GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שמואל הלפרט: אם היה דבר כזה, היה צריך להיות להם איזה שהוא קשר עם העם היהודי במשך אלפי שנים.
שמואל הלפרט: להתבסס סתם על מלה פה ועל מלה שם?
שמואל הלפרט: הרב אביחיל, לפני מספר שנים קראתי מאמר עתונאי שהעם הסיני מוצאו גם מהעם יהודי.
שמואל הלפרט: באותו מאמר אפילו הובאו הוכחות על מאות מלים שהוא קורא מהשפה העברית.
הרב אליהו אביחיל: לא בסין, הוא דיבר על יפאן, והוא לא היה חוקר.
הרב אליהו אביחיל: הוא היה מהנדס מחיפה שהלך לעולמו בינתיים.
שמואל הלפרט: אין לי ספק שבספרד יש מיליוני צאצאים לעם היהודי, מהאנוסים, לפני 500 שנים, שהם יותר קרובים מבחינה הסטורית לעם היהודי מאשר שבט מנשה.
יהודה גליק: כתוב: שלח שליח לחפש את עשרת השבטים במאה ה-19, והגאון מוילנה חיבר ספרים מכובדים.
יהודה גליק: שלח שליח לחפש אותם.
הרב אליהו אביחיל: זה כתוב בכתבי הגר"א, שגייר 3000 איש מעשרת השבטים.
הרב אליהו אביחיל: כלומר, שהם חיים לא יהודים, וזה תלמוד הירושלמי שהזכרתי.
שמואל הלפרט: הרב אביחיל מציע דבר פשוט מאד, לתת לעולים שמגיעים לכאן את הסטאטוס של יהודים: סל קליטה וכדומה.
הרב אליהו אביחיל: לתת להם סטאטוס כמו לבני הפלאשמורה.
שמואל הלפרט: ברגע שאתה נותן להם הכרה ונותן להם סל קליטה, אתה מכיר בהם שהם יהודים.
שמואל הלפרט: מר דומיניץ אמר, בשם אחד הרבנים, שאם אתה מביא אחד, אתה צריך להביא כבר מיליון.
שמואל הלפרט: זה יפתח פתח קטן ואז זה לא יעזור לנו.
הרב אליהו אביחיל: הבאנו 500.
שמואל הלפרט: הרב אביחיל, אנחנו בוועדה זו קצת יותר מנוסים.
שמואל הלפרט: אנשי הפלאשמורה שהגיעו מאתיופיה, אדם אחד, גוי גמור שהתגייר כאן, הביא אחר-כך 200 בני משפחה גויים גמורים, שמתגוררים עכשיו במדינת ישראל.
שמואל הלפרט: תכפיל את 200 האנשים שיעלו אחר-כך מאותו גוי, כי על סמך הראשון יוכל כל אחד להביא 200 נוספים, תעשה חשבון ותראה כמה גויים נעלה למדינת ישראל מפלאשמורה אחד.
שמואל הלפרט: האפשרויות שלנו הן לא בלתי-מוגבלות.
שמואל הלפרט: אפילו אמריקה הגדולה, הארץ עם האפשרויות הבלתי-מוגבלות, גם היא מגבילה את מספר האנשים שרוצים להגיע אליה, אפילו לטיול, ואתה יודע שזה לא קל לקבל ויזה לארצות-הברית, וכדי לקבל אזרחות צריך לעבוד שנים עד שהם נותנים אותה.
שמואל הלפרט: זאת אומרת, שגם באמריקה מגבילים את האפשרות להתאזרח שם.
הרב אליהו אביחיל: הענין של התחלת חלום גם הוא לא נכון.
הרב אליהו אביחיל: אני רוצה להתייחס לדברים האלה עכשיו.
הרב אליהו אביחיל: אני רוצה לתת כמה דוגמאות של מסורת.
הרב אליהו אביחיל: קודם-כל, דוגמה של ברית-מלה.
הרב אליהו אביחיל: "ביום השמיני היה הכהן מחמם באש שני אבני צור חדות.
הרב אליהו אביחיל: אחד הקרובים היה מחזיק בעורלה והכהן היה חותך ומל את התינוק.
הרב אליהו אביחיל: זה נקרא זאנובוי.
הרב אליהו אביחיל: האב או הסב קרא לתינוק שם לפני הברית.
הרב אליהו אביחיל: בעת שהיה הכהן משורר היו האם ובנה עוברים שם..
הרב אליהו אביחיל: וכו', כולם קראו להם שם... וכו'".
הרב אליהו אביחיל: בזמן האחרון הם הפסיקו עם זה כי הם כנראה פחדו להמשיך עם אבנים, כי ראו שזה גורם גם נזק.
הרב אליהו אביחיל: או למשל במקרה של צרעת, מוציאים את המצורע מחוץ למחנה, כשהוא חוזר הוא טובל והכהן הולך ומקריב לו קורבן – צפור.
הרב אליהו אביחיל: את הנוצות הוא היה שולח ברוח ואחר-כך היה מקריב את הקורבן.
הרב אליהו אביחיל: שאלתי בארץ את החברים מבני מנשה מה זה הלנקן.
הרב אליהו אביחיל: הם לא ידעו להסביר בדיוק, ואני הבנתי שהכוונה היא לפסוח, אבל זה לא היה ברור.
הרב אליהו אביחיל: אבל כשקראנו אחר-כך את השיר שהם שרו הרבה מאד שנים, לא מהחלום – עלינו לשמור את חג הפסח, בלי נצרות עוד.
הרב אליהו אביחיל: הנצרות התחילה שם לכל היותר לפני 100 שנה.
הרב אליהו אביחיל: "עלינו לשמור את חג הפסח משעברנו את ים סוף בחרבה.
הרב אליהו אביחיל: בלילה עברנו בעמוד אש וביום בענן, האויבים רדפונו במרכבות והים בלעם ושמשו מזון לדגים, וכשהיינו צמאים קיבלנו מים מהסלע".
הרב אליהו אביחיל: שתי דוגמאות נוספות של שירים.
הרב אליהו אביחיל: "אנו כמהים, כמהים לארץ האל, כמהים לציון עיר יה".
הרב אליהו אביחיל: אחר-כך הם שרים: "ענני, ענני הוי יה, ענני, ענני השוכן בהר המוריה, ענני ענני השוכן בים סוף הידוע, ענני ענני השוכן בהר סיני, ענני ענני השוכן בהר ציון, ענני הכהן הלוי, ענני יה, ענני".
הרב אליהו אביחיל: כלומר, היו להם מסורות עתיקות מאד, לא על-ידי חלום של מישהו, וגם שמרו מנהגים מהעבר.
הרב אליהו אביחיל: קראתי לכם מעט מאד מהמנהגים.
הרב אליהו אביחיל: היו להם מנהגים של עיר מקלט, לבוש הכהן שהיה דומה מאד ללבוש הכהן בעם ישראל, צורת הקורבנות.
הרב אליהו אביחיל: היה שם מעשר שהם נתנו לכהן.
הרב אליהו אביחיל: נידה, אשה נידה טבלה.
הרב אליהו אביחיל: כל מיני מנהגים יהודיים.
הרב אליהו אביחיל: יש להם טלית, שכמוה יש לי בבית, עם חוטי תכלת, והיא דומה לחלוטין לטלית שלנו, חוטים שזורים לפאת הבגד.
הרב אליהו אביחיל: לכן אני אומר שבלי כל ספק אנחנו לא רואים אותם כיהודים לפי ההלכה.
הרב אליהו אביחיל: אנחנו רואים אותם חייבים בגיור אישי, כמו שאמר מר שרייבר, כי אנחנו צריכים לגייר אותם גיור אישי ואמיתי.
הרב אליהו אביחיל: אנחנו רוצים שהגיור ייעשה כהלכה ולא בצורה לא טובה.
הרב אליהו אביחיל: לכן אנחנו מבקשים לתת להם זכויות דומות לאלה של הפלאשמורה או של יהודי כורדיסטאן.
שמואל הלפרט: יש לי שאלה.
שמואל הלפרט: אם הם יהודים, צריך להביא את כל חמשת המיליונים.
שמואל הלפרט: אם הם לא יהודים, מדוע להביא רק 100?
הרב אליהו אביחיל: כי קודם-כל כתוב בהירושלמי שעשרת השבטים יחזרו כגרים.
הרב אליהו אביחיל: כלומר, אנחנו צריכים להביא אותם כגרים ולא כיהודים.
הרב אליהו אביחיל: לכן, בגלל כל מיני בעיות, אין לנו דרך אחרת אלא זאת.
שמואל הלפרט: אבל למה רק 100?
הרב אליהו אביחיל: הסברתי את זה פעמיים.
הרב אליהו אביחיל: מפני שאם יגיעו לכאן אלפים אני חושש שהגיור יהיה לא כהלכה והקליטה לא תהיה קליטה כהלכה.
הרב אליהו אביחיל: לכן לא הגיעו עד עכשיו יותר מ-450 תוך 10 שנים.
נעמי בלומנטל: גב' איסקובה, יועצת ראש הממשלה לקליטה ושילוב חברתי תרבותי במשרד ראש הממשלה, בבקשה.
אנה איסקובה: אני רוצה להצטרף לחבר-הכנסת עזרא ולאחרים שדיברו על כך.
אנה איסקובה: קודם-כל לא הסטוריונים בודקים תרבות שאיננה כתובה, תרבות בעל-פה.
אנה איסקובה: לזה יש אנתרופולוגים, או אתנוגרפים.
אנה איסקובה: שנית, מדינת ישראל צריכה לקחת על עצמה בירור של דברים דומים ולעשות את זה ברצינות.
אנה איסקובה: כי מה זאת אומרת שקשה להגיע לשבטים האלה?
אנה איסקובה: השבטים שלוי שטראוס בדק היה קל להגיע אליהם?
אנה איסקובה: גם שם לא היה חומר ארכיאולוגי כתוב.
אנה איסקובה: אנחנו מדברים היום על כל התרבות של אמריקה הקדומה כאילו קיבלנו איליאדה או ספרים אחרים.
אנה איסקובה: לכן אני חושבת שקודם-כל יש לשלוח לשם משלחת שתחקור את הענין הזה מכל הבחינות, ואז תביא לנו לא קטעי מידע, שהם כשלעצמם מאלפים.
אנה איסקובה: כשאתה שומע את השירים אתה כבר מוכן לחבק את כל האנשים ששרים את השירים האלה במשך דורות.
אנה איסקובה: אבל אני חושבת שכל הדיון הזה הוא מוקדם מדי, מפני שמביאים קטעי דעות והתרשמויות, ועם כל הכבוד זו לא תמונה שאנחנו יכולים להסתמך עליה.
נעמי בלומנטל: מר טומי לם, בבקשה.
טומי לם: אני מאשר את הדברים שמר דומיניץ אמר, ורק הייתי רוצה להוסיף שבמשך השנים קיבלנו, ואני מניח שעוד נקבל פניות מאנשים רבים, ממקומות רבים בעולם, רובם מהעולם השלישי, שהם שייכים לשבטים.
טומי לם: קיבלנו פניות מדן, מאפרים, אנחנו מקבלים גם מאפריקה.
טומי לם: האנשים בני שבט דן ואפרים, למשל, בהודו, אמרו שהם 300 מיליון איש, הטמאים.
הרב אליהו אביחיל: אבל אתה יודע כמוני שזה חסר שחר.
טומי לם: אבל הם שלחו לכל העולם.
הרב אליהו אביחיל: ואם הם שולחים לכל העולם, לכן זה צריך לחייב אותנו במשהו?
טומי לם: אני מסביר מצב, שאנחנו מקבלים מכל העולם אנשים שאומרים שהם שייכים ליהדות.
טומי לם: הם גם אומרים שיש להם מנהגים מאד דומים למנהגי היהדות.
הרב אליהו אביחיל: אף פעם לא ראיתי בזה דבר חשוב.
טומי לם: בכל אופן אני אומר שלא חסרים שבטים בעולם או אנשים שאומרים שהם שייכים לשבטים.
טומי לם: אני יודע שהרב אביחיל עושה את זה בצורה כנה ביותר.
טומי לם: אני מניח שלמניפור הוא שולח סידורים, תנ"ך וציצית.
טומי לם: יכול להיות שאפילו בביקור של הרב הלפרט במניפור הוא יראה שהוא יכול כמעט להצטרף למנין.
טומי לם: והקבוצה הזאת גדלה וגדלה.
נעמי בלומנטל: גב' מיטלמן, בבקשה.
נעמי בלומנטל: אולי את מוכנה להתייחס קצת יותר בהרחבה מה הנציגות שלנו בהודו מדווחת במשך השנים האלה?
נעמי בלומנטל: אנחנו מדברים על כמה שנים שבהן יש דיווחים.
אילנה מיטלמן: אני חושבת שאני לא צריכה לדבר בהרחבה, ואומר לך מדוע.
אילנה מיטלמן: הרב רוזן אמר שהוא החוליה האחרונה בשרשרת הטיפול בנושא הזה.
אילנה מיטלמן: משרד החוץ הוא בכלל לא חוליה בכל הענין הזה.
אילנה מיטלמן: משרד החוץ לא מחליט מי יהודי ומי זכאי עלייה על-פי חוק השבות, והוא לא מחליט על סל קליטה.
אילנה מיטלמן: משרד החוץ יושב בשטח כדי לעמוד על הערכות שהוא יכול לתת, ובנושא הזה ההערכה היא – ואני חושבת שזה נושא שלא עלה פה, ואני ממש מבקשת מכל הפורום המכובד הזה לקחת בחשבון, שהודו מחזיקה לעצמה את ענין הפעילות הדתית.
אילנה מיטלמן: לכן כל פעילות מיסיונרית פסולה מעיקרה.
אילנה מיטלמן: אנחנו יודעים על מהומות דמים בין מוסלמים לבין נוצרים על רקע טענה של המוסלמים לפעילות מיסיונרית מצד הנוצרים.
אילנה מיטלמן: לפני שנה היו שם אירועים קשים ביותר.
הרב אליהו אביחיל: אני מצטער, אף פעם זה לא נתפס כך.
הרב אליהו אביחיל: הם יכלו לעצור אותם ולא לתת להם להיכנס.
הרב אליהו אביחיל: הרי הם נותנים להם היתרי יציאה.
אילנה מיטלמן: כבוד הרב , אנשים שלנו יושבים שם בשטח.
נעמי בלומנטל: גב' מיטלמן נותנת לנו סקירה ודיווחים שמשרד החוץ מקבל מאנשים רשמיים שלנו שיושבים שם ומתרשמים, אולי בצורה שונה.
אילנה מיטלמן: וחובתם להעביר את ההערכות שלהם.
אילנה מיטלמן: אני חושבת שההערכות שלהם ראויות לתשומת-לב, כי לא אני נמצאת שם וגם כבוד הרב לא נמצא שם באופן קבוע.
אילנה מיטלמן: אלה אנשים שיושבים שם שנים והם מסוגלים לתת הערכות אמינות.
רבקה מרדכי: אני חושבת שזה בכלל לא חשוב.
רבקה מרדכי: בהודו כל אחד חופשי לעשות מה שהוא רוצה.
רבקה מרדכי: משרד החוץ יושב בדלהי והוא לא יודע מה קורה במיזורם.
הרב אליהו אביחיל: את יכולה להגיד שמי שיושב בירושלים יודע מה שנעשה בתורכיה?
אילנה מיטלמן: עובדי משרד החוץ הם הנציגים שלך ושל כולם בהודו, ואם ממשלת הודו פונה לנציגים הרשמיים של מדינת ישראל, אז הנציגים הרשמיים של מדינת ישראל מדווחים הלאה, והדיווחים הם שזו פעילות שנתפסת בעיני ממשלת הודו כפעילות מיסיונרית.
אילנה מיטלמן: זאת לא המצאה של משרד החוץ.
הרב אליהו אביחיל: למה ממשלת הודו לא מונעת את הפעילות הזאת?
הרב אליהו אביחיל: יש להם משטרה ויש להם הכל שם.
נעמי בלומנטל: סליחה, גם אצלנו בארץ, כידוע לך, יש קושי רציני למנוע פעילות מיסיונרית, משום שיש חופש הפרט.
נעמי בלומנטל: כשהיה אצלנו נסיון לשמץ של חקיקה בכיוון של פעילות מיסיונרית, ראינו שזה לא פשוט, משום שהאומות המאוחדות יושבות על זה.
נעמי בלומנטל: זה שייך לחופש הפרט.
נעמי בלומנטל: אם אדם רוצה לעבור לדת אחרת, יכולות להיות לזה השלכות.
הרב אליהו אביחיל: "אינסטנט גיור" אפשר לבדוק גם כאן בארץ.
הרב אליהו אביחיל: זה רציני להגיד דבר כזה?
נעמי בלומנטל: "...
נעמי בלומנטל: הגורמת לגל עכור של רדיפות נוצרים העובר על הודו וחייב לשמש גם לנו נורה אדומה.
נעמי בלומנטל: נושא יהודי צפון-מזרח הודו מועלה בשיחות עם השגרירות הישראלית על-ידי אישים הודים בדלהי ובשיחות עם גורמים באזור המדובר.
נעמי בלומנטל: משתמע מהשיחות כי הם בטוחים שממשלת ישראל עומדת מאחורי הפעילות הזאת.
נעמי בלומנטל: השגריר מבקש להפסיק את פעילות הגיור, או את הפעילות שנעשית על-ידי הרב אביחיל ולקבוע מדיניות חד-משמעית בשיתוף-פעולה עם משרד הפנים.
נעמי בלומנטל: העמדה אותה הציג השגריר היא כי הדת היהודית אינה דת מיסיונרית ועל-כן ישראל אינה מעודדת גיור.
נעמי בלומנטל: הטענות על השתייכות לעשרת השבטים אין לה בסיס והשגרירות נמנעת מלהיפגש עם נציגי השבט.
נעמי בלומנטל: השגריר מביע חשש כי יהודי הודו עלולים לסבול מגל אנטישמיות.
אילנה מיטלמן: דרך אגב, אנחנו לא צריכים להיפגש אתם כדי לדעת במה מדובר.
אילנה מיטלמן: גם אני לא נפגשתי אתם וגם אני יודעת על מה מדובר.
הלל הלקין: איך את יודעת?
אילנה מיטלמן: אני קוראת מה שאתה מפרסם.
הלל הלקין: את הספר שלי קראת?
אילנה מיטלמן: לא.
אילנה מיטלמן: זה נושא שמשרד החוץ עוסק בו כבר עשר שנים.
הרב אליהו אביחיל: השגריר, במחילה מכבודו, לא יודע שום דבר, כי שמעתי אותו .
אילנה מיטלמן: הוא לא יודע שום דבר, אבל הוא יודע - - -
הרב אליהו אביחיל: אבל הוא יודע להגיד "לא".
נעמי בלומנטל: יש לנו עוד דיווחים מהשגריר דובק.
נעמי בלומנטל: ב-1994 דיווח השגריר כי קהילת הצ'ין הגישה לשגרירות מסמך שבו הם מבקשים סיוע לפעילות מזוינת נגד ממשלת בורמה.
נעמי בלומנטל: בין היתר הם ביקשו הכרה מדינית, הדרכה צבאית ופעילות דיפלומטית מול ממשלת מינאמר.
הרב אליהו אביחיל: זה לא נכון.
הרב אליהו אביחיל: הכל שקר.
הרב אליהו אביחיל: קל להם להגיד דברים כאלה.
הרב אליהו אביחיל: הייתי אצל איש משרד החוץ שעוסק בהודו והוא הודה בפניי שזה שקר.
הרב אליהו אביחיל: השגריר משקר כדי להכשיל פעולות.
הרב אליהו אביחיל: הוא פירסם ש-300 מיליון אנשים ישטפו את מדינת ישראל, ובמשך שנה שלמה לא יכולנו להביא אף אדם.
הרב אליהו אביחיל: במשרד החוץ אמרו לי את זה.
הרב אליהו אביחיל: אני יכול להוכיח את זה.
אילנה מיטלמן: אתה יכול להגיד שהשגריר משקר.
אילנה מיטלמן: אני אשמח לקבל את ההוכחות, אם משרד החוץ אמר שהשגריר שלו משקר.
אילנה מיטלמן: זה לא שגריר שלו, זה שגריר של מדינת ישראל.
אילנה מיטלמן: הוא שגריר שלי, שלך ושל כולם פה, לא של משרד החוץ.
הרב אליהו אביחיל: נכון, שיש לו עמדות.
אילנה מיטלמן: השגריר מצטט מה ששלטונות הודו אומרים לו.
אילנה מיטלמן: הוא לא ממציא דברים מדמיונו הקודח.
אילנה מיטלמן: ואם השלטונות ההודים אומרים: יש לנו קושי עם זה, וצריך לקחת את זה בחשבון, אז זה מה שאני אומרת פה.
אילנה מיטלמן: זה הדבר היחיד שאני אומרת פה.
הרב אליהו אביחיל: אבל למה יש לי קשר טוב עם שגרירות הודו בארץ, אם הם נגד זה?
הרב אליהו אביחיל: היה אצלי המזכיר השני של השגרירות, היינו יחד אתו בגוש קטיף, הם מתייחסים לזה בצורה חיובית.
הרב אליהו אביחיל: אנחנו אף פעם לא עסקנו במיסיונריות.
הרב אליהו אביחיל: הם חיים כיהודים בלעדינו, ואנחנו גם לא מחייבים אף אדם, לא משפיעים על אף אדם, אין לנו מגמה להשפיע על אף אדם.
הרב אליהו אביחיל: כל הגישה הזאת היא גישה של אנשים שבודים דברים מלבם.
נעמי בלומנטל: שמענו את עמדת משרד החוץ ואת התשובה שלך.
נעמי בלומנטל: רבקה מרדכי, בבקשה.
רבקה מרדכי: אם אתם נכנסים באינטרנט למיזורם, תראו שם אינפורמציה על התיירות שממשלת הודו מפיצה.
רבקה מרדכי: יש שם קטע של בני מנשה והם כותבים על מיזורם ועל האנשים באזור.
נעמי בלומנטל: נדמה לי שאנחנו מקבלים איזו שהיא תמונה, אמנם לא מספיק מעמיקה, וזאת אחת הבעיות.
הלל הלקין: יש.
נעמי בלומנטל: יש חסר בזה.
נעמי בלומנטל: לא הגיע לכאן הסטוריון או קבוצת הסטוריונים שמצביעה על הקשר שקיים.
נעמי בלומנטל: יש עדויות שיכולות אולי לומר: הנה יש מנהג כזה או אחר.
נעמי בלומנטל: עם זאת, יכול להיות שאת אותם מנהגים אנחנו יכולים למצוא גם אצל אנשים בני שבט כזה או אחר, שנמצא את השורשים בשבטים אחרים שיש להם מנהגים לא שונים בהרבה מהמנהגים שמצויינים כאן.
נעמי בלומנטל: זאת התמונה שאנחנו מקבלים.
נעמי בלומנטל: מנגד עומדת מדינת ישראל שמוצאת עצמה בשנים האחרונות במצב שונה מזה שהיה אולי בעבר, ובשל הנסיבות הקיימות היא שואלת את עצמה למי אני יכולה לפתוח את שעריי.
נעמי בלומנטל: אנחנו יכולים להגיד היום: בואו נהיה נדיבים, שיעלו 100 איש כל שנה.
נעמי בלומנטל: למה לא?
נעמי בלומנטל: אנחנו לא רוצים להיות הרעים, בוודאי לא הוועדה שלנו.
נעמי בלומנטל: ואז נשאלת השאלה, מה יקרה אם אותם אנשים יסתמכו, לא 100 ולא 200 בשנה, ואתה הרב אביחיל, עם כל הכבוד לך, כשיתחילו לבוא וכשתהיה איזו שהיא הכרה, לא תוכל למנוע מעוד מאות אלפים להגיע לכאן.
נעמי בלומנטל: האנשים שנמצאים כאן, על אף הקשיים שיש בארץ ועל אף הקשיים שיש בעלייה, אולי ידווחו שטוב להם, ואני בטוחה שבקבלת הפנים שעושים להם, ובקרית ארבע טוב להם, ירצו לבוא עוד ועוד.
נעמי בלומנטל: אני מוכרחה לשבח את הרב הלפרט שהוא חוזר ומתריע על כך כבר כמה שנים, שתהיה כאן מדינה עם מגזרים ממגזרים שונים, ומיעוטים.
נעמי בלומנטל: יש לנו היום 20% מוסלמים, ואחר-כך יהיו 20% ו-30% לא-יהודים, ואז נשאל את עצמנו – אולי היינו נדיבים מדי.
נעמי בלומנטל: משום שבסופו של דבר זאת המדינה היהודית היחידה בעולם והאחריות מוטלת עלינו.
נעמי בלומנטל: כולנו כאן באותה סירה.
הרב אליהו אביחיל: זאת לא היתה הרצאה מדעית כדי להוכיח את זה.
נעמי בלומנטל: לא, זה גם לא יעזור.
נעמי בלומנטל: הרי הגענו למסקנה שאין לנו מספיק נתונים הסטוריים כדי לומר שאלה צאצאי שבט מנשה.
נעמי בלומנטל: גם אתה, הרב אביחיל, אומר: נכון, אין להם בתוקף חוק השבות זכות להגיע למדינת ישראל.
נעמי בלומנטל: אנחנו רק חושבים שמכיוון שהם אולי הצאצאים של שבט מנשה, עצם הספק הזה והרצון שלהם והכמיהה שלהם אולי מספיקים כדי להביא 100 איש בשנה לארץ, או 200 בשנה.
הרב אליהו אביחיל: לא, הם פלאשמורה, הם לא עולים חדשים.
נעמי בלומנטל: הפלאשמורה מגיעים - - -
הרב אליהו אביחיל: בתוקף מה?
נעמי בלומנטל: בתוקף זה שהכירו בהם, ונדמה לי שגם הראשון לציון הכיר בהם - - -
הרב ישראל רוזן: שהם מזרע ישראל.
הרב אליהו אביחיל: גם הרב עובדיה יוסף ממליץ להביא את שבט מנשה, אותו הרב עובדיה יוסף.
נעמי בלומנטל: לא בפירוש.
נעמי בלומנטל: אלה לא הדברים ששמענו ממנו.
הרב אליהו אביחיל: אף אחד לא ביקש לפתוח את שערי מדינת ישראל.
נעמי בלומנטל: הרב אביחיל, אם אתה נותן למאה, הם יכולים לבקש אלף.
הרב אליהו אביחיל: למה לא הגיעו עד היום?
הרב אליהו אביחיל: נתנו לרבים והם לא הגיעו.
הרב אליהו אביחיל: למה הם לא הגיעו?
נעמי בלומנטל: אנחנו לא ניכנס כאן לוויכוח.
נעמי בלומנטל: אני רוצה עוד לשמוע את נציגת משרד הפנים ואחר-כך אסכם את הדיון.
מיכל יוספוב: אני רוצה להשיב בקשר לפלאשמורה שכל הזמן הרב אביחיל מעלה את שמם.
מיכל יוספוב: היה הסדר עם הפלאשמורה וזה נגמר.
מיכל יוספוב: ב-1997, כשהיתה החלטה לסגור את המתחם, העלו אותם.
מיכל יוספוב: היום הפלאשמורה עולים תחת זכאי חוק השבות והם מגיעים כעולים.
מיכל יוספוב: אז אם הוא פלאשמורה, הוא זכאי שבות והוא יעלה.
מיכל יוספוב: אין יותר הסדר עם הפלאשמורה בנושא הזה.
הרב אליהו אביחיל: אנחנו נפעל שבני מנשה יהיו זכאי שבות ויעברו גיור.
הרב אליהו אביחיל: נפנה לבג"צ ונדרוש שיכירו בהם כזכאי שבות.
נעמי בלומנטל: בסדר, תנסו.
הרב אליהו אביחיל: לא תהיה לנו ברירה.
הרב אליהו אביחיל: אם ועדת העלייה והקליטה לא תתן לנו את זה, נפנה לבג"צ.
נעמי בלומנטל: אנחנו בוודאי לא אלה שנחליט מי זכאי לעלות בתוקף חוק השבות.
הרב אליהו אביחיל: אני לא מתכוון שאתם תחליטו, אבל אני אומר שהדרך הזאת היא עדיין הדרך הלגיטימית שהוועדה תמליץ בפני המשרדים השונים.
הרב אליהו אביחיל: אם לא יהיה דבר כזה, אנחנו נפנה לבג"צ.
הרב אליהו אביחיל: אם משבט האיבו כבר דרשו ממשרד הפנים להוכיח שהם אינם יהודים, לגבינו אין לי כל ספק שהם יחליטו שמגיע להם לעלות בתוקף חוק השבות.
נעמי בלומנטל: אדרבה, אולי זו תהיה החלטה טובה.
הרב אליהו אביחיל: אם נרגיש שאנחנו חסומים להביא 100 אנשים עם זכויות כאלה, נלך לבג"צ.
נעמי בלומנטל: אני לא אומרת שהוועדה מחליטה כן להביא את אותם 100 אנשים או לא.
נעמי בלומנטל: אני חושבת שאם נמליץ על 100 אנשים, אין שום סיבה שלא נמליץ על 1000 אנשים או על 2000 איש.
נעמי בלומנטל: אנחנו לא עושים סלקציה.
נעמי בלומנטל: בשלב זה, אני כוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות של הכנסת, לא מצטרפת לפנייה הזאת אל משרדי הממשלה.
נעמי בלומנטל: מה שכן הייתי רוצה, ואני אמליץ על כך מטעם הוועדה, שתקום ועדה, שתגבש מדיניות אחידה של משרדי הממשלה, הסוכנות היהודית ומי שבדרך-כלל שותף להחלטות מסוג זה, ונציגי ציבור, במידת הצורך, ובה יוחלט מהי מדיניות מדינת ישראל.
נעמי בלומנטל: שערי בג"צ בוודאי פתוחים בפניכם.
נעמי בלומנטל: במידה ומדינת ישראל תקבל החלטה כזאת או אחרת, שיהיה מינון של 100 איש, כפי שהחליטו עכשיו על 200 איש – במידה וזאת תהיה ההחלטה, אני מאמינה שאנחנו נהיה שותפים גם לגיבוי שהם יקבלו ולאפשרויות הקליטה כפי שמקבל כל עולה חדש.
נעמי בלומנטל: אבל אנחנו רוצים לשמוע קודם לכן מה תהיה ההחלטה לאור הנתונים הקיימים, של המשרדים השונים, כאשר אני מאמינה שמשרד הפנים יגבש מדיניות אחידה לגבי זה יחד עם משרדי הממשלה השונים, וכדי שנדע מהי מדיניות הממשלה לגבי אותם אנשים שמצהירים שהם ששייכים ל"אנשי שינלונג ישראל" .
הלל הלקין: זה ארגון אחר.
נעמי בלומנטל: זה ארגון אחר.
נעמי בלומנטל: אז אותה קבוצה שאתה מייצג אותה, תבואו ותציגו את הנתונים בפני הוועדה הזאת, שאני בטוחה שתוזמנו אליה, ומה שהוועדה הזאת תחליט, זה ינחה אותנו גם כחברי הכנסת.
נעמי בלומנטל: בדרך לכאן.
נעמי בלומנטל: אני רוצה לברך אותך, השר יוסי שריד, שבאמת היית חבר מאוד פעיל בוועדה לעלייה, לקליטה ולתפוצות.
נעמי בלומנטל: אתה היית באופוזיציה.
נעמי בלומנטל: אני מציעה שכולם ילכו בדרכך, ואם מי שחרוץ בוועדה ומגיע בצורה שוטפת, ואחר כך גם נעשה שר בממשלת ישראל, אזי זו בהחלט המלצה להיות פעיל בוועדה.
נעמי בלומנטל: אנחנו מקווים באמת שהשביתה תסתיים במהרה; זו תקווה של כולנו.
נעמי בלומנטל: אני מבינה שמי בעיקר עושה את המאמצים בעד ונגד זה האוצר, אבל אני מוכרחה לומר שאני בטוחה שילדי העולים הם בטח הסובלים העיקריים, משום שאנחנו יודעים שאם זה קשור במשפחות של עולי ברית המועצות לשעבר, המשפחות שם קטנות, ואין מי שישמור על הילדים כאשר ההורים יוצאים לעבודה.
נעמי בלומנטל: אני בטוחה שזה נכון לגבי גם הוותיקים, אבל העולים בעיקר בוודאי סובלים, שלא לדבר על העולים מאתיופיה.
נעמי בלומנטל: בוודאי ההמלצה של הוועדה שלנו שהשביתה תסתיים במהרה, ואני בטוחה שאתה עושה את כל המאמצים לשם כך.
נעמי בלומנטל: אני רוצה להעלות במספר מילים את הבעיה העיקרית שגילינו בקדנציה הקודמת, ואני משערת שהיא עדיין קיימת.
נעמי בלומנטל: בזמנו הופיע כאן שר החינוך יצחק לוי.
נעמי בלומנטל: הוא הציג נתונים שבאמת יש הקצבות רציניות מאוד, אם אנחנו מדברים רק על ילדי העולים מאתיופיה - דובר על כמאתיים מיליוני שקלים חדשים לשנה שמוקצבים לחינוך לילדי העולים מאתיופיה.
נעמי בלומנטל: מה שקורה שזה כאילו איננו מגיע לאנשים בשטח, לילדים ולתלמידים.
נעמי בלומנטל: מצד אחד אתה בא ואומר: אם זה כזה תקציב, הרי כל ילד חייב לקבל שיעורים, שיעורי העשרה מכאן ועד להודעה חדשה.
נעמי בלומנטל: מה שקורה בשטח הוא שגם המורים בשטח, ובוודאי ההורים והתלמידים, הכסף איננו מגיע אליהם.
נעמי בלומנטל: אנחנו אזי העלינו אפשרות שאני עדיין רוצה להעלות אותה, כי באותו זמן כידוע הוקדמו הבחירות; ואני חושבת שמה שהמלצנו אז לא בא לידי ביצוע, ואנחנו נוכל לשמוע את מי מכם כאן ממשרד החינוך שיוכל לדווח על כך.
נעמי בלומנטל: אמרנו שהיינו רוצים לראות שתהייה ועדת בדיקה אמיתית שתבוא ותבחן איפה הכסף, לאן הוא נעלם.
נעמי בלומנטל: חבל, כאלה סכומי עתק.
נעמי בלומנטל: לפני זמן מה התפרסמה כתבה בעיתון "הארץ" בקשר לכספים שיועדו לעולים ונעלמו איפה שהוא בחינוך הדתי.
נעמי בלומנטל: ונעשו בהם שימושים אחרים; למשל מימון משכורות של רבנים, שליחת מורים דתיים לישובים בפריפריה ועוד כהנה וכהנה.
נעמי בלומנטל: אני בטוחה שזה לא המקום היחידי שלשם נעלמו הכספים, אבל אולי זה בפירוש אחד המקומות.
נעמי בלומנטל: זאת הייתה הבעיה העיקרית שהעלינו אז, אם אתם זוכרים; הדבר השני שגם עלה כאן במלוא חריפותו, זה הנושא של הנשירה - נשירה של ילדי עולים ממערכת החינוך.
נעמי בלומנטל: זה קורה גם בפנימיות, זה לא בסמכותכם, אבל גם ממערכת החינוך.
נעמי בלומנטל: שם, מעבר לממדים גדולים של נשירה ששמענו עליהם כאן – ואנו מבקשים לשמוע דיווח על זה ומה המשרד עושה בעניין - היה גם מצב שבו אין דיווח אמת לגבי הנשירה.
נעמי בלומנטל: זאת אומרת, הסתבר שמנהלי בתי הספר והמורים אינם מדווחים בזמן כשקיימת נשירה.
נעמי בלומנטל: קיבלנו דיווחים על תלמידים שמגיעים פעם בשבוע לבית ספר, שמגיעים פעמיים או שלוש פעמים בשבוע, ושאינם מגיעים בכלל.
נעמי בלומנטל: זה בולט בעיקר בקרב העולים מבני העדה האתיופית, אבל הבנו שזה קורה, אולי בממדים יותר נמוכים, בקרב העולים מברית המועצות לשעבר.
נעמי בלומנטל: אני מתרשמת שאלה הבעיות העיקריות.
נעמי בלומנטל: יש עוד דברים פחות גדולים; זה קשור למשל לביטוח הלאומי: יש אלינו לא מעט פניות מהביטוח הלאומי שלמשל, בגיל שמונה-עשרה יש לא מעט תלמידים עולים שעדיין לא סיימו את התיכון וצריכים לשלם ביטוח לאומי, ואפילו אינם יודעים על כך.
נעמי בלומנטל: הם מוצאים את עצמם פתאום עם חובות עתק לביטוח הלאומי - זה דבר שצריך לפתור אותו.
נעמי בלומנטל: אינני חושבת שזה אמור להיות בעייתי במיוחד.
נעמי בלומנטל: דבר נוסף שברצוננו לשמוע זה בקשר לקליטת מורים עולים, מורים בעיקר מחבר המדינות, ההשתלבות שלהם בקליטת העלייה ותוכניות שונות.
נעמי בלומנטל: הוצגה כאן בפנינו תוכנית שבעינינו היא מאוד מוצלחת; הייתה תוכנית "מופת" של שילוב של לימודים אחר הצהריים גם של תלמידים עולים וגם של ותיקים עם מורים עולים, זאת אומרת ניצול הכישורים שלהם.
נעמי בלומנטל: מאוד התרשמנו אז, ומאוד המלצנו להמשיך ולמצוא כל דרך להמשיך את תוכנית "מופת".
נעמי בלומנטל: יש גם תוכניות אחרות שבוודאי אינן פחות מוצלחות, ואני חושבת שכדאי גם לשמוע מהן וגם לראות אם הן תוכניות טובות או לא.
נעמי בלומנטל: האם יש מישהו מחברי הכנסת שבשלב הזה רוצה לשאול משהו?
מיכאל נודלמן: יהודיים בחוץ לארץ?
מיכאל נודלמן: אני ביקרתי שם.
נעמי בלומנטל: לתלמידי חוץ לארץ, בעיקר בחבר העמים.
נעמי בלומנטל: זה פחות או יותר.
יוסי שריד: שביתת מורים לבין משבר שביתת סטודנטים.
יוסי שריד: בעוד זמן קצר יש לי פגישה שאת שכמותה מגדירים בדרך כלל באמצעי התקשורת "מכרעת" עם הסטודנטים.
יוסי שריד: אם לא אוכל להשתתף בכל הישיבה הזאת, כי אז אני מבקש את סליחתך ואת סליחת המשתתפים.
יוסי שריד: זה נכון שהייתי חבר בוועדה הנכבדה הזו לפני ארבע שנים.
יוסי שריד: הייתי חבר בוועדה הזו כי חשבתי שנושא העלייה והעולים הוא נושא שמעניין אותי.
יוסי שריד: זה מעסיק אותי, ולכן באתי לוועדה הזאת.
יוסי שריד: כאשר באתי לכאן בפעם הראשונה, בהיותי חבר כנסת ותיק ויושב ראש תנועה, חשבו שהתבלבלתי בחדרים.
יוסי שריד: לצערי הרב מקובל בכנסת שחלוקה לוועדות היא על פי איזה שהוא מידרג של בכירות; אני זוכר שיושב ראש הכנסת לשעבר שישב כאן, שאל אותי אם לא התבלבלתי בחדרים; אך באתי בדיוק למקום הנכון, כי זה נראה לי חשוב.
יוסי שריד: לכן ישבתי כאן, ועשיתי כמיטב יכולתי כדי לא להיות רק רשום כחבר ועדה, אלא גם להשתתף בישיבות.
יוסי שריד: אפתח במילים מאוד מאוד קצרות.
יוסי שריד: אחר כך חבריי מהמשרד, חבריי לעבודה, איש איש ימסור דיווח באותו תחום שהוא עוסק בו או אחראי לו.
יוסי שריד: אני רק רוצה לומר את הדברים הכלליים הבאים: קודם כל, מה שהתפרסם בעיתון "הארץ" לפני כמה ימים, למרבה הצער היה נכון.
יוסי שריד: במשרד החינוך בשלוש שנים קוצצו עשרות אלפי שעות, ואם אני מרשה לעצמי לומר אולי יותר מעשרות אלפי שעות.
יוסי שריד: יכול להיות שזה הרבה למעלה ממאה אלף שעות.
יוסי שריד: כאשר מקצצים בהרבה למעלה ממאה אלף שעות, אזי כאשר צריך להחזיר שעות למערכת, מביאים את השעות האלה ממקום שבו הן נחוצות.
יוסי שריד: שעות נחוצות כאלה היו שעות עולים, אזי גם לקחו את שעות העולים.
יוסי שריד: זה היה סוד כמוס במשרד החינוך כמה קיצצו, ומאיפה לקחו את השעות.
יוסי שריד: את הסוד הזה גיליתי להוותי כאשר נכנסתי למשרד.
יוסי שריד: כאשר נכנסתי למשרד, ובאילוצים תקציביים מאוד מאוד חריפים הייתי צריך להתחיל לנווט, לעשות את דרכי במערכת המסובכת הזאת, אמרתי לחבריי לעבודה שיש כמה דברים שאיננו מקצצים בהם.
יוסי שריד: אחד הדברים שאיננו מקצצים בהם זה עולים, עולים מחבר העמים ועולים מאתיופיה.
יוסי שריד: בזה אין אנו נוגעים, ובמידת היכולת אנחנו אפילו מתגברים, באילוצי תקציב מאוד מאוד חריפים, ותשמעו כאן את הדיווחים, ואני מניח שזו תהייה גם ההתרשמות שלכם.
יוסי שריד: זה בכל מה שקשור לשעות שהיו ואינן, והיו כלא היו.
יוסי שריד: בשעתו התקיים כאן דיון על המשאבים שמוקצים לעולים בכלל, לתלמידים עולים בכלל, לתלמידים ולתלמידות.