-1.1.05 הופיעה.
ראובן יאסו: אנחנו לא חלק מהעובדים.
קולט אביטל: אבל – סליחה על שאלתי.
קולט אביטל: כשהתחילו להעסיק אתכם, את כל הקבוצה הזו של עשרה, שלושה עשר, עשרים רבנים היום, היו אז עדיין בתנאי ההעסקה של כולם פנסיות?
קולט אביטל: כי באיזשהו שבל לכל המגזר הציבורי היו.
ראובן יאסו: זו בדיוק השאלה שאני רוצה להתייחס אליה, ותודה.
ראובן יאסו: אל"ף, יש הנחיות מפורשות משנת 1995, של סמנכ"ל משרד הדתות מר ישי, ושם כתוב במפורש מה הם חייבים להפריש.
ראובן יאסו: אחר כך, אוקטובר 1999 עשה מנכ"ל משרד הדתות, מר גדליה שרייבר, בדיקה, והתריע ואמר למועצות הדתיות שלפי הבדיקה הם לא מפרישים את הזכויות הסוציאליות, והוא חוזר ומתריע להפריש, לעשות את הדבר הזה.
ראובן יאסו: השנה הזאת, אחרי שכבר התחלנו את ההליכים המשפטיים, או את הפניות לעורך דין, מר אריאל קטן הפנה מכתב גם למועצה הדתית, אבל גם לכל מיני מקומות אחרים, וכתב בו שהתלוש הוא 6000 שקל ומשהו.
ראובן יאסו: וזה למרות שלפני כן, פנייתנו למשרד ראש הממשלה, לא אריאל קטן ולא מאיר שפיגלר - - -
קולט אביטל: אני מבקשת ממך לקצר, כי יש לנו עוד הרבה אנשים לשמוע.
ראובן יאסו: כן, כן.
ראובן יאסו: אני אתן לך איזו דוגמה, למשל.
ראובן יאסו: אחת מההטעיות הגדולות של הרשות הארצית – ובזה אני אסיים – כבוד הרב הראשי, הרב הדנה, הוא רב ראשי לישראל, אבל הוא מועסק דרך המועצה האזורית עמק חפר – כפר הראה.
ראובן יאסו: הוא בכלל לא עובד מדינה.
ראובן יאסו: מצד אחד אין לו שום סמכות להשפיע, אבל מצד שני, הם משתמשים בו כעלה תאנה שהוא ישב בוועדה.
ראובן יאסו: הוא לא יכול לתת שום פתרון.
קולט אביטל: כן, גבירתי.
קולט אביטל: את מייצגת את האגודה לזכויות האזרח.
שרון אברהם-ויס: כן.
שרון אברהם-ויס: אני כתבתי את המכתב הזה בשמם של הרבנים.
שרון אברהם-ויס: קודם כל, אני מוכרחה לציין שבמהירות רבה קיבלתי מכתב ממשרד ראש הממשלה על המכתב הזה, לפיה מודעים לכך שיש איזושהי בעיה.
שרון אברהם-ויס: מר אריאל קטן חתום על המכתב, והם אומרים שם שהרשות הוקמה לפני ארבעה חודשים ו"אחד הנושאים הראשונים בהם התחלנו לטפל באופן יסודי הוא שכר הרבנים והקייסים האתיופיים.
שרון אברהם-ויס: ממצאי הבדיקה הועברו לטיפול כבר בתחילת שבוע זה.
שרון אברהם-ויס: מכתבך, אשר מתפרץ לדלת פתוחה, רק מחזק את פעילותנו".
שרון אברהם-ויס: כלומר: מבחינה עובדתית, יש פה הסכמה שישנה בעיה.
שרון אברהם-ויס: יש הסכמה ויש נכונות.
ראובן יאסו: אין נכונות.
שרון אברהם-ויס: נכונות זה השלב – קודם כל, אני רוצה להודות ליושבת הראש על היוזמה של הישיבה הזאת, כי השאלה היא מה ייעשה מכאן ואילך, מלבד ההודאה בכך שישנה בעייתיות.
קולט אביטל: תכף נשמע.
שרון אברהם-ויס: לב לבה של הבעיה להבנתי, אלה ההסכמים הקיבוציים.
שרון אברהם-ויס: למעשה, יש פה – הרבנים האתיופים הם רבנים סוג ב'.
שרון אברהם-ויס: ההסכמים הקיבוציים לכלל הרבנים לא חלים עליהם.
קולט אביטל: האם לך ידוע או למישהו ידוע מדוע כשמוסמך רב, הוא לא נכנס לקבוצה של כל הרבנים שיש להם הסכם קיבוצי?
קולט אביטל: מדוע צריך לעשות הסכם קיבוצי נפרד לקבוצה נפרדת, בגלל שהם אתיופים?
שרון אברהם-ויס: אגב, לא צריך הסכם קיבוצי נפרד.
שרון אברהם-ויס: יש לי תשובה מההסתדרות - - -
קולט אביטל: לא צריך, אני רואה שיש.
שרון אברהם-ויס: וההסתדרות אומרת שמבחינתה ההסכם הקיבוצי חל על כל הרבנים ואין מקום לאפליה מכל סוג שהוא בין עובדים ובוודאי שלא על רקע עדתי.
שרון אברהם-ויס: כך אומרת ההסתדרות.
שרון אברהם-ויס: אחד הקשיים בכתיבת המכתב הזה היה התחקות אחר ה "אין שקיפות" בכל מה שקשור לרבנים האתיופים, מבחינתי.
שרון אברהם-ויס: על אף שניסיתי לדוג ולאתר הרבה מאד מידע לגבי מה השכר של רבנים שאינם אתיופים, למשל, או מידע אחר, זה היה קשה ומסובך מאד.
קולט אביטל: אני רוצה להבין – אם יש, נניח, קבוצה אחרת באוכלוסייה – למשל, רבנים שבאים מאמריקה – שעושים להם הסכם קיבוצי נפרד, משום שהם ילידי אמריקה.
שרון אברהם-ויס: על זה יענו אולי נציגי הרשות.
שרון אברהם-ויס: אני בוודאי לא מאשרת הסכמים קיבוציים.
קולט אביטל: לא, אני שואלת אם לך ידוע.
שרון אברהם-ויס: עד כמה שאני יודעת, אין.
קולט אביטל: האם יש מצב שאמרו לחבר'ה: אתם לא נכנסים להסכם הקיבוצי, לכן אנחנו נעשה איזה הסכם מיוחד?
שרון אברהם-ויס: לא נאמר בכלל שלא נכנסים להסכם.
שרון אברהם-ויס: התקצוב לאתיופים הוא שונה, לא ברור למה.
שרון אברהם-ויס: אנחנו, באגודה לזכויות האזרח, ניסינו לעשות השוואה ואז הבנו שלמעשה לא מחילים עליהם את ההסכם הקיבוצי שהיה ראוי להחיל עליהם.
קולט אביטל: האם מישהו מבין נציגי הממשלה שנמצא כאן ושיודע את הנושאים קצת יותר ממני, על כל פנים, יכול לתת לנו איזשהו הסבר?
קולט אביטל: אנחנו חוזרים ל-1995.
קולט אביטל: אני מניחה שאף אחד מכם לא היה בתפקידו הנוכחי ב-1995, אבל האם מישהו יכול להסביר לי מה קרה ומדוע הוחלט על הסכם נפרד ועל תקצוב נפרד לרבנים של הקהילה האתיופית?
מאיר שפיגלר: אני אתחיל, ברשותך.
מאיר שפיגלר: היות והרב מגדרה העלה כאן סוגיה של פניה לרשות הארצית לשירותי דת כבר מספר חודשים, מבלי שהוא נענה לפגישה - - -
קולט אביטל: אני חושבת שזה לא הנושא.
מאיר שפיגלר: אבל זו נקודה שהועלתה כאן, אני רוצה - - -
קולט אביטל: אתה תוכל להשיב על זה בסוף.
מאיר שפיגלר: זה חשוב מאד, אם תתני לי רק משפט אחד לומר.
מאיר שפיגלר: קודם כל, אני ודאי לא יודע על זה.
קולט אביטל: תבררו את זה אחר כך ביניכם.
קולט אביטל: זה לא עניין לוועדה.
מאיר שפיגלר: מקבל.
מאיר שפיגלר: וחוץ מזה - - -
אריאל קטן: יש פה אחרים שכן נפגשו.
מאיר שפיגלר: אנחנו עובדים בצורה שוטפת, מלאה, עם הרב הדנה, שהוא בכל זאת האוטוריטה העליונה של הקהילה האתיופית במדינת ישראל, מזה כ-17 – אולי קצת יותר – שנים.
מאיר שפיגלר: כך שאני לא חושב שהדלת שלנו אי פעם הייתה סגורה, בוודאי שלא בנושאים שקשורים בטיפול השוטף שלנו.
מאיר שפיגלר: לגופו של עניין, מהרגע שהתקבלה החלטת הממשלה בנושא הרבנים בקהילה האתיופית, קרי: קייסים, ורבנים שהוכשרו כדת וכדין על ידי הרבנות הראשית לישראל – הכסף הועבר בזמנו על ידי משרד הדתות נכון להיום, או בעצם עד היום, על ידי משרד ראש הממשלה – נכון לעכשיו באמצעות הרשות הארצית לשירותי דת.
מאיר שפיגלר: הכסף מועבר למועצות הדתיות שבמחיצתן נמצאים אתיופים, על פי אותה החלטת ממשלה.
קולט אביטל: האם יש לזה סעיף תקציבי נפרד ומדוע?
מאיר שפיגלר: כן.
מאיר שפיגלר: את אמרת את זה בדברייך, ולא אמרנו שלא.
מאיר שפיגלר: יש תקנה תקציבית נפרדת לחלוטין.
קולט אביטל: מדוע?
מאיר שפיגלר: מכיוון שכך הייתה החלטת הממשלה.
מאיר שפיגלר: וזה כסף שלצורך העניין הוא כסף צבוע.
מאיר שפיגלר: הכסף מיועד אך ורק לטובת הרבנים של הקהילה האתיופית.
מאיר שפיגלר: יש החלטת ממשלה.
יעקב מועלם: אני לא יודע.
יעקב מועלם: אני לא מודע לזה - - -
קולט אביטל: מי אתה, בבקשה?
יעקב מועלם: אני סגן הממונה על השכר במשרד האוצר.
יעקב מועלם: רציתי להעיר הערה שיכול להיות שעשו את זה בגלל שיש בזה יתרון מסוים.
יעקב מועלם: כסף צבוע זה משהו שהרבה מאד גורמים רוצים, כי זה מבטיח להביא את זה ליעד.
קולט אביטל: אבל בדיוק ההפך קרה.
קולט אביטל: אתה רואה שבדיוק ההפך קרה.
יעקב מועלם: לא.
יעקב מועלם: למרות שהוא צבוע, לא כולו הגיע.
יעקב מועלם: אם הוא לא היה צבוע, אני מניח שהרבה פחות היה מגיע ולא היה על מה לדבר.
קולט אביטל: זו בעיה משנית.
יעקב מועלם: הנושא של צביעת הכספים – אני מניח שאז הייתה מטרה לעודד דווקא את ההעסקה של אותם אנשים.
יעקב מועלם: אני פשוט נעשיתי מודע לכל הסיפור הזה רק מהמכתבים האחרונים.
קולט אביטל: אז יכול להיות – אני סתם זורקת הנחה לאוויר העולם ואני מבקשת מכם לבדוק אותה – יכול להיות שדובר על אנשים שהגיעו מעל התקן שאושר למשרד הדתות, ויכול להיות שאז החליטו להוסיף תקנים נוספים ועשו כסף צבוע למטרה הזאת.
יעקב מועלם: זה מה שעולה מהמכתבים.
יעקב מועלם: אני לא יכול לדעת.
קולט אביטל: למרות שזה כסף צבוע.
קולט אביטל: תנסה להבהיר לי בכל זאת, להבנתנו, האם היה צורך והאם זה מחויב המציאות, שכל אותם האנשים שהתקבלו כרבנים וקיבלו הסמכה, מועסקים בתנאים שונים ולא חלים עליהם ההסכמים שחלים על כל הרבנים.
יעקב מועלם: אני לא רואה לזה הצדקה.
יעקב מועלם: אני יכול להגיד רק דבר אחד, שבמקרה הזה – ואני מכיר משהו דומה, שגם כן היו אתו בעיות, הנושא של עולים מחבר העמים שעסקו בתחום הרפואי.
יעקב מועלם: אז גם, במטרה ללכת לקראתם, עשו להם מלגות וכולי.
קולט אביטל: לא, זה משהו אחר.