GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יצחק גודייב: ברשותך, גברתי היושבת-ראש, הייתי רוצה שגלית חיון, מנהלת המח' לשירותי רווחה וקליטה תאמר כמה מלים בענין הזה.
נעמי בלומנטל: מר גודייב, כמה שנים אתה בארץ, ומאין עלית?
יצחק גודייב: עליתי מסמרקאנד, בוכארה לפני 21 שנים.
גלית חיון: אני רוצה לציין באופן מיוחד שעיריית רמלה מאז ומתמיד קולטת עולים ועושה זאת באהבה רבה ובאכפתיות רבה.
גלית חיון: זה המקום לציין את הרצון הטוב ואת שיתוף הפעולה של נציגי משרד הקליטה אצלנו בעיר.
גלית חיון: יש בעיות כספיות רציניות במובן הזה שהאנשים האלה לא משתלבים בחברה בזמן שהיינו רוצים ומצפים.
נעמי בלומנטל: נניח שאתם מקבלים פר-קפיטה, כמו שאמר מר לביא נציג משרד הפנים, למשל שלוש שנים, והאנשים שעוד לא הצליחו להשתלב במקומות עבודה ובחברה, בשבילם הייתם צריכים סיוע לחמש שנים.
נעמי בלומנטל: אני רוצה לשמוע מה הן הבעיות הקונקרטיות, שיכול להיות שאנחנו יכולים לסייע מכאן.
גלית חיון: זו טעות לחשוב שעולה מסיים להיות עולה תוך שלוש שנים.
נעמי בלומנטל: לכמה זמן ניתן התקציב פר-קפיטה?
יחזקאל לביא: לשנתיים הראשונות.
נעמי בלומנטל: ואם יש לך ריכוזי עולים שלא מצאו תעסוקה, שאין להם הכשרה מקצועית נכונה, שהאוכלוסיה מבוגרת יותר – מהו המענה שלכם אחר-כך?
יחזקאל לביא: השנה מדובר בסך-הכל ב-43 מיליון שקלים.
יחזקאל לביא: ב"טופ" קיבלנו בזמנו 80 מיליון.
יחזקאל לביא: בשנה הראשונה קיבלנו 105 מיליון, וזה ירד והלך במשך השנים.
יחזקאל לביא: בשנה שעברה קיבלנו 40 מיליון שקלים והוספנו עוד שלושה מיליון ממקורות שלנו.
יחזקאל לביא: לנו יש המסגרת שלנו, ואסור לנו, על-פי חוק יסודות התקציב, לחרוג.
נעמי בלומנטל: אם נוציא כרגע מהדיון את הרשויות הערביות, האם באופן ברור רשויות שקולטות הרבה עולים, 30% - 40%, האם אלה הרשויות שהיום זקוקות יותר למענקים ושנמצאות בקריסה?
נעמי בלומנטל: הרי המערכת קורסת כבר כמה שנים.
נעמי בלומנטל: האם יש מתאם בין רשות שקולטת עלייה לבין מצבה הכספי של העירייה?
יחזקאל לביא: כרגע עורכים מחקר על הנושא הזה, ואני לא רוצה לומר נתונים בשליפה.
סופה לנדבר: נניח שהשנה הגיעו 75 או 80 אלף עולים.
סופה לנדבר: לא כל עיר זוכה לקבל פר-קפיטה עבור השנה הראשונה?
יחזקאל לביא: הסברתי קודם את מרכיבי הנוסחה.
יחזקאל לביא: מרכיב הנוסחה אומר שאם ברשות מקומית מסוימת קלטו רק 2.5%, הרשות המקומית לא תקבל אגורה אחת עבור 2.5% אלה.
יצחק גודייב: אבל זה לא יהיה נכון להגיד להשקיע בכל אחד לפי פר-קפיטה, כי יש הבדלים בהשקעה בעולים.
יחזקאל לביא: זה מה שאמרתי קודם, שיש סוגי אוכלוסיה שלגביהם אנחנו מקדמים מענק.
יחזקאל לביא: הווה אומר, במקום לתת 100% מהמענק אנחנו עושים להם 125%.
יחזקאל לביא: למשל, בעיריית רמלה נתנו תוספת, בגלל קליטת אתיופים וקווקזים בעיר.
יחזקאל לביא: התוספת שנתנו היא 25% - אם היתה זו רשות אחרת שלא קלטה את אותם סוגי עולים, שלא קיבלה אותה.
נעמי בלומנטל: רשות הדיבור לממלאת-מקום ראש העיר נצרת עילית, עדה רודניגר, בבקשה.
עדנה רודניגר: אנחנו רוצה לסבר את האוזן.
עדנה רודניגר: אנחנו קלטנו 50% מהאוכלוסיה עולים חדשים.
עדנה רודניגר: הכפלנו את מספר התושבים, כאשר גם אלה שקלטו היו עולים חדשים שבאו בגל - - -
יחזקאל לביא: אתם וכרמיאל נמצאים בשיא.
עדנה רודניגר: אני מדברת עכשיו על נצרת עילית.
עדנה רודניגר: קודם-כל צריך להתייחס לשני דברים.
עדנה רודניגר: אנחנו מברכים ורוצים עוד עולים, אבל הצעקה של ראש עיריית בת-ים היא אמיתית.
עדנה רודניגר: יש קושי עצום, צריך לבדוק מאיפה הוא נובע.
עדנה רודניגר: ראשית-כל מבנה התקציב.
עדנה רודניגר: אין התייחסות למספר מצטברים.
עדנה רודניגר: זאת אומרת, מה שהיה לפני שלוש שנים נגמר, והרי ברור לכולנו שרק אז מתחילות הבעיות לפתחנו, כי אז הם מפסיקים לקבל סל קליטה ואת כל הסיוע האחר, ונשארים לנו אחוז גבוה מאד של קשישים בפריפריה, שכולם יושבים עלינו, על-יד השולחן.
עדנה רודניגר: אתמול היתה במשרד שלי התפרצות עם התאבדות.
עדנה רודניגר: אתם לא רואים את זה.
עדנה רודניגר: הם יודעים את הכתובת רק בעירייה.
עדנה רודניגר: הם מגיעים אלינו ללשכה, כי אנחנו לא יכולים לעזור להם.
עדנה רודניגר: קודם-כל בתעסוקה לא כולם יכולים להשתלב, גם עם הפטנט של הכשרה מקצועית.
עדנה רודניגר: אז המבנה הזה שמתייחס רק לשנתיים האחרונות, והגל הגדול שהגיע בשנים 1991 – 1993 נקלט?
עדנה רודניגר: – בוודאי שלא.
עדנה רודניגר: לכן, צריך לקחת בחשבון הצטברות של מספרים ואחוזים, וזה לא נלקח.
עדנה רודניגר: דבר נוסף הוא המרכיבים הסוציו-אקונומיים.
עדנה רודניגר: כמו ברמלה יש גם בערים אחרות אחוז גבוה מאד של קשישים, כאשר הצעירים עוברים למרכז הארץ, כי שם הם מצליחים להשיג עבודה, ואנחנו נשארים עם בית אבות.
רחל וידל: גם במרכז הארץ קורה אותו דבר.
עדנה רודניגר: 35% מהאוכלוסיה הם גילאי 55 ומעלה.
עדנה רודניגר: זה לא הגיוני.
עדנה רודניגר: התהליך הזה הוא לא בריא, ולא בכדי הערים קורסות.
עדנה רודניגר: אין מי שישלם ארנונה, אין מי שיילך לתרבות, אין מי שיחזיק את העיר מבחינה חברתית ומבחינה כלכלית.
נעמי בלומנטל: יש לכם הצעות קונקרטיות?
עדנה רודניגר: בוודאי.
עדנה רודניגר: צריך להיות מפתח שיש התייחסות לסך-הכל העולים, וערים עתירות קליטה זה לא רק פטור מ- או חיוב ארנונה לגבי משרדי ממשלה.
עדנה רודניגר: זה שולי.
עדנה רודניגר: עיר קולטת עלייה עם הצטברות גדולה, וצריך לשבת ולעשות איזה שהוא חתך מה אחוז מעליו היא עיר עתירת קליטה, ולהתייחס אחרת.
עדנה רודניגר: אנחנו זוכרים שגם בסוכנות היהודית וגם במשרד הקליטה דיברו על פרוייקטים.
עדנה רודניגר: אמרו: יש לכם המון עולים, בואו נראה איזה פרוייקטים אנחנו עושים.
עדנה רודניגר: לא ברור לי מדוע התקציב מגיע דרך משרד הפנים.
עדנה רודניגר: זה תקציב ייעודי, תקציב של קליטת עלייה.
עדנה רודניגר: יש משרד לקליטת עלייה, ובכלל לא ברור מדוע זה לא עובר דרך משרד הקליטה.
עדנה רודניגר: כל הנתונים של המחשבים לגבי מספר העולים כמו שאתם מזינים אותו במשרד הפנים, גם למשרד הקליטה יש אותו מסד נתונים.
עדנה רודניגר: לי נראה מאד טבעי, כמו שאני מקבלת משרדי חינוך ממשרד החינוך, כמו שאני מקבלת משרדי רווחה ממשרד הרווחה, לקבל את הקליטה ממשרד הקליטה.
נעמי בלומנטל: אבל לפי דעתי זאת לא הבעיה העיקרית.
עדנה רודניגר: האמיני לי שזו בעיה קשה.
עדנה רודניגר: כי כשמר לביא אומר שנגמר לו התקציב ובאים עוד עולים, מאיפה זה בא?
עדנה רודניגר: – מתקציב אחר של הרשויות, ואני לא חושבת שצריך לשדך אותם.
עדנה רודניגר: יש פרוייקט קליטה בקהילה נהדר, צריך לראות אותו כמכלול שלם של קליטה.
נעמי בלומנטל: את צודקת במאת האחוזים, הנוסחה לא מתאימה היום.
נעמי בלומנטל: השאלה היא לאתר את הבעיה.
עדנה רודניגר: משרד הקליטה יודע איזה הרכב עולים יש לנו.
נעמי בלומנטל: אחר-כך תבואי עם אוכלוסיה מבוגרת יותר ותגידי: עד מתי הוא שייך למשרד הקליטה וממתי הוא שייך למשרד אחר.
נעמי בלומנטל: לכן, גם בזה יש לנו בעיה.
נעמי בלומנטל: אבל אין ספק שהמודל צריך להיות הפרט מנקודה מסוימת, ואחר-כך כל המרכיבים שמתלבשים עם אותו פרט, עם המרכיבים השונים: גיל, מצב סוציו-אקונומי, בעל מקצוע או חסר מקצוע – כל הדברים האלה צריכים ללכת יחד אתו, זה צריך להיות אישי ולא פר-קפיטה לשנתיים הראשונות ואחר-כך "שלום על ישראל".
נעמי בלומנטל: אין ספק שזה לא עונה על הצרכים והרשויות קורסות.
נעמי בלומנטל: זה דבר ידוע.
יחזקאל לביא: אתם שוכחים שאם אנחנו נצטרך את אותה עוגה של 43 מיליון ₪ לפרוס על מספר גדול יותר - - -
נעמי בלומנטל: בתקציב הזה עשית את המירב, אין לנו תלונות.
נעמי בלומנטל: זה תקציב מגוחך.
נעמי בלומנטל: היתה עלייה של למעלה משבעים אלף עולים שאנחנו מברכים עליה.
יחזקאל לביא: אשמח לקבל יותר תקציב לנושא הזה.
יחזקאל לביא: לגבי השאלה מי קובע משרד ייעודי או לא, זה לא משרד הקליטה.
נעמי בלומנטל: זה ברור.
נעמי בלומנטל: מר חיים צ'סלר, גזבר הסוכנות היהודית, בבקשה.
חיים צ'סלר: אני רוצה קודם-כל להתייחס ברמה הפוליטית-ציבורית לדברים שאמר ראש העיר בת-ים, אדם עתיר זכויות במדינת ישראל, לפן החיובי ולפן השלילי.
חיים צ'סלר: אתחיל קודם בפן החיובי, שאפילו חברת-הכנסת לנדבר תסכים אתי, כי הוא עלה למודעות הציבורית.
חיים צ'סלר: הנושא שהעלית, גב' רודניגר – נכון, יש בעיה אמיתית בקרב הרשויות המקומיות, כי זה לא נושא שעומד בראש סדר העדיפויות הלאומי.
חיים צ'סלר: זאת בעיה.
חיים צ'סלר: אם הוא לא היה אומר את זה, זה לא היה עולה.
חיים צ'סלר: אני מניח שגם חברת-הכנסת לנדבר תסכים אתי.
חיים צ'סלר: השאלה היא מה המחיר.
סופה לנדבר: אני לא אסכים אתך, ואסביר.
סופה לנדבר: כי לפני שהוא הגיע לכנסת, או הזמינו אותו לכנסת, זה עלה בכל הוועדות.
חיים צ'סלר: אני מדבר על כך שהנושא עלה למודעות הציבורית בחברה הישראלית, לא בוועדות הכנסת.
חיים צ'סלר: אני רק רוצה לבקש ממך, כבוד ראש העיר, שאני בטוח שהכוונה שלך לא היתה רעה, אבל אני מסביר מה קרה כתוצאה מהדברים האלה, ואני אומר זאת ברוח חיובית מתוך כוונה שדברים מהלב נכנסים ללב.
חיים צ'סלר: כל דבר שאתה אומר פה, ברוסיה שומעים אותו בהד כפול עשר.
חיים צ'סלר: כשמופיעה כותרת בעתון רוסי, שראש עיריית בת-ים אמר:
חיים צ'סלר: אני לא מוכן יותר לקבל עולים מחבר המדינות - -
2624: ראש העיר לא אמר את זה.
2624: ראש העיר כתב את זה.
חיים צ'סלר: אני אמרתי שהוא אמר את זה?
חיים צ'סלר: אני לא נותן עכשיו פרשנות.
חיים צ'סלר: אני אומר לך שהד כזה מתקבל בסן-פטרבורג ובמוסקבה.
2624: כי סופה כתבה על זה.
חיים צ'סלר: יש פה כמה אנשים מכובדים מהשלטון המקומי ואני פונה דרך הוועדה הזאת גם לשאר ראשי הערים.
חיים צ'סלר: פה אנחנו דנים בדיני נפשות.
חיים צ'סלר: כל מלה שנאמרת בארץ או מפורשת, או מפורשנת בארץ, מקבלת ברוסיה או באוקראינה או במולדובה הד כביר.
חיים צ'סלר: אנא, תהיו רגישים לדברים האלה ותבינו שהנושא הזה הוא בנפשנו.
חיים צ'סלר: אנשים צריכים לקבל את ההחלטה החשובה ביותר בחייהם, אם לעבור ממדינה אחת למדינה שנייה.
חיים צ'סלר: זאת טראומה.
חיים צ'סלר: אני חייתי ארבע שנים ברוסיה כשליח, ואני אומר לכם שזה לא קל, ואני לא מדבר על להיות עולה חדש.
חיים צ'סלר: זו תרבות אחרת, שפה אחרת, מזג אוויר אחר, אוכל אחר – זה קשה מאד.
חיים צ'סלר: על אחת כמה וכמה שאתה עושה החלטה שהיא בלתי-הפיכה.
חיים צ'סלר: לכן אני מאד מבקש בענין הזה לנהוג לפנים משורת הדין ולחשוב ארבע פעמים לפני שאומרים את זה, ואני לא מתייחס ספציפית ליהושע שגיא, אלא בכלל.
חיים צ'סלר: לכן, כשסופה אומרת את הדברים, אני לא חושב שזה ניגוח פוליטי, כי אני מכיר אותה הרבה מאד שנים, היא אומרת זאת כי זה איכפת לה וזה כואב לה, ואל תקבל את זה כאילו זה אישי נגדך.
חיים צ'סלר: אני חושב שהיא מרגישה את הבעיות שזה יוצר בשטח, גם בארץ ובעיקר בחבר המדינות.
חיים צ'סלר: לגופו של ענין, למרות התקציבים של הסוכנות היהודית, שלצערנו הרב מתמעטים והולכים, אבל זה לא הנושא שעומד על סדר-היום – אני חושב שהקליטה המוניציפאלית צריכה להיות בראש מעיינינו, גם של הסוכנות וגם של הממשלה.
חיים צ'סלר: שוחחנו על זה לא מעט גם עם שרת הקליטה וגם עם בוריס מפציר, שבהזדמנות זו אני רוצה לברך אותך עם כניסתך לתפקיד ואני בטוח שתתרום ותעזור למשימה הלאומית של קליטת עלייה דרך המשרד החשוב שאתה המנהל שלו.
חיים צ'סלר: אני חושב שהקליטה הנכונה ביותר היא דרך הקליטה המוניציפאלית.
חיים צ'סלר: כולכם יודעים שבין דיבורים ובין מעשים ההבדל הוא איפה אתה שם כסף.
חיים צ'סלר: הבעיה היא לא אתך, מר לביא, לגבי מה שאתם עושים.
חיים צ'סלר: על זה אין ויכוח.
חיים צ'סלר: הרי כל מערכת הבחירות דיברו על "נאש קונטרול".
חיים צ'סלר: איפה שרנסקי?
חיים צ'סלר: הוא נשאר עם אותו סכום כמו בשנה שעברה, עם ש"ס?
חיים צ'סלר: הוא הרי נבחר על ה"טיקט" של העולים, ואני בטוח שהוא עושה הרבה מאד.
חיים צ'סלר: אני גם אפנה אליו.
חיים צ'סלר: אתה אומר שזה סכום ייעודי.
חיים צ'סלר: על מה ש"ס עשו את כל המשבר?
חיים צ'סלר: – על המעיין התורני, על זה שהסקטור הזה הוא מן העולים.
חיים צ'סלר: זה הכל לחצים של סדר-עדיפויות לאומי.
חיים צ'סלר: אני בעד שזה יישאר במשרד הפנים, כי משרד הקליטה אמון על הענין הזה.
חיים צ'סלר: אני חושב שמשרד הפנים, שנמצא בו עולה חדש שמייצג את ציבור העולים, צריך להכפיל את תקציב משרד הפנים בנושא העלייה.
חיים צ'סלר: ואני פונה אליכם, ראשי העיר, זה הכיוון שלדעתי נכון שתלכו אליו, זה הכיוון שתלחצו על חברי הכנסת.
חיים צ'סלר: אני אפנה לשר שרנסקי, ואני גם מוכן לסייע לו ציבורית.
חיים צ'סלר: דבר אחרון באופן קונקרטי לגבי הסוכנות היהודית.
חיים צ'סלר: אני לפחות דוחף בתוך הסוכנות שאנחנו נסייע, יחד עם הממשלה, ברמה של פרוייקט לאומי בנושא של קליטת עלייה בערים ספציפיות, שאנחנו נוביל "קמפיין" מיוחד בחוץ-לארץ, עם תקציב מקביל של הממשלה.
חיים צ'סלר: אתן לכם שתי דוגמאות, שאתם כראשי ערים תסכימו אתי.
חיים צ'סלר: הדוגמה האחת היא עכו.
חיים צ'סלר: אנחנו נלחמים על קיומנו בעכו.
חיים צ'סלר: ואתן לכם דוגמה מכיוון אחר, אבל זה אותו דבר.
חיים צ'סלר: אנחנו נלחמים על צביונה הציוני של צפת.
חיים צ'סלר: ראש העיר הוא מהליכוד, ממלא-מקום ראש העיר הוא מהעבודה, ויש שם נציג אחד מהעבודה ונציג אחד מהמפד"ל.
חיים צ'סלר: הארבעה האלה באו אליי כשהייתי אורח של ראש העיר, ואמרו לו: כל המפלגות הציוניות בכנסת – תעשה לנו טובה וכדי להציל את העיר תביא עוד ארבעים אלף עולים.
חיים צ'סלר: זה יציל את העיר שתישאר חלק מישראל שאנחנו מכירים.
חיים צ'סלר: לכן אני אומר, מעבר לקשיים האובייקטיביים של התקציב יש דברים יותר עמוקים בכמה מקומות במדינה.
חיים צ'סלר: אם ימשיכו להביא פנסיונרים לנצרת עילית, העיר תקרוס.
חיים צ'סלר: הנושא הוא מאד חשוב והסוכנות היהודית תתן יד לכל יוזמה שבאה לעזור לנושא החשוב הזה, ואני מקווה שגם משרד הפנים בראשותו של השר שרנסקי וגם משרד הקליטה בראשותה של פרופ' תמיר, יחד עם הסיוע המאסיבי של משרד האוצר, כי אחרת אין לזה טעם, יביא לשינוי, כי השינוי ייעשה רק דרך הרשויות המקומיות ולא דרך שום מקום אחר.
נעמי בלומנטל: אנחנו יודעים איזה קשר יש לסוכנות היהודית עם הפדרציות השונות, עם הרשויות השונות בעיקר בארצות-הברית, ואני יודעת שיש לכם פרוייקטים, שפדרציה בשיקאגו או במיאמי, מאמצת את אחת הרשויות המקומיות בארץ.
נעמי בלומנטל: אנחנו רוצים לעודד אתכם בכיוון הזה ושתמצאו עוד ועוד דרכים איך לחבר בין הרשויות השונות.
נעמי בלומנטל: אתם לקחתם על עצמכם את המשימה הזאת, נכון?
חיים צ'סלר: כן.
חיים צ'סלר: אני גם חושב שזה דבר חשוב, לא רק בגלל שהפדרציות רוצות בכך, אלא מפני שזה דבר חשוב.
חיים צ'סלר: הפדרציות עוסקות בעיקר בציבור האתיופי, שהוא חשוב, אבל זה טיפול נקודתי.
חיים צ'סלר: אני חושב שברמה של פרוייקט לאומי צריך להיות תקציב אכסטרה מקביל שלנו , של הממשלה ושל הסוכנות, לטפל בכמה מקומות שאנחנו יכולים, דרך אגב, יחד עם השלטון המקומי להחליט איזה מקומות זקוקים ביותר לסיוע ונעשה את זה ביחד.
נעמי בלומנטל: ליאוניד ויינשטיין מעיריית לוד, אחראי על נושא העלייה, בבקשה.
ליאוניד ויינשטיין: תודה.
ליאוניד ויינשטיין: קודם-כל, אין מלים יפות יותר מאשר להגיד: בסדר, אנחנו צריכים בהחלט לעזור לעלייה, כי זה הבסיס של המדינה.
ליאוניד ויינשטיין: כולנו יודעים שלא על זה אנחנו מדברים.
ליאוניד ויינשטיין: אני מייצג כאן את העיר לוד שנמצאת ממש במרכז הארץ.
ליאוניד ויינשטיין: העיר לוד קולטת הרבה מאד עולים ויש לה בעיה מיוחדת.
ליאוניד ויינשטיין: לגבי העיר לוד לא מדובר רק על בעיות תקציביות, שעליהן דובר כאן הרבה מאד, אלא על בעיות כלליות שקודם-כל פוגעות באוכלוסיה החלשה יותר, באוכלוסיית העולים.
ליאוניד ויינשטיין: העיר לוד בעשר השנים האחרונות היא בין מספר קטן של ערים שהיא עיר מעורבת.
ליאוניד ויינשטיין: יש לה שתי מטרות עיקריות.
ליאוניד ויינשטיין: בנוסף למטרות הרגילות שיש לכל תושבי הארץ, יש לה גם בעיות פוליטיות, שמנסים להשתמש באיזו שהיא החלשה של רשות מקומית, או תמיכה מלמעלה כדי לבצע מה שניתן לפי חוק, ופה ושם נעשית בנייה בלתי-חוקית, במיוחד קרוב מאד לריכוזי עולים, ודווקא שם, בתוך השכונות או מסביב להן מתפתחת בנייה בלתי-חוקית בהיקפים אדירים.
ליאוניד ויינשטיין: כתוצאה מכך העולים מרגישים אי-שוויון כלפי החוק.
ליאוניד ויינשטיין: מפני שאם הם מתחילים לבנות בית לכלב ליד הבית שלהם, למחרת בא אליהם פקח.
ליאוניד ויינשטיין: ואם מולם בונים בנין בן ארבע קומות וגונבים מים וחשמל והביוב זורם מסביב, פוחדים להגיע אל אותם אנשים, למרות שהחוק קיים.
ליאוניד ויינשטיין: יש מספר גדול של צווי הריסה שהוצאו על-ידי בתי משפט, אבל בגלל שהמצב הפוליטי הוא רגיש במיוחד בימים אלה, יש פקודה, או המלצה, והמשטרה לא כל-כך מתערבת בעניינים הקשורים לאכיפת החוק כלפי בני מיעוטים בעיר לוד.
ליאוניד ויינשטיין: על שולחננו יש הרבה מאד תיקים בענין הריסת בתים והמשטרה מנסה כל פעם למצוא דרך אחרת כדי לא לבצע הריסה.
נעמי בלומנטל: אני מבקשת שתתרכז בענין של העולים החדשים.
ליאוניד ויינשטיין: אתמול ישבתי בשכונת האקדמאים עם ועד השכונה.
ליאוניד ויינשטיין: הדבר החשוב ביותר שהם אמרו הוא שלא חסרים תקציבים, אבל שתהיה אפשרות לחיות.
ליאוניד ויינשטיין: יש אצלנו שכונות שהתושבים שם פוחדים לצאת מהבתים, כי נכנסים אליהם בני מיעוטים – ולא סתם בני מיעוטים, כי גם ביניהם יש הבדלים גדולים – אלא משת"פים שבכוונה לא נותנים לחיות, וחשוב להם מאד לפגוע דווקא באלה שהגיעו בשנים האחרונות ארצה.
סופה לנדבר: זאת בעיה מיוחדים לערים רמלה ולוד.
נעמי בלומנטל: אני גם יודעת שהיתה לכם ישיבה עם ועדת הפנים בענין הזה.
ליאוניד ויינשטיין: כשאנחנו מדברים בנושא קליטה בלוד, אני שוב רוצה להדגיש שהבעיות הכלליות האלה פוגעות במיוחד באוכלוסיה החלשה, שהיא אוכלוסיית העולים.
ליאוניד ויינשטיין: אבל למרות הכל עשינו מאמץ אדיר כדי בכל-זאת להביא עולים, ובגלל הקירבה למקומות תעסוקה אין אצלנו כמעט אבטלה.
ליאוניד ויינשטיין: שנית, בגלל הבעיות האלה מחירי הדירות בלוד מאד נמוכים.
ליאוניד ויינשטיין: בשנה הקודמת הגיעו עולים ללוד למרות הבעיות שהם יודעים שהן קיימות, גם באמצעות התקשורת.
ליאוניד ויינשטיין: לכן רציתי להדגיש שאם בכלל אנחנו מתייחסים לכל הערים ובכלל לעזרה לעולים, הדבר דורש טיפול נקודתי, כפי שאמרו גם שרים, גם חברי הכנסת וגם ראש הממשלה, ואנחנו מצפים לטיפול נקודתי.
נעמי בלומנטל: אני רוצה להודיע לנציגי לוד ורמלה שפניתי אתמול לשר החינוך ושאלתי אותו לגבי אזור עדיפות א' בנושא חיונך לגבי הערים לוד ורמלה.
נעמי בלומנטל: הוא אמר לי שזה עדיין בטיפול ואין החלטה.
ליאוניד ויינשטיין: זאת הבעיה.
נעמי בלומנטל: מר גלמודי, בבקשה.
שמואל גלמודי: אני רוצה להתייחס להיבט המקצועי בתחום הרווחה, וראיתי שאת מכוונת לדברים קונקרטיים.
שמואל גלמודי: מעבר לתקנים הקיימים שקיבלנו כתוספת מזה כארבע שנים, האוכלוסיה גדלה והולכת.
שמואל גלמודי: בשכונת גני אביב 65% מסך האוכלוסיה הם עולים חדשים.
שמואל גלמודי: לא קיבלתי תוספת תקציב ולא קיבלתי תקנים עבור טיפול באוכלוסיה הזאת, שכוללת משפחות חד-הוריות, משפחות במצוקה, מצב סוציו-אקונומי נמוך, אלימות קשה, ילדים בסיכון – לא קיבלתי תוספת של חצי משרה לעובד סוציאלי שיוכל לטפל בשכונה הזאת.
שמואל גלמודי: דבר שני, האוכלוסיה האתיופית.
שמואל גלמודי: לפני כשנתיים קיבלתי תקצוב עבור תקן לעובד סוציאלי אתיופי שיטפל באוכלוסיה האתיופית.
שמואל גלמודי: התקן נעלם.
שמואל גלמודי: היום אני נמצא עם אלף משפחות.
שמואל גלמודי: אנחנו בעיר לא קיבלנו משכורת.
שמואל גלמודי: עובדי עיריית לוד בשביתה.
שמואל גלמודי: אין סיכוי שנקבל משכורת עד סוף החודש.
שמואל גלמודי: העיר בקריסה טוטאלית.
שמואל גלמודי: אם לא נקבל סיוע, אנחנו נסגור את הדלתות ולא נטפל באוכלוסיה.
שמואל גלמודי: צר לי שאלה ההודעות שאני צריך לתת.
שמואל גלמודי: לפני כארבע שנים באו אלינו אנשי מקצוע ואמרו לנו: תפתחו פרוייקטים.
שמואל גלמודי: פיתחנו פרוייקט יחד עם הסוכנות היהודית, משרד הקליטה ומשרד העבודה והרווחה, ואני רוצה לציין לטובה דווקא את משרד העבודה והרווחה שהולך אתנו יד ביד בענין הזה.
שמואל גלמודי: פיתחנו פרוייקט של תעסוקה לנשים אתיופיות.
שמואל גלמודי: הכשרנו עשרים נשים.
שמואל גלמודי: היום הן מייצרות דברי נוי והם נמכרים בחנות בגן העיר.
שמואל גלמודי: אנחנו מעסיקים כ-900 נשים אתיופיות ברחבי הארץ.
שמואל גלמודי: גמרנו את השנה עם גרעון של 250 אלף שקל.
שמואל גלמודי: ביקשנו ממשרד הקליטה ומהסוכנות היהודית כבר שנה שנייה שיחדשו את המעורבות שלהם בפרוייקט הזה, והם לא מוכנים.
אלכסנדר צינקר: יש לי הצעה.
אלכסנדר צינקר: כולם מדברים על טיפול נקודתי ושיהיה לו המשך.
אלכסנדר צינקר: אני מציע להקים ועדה משותפת לוועדת הפנים ואיכות הסביבה, לוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות ולמרכז השלטון המקומי בנושא קליטה מוניציפאלית שבה אפשר יהיה לדבר על כל עיר ועיר בנפרד.
נעמי בלומנטל: זה רעיון טוב.
נעמי בלומנטל: אני אדבר על כך עם יושב-ראש ועדת הפנים, להקים ועדת משנה.
נעמי בלומנטל: גם אני רואה, לאור הנסיון שכבר מצטבר משנת 1990 ולאור הדברים שאמרה גב' רודניגר, ייתכן שיש הרבה לאקונות שלא עובדים עליהן וצריך לראות מה אנחנו יכולים לשפר.
נעמי בלומנטל: מר יהושע שגיא, ראש העיר בת-ים, בבקשה.
2624: תודה רבה.
2624: ישבתי בבית הזה ארבע שנים כחבר כנסת, עוד לפני חברת-הכנסת לנדבר, ואני מבין את המניעים ואת צורת הדיבור.
2624: אני מבין הכל.
2624: קודם-כל אני רוצה לפתוח במכתב.
2624: את המכתב הוצאתי אחרי שסיכמתי את תוכנית ההבראה עם משרד הפנים , ולא לפני-כן.
2624: כלומר, אחרי שסיכמו אתי במשרד הפנים בדיוק מה אני צריך לעשות ומה אני מקבל, הרי לא המכתב הזה ישנה משהו.
2624: כך שהמכתב לא בא בגלל זה.
2624: ב.
2624: אני מספיק מבוגר לדעת שאין ראש עיר שיכול להפסיק עלייה לעירו, מפני שבקליטה ישירה העולים מגיעים לבד.
2624: אבל אני בהחלט דואג וחרד שהמצב לא ידרדר אותי למה שמצאתי לפני שש שנים, כשראיתי עולים שמחפשים בפחי אשפה של הסופרמרקטים, מאות ילדים שנוטשים את ספסל הלימודים ומסתובבים בחוף הים מעשנים סמים או בשוק הסיטונאי ובמקומות כאלה.
עדנה רודניגר: זה היה או שזה קיים היום?
2624: זה היה.
2624: היום כמעט אין.
2624: אני לא יודע מה קורה אצלכם.
2624: אצלנו היום כמעט אין.
2624: רק לפני חודשיים-ימים קרא לי השר שרנסקי ואמר לי: אני רוצה להודות לך על הטיפול הנפלא שאתה נותן לעולים בבת-ים.
2624: זה נכון.
2624: תבדקי כמה יש אצלנו מועדונים למבוגרים, כמה חוגים יש לעולים חדשים וכמה יש אצלנו בכלל טיפול בעולים חדשים.
2624: אבל אני לא רוצה להגיע למצב שבו אני אצטרך לחזור שש שנים אחורה מפני שאין לי במה לשלם.
2624: דרך אגב, את מכתבי לשרים שרנסקי ותמיר אתן לך, במקור, ותוכלי לעשות ממנו העתקים ולחלק לכולם, כדי שפעם אחת הם יקראו מה כתבתי ולא מה אמרו עליי שכתבתי.
2624: עולה חדש לא גומר להיות עולה חדש מפני שנגמרה שנה.
2624: אומר יותר מזה.
2624: בבת-ים הבעיה חריפה פי כמה מאשר במקומות אחרים, מפני שבת-ים לא בונה דירות חדשות, כי אין לה קרקע.
2624: אני בונה בסך-הכל כ-120 עד 200 יחידות דיור בשנה, כי אין לי קרקע.
2624: זאת אומרת, כל המאסה של העולים שאני קולט, שמגיעה ל-30% מאוכלוסיה של 172 אלף, לא של עיר קטנה עם 30 אלף או 50 אלף איש, אלא של 172 אלף איש, כולה באה על-חשבון ותיקים שעוברים לראשון, מפני שראשון לציון היום היא מקור הדירות הגדול ביותר בכל גוש דן והדירות שם, יחסית למחירים שמקבלים בבת-ים, הן זולות, וכדאי לעשות את העיגול הזה.
2624: אני מאד מברך את העולים ואני בעדם.
2624: אני חושב שהעולים בבת-ים הם אור לבת-ים.
2624: אם את רוצה לדעת, אני מפעיל את היכל התרבות בעיקר בשביל העולים בבת-ים – 80%, בהצגות עבריות ובהצגות אחרות, בקונצרטים או בבאלטים, לא משנה מה, מפני שהם שם.
2624: מתוך סך כל הדירות שיש לי בעיר למעלה מ-70% הן דירות קטנות, מפני שהעיר נבנתה בשנות החמישים והששים.
2624: כתוצאה מזה מחיריהן לקנייה הם זולים.
2624: אבל מה קורה לחברים של אלכס אקסילביץ, שהוא מהנדס ומסודר?
2624: בת-ים נמצאת ליד תל-אביב, מבחינת תעסוקה אין בעיה?
2624: אבל מה קורה לחברים שלו כאשר הם מסתדרים אחרי שלוש שנים והדירה הזאת כבר קטנה בשבילם?
2624: הם עוברים הלאה.
2624: מי נשאר?
2624: נשארות משפחות חד-הוריות, ההורים של אלה שבאו כמשפחות, או אנשים אחרים שנמצאים במצוקה אבל יודעים שהעיר מטפלת בהם יותר ולכן הם לא רוצים לעזוב את המקום הזה.
2624: נגמרה שנת קליטה, או שנתיים – תלוי באיזה משרד מדובר.
עדנה רודניגר: חינוך זה תשעה חודשים.
2624: נגמרה התקופה הזאת, ויש לי היום עשרה מועדונים, כל אחד עם כ-300 איש עולים חדשים מבוגרים, שזה בשבילם הבית, כי אחרת הם תקועים בין ארבעה קירות ואין להם לאן ללכת.
2624: אני צריך 1000 – 2000 שקל למרכז מועדון.
2624: בשנתיים הראשונים משרד הקליטה נתן לי כסף למטרה הזאת ואחר-כך הוא אמר: הם כבר לא עולים, אתה תממן את זה.
2624: קיבלנו 226 אלף שקל ממשרד הקליטה בשנת 1999, שזה פחות מששים אגורות לעולה לשנה עבור פעולות תרבות.
אריה קורת: יש פה נתונים לא נכונים.
אריה קורת: השנה קיבלתם ממשרד הקליטה 460 אלף שקל עבור אותן פעילויות, ועדיין לא הגעתם ל-60% ביצוע בינואר 2000.
2624: לפני שאתה עונה לי, אני הבאתי אתי את גזבר העירייה שיענה לך.
2624: בעיר שכבר שנה יש לה אפס מבחינת תקציב פיתוח, היא לא בונה, היא לא יכולה לקחת הלוואות ולכן אין לנו תקציב פיתוח.
2624: כשאתה דורש ממני מצ'ינג, כאילו לא נתת לי כסף, כי אין לי ממה לתת את המצ'ינג.
2624: את הסכום של 100 שקל שלכם אני עוד מחפש.
2624: אני היום מחליט אם להוציא או לא להוציא 5000 שקל.
2624: הבעיה היא לא 50 אלף כאן או 100 אלף כאן.
2624: הבעיה היא קביעת קודקס, בסיס, מיהו עולה, עד מתי הוא עולה.
2624: כי אני אומר לכם שאותם זקנים - דרך אגב, הזמנתי גם את שר הקליטה הקודם וגם את שרת הקליטה הנוכחית ועדיין לא זכיתי לביקור שלהם.
2624: אני מזמין אותך, אדוני המנכ"ל.
בוריס מפציר: השרה ביקרה בעיר ואתה ידעת על כך.
2624: היא ביקרה בסניף מפלגת העבודה.
2624: אני מדבר על ביקור עירוני.
2624: אני שלחתי מכתב אישי וחזרתי על כך כל שבועיים בפאקס, וביקשתי ביקור רשמי עירוני.
בוריס מפציר: אני מקבל זאת.
2624: אני בפירוש אשמח, כי אני חושב שיש דברים שצריך לראות בעיניים.
2624: נמצאת אתנו מנהלת האולפנים בעירייה.
2624: דעו לכם שאנשים מגיעים לשדה התעופה בן-גוריון עם פתק שכתוב בו באותיות קריליות: אולפן בת-ים.
2624: ואני עשיתי שם בעולם בענין הזה.
2624: זה קיים אצלנו כבר 27 שנים.
2624: היו לנו 44 כתות אולפן.
2624: בשלושת החודשים האחרונים יש לנו ששים ומשהו כתות.
2624: שואלים אותי למה לא אפתח עוד 20 – 30 כתות מפני שיש מועמדים?
2624: אבל לי אין כתות.
2624: כשמדובר על לימודי יום, משרד החינוך לא מרשה לי להכניס אנשים לכתות.
2624: כשמדובר בערב, אין בעיה, בתי-הספר עומדים לרשותך.
2624: אני אומר את זה כי אני בעד עולים.
2624: אני רוצה עולים.
2624: אני רק חושב שבאיזה שהוא מקום צריך גם לעזור לקלוט עולים, ולעזור זה לא תמיד כסף.
2624: לעזור לפעמים זה תיאום בין משרדים אפילו.
2624: אני צריך להילחם במשרד החינוך על פעולות יום בבית-ספר, ששלושת-רבעי ממנו בכלל פנוי?
2624: 200 ילדים יושבים בבית-ספר ב-36 כתות ואני לא יכול להשתמש בעשרים כתות כבאולפן יום?
2624: אומרים לו: לא יישבו הורים עם ילדים, כי ההורים עושים מהומה.
2624: אני צריך להילחם על תקציב של רכזי מועדונים מפני שנגמרו שנתיים?
2624: המועדונים בבת-ים מוחזקים על-ידי מתנדבים.
2624: אני מנסה למצוא ביניהם מתנדבים, וזה קצת יותר קשה, ולא מדובר בהרבה כסף.
2624: אני זקוק להוסטלים כמו אוויר לנשימה.
2624: הם מתבגרים, והם תקועים שם.
2624: ב-500 דולר הם שוכרים שני חדרים והם שם, אבל מה יהיה בעוד שנתיים – שלוש שנים?
2624: מה יהיה עם הסיעודיים שביניהם?
2624: כבר קיבלתי הוראה לפני שנה וחצי, שהורידו פתאום את המכסות של הסיעודיים, מהיום למחר, ממאתיים ומשהו ל-170 ומשהו סיעודיים עריריים.
2624: האם יכולתי לקחת אותם במטות שלהם באמצע השנה ולהביא אותם למשרד העבודה והרווחה?
2624: שילמתי.
2624: אני לא מתנגד לשלם, אבל שיהיה מאיפה לשלם.
2624: זו היתה הזעקה.
2624: אני יודע שאי-אפשר להפסיק עלייה בעיר, וזאת קליטה ישירה.
2624: אדוני המנכ"ל, היום האנשים ברוסיה כבר התכתבו עם קרוביהם ויש כבר עורף בבת-ים.
2624: הם כבר שכרו דירות וכשהם מגיעים יש להם דירה שכורה מראש.
2624: זה כבר לא ענין שאני יכול להגיד: אני סוגר את שערי העיר.
אלכסנדר צינקר: כמה מגיעים בערך?
2624: בחודש האחרון הגיעו למעלה מ-300 עולים.
נעמי בלומנטל: אולי נעשה סולחה כללית.
2624: מי שרוצה לכתוב לי בעתונות עברית, זה קל לי.
2624: כל מה שאני מבקש, אם מישהו מגיב, שיקרא מה שכתבתי לפני שהוא מגיב.
2624: נמצאים אתנו גזבר העירייה, גב' וידל וגב' צריסקי, מנהלת האולפנים, ואלכס גרשמן, מחזיק תיק הקליטה בעירייה.