GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רחלה שיפר: לתלמידים האתיופים 12,500 וכ-4,000 ויותר שעות עזר שניתנו כתוספת עבור ילדים יוצאי קווקז, בוכרה והשנה גם גרוזיה.
רחלה שיפר: התוספת הזאת היא חלקית, הסיוע הוא חלקי, אבל הוא לוקח בחשבון את מי שעלו.
מנחם אריאב: במערכות הקליטה בישראל עולה חדש בין 5 ל-8 שנים, ילד תלמיד עולה חדש משנה ראשונה.
מנחם אריאב: אחר כך הוא לגבי הרשות המקומית.
רחלה שיפר: זו הזכאות החלקית שאני מדברת עליה.
רחלה שיפר: נכון שהזכאות המלאה היא כשתי שנות לימוד, זה מ-1.11 שנת 1998, ועד תום השנה השנייה.
רחלה שיפר: הזכאות החלקית על ה-4,000 פלוס שעות שדיברתי, שהן ניתנות לאוכלוסיות שנמצאות במצוקה מיוחדת, ניתנת למי שעלו מינואר 1991.
רחלה שיפר: כל קבוצת העולים האלה שהגיעו מהשנה הזאת מקבלות על פי שעה אחת לכל 4 ילדים ביסודי ושעה אחת לכל שלושה ילדים בחטיבת הביניים.
רחלה שיפר: הקריטריונים חדים וברורים.
רחלה שיפר: באשר לסל קליטה לתלמיד עולה שנכנס לבסיס התקציב במשרד החינוך, ועל כך אני מודה כל יום, החל מינואר 1995 כ-24 מיליון שקלים ניתנים על פי טבלה של עולים שנמצאים החל מהשנה השנייה ועד השנה הרביעית, כולל לשהותם בארץ.
רחלה שיפר: שוב, זה על פי קריטריונים מאוד נוקשים של תאריך העלייה ולא ארץ המוצא.
רחלה שיפר: כולם מקבלים על פי אותה טבלה את סל הקליטה לתלמיד עולה, וגם זה עודכן ולא היתה אתו כל בעיה.
נעמי בלומנטל: הבעיה העיקרית, שאותה אולי מעלים גם ראשי הרשויות, היא בעצם השעות שלאחר שעות הלימוד.
נעמי בלומנטל: אם אתם אומרים שפחות או יותר בבית ספר מסתדרים עם זה, גם למדנו כאן שהנתונים לא בדיוק מדוייקים, יש נשירה שלא מדווחים עליה, ואז בתי הספר ממשיכים לקבל לעיתים את אותו תקציב.
נעמי בלומנטל: כי הם לא מדווחים על הנשירה של אותו תלמיד.
נעמי בלומנטל: באותו זמן אותם אלפי בני נוער מסתובבים ברחובות והם נחשפים לאלימות.
נעמי בלומנטל: הם בעצמם מתחילים להיות אלימים ונדמה לי שיש פה לקונה רצינית מאוד בין בית הספר לבין מה שקורה לאחר מכן.
נעמי בלומנטל: אני חושבת שנצטרך לדון שוב, עסקנו הרבה מאוד בבני הנוער האתיופים, אבל נראה לי שהתופעה אצל בני הנוער מעולי חבר העמים מתפשטת בצורה מדאיגה.
רחלה שיפר: לתקציב 2000 הצעתי לממונים עלי לבחור את הטיפול בנוער במנותק, כאחד מארבעת המוקדים העיקריים.
נעמי בלומנטל: אתם לא עסקתם בזה בשעות שלאחר בית הספר.
נעמי בלומנטל: זה משרד העבודה והרווחה.
רחלה שיפר: זה לא שעות, זה מימון קידום נוער.
רחלה שיפר: הקבוצות של נערים על פי מוצא עובדות עם המדריכים שלהן באמצעות מנהל חברה ונוער במשרד החינוך.
רחלה שיפר: זה לא רק במתן שעות אלא גם הכשרה לעבודה.
נעמי בלומנטל: זה יהיה אחרי התקציב.
פנינה אלתי: אני מביטוח לאומי, ואני רוצה לתת כמה נתונים על מקבלי הבטחת הכנסה.
פנינה אלתי: מתוך 310-114,000 מקבלים הבטחת הכנסה.
פנינה אלתי: מתוכם עולים 44,598 איש.
פנינה אלתי: הנתונים האלה נכונים למספר המוחלט ביולי 1999.
פנינה אלתי: אבל רציתי לציין תופעה חיובית מאוד, מקרב העולים מתוך העילה של שכר נמוך, זאת אומרת עולים שעובדים ומקבלים השלמת שכר, בקרב הוותיקים רק 17.4 מכלל המקבלים.
פנינה אלתי: לעומת זאת 24.2 מכלל העולים, כמעט מהמספר המוחלט של 44,000.
פנינה אלתי: כלומר המגמה היא חיובית מכיוון שאנחנו רואים שהרבה עולים עובדים וגם מקבלים השלמה לשכרם.
פנינה אלתי: עוד תופעה אחת מעניינת, שגם חיובית בקרב העולים, היא המשפחות החד הוריות שמהוות כ-19.8 אחוז, גם הם עובדים.
פנינה אלתי: אין לי פה האחוזים, אבל אני יודעת שהאחוז של משפחות חד-הוריות שעובדות למחייתן הרבה יותר גבוה מהנתונים שמסרתי.
פנינה אלתי: אני רואה בזה מגמה מאוד חיובית שהם עובדים ובאמת הפתרון הטוב ביותר זה תעסוקה.
נעמי בלומנטל: יש בסיס מאוד יציב.
נעמי בלומנטל: צריך רק את הכלים בתחילת הדרך כדי להבין.
נעמי בלומנטל: נטשה, היו שינויים מרחיקי לכת ואני מקווה שזה יקדם גם את קליטת העלייה.
נטשה מיכאלוב: נאמרו כאן מספרים קשים מאוד לגבי קיצוצים בכל מיני סעיפים.
נטשה מיכאלוב: אני רוצה רק להבהיר שהמספרים הם הרבה פחות נוראים ממה שהוצגו כאן, מכיוון שמה שהוצג כאן זה איזו שהיא השוואה שלפי דעתנו לא נכונה.
נטשה מיכאלוב: השוואה בין תקציב על שינויו, כלומר תקציב מעודכן של שנת 1999 , לעומת תקציב מקורי של שנת 2000.
נטשה מיכאלוב: תקציב על שינויו כולל תמיד את העודפים משנה קודמת.
נטשה מיכאלוב: כאשר אומרים מה היה קיצוץ לא נהוג, וזה גם לא נכון לעשות, להשוות תקציב על שינויו מול תקציב מקורי.
נטשה מיכאלוב: תקציב על שינויו מן הסתם כולל עודפים משנה שעברה, כולל כל מיני תוספות שניתנו בשנה מסויימת בהתאם לצרכים אם מדובר בסעיפים קשיחים וכו'.
נטשה מיכאלוב: לכן המספרים הם פחות נוראים ממה שהוצג.
נטשה מיכאלוב: אני הייתי רוצה להציג את הדברים כמו שאנחנו רואים אותם.
נטשה מיכאלוב: אכן התבצעו קיצוצים במשרד הקליטה, אני לא אומרת שלא היו קיצוצים, היה כמובן הקיצוץ שחל על כל המשרדים וכאן היתה בקשה שלמשרד הקליטה תינתן איזו שהיא עדיפות ולא יקוצץ כמו שכל המשרדים האחרים.
נטשה מיכאלוב: זו בקשה שאני יכולה לשמוע ולרשום אותה.
נטשה מיכאלוב: אבל כל משרד רואה את הצרכים המיוחדים שלו ולא רוצה שיקצצו בו, בסופו של דבר מחליטים לקצץ והממשלה מחליטה ואנחנו לא עושים כאן דבר יוצא מן הכלל.
נטשה מיכאלוב: מעבר לזה היה קיצוץ שהחליטה עליו הממשלה ומשרד הקליטה, של 10 מיליון שקל.
אביגדור ליברמן: הדבר הבסיסי, בסיס נתונים הוא לא מעודכן, לא רלוונטי, מבחינת גל העלייה, כמות העולים.
אביגדור ליברמן: מה שאתם לקחתם הוא לא מתאים לתחזיות של לשכת הקשר.
נטשה מיכאלוב: זה נכון, יש לנו סיכום ממשרד הקליטה שבמקרה שהתחזיות האופטימיות של לשכת הקשר אכן יתגשמו, אז התקציב יתוקן.
נטשה מיכאלוב: כרגע אנחנו הולכים לפי תחזית פסימית שיגיעו פחות עולים ויש סיכום בנושא זה.
מרינה סלודובסקי: זאת נקודת מוצא מאוד לא נכונה.
אביגדור ליברמן: אין תחזית לא אופטימית ולא פסימית.
אביגדור ליברמן: בנושא זה יש מעריך לאומי אחד, כלומר אין מישהו אחר.
אביגדור ליברמן: מי שנותן הערכות לגבי נתוני עלייה זה לא משרד האוצר, זה לשכת הקשר, ואין שם תחזית אופטימית או פסימית, יש תחזית אחת.
אביגדור ליברמן: כמו שאמר המעריך הלאומי בתחום הביטחוני, אותו דבר פה.
אביגדור ליברמן: אתם לא יכולים לקחת שרירותית איזו שהיא תחזית פסימית שנוחה לכם.
נעמי בלומנטל: את בהחלט אמרת כאן שיש איזה קיצוץ בכל המשרדים, אבל במשרד הקליטה אפשר להוכיח שזה לא הגיוני, משום שאם נניח תכננו על 50,000 עולים ומגיעים 70,000 אז ההיגיון אומר לפחות להשאיר את הקיים בלי שיהיה קיצוץ.
נעמי בלומנטל: זאת אומרת, אפשר להסביר את ההגיון שבדבר.
נעמי בלומנטל: זאת אומרת, אתם כאוצר נציגים שלנו במשרדים הרלוונטיים, ואני מעריכה שתוכלו להציג את זה בצורה כזאת.
נעמי בלומנטל: יש להם את ההגיון.
נטשה מיכאלוב: אנחנו באמת מאוד רצינו לכוון שהקיצוץ במשרד הקליטה לא יהיה בתוכניות ולא יהיה בזכויות של עולים חדשים, דברים שמגיעים לעולים אלא במנגנונים של משרד הקליטה.
נטשה מיכאלוב: במשרד הקליטה אנחנו מזהים אפשרות גדולה מאוד של התייעלות, פוטנציאל של חיסכון תקציבי, שכרגע לא ממומש, של עשרות מיליוני שקלים אם משנים את המבנה הארגוני ומתייעלים.
נטשה מיכאלוב: ניסינו שכך יהיה המצב, משרד הקליטה כרגע למעשה בחר בדרך אחרת ויכול להיות שהיינו צריכים להתעקש יותר, אבל בסופו של דבר הגענו לסיכום מוסכם לגבי איפה יתבצעו הקיצוצים.
נטשה מיכאלוב: אנחנו חושבים שנושא של מחוזות משרד הקליטה חייב שיטופל לצמצם בכוח אדם, לצמצם במקומות.
נטשה מיכאלוב: מבנה ארגוני כמו שהוא היום לדעתנו הוא צורך משאבים מיותרים של עשרות מליוני שקלים, וחבל על כך.
אביגדור ליברמן: אלה דברים מצחיקים מה שאת אומרת.
אביגדור ליברמן: מה כל כוח האדם של משרד קליטה לעומת כל משרדי הממשלה?
אביגדור ליברמן: זה המשרד הכי קטן.
מרינה סלודובסקי: זה משרד שמשרת 1,100,00 איש.
נטשה מיכאלוב: אני חושבת שזה חבל.
נטשה מיכאלוב: אני לא מסכימה עם זה.
נטשה מיכאלוב: אנחנו חושבים בהחלט, ואני חושבת שגם במשרד הקליטה יש לנו שותפים למחשבה הזאת, שכן יש מקום להתייעל וכן יש מקום לטפל במנגנונים.
אביגדור ליברמן: ההתייעלות הזאת היא לא פתרון.
אביגדור ליברמן: היא לא יכולה להיות פתרון.
מנחם אריאב: ההתייעלות מירושלים.
מרינה סלודובסקי: על חשבון עולים מתייעלים.
נטשה מיכאלוב: יכול להיות שעל חשבון עובדים מסויימים, העובד הפשוט במחוז יצטרך לפנות את מקומו.
נטשה מיכאלוב: זאת אולי הבעיה.
נטשה מיכאלוב: אבל לא על חשבון של עולים אני מדברת.
מנחם אריאב: אבל רוב העובדים של משרד הקליטה והלשכות נותנים טיפול ישיר לעולים בשטח.
נטשה מיכאלוב: לא מדברים על קיצוץ בלשכות.
נטשה מיכאלוב: נכון, יש הרבה עובדים קבועים ומתמודדים עם הדברים האלה.
נטשה מיכאלוב: זה לא משרד ראשון שעושים בו קיצוצים, אבל המשרד בחר לא לעשות את זה.
נעמי בלומנטל: נעביר את ההשגות שלנו ואת התכנים של הישיבה.
נעמי בלומנטל: נמשיך לשמור על קשר בישיבה הבאה.
נעמי בלומנטל: אנחנו נתחיל.
נעמי בלומנטל: העניין הוא שיש לנו היום שלושה נושאים על סדר היום וכבוד השר ביקש שנצרף את כל הנושאים שעלו בהצעות לסדר.
נעמי בלומנטל: האמת היא שאנחנו קצת תוהים היכן חברי הכנסת שהעלו את ההצעות לסדר היום ואני גם מבררת עם מנהלת הועדה מה קורה לגבי השאר.
נעמי בלומנטל: יש בארץ לא מעט עולים מדרום אמריקה.
נעמי בלומנטל: אני בדיוק אומרת לשר, שאני מצטערת אבל נראה לי שאין חברי כנסת ממוצא דרום אמריקאי וזה לא בסדר.
נעמי בלומנטל: אז אני מבקשת מההתאחדות להתחיל לפעול בכיוון…
אילן ארכיטקטר: אנחנו נמצאים בכל מקום חוץ מהכנסת.
יצחק גאגולה: אני מתנדב לייצג אותם.
נעמי בלומנטל: חסר לנו בני טמקין פה.
נעמי בלומנטל: אולי נעודד את השר שריד להתפטר.
מיכאל מלכיאור: אני מציע שלצורך זה כולנו עולים מארגנטינה.
נעמי בלומנטל: אוקיי.
נעמי בלומנטל: נחזור לענייננו.
נעמי בלומנטל: לצערנו המצב רק מדרדר.
נעמי בלומנטל: אנחנו מקבלים על כך נתונים.
נעמי בלומנטל: גם במערכת החינוך.
נעמי בלומנטל: נדמה לי שזאת אחת הבעיות הקשות ביותר, שמערכת החינוך היהודית בארגנטינה מתדרדרת בשל המצב הכלכלי הגרוע של ההורים, שכבר אין להם את המשאבים לשלוח את הילדים לבתי הספר.
נעמי בלומנטל: אני שמעתי שגם היתה איזושהי ירידה ברמת הלימודים.
נעמי בלומנטל: אני גם דיברתי על כך עם עמוס חרמון, שהוא יושב ראש האגף לחינוך בסוכנות היהודית ויש כאן עוד נציגים, בוודאי, מהסוכנות והם ידווחו על כך.
נעמי בלומנטל: רמת הלימודים ירדה, אולי בשל חוסר משאבים ולפיכך מהשכבות החזקות יותר עוברים לבתי ספר פרטיים.
נעמי בלומנטל: עלה גם נושא שקיבלתי לגביו מכתבים רבים וגם השתתפתי במעין אזכרה לאותם "נעדרים, נעלמים".
נעמי בלומנטל: נדמה לי שיש להם ביטוי בספרדית.
אפרים זדוף: DESAPARECIDOS.
נעמי בלומנטל: כן.
נעמי בלומנטל: אתה, אדוני, תוכל אולי לדווח לנו על זה וגם אחרים.
נעמי בלומנטל: זה הנושא, אני חושבת, הכאוב מכל שאר הנושאים.
נעמי בלומנטל: מלוא הבעת ההשתתפות שלנו כאן עם ההורים וקרובי המשפחה של הנעדרים.
נעמי בלומנטל: נקבל גם דיווחים לגבי מה שנעשה עד עכשיו ואני מבינה שיש גם טרוניה חזקה נגד ממשלת ישראל, שלא עושה כמעט שום דבר על מנת לקדם את העניין הזה, אפילו אם אנחנו רק מדברים על הבאתם לקבר ישראל של אותם נעדרים שכבר ידוע גורלם.
נעמי בלומנטל: אותם אנשים שביצעו את הפשעים הנוראים האלה לא באו למשפט ואני מבינה שיש מדינות אחרות שעושות יותר מאיתנו בהקשר הזה, אם תוכל להתייחס גם לכך.
נעמי בלומנטל: אלה הנושאים שלהערכתי יעלו בכל מה שקשור ליהודי ארגנטינה ולמה שמתרחש שם כיום ובוודאי שנרצה לשמוע, לדעת ולתת את ידינו להגברת העלייה מארגנטינה.
נעמי בלומנטל: מדובר בכ 200 אלף יהודים, הקהילה היהודית הגדולה ביותר בדרום אמריקה, בין הגדולות ביותר שנשארו בעולם.
נעמי בלומנטל: במצב כזה אנחנו מוצאים את עצמנו רואים, במקום שתיגבר העלייה, נתוני עליה שאומנם גדלים, אבל ממש במספרים בודדים.
נעמי בלומנטל: שוב ושוב עולה השאלה - ואני חושבת שלא יהיה לנו זמן היום להיכנס לזה - איך קורה שדווקא ממדינות כמו ארגנטינה וכמו דרום אפריקה, למשל - שהחינוך היהודי שם הוא לעילא ולעילא ורוב האוכלוסייה היא ציונית - כמעט ואין עלייה, בשעה שדווקא מארצות כמו רוסיה, חבר העמים, ששם החינוך היהודי והזהות היהודית בכלל היו במשך שנים כמעט אפס, אנחנו דווקא, ברוך השם, מקבלים עלייה כל כך מסיבית.
נעמי בלומנטל: התופעה הזאת פשוט מדהימה ואולי ראוי לחקור אותה.
נעמי בלומנטל: איפה כאן הטעות.
נעמי בלומנטל: כבוד השר, אולי כדאי שאתה תפתח בדברים.
נעמי בלומנטל: רק עכשיו אתה היית בארגנטינה.
נעמי בלומנטל: תן לנו סקירה כללית ואחר כך נשמע את אנשי המקצוע, את הסוכנות, את התאחדות עולי ארגנטינה וכן הלאה.
נעמי בלומנטל: בבקשה, אדוני השר מלכיאור.
מיכאל מלכיאור: תודה רבה.
מיכאל מלכיאור: אני שמח שמעלים את הנושא הזה.
מיכאל מלכיאור: היה לי חשוב בביקור הראשון שלי כשר לענייני חברה ותפוצות להיות לא רק בצפון אמריקה אלא גם בדרום אמריקה.
מיכאל מלכיאור: אולי תהיה לנו גם הזדמנות אחרת לדבר על צפון אמריקה, אבל זה דבר שעולה לסדר היום לעיתים די תכופות ולכן אני שמח שמעלים פה היום את הנושא של דרום אמריקה, כי יש לפעמים באמריקה הלטינית איזו הרגשה שהם בחוץ.
מיכאל מלכיאור: אנחנו הופכים להיות כפר גלובלי ואנחנו לפעמים שוכחים שאמריקה הלטינית היא בהחלט חלק מהכפר וחלק חשוב מאד, אינטגרלי מאד.
מיכאל מלכיאור: היה לי שם ביקור מאד קצר, אבל הספקנו במשך 32 שעות 21 פגישות והופעות.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שגם בגלל ההכנה שעשיתי לפני כן, אנשים דיווחו אחרי זה שהיה לזה אפקט ועל זה אפשר רק לבנות הלאה.
מיכאל מלכיאור: אני אספר קצת על המצב.
מיכאל מלכיאור: יש פה נושאים שונים שצריכים לגעת בהם.
מיכאל מלכיאור: נושא אחד זה נושא של אנטישמיות, שגם הוא נמצא על סדר היום.
מיכאל מלכיאור: צריכים לדעת, בארגנטינה יש אנטישמיות עמוקה שבאה מכיוונים שונים.
מיכאל מלכיאור: אולי אחר כך נקבל דיווח על זה.
מיכאל מלכיאור: אני רק אגע בזה.
מיכאל מלכיאור: יש אנטישמיות איסלאמית ואנטישמיות ערבית.
מיכאל מלכיאור: אנחנו דיברנו פה על התוכנית של Birth Rights.
מיכאל מלכיאור: זה מעניין שהערבים שם התחילו, בעקבות זה שהם שמעו על התוכנית הזו של היהודים, לעשות ביקורים של ערבים משם בארצות ערב.
מיכאל מלכיאור: מקבלים שם קורסים מאד אינטנסיביים, חוזרים מלאי מוטיבציה ולא תמיד מוטיבציה חיובית כשזה נוגע לעניין היהודים.
נעמי בלומנטל: כנראה שזו תוכנית טובה.
מיכאל מלכיאור: כן.
מיכאל מלכיאור: יעילה.
מיכאל מלכיאור: זה אומר שיש מה לחקות.
מיכאל מלכיאור: יש גם את החוגים הימניים ויש אנטישמיות טבועה בחלקים של השלטונות, המשטרה וכולי.
מיכאל מלכיאור: כמובן ששני הפיגועים הגדולים, בשנת 1992, נגד שגרירות מדינת ישראל והפיגוע הגדול בקהילה בשנת 1994, היו אירועים דרמטיים מאד ויש כל הזמן חשש, אצל כולם, שהדבר הזה עלול לחזור על עצמו.
מיכאל מלכיאור: ההרגשה מאד קשה לגבי נושא האנטישמיות.
מיכאל מלכיאור: אפשר להגיד שמצד השלטונות עשו מספר דברים שהם די יחודיים בנושא אנטישמיות והפגישה הראשונה שלי היתה עם הנשיא הנבחר, שאני מוכרח להגיד שעשה רושם די גדול גם עלי וגם על כל אלה שנלוו אלי.
מיכאל מלכיאור: הוא נבחר עכשיו.
מיכאל מלכיאור: הוא יצא באותו יום מבית החולים – יש לו איזו מחלה רצינית מאד – הוא היה צריך להציג ממשלה והוא דחה את הצגת הממשלה כדי להיפגש אתי ולדון באמת באנטישמיות לעומק.
מיכאל מלכיאור: דנו גם בשינוי החוק לגבי הפיגוע הגדול בקהילה והוא נתן מיד את הסכמתו לשינוי החוק כדי שיוכלו לגמור את החקירה.
מיכאל מלכיאור: הזמנתי אותו לבוא למפגש – אולי נדבר על זה אחר כך – בשטוקהולם, שיהיה משמעותי מאד, המפגש הגדול ביותר שהיה מאז מלחמת העולם השניה.
מיכאל מלכיאור: קיבלתי רשות מראש ממשלת שוודיה להזמין אותו למפגש בשטוקהולם והוא מיד נענה.
מיכאל מלכיאור: לא ענה דיפלומטית, אני צריך לבדוק וכולי, אלא מיד אמר: פרפקטו, אני אעשה את זה, לא חשוב מה יש לי על סדר היום.
מיכאל מלכיאור: הוא גם היה בין היוזמים לחקיקה נגד אנטישמיות שלדעתי היא החקיקה הכי נרחבת שקיימת היום בעולם החופשי.
מיכאל מלכיאור: בעקבות החקיקה הזו יש גם מוסד בתוך משרד הפנים – שאומנם אפשר להתווכח על יעילותו – שכל מטרתו היא לעקוב אחרי תופעות אנטישמיות.
מיכאל מלכיאור: הם יכולים גם להביא לחקירה ולהגיש כתב אישום נגד כל התבטאות אנטישמית בחברה הארגנטינית.
מיכאל מלכיאור: זה דבר מאד משמעותי ובין היוזמים לחקיקה הזאת היה הנשיא שעכשיו נבחר, שאני תולה בו הרבה תקוות.
מיכאל מלכיאור: דיברנו על זה שהוא עכשיו בונה משטר חדש והעמוד של המלחמה נגד שנאה, נגד קבוצות שונות וקודם כל אנטישמיות, יהיה אחד מעמודי התווך של המדיניות שלו.
נעמי בלומנטל: התייחסתם גם לעניין של הנעדרים?
מיכאל מלכיאור: לא, לנושא של הנעדרים נכנסנו מאד בשטחיות.
מיכאל מלכיאור: אני קיבלתי רק אחר כך את הדיווחים לגבי הנעדרים מהמשרד שלי.
מיכאל מלכיאור: שמעתי שפנו לכל מיני מוסדות, גם בכנסת, שלא ענו ואני חושב שזה קצת לא בסדר.
מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים לפעול בעניין הזה של הנעדרים, אבל סיכמנו שבשטוקהולם אנחנו ממשיכים את השיחה ושם נעלה את נושא הנעדרים.
מיכאל מלכיאור: יש פה מספר דברים שאחר כך יתייחסו אליהם אחרים.
מיכאל מלכיאור: זה לגבי המצב של האנטישמיות שזו בעיה מאד עמוקה בחברה הארגנטינית.
מיכאל מלכיאור: נושא החינוך.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה להגיד, שאפשר לראות את חצי הכוס הריקה כי יש המון בעיות ועלות מאד גדולה.
מיכאל מלכיאור: היום עולה בממוצע בין שלוש מאות לחמש מאות דולר לחודש להכניס ילד לבית ספר יהודי, כשהשכר הממוצע של המעמד הבינוני – והרבה מאד יהודים נמצאים במעמד הבינוני – זה בין 350 לארבע מאות דולר לחודש.
מיכאל מלכיאור: אז אפשר להבין שזה דבר מסובך מאד ואחרי התמוטטות הבנקים ומערכת הסבסוד, הרבה יותר קשה לקבל סבסוד לילדים.
מיכאל מלכיאור: עם כל זה – זה נס שזה קורה – כל בתי הספר היהודים חוץ מכמה קטנים מאד שלא היתה להם זכות קיום מראש כי הם היו כל כך קטנים, קיימים.
מיכאל מלכיאור: הירידה במספר התלמידים היהודים בבתי הספר היהודים היא סך הכל של עשרה אחוזים ואם אנחנו כוללים בזה את העובדה שכאלפיים תלמידים עלו לארץ, זה מסביר את עשרת האחוזים.
מיכאל מלכיאור: בסך הכל זה לא נורא, אף על פי שלא צריך להסיק מזה שהמצב טוב.
מיכאל מלכיאור: יש שתי בעיות.
מיכאל מלכיאור: בעיה אחת היא, באמת, איך הם ימשיכו לקיים את המערכת הזאת.
מיכאל מלכיאור: ביקרתי בכמה בתי ספר, נפגשתי עם כל המנהלים, הגשתי גם תוכנית לימודים, הרבה דברים הספקנו לעשות במשך התקופה הזאת.
מיכאל מלכיאור: השאלה היא איך הם ימשיכו לקיים בתי ספר על סמך כסף שלא בטוח שימשיך להגיע.
מיכאל מלכיאור: זה נושא אחד.
מיכאל מלכיאור: צריכים פה הרבה מאד עזרה וסימפטיה ממדינת ישראל.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שזו חובה.
מיכאל מלכיאור: הם עזרו לנו כל כך הרבה שנים בכל התחומים פה, במדינת ישראל, שלדעתי אנחנו חייבים למצוא את הדרך לעזור, כל הגופים פה בארץ, בשיתוף עם מערכת החינוך שם.
מיכאל מלכיאור: יש עדיין למעלה מעשרים אלף תלמידים בבתי ספר יומיים יהודים בארגנטינה.
מיכאל מלכיאור: הבעיה השניה היא, שכאשר מקצצים, מקצצים בלימודי היהדות, הציונות והעברית.
מיכאל מלכיאור: זאת אומרת, יש הרבה מקומות שזה הופך להיות לימוד פרטי מאד טוב, אבל אין לימודי יהדות בכלל.
מיכאל מלכיאור: אז השאלה היא מה בדיוק הטעם.
מיכאל מלכיאור: זה חלק מהבעיה.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה רק לנגוע בעוד דבר אחד בסקירה המאד קצרה הזאת.
מיכאל מלכיאור: זו בעיית המנהיגות.
מיכאל מלכיאור: יש בעיית מנהיגות מאד מאד חמורה.
מיכאל מלכיאור: אחרי הקריסה של ברכה שהיה גם ראש הקהילה וראש 14 אירגונים שונים – יש שם ארבע מאות אירגונים, אז אם צריכים להפגש עם כל הנשיאים שם, זה יותר מארצות הברית בועידת הנשיאים – יש פילוג עצום.
מיכאל מלכיאור: יש חוסר אמון ביכולת של ההנהגה להרים את העסק.
מיכאל מלכיאור: הייתי אומר שזה משבר מנהיגותי מוסרי מהרבה מאד בחינות.
מיכאל מלכיאור: הקהילה עצמה חייבת, בעקבות משבר הבנקים, המון כסף.
מיכאל מלכיאור: הם גם לוו כסף מהמערכת השחורה שברכה ניהל – אני לא רוצה להגיד פה האשמות, אבל יש חקירת משטרה מקיפה עכשיו – והיום הקהילה מוציאה בעצמה מאתיים עד 250 אלף דולר בחודש ריבית על ההלוואות שלא היו.
מיכאל מלכיאור: הכל היה "לופט גשפטן", כמו שאומרים.
מיכאל מלכיאור: זו בעיה עמוקה מאד.
מיכאל מלכיאור: יש יהודים עשירים, אבל הם לא רוצים להיות חלק מהעסק היהודי כי אין להם אמון בהנהגה הקיימת היום.
מיכאל מלכיאור: יש הרבה מה לעזור ולעשות.
מיכאל מלכיאור: קהילה לתפארת מהרבה מאד בחינות, שעדיין מחזיקה, עם כל הקשיים, את עצמה ברמה כזאת, אני לא חושב שקיימת בשום מקום אחר בעולם ואגב, בניגוד לדרום אפריקה, דווקא מארגנטינה באו לפה הרבה מאד יהודים.
מיכאל מלכיאור: יש פה עלייה של שמונים אלף יהודים מארגנטינה.
מיכאל מלכיאור: זה, נדמה לי, מספר יותר גדול מארצות הברית, העלייה הכוללת מארגנטינה במספרים אבסולוטיים, לא באחוזים.
מיכאל מלכיאור: אנחנו פתחנו שם את תוכנית נעל"ה.
מיכאל מלכיאור: אני מקווה שהתוכנית תהיה עכשיו בכל המדינות, גם בעולם החופשי.
מיכאל מלכיאור: חמישים התלמידים הראשונים, בשיתוף עם משרד החינוך, יגיעו עכשיו.
מיכאל מלכיאור: חשבו שכל המסכנים יבואו לתוכנית הזאת.
מיכאל מלכיאור: זה לא כך.
מיכאל מלכיאור: יש שם – אני בדקתי, ישבתי עם התלמידים, עם הפסיכולוגים של התוכנית – ממש תלמידים נפלאים.
מיכאל מלכיאור: זו תהיה תוספת אדירה פה ואני מקווה שנוכל להרחיב את זה.
מיכאל מלכיאור: למדינת ישראל ולסוכנות יש הרבה מה לעשות שם ואני מקווה שאכן נבצע את התוכניות האלה.
נעמי בלומנטל: רציתי רק לשאול, בתוקף תפקידך, הרי מדובר על כך, שיש קריסה כלכלית רצינית.
נעמי בלומנטל: האם מדינת ישראל לאור המצב, או אתה וממשלת ישראל, חושבים לסייע לקהילה שם במשאבים ממש?
נעמי בלומנטל: האם אפשר לדבר בכלל על איזו שהיא מגמה של מדינת ישראל, שתהיה אולי מגמה חדשנית, שהתחלנו אותה עוד בקדנציה הקודמת של הממשלה, של סיוע לקהילות יהודיים ברחבי העולם?
נעמי בלומנטל: ארגנטינה יכולה היתה להיות קלאסית, אם כי אני מבינה, על סמך תחקיר שקיבלתי שנעשה בנושא, שבשל חוסר האמון שיש היום בהנהגה הקיימת גם מדינת ישראל חוששת, שאם כספים נעלמו בעבר בצורות – כפי שאמרת – של "עסקי רוח" למיניהם, אז אם היא תסייע רישמית, הכספים האלה לא יגיעו ליעדם.
מיכאל מלכיאור: אני לא חושב שיש בעיה כזאת כיום.
מיכאל מלכיאור: יש פה שינוי מגמה בכלל מצד מדינת ישראל.
מיכאל מלכיאור: זו חשיבה לגמרי חדשה, שאנחנו יכולים לעזור לקהילות יהודיות בעולם ושזה בעצם מחזק גם את מדינת ישראל לאורך זמן.
מיכאל מלכיאור: אני בטוח בזה.
מיכאל מלכיאור: זה שינוי שעדיין לא הגיע למשרד האוצר.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שיש לנו פה משימה.
מיכאל מלכיאור: אני מאד מקווה להביא לשינוי תפיסה, בציבוריות הישראלית בכלל, בכנסת ובממשלה.
מיכאל מלכיאור: אני שמח מאד שנוכל לשתף פעולה בעניין עם הועדה הזאת.
מיכאל מלכיאור: יש כבר מספר חברי כנסת, גם מהקואליציה, גם מהאופוזיציה, שהציעו להגדיל את התקציב.
מיכאל מלכיאור: כרגע, אין לנו תקציב לדבר הזה.
מיכאל מלכיאור: מה שעשיתי פרקטית, כי רציתי בכל זאת להביא משהו ממשי, זה חיברתי קהילות בצפון אמריקה – שאגב, גם שם יש משבר כלכלי גדול בנושא החינוך ואולי ניגע בו בהזדמנות אחרת – עם הקהילה בארגנטינה ואנחנו עכשיו עובדים על תוכניות משולשות: ישראל – צפון אמריקה – דרום אמריקה, כדי לעזור בדברים נקודתיים בקהילה.
מיכאל מלכיאור: אולי גם לעזור בהקצאת כספים.
מיכאל מלכיאור: בינתיים אין לממשלת ישראל כספים שהולכים ישירות לעניין, אלא דרך המשולשים.
מיכאל מלכיאור: זה מה שאני יכול לעשות.
מיכאל מלכיאור: לתאם ולחבר בין כל מיני גופים שאחרת לא היו בקשר וקיבלתי כבר תגובות מארגנטינה שהם מאד מודים על כל מיני אירגונים מצפון אמריקה שפתאום התחילו להתעניין איך הם יכולים לעזור למצב הקשה בארגנטינה.
נעמי בלומנטל: אני לא יודעת מה חבר הכנסת פינס חושב, עמדתי די עיקבית בנושא הזה מזמן שהתחלנו לדון בכך עוד בקדנציה הקודמת.
נעמי בלומנטל: כדאי היה אולי להתחיל לבנות – ואת זה נראה לי שאולי אתם כן יכולים לעשות, יש לכם גם את כוח האדם – איזה שהם מודלים לסיוע, כדי שזה יהיה מוכן.
נעמי בלומנטל: כדי שאם במקרה תהיה שר אוצר – או אולי חבר הכנסת פינס, אולי אני, זו גם אפשרות - שיהיו מוכנים מודלים.
נעמי בלומנטל: שיהיו מאפיינים שונים לקהילות שונות.
נעמי בלומנטל: בדיקת מנהיגות, המוסדות שקיימים, אם זה בהקשר לחינוך, אם זה בהקשר לפעילות חברתית אחר הצהרים, איך תהיה המגמה של מדינת ישראל.
נעמי בלומנטל: תמיד הסוכנות עסקה בזה ולשכת הקשר בתחומיה היא, אבל במובן הזה יתכן שזה באמת הזמן להתחיל לבנות איזה שהם מודלים שיהיו מוכנים לתוכניות סיוע.
נעמי בלומנטל: עכשיו, הייתי רוצה להתחיל אולי בנושא הכאוב יותר.
נעמי בלומנטל: אני מקווה שאתה, מר אפרים זדוף, תדווח ותספר לנו על המצב.
נעמי בלומנטל: מה קורה עם הנעדרים?
נעמי בלומנטל: נשמע גם את משרד החוץ, מה משרד החוץ עושה בהקשר הזה.
אפרים זדוף: תודה רבה.
אפרים זדוף: תודה על שהזמנתם אותי להעלות את הנושא.
אפרים זדוף: זה נושא מאד חשוב לנו, כמדינת ישראל ולנו כמנהיגיו של העם היהודי.
אפרים זדוף: תרשו לי כמה מילות רקע לנושא של איך נוצרה בכלל בעיית הנעלמים / הנרצחים.
אפרים זדוף: בשנים 1976 עד 1983 היתה דיקטטורה בארגנטינה, עם מסע הפחדה רצחני לגבי האוכלוסייה.
אפרים זדוף: על פי דין וחשבון שחובר על ידי ועדה ממלכתית, יש הערכות של בין 15 עד שלושים אלף איש שנרצחו ויש הערכות שבין אותם כשלושים אלף נרצחים קרוב לשלושת אלפים יהודים.
אפרים זדוף: ההערכות והעדויות הן לאו דווקא מתוך של יהודים, אלא של לא יהודים.
אפרים זדוף: היהודים נפגעו הרבה יותר מאשר יחסם באוכלוסייה, אפילו מאשר יחסם ברובד החברתי כלכלי שאליו הם משתייכים.
אפרים זדוף: אני הבאתי לכאן שני דוחות.
אפרים זדוף: דו"ח אחד של אותה ועדה ממלכתית שחקרה את הנושא, תורגם לעברית ובעברית הכותרת היא: "לעולם לא עוד".
אפרים זדוף: אני שמח להעביר את זה לועדה, על מנת שזה יעבור לספריית הכנסת.
אפרים זדוף: בדו"ח ההוא יש פרק מיוחד שמתייחס לאנטישמיות באותה תקופה.
אפרים זדוף: אנטישמיות מה משמעה?
אפרים זדוף: שיהודים שנתפסו ונכלאו עונו יותר וסבלו יותר, שהיו יחידות די גדולות בתוך המשטרה, בתוך כוחות הדיכוי, שהשתמשו בסמלים נאציים אנטישמיים מובהקים, כגון צלבי קרס ומדים.
אפרים זדוף: עינויים קשים יותר, הטפות ושטיפת מוח של השוטרים והמענים נגד היהודים למען האידיאולוגיה הנאצית.
אפרים זדוף: לאחרונה, למעשה לפני תשעה חודשים, הוקמה בספרד ועדה, שחקרה במיוחד את נושא היהודים, קצת על בסיס החומר של אותה ועדה וקצת על בסיס חומר חדש.
אפרים זדוף: הדו"ח הזה הוא בספרדית, אני חושב שלא יועיל הרבה שאני אשאיר אותו כאן בכנסת, אבל זה דו"ח עם רשימה שמית של קרוב ל 1300 יהודים שנרצחו ולגבי רובם לא ידוע עד היום היכן הגופות.
אפרים זדוף: באותה תקופה יש ויכוח על תפקידה של מדינת ישראל בהצלת יהודים.
אפרים זדוף: מה שאין ויכוח לגביו זה, שמדינת ישראל היתה המדינה היחידה בעולם שהצילה קרוב לשלוש מאות אנשים מארגנטינה, כולם יהודים.
אפרים זדוף: היו כל מיני שאלות אידיאולוגיות.
אפרים זדוף: הממשלה דאז וזה שעמד בראשה, מנחם בגין וגם השרים האחרים, דחו על הסף את הנושא של: "מה פתאום אנחנו נציל שמאלנים" והתשובה החד משמעית היתה: "עם המצפניסטים אנחנו נשוחח פה.
אפרים זדוף: קודם צריך להציל אותם משם".
אפרים זדוף: זו היתה המדיניות.
אפרים זדוף: יש ויכוח אם אפשר היה להציל יותר או פחות, זה לא הנושא, אבל אין ספק שמדינת ישראל עשתה משהו חריג וגדול לטובה במפה הזאת.
נעמי בלומנטל: אלה סיפורים חסויים?
אפרים זדוף: לא.
אפרים זדוף: הם לא סיפורים חסויים.
אפרים זדוף: יש אפילו מאמרים מדעיים.
אפרים זדוף: חוקרים של משרד החוץ כבר פירסמו מאמרים כאלה, זה לא חסוי.
אפרים זדוף: זה ידוע.
אפרים זדוף: אם יש צורך במידע אני אשמח לספק את החומר הדרוש.
אפרים זדוף: אני בעצמי היסטוריון, אז אני יכול לאסוף את החומר.
אפרים זדוף: השאלה השניה היא מה עושה מדינת ישראל מאז כדי לעזור לאלה שנפגעו.
אפרים זדוף: כאן יש בעיה, משום שהאמירה היא לא חד משמעית.
אפרים זדוף: עוד מעט אני אפרט מה הבעיה אבל קודם אני אשלים.
אפרים זדוף: בניגוד למדיניות של ממשלת ישראל, של כל ממשלות ישראל, מכל המפלגות, בניגוד למסר החד משמעי שתמיד העברנו לגולה, שאנחנו ערבים ליהודים וישראל ערבים זה לזה, הושמעו בשנים האחרונות אימרות על ידי נציגים רשמיים של מדינת ישראל בארגנטינה, שישראל צריכה לטפל בישראלים.
אפרים זדוף: היהודים הם לא בעיה שלה.
אפרים זדוף: דבר שגרם לנו נזק חמור, קודם כל כי זה לא נכון, שנית כי זה בניגוד למדיניות המוצהרת של מדינת ישראל.
נעמי בלומנטל: זה באמת לא נכון.
נעמי בלומנטל: אנחנו יודעים שאנחנו מצילים יהודים בכל מקום.