GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אמיר חייק: חברת-הכנסת סולודקין, אני לוקח את האחריות על תקופתי, לא לגבי מנכ"לים ושרים קודמים.
מרינה סולודקין: אבל חשוב לשמוע מה דעתנו על אנשים שהרגו את תוכנית בש"ן, שבולמים את כל הפעילות וגם מדברים כל הזמן על יעילות, תועלת, מטרות גבוהות מאד.
מרינה סולודקין: אנחנו רואים כאן שלמרות כל העזרה של ועדת העלייה והקליטה הדבר עומד במקום.
מרינה סולודקין: היו הישגים ועכשיו הכל נמצא בהקפאה, ואני רוצה להזיז דברים.
ויקטור בריילובסקי: יש לי שאלה, איך לעשות את זה בדרך קונסטרוקטיבית.
ויקטור בריילובסקי: עכשיו אנחנו יכולים להחליט על זה או זה.
ויקטור בריילובסקי: כולם מסכימים שטוב להעביר את התוכנית לרשות לעסקים קטנים במשרד התעשייה והמסחר, אבל אני רוצה לדעת האם כולם בתמ"ס מסכימים עם זה, ואיך לעשות את זה בדרך פרקטית?
אמיר חייק: חבר-הכנסת בריילובסקי, אני מנכ"ל המשרד ואמרתי את מה שאמרתי בצורה מאד ברורה, וזאת האחריות שלי לבצע את זה.
צבי הנדל: בצוק העתים יש אלף בעיות.
צבי הנדל: אנחנו מתרוצצים בין בעיה לבעיה ולעתים שוכחים בצד כמה דברים שהם לכאורה חשובים, מעצם העובדה שאתה חוזר ומדבר עליהם ושם אותם אצלך בסדר היום.
צבי הנדל: אז גם מהבחינה הזאת היה שווה שישבנו.
צבי הנדל: שרת התעשייה והמסחר היא אישה רצינית ואני חושב שהיא מסוגלת לעשות עבודה טובה מאד במשרד הזה.
צבי הנדל: פרגון בפוליטיקה הוא יקר המציאות.
צבי הנדל: אם אני מפרגן אני מתכוון לזה.
צבי הנדל: לכן אני מבקש, באמצעות המנכ"ל, שהוא ממונה על המשרד, קחו בחשבון שלעניות דעתי, בלי שראיתי סקר של תוצאות של מדענים, המצב הכלכלי הגואה והמוצלח של השנים האחרונות, שנחסם באחת בגלל בעיית ה"היי-טק" בעולם ובגלל המלחמה הפנים-ישראלית, מלוא הטוב הזה היה בזכות העלייה, בזכות זה שהיו כמה אנשים שברגע הנכון הצליחו לאתר מסלולים, ביניהם בש"ן, על-מנת לתעל לתוך האפיק הזה את הכוחות שהגיעו מברית-המועצות לשעבר.
צבי הנדל: אני אומר ברמה המאד כללית ומאד ציונית, אבל אני מאד מאמין בזה, זה מאד לא מהשפה לחוץ – זה הכוח העיקרי שלנו.
צבי הנדל: פעם ידענו גם בצבא שהכוח העיקרי הוא לא המטוס ולא הטנק אלא החייל, בוודאי בכלכלה, בהנדסה, בטכנולוגיה וכו'.
צבי הנדל: קיבלנו מוצר מוגמר ברמה בלתי-רגילה, שכל העולם מוכן להשקיע שנות דור בשביל להביא לרמה כזאת של האוכלוסייה שלו, שאנחנו קיבלנו אותם מוכנים.
צבי הנדל: לכן אנחנו צריכים לנהוג ביתר זהירות.
צבי הנדל: לפעמים בעיה מנטלית קטנה או פגיעה אנושית יכולה להרוס פרוייקט גדול.
צבי הנדל: ובצדק אמרת, תעזבו את הדברים הפרטיים והאישיים, למרות שאתה יודע שלפעמים מלחמה בין מדינות יכולה לפרוץ בגלל שאחד המלכים קילל את המלך השכן, ואין שום סיבה אחרת למלחמה.
צבי הנדל: ודאי וודאי כשבא יהודי כזה מברית-המועצות לשעבר ומולו עומד ישראלי, צבר, שהמנטליות שלהם שונה ומלה אחת שלו פוגעת בו ואחר-כך אנחנו מסתבכים בזה.
אמיר חייק: יותר קל לי להבין את ולדימיר מאשר את גדעון גבע.
ולדימיר רובין: אני מקבל את זה כמחמאה.
צבי הנדל: אני מחזק את ידיך על שמצאת את האפיק הנכון.
צבי הנדל: אני מבטיח לך שאנחנו נעקוב אחרי הענין, כי על נושאים מהסוג הזה אנחנו מקבלים משכורת.
אמיר חייק: אדוני היושב-ראש, יושב פה אמיר אסרף ממשרד האוצר, שאמר שהוא יפתח תקנה כבר היום.
אמיר חייק: זה לא ספור.
אמיר אסרף: אני יכול.
צבי הנדל: בהצלחה לכולם.
צבי הנדל: תודה רבה לכם.
צבי הנדל: הישיבה נעולה.
צבי הנדל: בוקר טוב לכולם, אני פותח את הישיבה.
צבי הנדל: נהניתי מאד בחגיגה היפה שארגנתם אצל ראש הממשלה.
צבי הנדל: אני חושב שהיה לה גם ערך מוסף שאת פירותיו, אם תשכילו, נוכל כולנו לקטוף בהמשך הדרך.
צבי הנדל: אני חייב לומר, אם כי זה לא נושא הדיון שלנו היום, שבשבועיים – שלושה שבועות אחרונים התוודעתי להיקף ילדים אדיר מברית-המועצות לשעבר, לאו-דווקא נעל"ה, כל מי שענין העלייה קרוב ללבו.
צבי הנדל: היו כמה אמירות, גם בבית הנשיא, על פעולת ליווי המשך של ילדי נעל"ה.
צבי הנדל: מישהו העיר שצריך לחשוב על המשך התקצוב.
צבי הנדל: בשבוע שעבר היתה גם כתבה בעיתון, שהקפיצה אותי.
צבי הנדל: בינתיים חברותיי היקרות עזרו לי לאסוף חומר בענין בוגרי נעל"ה וסל"ה ולבדוק עם כל העוסקים במלאכה, ובראשן אביטל אפל, וראיתי שלא כצעקתה.
צבי הנדל: כלומר, עדיין יש מקומות שבהם צריך לתקן, אבל יש קצת יותר בעיות בסל"ה, אם כי גם שם זו לא קטסטרופה גדולה, וקצת פחות בעיות בנעל"ה, קצת יותר בעיות עם בנות שירות לאומי, קצת פחות בעיות עם משרתים בצבא.
צבי הנדל: על הטוב בדרך כלל לא מדברים, אבל אתם יודעים שכאשר לנער/ה שיש לה בעיה והיא במצוקה והמשפחה לא נמצאת לידה, בשבילה זה 100%.
צבי הנדל: לכן אנחנו נדבר עליה, או עליו.
צבי הנדל: לדעתי אפשר בכלים הקיימים ובתוספת קטנה של כלים לסגור גם את הפינות האחרונות שתוך כדי הבדיקה במהלך השבוע הזה העלינו בחכתנו, ולדאוג לכך שגם הפינות האלה לא יהיו, עד כמה שאפשר.
צבי הנדל: רשות הדיבור לישעיהו יחיאלי, ראש מנהלת נעל"ה, שיאמר לנו מה קורה עם ילדי נעל"ה, אחרי נעל"ה.
צבי הנדל: בבקשה.
ישעיהו יחיאלי: תודה על ההזמנה ותודה על העלאת הנושא על סדר-היום של הוועדה.
ישעיהו יחיאלי: אני רוצה לדייק ולומר שמה שאומר מתייחס אך ורק לבוגרי נעל"ה.
ישעיהו יחיאלי: היות ונושא הדיון הוא בוגרי נעל"ה וסל"ה, ברשותך אתייחס לנעל"ה בלבד.
וילמה מאור: אני רוצה למסור שהיו צריכים להגיע לכאן עשרים חיילים בוגרי נעל"ה.
וילמה מאור: לא קיבלנו אישור מחיים ישראלי להכניס אותם לוועדה ולכן הם חזרו לאכסניית רבין.
ישעיהו יחיאלי: ב-1997 הקמנו את אגף הבוגרים בנעל"ה.
ישעיהו יחיאלי: בוגר נעל"ה זו זהות עבור בוגרי התוכנית, כמובן על-פי בחירתם.
ישעיהו יחיאלי: מי שרוצה ללכת עם הזהות הזאת זו זכותו.
ישעיהו יחיאלי: לעובדה שאדם בוגר נעל"ה יש משמעות פורמלית גם כלפי משרד הקליטה, גם לגבי צה"ל, ומנהלת נעל"ה לצורך הענין, כמו בשאר הדברים שהיא מופקדת עליהם, היא כאילו תחליף הורים ובאה לעזור לתלמידים האלה לגשר על פערים שיש בינם לבין הנוער הישראלי באותו מצב.
ישעיהו יחיאלי: מנהלת נעל"ה היא גם כתובת פורמלית להרבה מאד בעיות אישיות שעולות בפנינו.
ישעיהו יחיאלי: אנחנו מתחילים את הענין בכתה י"א כאשר חושפים לראשונה את מה שבכתה י"ב יקבל פיתוח יותר רחב.
ישעיהו יחיאלי: הרעיון הכללי הוא לנצל את השנה האחרונה שהם בבית-הספר להכנה להתאזרחות ושירות, קודם-כל ברמת הידיעה.
ישעיהו יחיאלי: תמיד באים בטענות: אנחנו לא יודעים מספיק.
ישעיהו יחיאלי: לכן אנחנו עושים כל מאמץ על-מנת שהם יידעו כל דבר שהם יכולים לדעת.
ישעיהו יחיאלי: בכתה י"א אנחנו כבר יוצרים קשר עם מנהל גיוס, מעבירים דיסק נתונים על המחזור.
ישעיהו יחיאלי: למרות שמדובר בתיירים, הם לא אזרחי ישראל, ולמרות זאת בשיטה שפותחה עם השנים אנחנו, יחד עם צה"ל, מתחילים לעבוד על הענין.
ישעיהו יחיאלי: מפגשי הסברה ראשונים למעונינים, עדיין לא לכולם, לקראת חופשת הקיץ בחו"ל וקבלת החלטות.
ישעיהו יחיאלי: צריך לקחת בחשבון שכל אותם ילדים שהוריהם עדיין בחו"ל נוסעים בקיץ הביתה, וזה בעצם הקיץ האחרון לפני קבלת החלטה לגבי ההמשך.
ישעיהו יחיאלי: הצוותים החינוכיים מקבלים יום-יום לקראת תום שנת הלימודים מה צפוי להם בכתה י"ב.
ישעיהו יחיאלי: אנחנו מגיעים לכתה י"ב עצמה, זה לב הענין, חודש אוגוסט, לפני שהילדים מתחילים את שנת הלימודים, חושפים את הצוותים החינוכיים אל לשכות הגיוס שהם יעבדו אתם בהמשך, על-מנת ליצור מגע של אחד ועוד אחד.
ישעיהו יחיאלי: בספטמבר מדריכים את הצוותים החינוכיים ולראשונה נציגים של התלמידים מכל הארץ באים ליומיים.
ישעיהו יחיאלי: בעיקרון הם נפגשים מול צה"ל לזרועותיו, השירות הלאומי, משרד הקליטה, משרד הפנים.
ישעיהו יחיאלי: כל המידע מועבר להם בצורה המרבית, כאשר אנחנו עוסקים עדיין בצוותים החינוכיים ונציגי התלמידים.
ישעיהו יחיאלי: אוקטובר עד מארס זה עובר לשטח.
ישעיהו יחיאלי: כל כתת נעל"ה בכל מקום שהיא נמצאת בארץ נפגשת עם אגף בוגרים שלנו יחד עם משרד הקליטה, צה"ל במקרה הצורך, כאשר בחופשת סוכות, שזה בערך בתחילת הדרך, כל הילדים מוזמנים למצעד צה"ל בתל-השומר, מראים להם מה האפשרויות, וכל זה לפני שבפעם הראשונה הם דורכים בלשכת הגיוס.
ישעיהו יחיאלי: ההדרכה הופכת להיות גם פרטנית, דהיינו, מול כל ילד בנפרד.
ישעיהו יחיאלי: אפריל עד יוני - הגענו לשלב ההתאזרחות, ולסיכום תוכניות אישיות, כאשר היעד הוא להגיע למצב שב-30 ביוני, בעוד כמה ימים, אנחנו יודעים לאן כל ילד הולך ברגע שמסתיימת בחינת הבגרות האחרונה.
ישעיהו יחיאלי: זה היעד.
ישעיהו יחיאלי: אם כן, ביולי-אוגוסט גמר לימודים, תחילת גיוס.
ישעיהו יחיאלי: בעיקר לאלה שאין להם הורים בארץ, על- מנת להקטין את המעבר בין בית הספר לבין הצבא, הצבא עקרונית מוכן לגייס כל אחד מחודש יולי, ואלה שמעדיפים בין סיום הבחינות לבין הגיוס לעשות עוד ביקור הורים ולחזור, הם מגויסים במועד מאוחר יותר.
ישעיהו יחיאלי: הבעיה שעליה כתבתי תמרור "עצור" היא הבעיה הזאת, התאזרחות בישראל ללא עזיבה מסודרת של מדינת המוצא.
ישעיהו יחיאלי: מדובר על יוצאי ברית-המועצות לשעבר, יש הליך הגירה איך אדם יוצא משם.
ישעיהו יחיאלי: התהליך הזה לגבי תלמידי נעל"ה אינו מוסדר.
ישעיהו יחיאלי: התוצאה של הדבר הזה היא שכאשר הם רוצים מאוחר יותר לנסוע לבקר את הוריהם הם נתקלים בבעיה, כי דרכון אוקראיני אין להם כבר, וויזה לדרכון הישראלי מסרבים לתת להם, היות והם עזבו את המדינה בצורה לא מסודרת.
ישעיהו יחיאלי: לדבר הזה יש פתרון.
ישעיהו יחיאלי: משרד החוץ יקיים בענין זה דיון בשבוע הבא.
ישעיהו יחיאלי: אנחנו העברנו את הבעיה הזאת כבר לפני שנתיים.
ישעיהו יחיאלי: הפתרון הוא תקציבי בעקרון.
ישעיהו יחיאלי: אפשר לסדר הכל בארץ, אלא שהם דורשים כסף.
צבי הנדל: על השולחן.
ישעיהו יחיאלי: על השולחן, טיפול קונסולרי כדי להסדיר את ה-PMJ הזה בארץ.
ישעיהו יחיאלי: במהלך השירות אנחנו מבחינים כאן בין אלה שהולכים לצבא לבין אלה שהולכים לשירות לאומי.
ישעיהו יחיאלי: לאלה שהולכים לצבא, כפי שאמרתי כבר, יש מועדי גיוס מוקדמים.
ישעיהו יחיאלי: אנחנו משתדלים יחד עם הצבא – פה אני פותח סוגריים - הצבא עשה צעדים ענקיים בנושא הטיפול בבוגרי נעל"ה.
ישעיהו יחיאלי: החל מ-1997 הנושא מטופל באופן יוצא מן הכלל.
ישעיהו יחיאלי: הכשרת מפקדים – זה ניסיון להסביר למפקדים מי הם החיילים שהולכים להיות הטירונים שלהם או החיילים שלהם.
ישעיהו יחיאלי: פעמים רבות על דברים קטנים נוצרות בעיות גדולות ועימותים גדולים בגלל הבדלי מנטליות ותרבות.
ישעיהו יחיאלי: ביקורים ביחידות.
ישעיהו יחיאלי: כל התלמידים, אלה שבעיקר אין להם הורים בארץ, כשהילד מסיים קורס מכ"ים, המחנכת שלו הולכת אל הקורס, או נציג אגף בוגרים, כדי שלא יהיה מצב שהוא לבד.
ישעיהו יחיאלי: סדנאות וסמינרים.
ישעיהו יחיאלי: החיילים שהיו אמורים להופיע פה נמצאים כרגע באכסניית רבין בארבעה ימי סדנא שאנחנו עושים יחד עם הצבא.
ישעיהו יחיאלי: זאת סדנת אמצע שירות, לתת להם עוד זריקת מוטיבציה לקראת החצי השני.
ישעיהו יחיאלי: חבילות שי הם מקבלים פעמיים בשנה.
ישעיהו יחיאלי: כמו כל חייל ישראלי שמקבל חבילה, החיילים האלה מקבלים את החבילה במנהלת נעל"ה.
ישעיהו יחיאלי: בחבילה הזאת הם מקבלים טופס לעדכון פרטים אישיים, עם מעטפה, כשהם אפילו לא נדרשים לבייל אותה.
ישעיהו יחיאלי: כמובן שזה עניינם להחליט אם הם עונים או לא.
צבי הנדל: מהו אחוז העונים?
ישעיהו יחיאלי: 60% עונים.
ישעיהו יחיאלי: תכף נראה את זה בגרף ואז נראה מי מוכר לנו.
ישעיהו יחיאלי: השירות הלאומי.
ישעיהו יחיאלי: בעיה מס' 1 – אין מסגרת כמו בצבא לבנות שירות לאומי בודדות בארץ.
ישעיהו יחיאלי: הצבא יודע להבחין בין חייל שהוריו כאן לבין חייל בודד, ואני חושב שהפער הוא פי שלוש בערך לטובת החייל הבודד בסכום החודשי שהוא מקבל.
ישעיהו יחיאלי: אצל בנות שירות לאומי זה לא קיים והדבר הזה יוצר אצלן מצבים בלתי-אפשריים בקיום היום-יומי שלהן.
ישעיהו יחיאלי: זה דבר שראוי לתיקון.
ישעיהו יחיאלי: כתוצאה מיום נעל"ה שנערך בכנסת בפברואר, חבר-הכנסת זבולון אורלב התחיל לטפל בזה מול אגף התקציבים, אבל תשובות אין.
ישעיהו יחיאלי: אני רוצה לומר שמדובר בכסף קטן.
ישעיהו יחיאלי: כמו הכשרת המפקדים, הכשרת הרכזות של השירות הלאומי, על-מנת שיבינו מי החומר האנושי שבא אליהם.
ישעיהו יחיאלי: ביקורים ביחידות – אותו דבר.
ישעיהו יחיאלי: סמינרים – אותו דבר, בנושאים אחרים, כמובן.
ישעיהו יחיאלי: הן מקבלות חבילות שי, ופניות אישיות – אותו דבר.
ישעיהו יחיאלי: על-פי החוזה עם משרד החינוך, ליווי בוגרים הוא שנתיים ראשונות בלבד.
ישעיהו יחיאלי: זאת אומרת, כל מה שקורה מעבר לזה, ביציאה מהצבא הפעילות שלנו היא כבר וולונטרית, לא על-פי חוזה.
ישעיהו יחיאלי: לשאלתך על כמה אנחנו יודעים.
ישעיהו יחיאלי: הגרף שלפני
ישעיהו יחיאלי: כם מראה לאורך השנים מי הם הבוגרים שמעדכנים אותנו לגבי הנתונים שלהם.
ישעיהו יחיאלי: המחזור הראשון בא לארץ ב-1992, היו שם כ-300 תלמידים, על כמחצית מהם יש לנו אינפורמציה.
ישעיהו יחיאלי: שלוש שנים אחר-כך התוכנית בעליית הנוער, האינפורמציה, לצערנו, היא פחותה.
ישעיהו יחיאלי: אנחנו חוזרים לתמונה ב-1997 ואתם רואים שכמעט על כל בוגר ששואלים אותנו איפה הוא אנחנו יודעים להגיד איפה הוא, ואם יש לו בעיה הוא יודע איפה אנחנו.
ישעיהו יחיאלי: כמובן שהוא מחליט אם להציג בפנינו בעיה או לא.
ישעיהו יחיאלי: לאורך כל הדרך נעשית עבודה צמודה מול משרדי הממשלה.
ישעיהו יחיאלי: "נתיב" מול משרד הפנים לענין התאזרחות.
ישעיהו יחיאלי: משרד הקליטה עושה עבודה בלתי-רגילה משותפת עם כל לשכות הקליטה, עם מנהל הסטודנטים, טיפול אחד-אחד.
ישעיהו יחיאלי: קשר טלפוני עם הבוגרים.
ישעיהו יחיאלי: אנחנו מעריכים שיש כשלושים פניות ביום.
ישעיהו יחיאלי: טיפול בבעיות אישיות – חבר מביא חבר.
ישעיהו יחיאלי: כשמישהו פונה אלינו ורואה שאנחנו מצליחים לעזור לו, הוא מיד מביא את חבריו עם בעיות דומות.
ישעיהו יחיאלי: קרן בוגרים – זו קרן שהקמנו מכספים פרטיים על-מנת לעזור באירועים מיוחדים, חתונה וכיוצא בזה.
ישעיהו יחיאלי: הכוונת בוגרים להדרכה ולשליחות – יש לנו כ-70 בוגרי נעל"ה שכבר משמשים בתפקידי הדרכה ושליחות.
צבי הנדל: לו אני מבקש ממך להצביע על בעיה מרכזית שאתה מדינת ישראל לא מתמודדת, מה היית עונה לי?
ישעיהו יחיאלי: הבעיה המרכזית היא הגדרת שדה הפעולה.
ישעיהו יחיאלי: האם בוגרי נעל"ה הם ככל האדם?
ישעיהו יחיאלי: יש בארץ עשרות אלפי עולים בגיל הזה וכל אחד מתמודד על-פי דרכו.
ישעיהו יחיאלי: פה, מכיוון שהמדינה עשתה כבר למענם כל-כך הרבה, נשמח אם היא תוכל לעשות עוד קצת ולהזיז אותם כמה צעדים קדימה.
צבי הנדל: אני אחדד את השאלה.
צבי הנדל: אותי מעניין במיוחד אותו אחוז יחסית קטן שהוריהם לא עולים לארץ.
ישעיהו יחיאלי: בסוף י"ב בערך 50% מההורים נמצאים בארץ.
ישעיהו יחיאלי: בסוף הצבא – 60% מההורים.
צבי הנדל: אני מדבר על 40% - 50% הנותרים.
צבי הנדל: מה אתה חושב ששם היינו צריכים לעשות ואפשר לעשות ואנחנו לא עושים וצריך לשפר?
ישעיהו יחיאלי: אני רוצה לתקן אותך בענין ההבחנה בין אלה שהוריהם בארץ לבין אלה שהוריהם אינם בארץ.
ישעיהו יחיאלי: ההבחנה לא כל-כך מהותית כפי שאתה משווה אותה, נניח, לעולה רגיל או לישראלי רגיל.
ישעיהו יחיאלי: הרבה פעמים כשההורים עולים אחרי הילדים, הילדים הם כלבי הנחייה שלהם.
ישעיהו יחיאלי: כשילד כזה נמצא בצבא והוריו עלו הוא מקבל ארבעה ימי חופש, והוריו כעבור ארבעה ימים צריכים להתארגן לבד, כשהם יודעים שהם שלחו ילד לפניהם כדי שיעזור להם.
ישעיהו יחיאלי: יש בעיה.
ישעיהו יחיאלי: כשהוא באותו רגע עובר ממעמד של חייל בודד לחייל שהוריו עלו, יש עוד פעם בעיה.
ישעיהו יחיאלי: כל הבעיות האלה הן לדעתי קטנות וניתנות לפתרון.
ישעיהו יחיאלי: חשוב שהמערכות יבינו שמדובר פה באוכלוסייה שיש לה ייחוד מסוים ושווה לטפל בה הלאה כדי שבגיל 26 הם יעמדו על שתי רגליים לטובת החברה הישראלית.
צבי הנדל: מה עשתה המערכת של נעל"ה על-מנת שהמערכות יבינו?
ישעיהו יחיאלי: המערכת של נעל"ה מנסה להסביר בכל דרך אפשרית מה אנחנו עושים ומה יכולנו לעשות יותר.
צבי הנדל: האם יש נייר שלכם, בחתימתך אל שרת החינוך או אל מנכ"לית משרד החינוך ובו הסבר שצריך כך וכך כסף ואנשים כדי לפתור בעיה כזאת וכזאת, יש דבר כזה?
ישעיהו יחיאלי: אני מתכוון לאו-דווקא לנייר.
ישעיהו יחיאלי: אם אתה מתכוון לזה שנערכים דיונים, בהחלט כן.
ישעיהו יחיאלי: למשל, במנדט שלנו שהוא לשנתיים, אנחנו לא אומרים לבחור שמשרת שנה שלישית בצבא: תשמע, המנדט שלנו נגמר.
ישעיהו יחיאלי: אנחנו כתובת בשבילו גם הלאה, אבל יש לזה מחיר.
ישעיהו יחיאלי: כל אגף בוגרים שמתעסק בכל הענין שתיארתי כאן הוא 2.5 משרות.
ישעיהו יחיאלי: הם מתעסקים עם אלפי בוגרים ובאלפי פניות כל שבוע.
ישעיהו יחיאלי: נמצאים כאן השותפים שלנו, משרד הקליטה וצה"ל, והם יכולים לתאר את זה מן הצד השני, כאשר לילדים האלה יש "אבא".
צבי הנדל: שמחתי לשמוע שחילקת מחמאות גם לצה"ל וגם למשרד הקליטה.
צבי הנדל: בסוף אתה ה"אבא", כי כך זה עובד באופן טבעי, אם תרצה או לא.
צבי הנדל: אנחנו גוף מבקר ואני עכשיו לא יודע למי לעשות "נו-נו-נו" על הדברים שאמרת ועל הדברים שלא אמרת, כי בעצם אני לא בטוח שזה לא אתה.
ישעיהו יחיאלי: לענין האבא, יש גם אמא.
ישעיהו יחיאלי: ציינתי כבר שיושבים אתנו כאן מחנכים של נעל"ה, שבשבילם הטיפול בבוגרי נעל"ה היא דרך חיים, למרות שהם לא חייבים בזה.
ישעיהו יחיאלי: מערכת החינוך מסיימת את תפקידה בכתה י"ב.
ישעיהו יחיאלי: אני לא מכיר בתי-ספר בארץ שבמשך שנים ממשיכים לעקוב אחרי הבוגרים.
ישעיהו יחיאלי: מזמינים אותם לכנסים ומבקשים מהם תרומות בבוא היום, אבל ללכת פוזיטיבית ולהתעניין ולעזור, אני חושב שזה דבר ייחודי שקיים במערכת הזאת.
ישעיהו יחיאלי: אין ספק שכאשר יש אלפים כאלה בשוליים יש רבים שאינם מטופלים.
צבי הנדל: אני רוצה שמחנך אחד ייצג את כולם ויאמר לנו מה הוא, או היא, חושב שצריך לתקן, או שהכל בסדר.
כרמלה אלכסנדרון: (בית-ספר עמק החולה, כפר בלום).
כרמלה אלכסנדרון: אני עובדת עם קבוצות נעל"ה.
כרמלה אלכסנדרון: עכשיו אני עובדת עם הקבוצה הששית.
כרמלה אלכסנדרון: הטיפול שלנו, שאנחנו אוכלים, ישנים, שותים את נעל"ה יום ולילה, ממשיך עוד הרבה אחרי בית-הספר.
כרמלה אלכסנדרון: הקבוצה הראשונה סיימה לפני שש שנים ומשהו.
כרמלה אלכסנדרון: אני בקשר עם איציק שטרית.
כרמלה אלכסנדרון: אני כבר לא מדברת על ישעיהו, שהטלפון שלו פתוח כל הזמן, פרט לשבת.
כרמלה אלכסנדרון: אנחנו מלווים את כל הקבוצות האלה בתקופת השירות הצבאי ובודקים כל הזמן מה קורה עם כל אחד מהם.
כרמלה אלכסנדרון: אחרי הצבא אנחנו בודקים מה קורה עם השלמת הבגרויות שהם צריכים, דואגים שהם יבואו לבית-ספר כדי לעשות את בגרויות בית-הספר.
כרמלה אלכסנדרון: ישעיהו סיפר על חתונות.
כרמלה אלכסנדרון: זה אומר לנסוע לחתונות ונעל"ה אפילו משתתף במתנות.
כרמלה אלכסנדרון: אני יכולה לספר על איציק שנוסע בג'יפ עם המתנות של החיילים הבודדים לאיזו ג'בלאה בשומרון, לדוגמה, להביא את החבילה.
כרמלה אלכסנדרון: אני משערת שהדברים האלה נעשים בכל המוסדות פחות או יותר אותו דבר, בהתאם ליכולות שלהם.
צבי הנדל: אני שמעתי את הדברים הטובים, ולא שאני מחפש צרות.
צבי הנדל: אני יודע שזה מפעל יפה.
כרמלה אלכסנדרון: אנחנו לא יכולים להגיע לכולם.
כרמלה אלכסנדרון: יש כאלה שלא מעונינים לשמור אתנו על קשר.
כרמלה אלכסנדרון: הם בודדים מאד, מבחינתי, אבל הם לא מעונינים ובאיזה שהוא שלב הם מנתקים קשר.
כרמלה אלכסנדרון: לפעמים אנחנו מאבדים את הקשר עם הבודדים האלה.
כרמלה אלכסנדרון: אני יודעת שיש לנו בירושלים כמה בוגרים שלא מעונינים להיות אתנו בקשר.
אורי בראל: אני אחראי על נעל"ה בתנועה הקיבוצית מכפר סולד ועד יטבתה.
אורי בראל: אני יכול להגיד שהכתבה בעיתון, וכרמלה סיפרה לי שחניכיה-בוגריה התקוממו התקוממות עזה ואמרו שדואב לבם בקטע הזה.
אורי בראל: אני לא רציתי לדבר.
אורי בראל: רציתי לתת את האפשרות לדבר לאלה ששומרים על הקשר.
אורי בראל: יושב פה צביקה לוי, אחראי על נושא חיילים בודדים, אני רוצה לתת גם לו אפשרות לדבר.
אורי בראל: בכתבה שפורסמה נעשה עוול גדול לנעל"ה ולמחנכי נעל"ה.
אורי בראל: אני לא יכול לומר שאין עוד שניים או שלושה כמו הבחורה מכפר בתיה, אבל אני יכול להגיד שאלה בודדים, ואם הם ניתקו את הקשר הם עשו זאת מרצונם האישי.
סוניה צ'ודנובסקי: (בית ספר מוסנזון) אנחנו באנו לארץ עם נעל"ה בשנת 1996.
סוניה צ'ודנובסקי: הבעיה שחשבתי לדבר עליה היא בעיית הדיור.
סוניה צ'ודנובסקי: בוגרי נעל"ה מתמודדים עם בעיה של דירות להשכרה בשוק הפרטי.
סוניה צ'ודנובסקי: יש לי ילד בבית בגיל נעל"ה ואני לא מאמינה שבגיל 18 הוא יחתום חוזה, יביא ערבים, יביא פנקס צ'קים ויעשה את כל הדברים הדרושים, ובמיוחד היום דורשים צ'ק בנקאי, ביטוח דירה ודברים רבים נוספים שילד בוגר נעל"ה קשה לו להתמודד אתם.
סוניה צ'ודנובסקי: כל הגורמים נותנים לו את הכלים שהם נותנים – תקציב של משרד השיכון, עזרה מהצבא, עזרה ממשרד הקליטה.
סוניה צ'ודנובסקי: הרבה פעמים מדובר בכסף לאחר שהוא כבר חותם על חוזה ומוכיח שהוא גר בדירה.
סוניה צ'ודנובסקי: זה מבחינת הצבא.
סוניה צ'ודנובסקי: הבעיה של הילדים שלנו, כמו של הרבה עולים בארץ, היא שוק הדירות והשכירות, שלדעתי הוא מוגזם.
סוניה צ'ודנובסקי: אם היו מתארגנים בנושא של הוסטלים, כפי שזה נעשה עכשיו לאוכלוסיית עולים מבוגרת, זה היה עוזר קצת.
סוניה צ'ודנובסקי: אני גרה במרכז הארץ וכולם יודעים מהי עלות השכירות שם.
סוניה צ'ודנובסקי: אני מאמינה גדולה שלילד בוגר נעל"ה צריכה להיות פינה מסודרת בדירה – מיטה ומקרר, ולא תיק שהוא נוסע אתו ממשפחה מארחת לדודה, לבת דודה וכו'.
סוניה צ'ודנובסקי: תיאורטית אפשר להתארגן ולחשוב על הוסטלים או על משהו אחר על-מנת להקל על הילדים לעמוד מול בעל הדירה.
קטרינה ריימן: אני למדתי בבית-ספר כפר בתיה.
קטרינה ריימן: סיימתי לימודים בשנת 2000 והתגייסתי לצבא, ל"דוכיפת".
קטרינה ריימן: אחרי כמה זמן גילו שאני בת יחידה ואין לי אמא.
קטרינה ריימן: כמובן הוציאו אותי משם ועברתי לאזור באר-שבע.
קטרינה ריימן: לא היה לי מקום מגורים קבוע ומאחר שלא יכולתי לשכור דירה לבד, כל יום נסעתי למישהו אחר.
קטרינה ריימן: אחר-כך הכרתי חייל בודד ויחד שכרנו דירה.
קטרינה ריימן: במשך כל השירות הצבאי שלי עבדתי כדי לשלם שכירות.
קטרינה ריימן: לפני שלושה שבועות השתחררתי.
קטרינה ריימן: רציתי להמשיך ללמוד אבל אני רואה שאין לי אפשרות כזאת.
צבי הנדל: האם יש לך קשר עם בית הספר שלמדת בו בכפר בתיה?
קטרינה ריימן: עם המורים יש לי פחות או יותר קשר.
צבי הנדל: ועם אנשי נעל"ה?
קטרינה ריימן: לא.
צבי הנדל: אני מבקש ממך, חבר-הכנסת וילן, להחליף אותי כיושב-ראש.
צבי הנדל: תודה.
קטרינה ריימן: אני רוצה להודות לנעל"ה שעשו בשבילנו הרבה דברים.
קטרינה ריימן: אבל אחרי שכבר עזבנו את מסגרת נעל"ה אני חושבת שצריך להיות גוף מסוים שכן יטפל בנו.
אבשלום וילן: את התראיינת בכתבה, נכון?
קטרינה ריימן: כן.
אבשלום וילן: והמקרים שמוזכרים בכתבה, את מכירה אותם אישית?
קטרינה ריימן: הם נמצאים פה.
ילנה לגרון: גם אני למדתי בכפר בתיה.
ילנה לגרון: אני סיימתי שירות לאומי.
ילנה לגרון: כפי שקראתם בכתבה, חיילת בשירות לאומי מקבלת 600 שקל, סכום שלא מספיק לכלום.
ילנה לגרון: כשהשתחררתי הלכתי ללמוד באוניברסיטה הפתוחה, במכללת רעננה ואני גרה בכפר-סבא.
ילנה לגרון: ידוע שהמקרה שלנו היה מיוחד כי בחצי השנה האחרונה בכתה י"ב לא היה לנו מדריך.
ילנה לגרון: המדריך לקח מאתנו כסף, למשל בגלל שאיחרנו לארוחת בוקר.
ילנה לגרון: המצב הגיע עד כדי כך שאנשים היו במינוס משכורת שהיתה 250 שקלים.
אבשלום וילן: אלה היו השיטות החינוכיות בכפר בתיה?
אבשלום וילן: זה היה מדריך חברתי?
אבשלום וילן: ומישהו טיפל בזה אחר-כך?
ילנה לגרון: כן, אחרי שסיימנו את הלימודים מישהו טיפל בזה.
ילנה לגרון: אני מודה מאד לנעל"ה.
ילנה לגרון: לי אין לנעל"ה שום טענות, שום תלונות.
ילנה לגרון: לפני שבוע אמרו לי שהתקשרו אליי מהדירה, שבעל הבית רוצה להעלות את דמי השכירות ב-100 דולר.
ילנה לגרון: אין לי כסף לשלם.
ילנה לגרון: אני גרה עם החבר שלי, שהוא חייל בודד בצבא, משרת ב"דוכיפת" ברמאללה.
אבשלום וילן: מה פתאום הוא החליט להעלות את דמי השכירות ב-100 דולר?
אבשלום וילן: אין לכם חוזה אתו?
ילנה לגרון: יש לנו חוזה אבל החוזה הסתיים.
אבשלום וילן: יחיאלי, יש מישהו במנהלת נעל"ה שיכול לעזור במקרים כאלה?
ישעיהו יחיאלי: אנחנו לא כל יכולים.
ישעיהו יחיאלי: אנחנו לא יכולים לפתור בעיות של בעל בית שרוצה להעלות את שכר הדירה.
ישעיהו יחיאלי: זה המצב בארץ וסוניה הזכירה את זה.
ישעיהו יחיאלי: הבעיה מתחילה עוד קודם, עד שהם מגיעים לחתום על חוזה.
ישעיהו יחיאלי: אנחנו יכולים לתאר לעצמנו כבעלי דירות, נניח, איך היינו מתנהגים לילד בן 17.5 כשהוא בא לחתום על חוזה.
ישעיהו יחיאלי: לגבי הענין של "לא ידענו".
ישעיהו יחיאלי: כל חבילה שנשלחת לבוגר נעל"ה מלווה בשאלון עדכון פרטים אישיים, עם מעטפה.
ישעיהו יחיאלי: בשאלון הזה הם יכולים לכתוב מה שהם רוצים.
ישעיהו יחיאלי: אם הם לא כותבים, אנחנו לא יכולים להכריח אותם.
ישעיהו יחיאלי: זאת הזדמנות שמוצעת להם.
ישעיהו יחיאלי: בעיות שמוצבות בפנינו, אנחנו עושים הכל כדי לסייע, אבל אנחנו לא כל יכולים.
ישעיהו יחיאלי: דווקא בכפר בתיה היתה בעיה שלקחו מהם תשלום שלא כדין.
ישעיהו יחיאלי: שנה ורבע טיפלנו בענין הזה וכל אחת מהבנות קיבלה מכתב מאתנו: נא לפנות לבית הספר וכל הכסף יוחזר לכן.
ישעיהו יחיאלי: העיקרון הוא שכאשר מציגים בפנינו בעיה אנחנו משתדלים לסייע.
ישעיהו יחיאלי: כשהולכים עם הבעיה בבטן, זה מאד לא נעים, אנחנו לא יודעים ולכן אנחנו לא יכולים לעזור.
ישעיהו יחיאלי: אני מציע שהדיון יתמקד בבוגרי נעל"ה ולא לחזור עכשיו למה שקרה בבתי הספר.
ישעיהו יחיאלי: אם רוצים להעלות את הנושא הזה, צריך להזמין את נציג בית הספר ולאפשר לו לענות.
אבשלום וילן: אנחנו לא מתמקדים בהיסטוריה.
אבשלום וילן: אני מבין שהכתבה המרושעת עסקה בכמה מקרים בודדים של בוגרי נעל"ה, ואני מניח ש-98% נקלטו היטב וכו', ויש גם 3% - 5% של מקרים שנופלים בין הכסאות.
אבשלום וילן: נשאלת השאלה, בגלל המציאות המורכבת של הפרוייקטים, שבהם נערים עולים לפני הוריהם ובחלק מהמקרים ההורים אינם באים, נוצרות בשוליים בעיות אקוטיות.
אבשלום וילן: אני חושב שזה בתחום אחריותנו שהלכנו לפרוייקט יומרני כזה, גם לעקוב וללוות אותם בהמשך.
אבשלום וילן: כאשר שני חבר'ה צעירים, חייל בודד ב"דוכיפת" שפעם אחרי פעם נכנס עכשיו לרמאללה, והעלאת שכר הדירה ב-100 דולר, אני בהחלט חושב שלא צריך להקים מנהלת אבל צריך לנסות איך שהוא ליצור מערכת שתוכל להגן גם על מקרים כאלה.
אבשלום וילן: הרי בשוק הישראלי יש התעללויות בציבור הישראלי יום יום ושעה-שעה, ולו בכמה מקרים גם למען יראו וייראו נעשה קצת סדר.
ישעיהו יחיאלי: למען הדיוק, רוב הצעירים שהוזכרו בכתבה בעיתון "ידיעות אחרונות" אינם בוגרי נעל"ה, למעט אחד.
אלה וקסלמן: אני סיימתי את הלימודים בשנת 2000.
אלה וקסלמן: עשיתי שירות קצר של שנה וחודשיים בנח"ל.
אלה וקסלמן: היום אני עובדת בבית מלון, עבודה מועדפת.
אלה וקסלמן: בינתיים אני גרה בחולון.
מירה קידר: אני רציתי להתייחס לתוכניות נוספות מעבר לתוכנית נעל"ה.
מירה קידר: הסוכנות היהודית מקיימת את תוכנית סל"ה.
מירה קידר: מספר הבוגרים של התוכנית עד היום הגיע למעלה מ-6,000 תלמידים ויש לנו גם תוכניות של אולפני קיבוץ, קבוצת גיל שהיא קצת יותר בוגרת אבל עדיין רובם בודדים.
מירה קידר: בשנה רגילה אנחנו קולטים כ-2,600 צעירים באולפני קיבוץ.
מירה קידר: בשנה האחרונה קלטנו 1,300, לאור המצב.
מירה קידר: יש לנו עוד כ-600 צעירים שמגיעים בתוכניות נוספות.
מירה קידר: אנחנו מאד מודעים ומבינים את הקושי להביא צעירים מארצות אחרות, בעיקר מחבר העמים, ולשתול אותם כאן בסביבה זרה, בלי מערכת תומכת, בלי משפחה.
מירה קידר: אני מחלקת את הבעיה למה שקורה אחר-כך לשני חלקים.
מירה קידר: יש הגרעין הקשה שזה בערך 2% של נושרים, או לא נושרים, אנשים שסיימו, אבל סיימו בצפורניים ואחר-כך מתברר שהם זקוקים למערכות מסייעות תומכות מעבר למה שהרשויות הרגילות מסוגלות לסייע.
מירה קידר: לקבוצה הזאת ייעדנו שני פרוייקטים שכבר רצים.
מירה קידר: אחד נמצא ממש בביצוע ותכף ששי יסביר עליו.
מירה קידר: יחד עם על"ם פתחנו בתל-אביב מרכז יום לצעירים עולים מנותקים, והוא יספר על ההתחברות לכמה וכמה קבוצות, שזה בפירוש הגרעין הקשה שיצא ממעגל החיים הנורמטיבי, ורובם מתנקזים לעיר תל-אביב.
מירה קידר: יש לנו עוד פרוייקט שאנחנו עושים בבאר-שבע – הרשות למלחמה בסמים עם עיריית באר-שבע – הוסטל לצעירים עולים נגמלים, עם היחידה לטיפול בנפגעי סמים.
מירה קידר: אנחנו גם חתמנו חוזה, אנחנו לקראת ההפעלה, ויש גם ועדת היגוי לענין, מתוך הנחה שגם מי שהתגלה כנרקומן בסופו של דבר השירותים שהמדינה נותנת לא כל-כך מתאימים לאנשים שאין להם שפה ואין להם התחברות לארץ.