GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נעמי בלומנטל: ראש העיר הרחיב את היריעה וקיבלנו תמונת מצב.
נעמי בלומנטל: גב' רחל וידל, בבקשה.
רחל וידל: ראשית, אני מצטרפת לדברים שנאמרו לפני-כן על-ידי הקולגות שלי.
רחל וידל: לבת-ים מגיעות משפחות קשישים לצורך פיצול סל הקליטה יחד עם הבנים שלהם.
רחל וידל: סל הקליטה נגמר, הקשיש נשאר ללא דיור ויש לנו בעיה קשה של דיור לקשישים.
רחל וידל: בטיפול שירותי הרווחה יש לנו למעלה מאלף קשישים עולים עם בעיות מאד קשות.
רחל וידל: החיכוכים האלה יוצרים גם הרבה מאד בעיות של אלימות במשפחה.
רחל וידל: מעולם לא היינו מעורבים בכל-כך הרבה צווי הגנה כלפי קשישים כפי שאנחנו מעורבים היום, כתוצאה מהמצב הזה.
רחל וידל: אין להם פתרונות טובים.
רחל וידל: אני מדברת על דרי רחוב.
רחל וידל: אנחנו טיפלנו ב-60 דרי רחוב במהלך השנה האחרונה, ללא פתרונות.
רחל וידל: למשרד העבודה והרווחה יש באזור המרכז בית חם אחד, או מסגרת אחת אשפוזית לקליטה שלהם.
רחל וידל: עד שאתה גומר את כל תהליך ההכנה ועד שהם כבר עברו את כל הבדיקות, אין להם מקום ולפעמים הם חוזרים.
רחל וידל: יש עוד בית-חולים ואתה לא מוצא לענין הזה פתרונות.
רחל וידל: לא נפתחו מספיק מסגרות לנוער במצוקה, למרות שהמספרים גדלים והולכים, ואנחנו נתקלים בבעיות מאד קשות של נערות ונערים שמגיעים כמעט לבד לארץ, עם סבא או סבתא, שלא יכולים לאורך זמן להיות אפוטרופסים או לדאוג לצרכים שלהם, ואתה צריך להיכנס לתמונה ואין מענים.
רחל וידל: הדבר הקשה ביותר הוא כוח-אדם.
רחל וידל: כוח האדם בנושא קליטת עלייה הוא מאד מצומצם.
רחל וידל: יש לנו בעיות בשפה.
רחל וידל: אנחנו נאלצים לעשות הרבה מאד טיפול עם תרגום, אבל אין לנו כסף לממן את התרגום הזה.
רחל וידל: כלומר, אנחנו נאלצים להתבסס על מתנדבים וזה גרוע מאד.
רחל וידל: גם אם נקבל תוספת כוח-אדם, לרשות המקומית יש היום בעיה להגדיל את כוח האדם שלה.
רחל וידל: אבל אנחנו מבקשים לפחות עזרה לנושא של תרגום, לנושא של עבודת סמך, כדי שנוכל להגיע אל האנשים האלה.
נעמי בלומנטל: אנחנו מאד רוצים לשמוע את מנכ"ל משרד הקליטה, אבל היה חשוב שתשמע את כל הדברים, מעבר לסיורים.
נעמי בלומנטל: מר רייך, בבקשה.
שלמה רייך: עיריית בת-ים נמצאת היום במצב כלכלי קשה ביותר, עם גרעונות.
שלמה רייך: כשמשרד הקליטה אומר: ניתן לכם 100 אלף שקל בתנאי שאתם תוסיפו עוד 100 אלף שקל, זה לא רק ה-100 אלף שאנחנו צריכים לחפש אותם, שהם נתנו.
שלמה רייך: אלא בכדי להפעיל את ההוצאות של 200 אלף שקל למועדון, צריך לשים רכז שגם הוא עולה כסף.
שלמה רייך: זה כבר לא מצ'ינג 50 – 50, זה כבר נהיה 80 – 20.
שלמה רייך: שכר-דירה למקום שישמש מועדון, שאין בבת-ים, הם לא מוכנים להשתתף.
שלמה רייך: העירייה צריכה לשכור.
שלמה רייך: בתנאים כאלה שנותנים לך 100 ואומרים לך תוציא עוד 400, אנחנו לא מסוגלים לקחת את זה.
שלמה רייך: זה סוג אחד של בעיה.
שלמה רייך: שלא לדבר על כך שבאף משרד לא מתייחסים לנושא כוח-אדם.
שלמה רייך: לפני עשר שנים בעיריית בת-ים, כשהיתה תקופה של תשלומי ארנונה, היה תור אחד ארוך מהקופה עד לרחבה מחוץ לעירייה.
שלמה רייך: היום יש שני תורים ארוכים ומקום אחד ריק.
שלמה רייך: הקופה ריקה, ומצד שמאל, איפה שמחלקים את ההנחות, יש תור עד מחוץ לעירייה, ומצד שני, איפה שזוכים להנחה חוקית, התורים הם עצומים.
שלמה רייך: זה המצב שאנחנו מתמודדים אתו היום.
אלכסנדר אקסילביץ: העולים באים לבת-ים, כי היא במרכז הארץ.
אלכסנדר אקסילביץ: זה מקום יפה, ויש ים.
אלכסנדר אקסילביץ: אבל האנשים האלה צריכים מקום עבודה, ובעיר אין עבודה.
אלכסנדר אקסילביץ: אזור התעשייה ריק.
אלכסנדר אקסילביץ: יש בעיר דירות זולות, אבל הן קטנות.
אלכסנדר אקסילביץ: בעיה שלישית היא בית-ספר ואולפן.
אלכסנדר אקסילביץ: כבר שנתיים אני מבקש ממשרדים שונים לעזור לנו נקודתית על-ידי פתיחת אזור תעשיית היי-טק בעיר, כי זה יתן מייד מקומות עבודה בעיר.
אלכסנדר אקסילביץ: לפני חודש פתחנו בעזרת ראש העיר בית מהנדס, שהוא מרכז לאינטליגנציה טכנית.
אלכסנדר אקסילביץ: כל יום באים לשם אנשים, יש קשר והמון פרוייקטים מעניינים במדע ובטכניקה, אבל אנחנו צריכים את עזרת המשרדים השונים.
אלכסנדר אקסילביץ: הרעיון שהעלה חבר-הכנסת צינקר הוא רעיון טוב מאד.
אלכסנדר אקסילביץ: אני חושב שכדאי שהוועדה שלכם וועדת המשנה תבקרו בעיר שלנו.
נעמי בלומנטל: היה לנו ביקור מתוכנן של הוועדה ודחינו אותו גם מסיבות שלנו וגם מסיבות של העיר עצמה.
נעמי בלומנטל: אבל הביקור יתקיים.
נעמי בלומנטל: גב' חדה צריסקי, בבקשה.
חדוה צריסקי: אני רוצה לספר על העיר בת-ים ועל המצוקה הנוראית שהיא נמצאת בה כרגע.
חדוה צריסקי: אני נציגת האולפנים, אשת חינוך.
חדוה צריסקי: אני חיה ונושמת עלייה וקליטה ואת הוראת השפה העברית לעולים זאת השנה ה-27, אבל בעלייה מברית-המועצות לשעבר, והנוכחית – עשר שנים.
חדוה צריסקי: העיר בת-ים קיבלה עד עכשיו את העולים בצורה הטובה ביותר שאפשר לקבל, עם היחס החם שהעולה צריך לקבל.
חדוה צריסקי: רק כדי לסבר את האוזן, באולפנים שלנו למדו בעשר השנים האחרונות 40,800 עולים, ובערך כשליש מהם שלא עברו את האולפנים.
חדוה צריסקי: זה רק אומר דרשני מבחינה מספרית.
חדוה צריסקי: כרגע לומדים באולפן 1,780 עולים בו-זמנית, מתוכם כ-36 כתות צעירים ו-14 כתות קשישים.
חדוה צריסקי: הרעיון שהעלה מר צ'סלר ויושבת-ראש הוועדה חיזקה אותו, שתהיה פדרציה שתוכל לאמץ את העיר בת-ים – זה רעיון טוב, כי אנחנו זקוקים לבית עולה ולחדרים, לכתות.
נעמי בלומנטל: אין לכם היום פדרציה בארצות-הברית?
2624: אין לנו.
נעמי בלומנטל: אנחנו ננסה לעזור בזה.
נעמי בלומנטל: יואב הס, בבקשה.
יואב הס: אני רוצה להעלות שני נושאים בפני מנכ"ל משרד הקליטה.
יואב הס: 1.
יואב הס: דיור.
יואב הס: זרקו פה מלה בענין דירות ריקות.
יואב הס: אני מכיר בירושלים דירות שעומדות ריקות כבר שנים, שנמצאות בשליטתו של מר חביב קצב שעומד בראש אגף הדיור במשרד הקליטה.
יואב הס: מצד שני חביב קצב אומר שהוא לא יכול לתת פתרונות דיור, כי אין לו.
יואב הס: כבר חודשים אני מנסה לעזור לבחור שהשתחרר לפני חמישה חודשים מהשירות הצבאי.
יואב הס: הוא חייל בודד ואין לו פתרון דיור והוא יוצא אל הרחוב.
יואב הס: לא יכול להיות שאין פתרונות דיור כאשר דירות עומדות ריקות במשך שנים, ואני מוכן להראות את הדירות האלה לכל מי שמעוניין.
נעמי בלומנטל: תינתן על כך תשובה.
יואב הס: אני מקווה, כי זה נמשך כך כבר שנים.
יואב הס: הנושא השני הוא אגרות חינוך.
יואב הס: אנחנו רואים שמשרד הקליטה מעביר אגרות חינוך לרשויות מקומיות, כשחלק מהן נמצאות במצב כלכלי כזה ששום כסף, כאשר הוא נכנס אל הרשות, לא יכול אחר-כך לעבור אל בית-הספר.
יואב הס: בעיה שנייה היא שגם את הכסף שמשרד הקליטה מעביר, הוא מעביר בשלוש מנות, כשהמנה הראשונה ניתנת בערך שלושה חודשים לאחר פתיחת שנת הלימודים, ואילו הילד צריך לבוא לבית-הספר עם ספרים ומחברות כבר ביום הראשון.
נעמי בלומנטל: סגן ראש עיריית אופקים, ויקטור רחמילוב, בבקשה.
ויקטור בריילובסקי: כאשר אומרים שמספר העולים הוא איקס, זה לא נכון.
ויקטור בריילובסקי: כי מה עם הילדים שנולדו למשפחות העולים?
ויקטור בריילובסקי: מספרם גדול.
ויקטור בריילובסקי: במשרד הקליטה כתוב שהמספר הוא 7,200, ונכון להיום המספר הוא למעלה מ-10,000.
ויקטור בריילובסקי: ומה עם כל הילדים שנולדו בארץ למשפחות העולים?
ויקטור בריילובסקי: הם ותיקים?
ויקטור בריילובסקי: הם צברים?
ויקטור בריילובסקי: כל מה שמגיע למשפחה מגיע גם להם.
ויקטור בריילובסקי: לדעתי זאת בעיה רצינית, כי מקדישים פחות מחשבה למספר העולים, וכמובן גם פחות תקציב.
ויקטור בריילובסקי: דבר שני הוא כוח-אדם.
ויקטור בריילובסקי: מח' הקליטה בעירייה לא יכולה לבנות את העבודה בגלל שאין לה תקציב כמו שיש לכל משרדי הממשלה בנושא כוח-אדם.
ויקטור בריילובסקי: אני דיברתי עם מר מפציר ש-50% כמו שנותנים לרכז קליטה או לעובד שכונתי או לרכז התרבות זה כסף קטן, אבל חשוב.
ויקטור בריילובסקי: אי-אפשר לעשות את כל העבודה בקהילה בהתנדבות ואני חושב שצריך לחשוב גם על זה.
נעמי בלומנטל: דפני מושיוב, ממשרד העבודה והרווחה, בבקשה.
דפני מושיוב: בנושא כוח-אדם לשירותי הרווחה, שחבריי הזכירו כאן, על-פי הנוסחה שדיבר עליה מר לביא, יש לנו נוסחה דומה, מגיע לנו ממשרד האוצר, על-פי הסכמתו, כוח-אדם של עובדים סוציאלים, זה עדיין נתון בדיון.
דפני מושיוב: לצערי יש איזו שהיא נסיגה מהנוסחה הזאת, ואשמח אם תהיה תמיכה במשא-ומתן - - -
נעמי בלומנטל: אולי תישארי אחרי הישיבה כדי שנוכל לפנות אליהם.
דפני מושיוב: כנ"ל לגבי המצטבר.
דפני מושיוב: הנושא שעלה כאן הוא מאד-מאד חשוב.
דפני מושיוב: אין התייחסות למצטבר והנוסחאות בנויות על המצב שהיה לפני עשר שנים, הקליטה הגדולה.
דפני מושיוב: אין משתנים נוספים בנוסחה שמתייחסים לבעיות ספציפיות, שאני קוראת להן "פוסט עלייה".
יחזקאל לביא: בנוסחה שלכם, כי אצלנו הכנסנו שני משתנים.
דפני מושיוב: הנושא הנוסף שחסר הוא ילדי המשפחות שנולדו כאן, וכאן צריך להוסיף אותם, כי חלק ממשבר ההגירה שקיים במשפחות מתייחס גם לילדים וזה לא בא לידי ביטוי.
דפני מושיוב: אני רוצה להעיר, כמו שציין כאן חבר-הכנסת צינקר, מאד-מאד חשוב לעשות את התיאום, ויש לנו תוכנית שמתייחסת קצת למה שאמר ראש העיר שגיא, שקוראים לה "משעול", שעושה איגום משאבים בין משרד השיכון בהתייחס לדירות, כי חשוב להזכיר שהאוכלוסיה החלשה גרה בשוליים של החברה.
דפני מושיוב: הדירות הן במצב מאד לא תקין, חלקם דרי שכונות משכנות, ועולי אתיופיה רכשו את הדירות ולכן אין עזרה, שזה פרדוקס הפוך כאן, והוא מאד קשה לעולים.
דפני מושיוב: אני חושבת שזה קיים גם בלוד וגם ברמלה.
דפני מושיוב: השיתוף כאן הוא בין משרדי ממשלה, ג'וינט ישראל והסוכנות היהודית לטיפול נקודתי.
דפני מושיוב: אני חושבת שמשרד השיכון צריך להיכנס חזרה לתמונה.
נעמי בלומנטל: בענין החזקת הדירות והשיפוצים.
נעמי בלומנטל: מנכ"ל משרד הקליטה, סוף-סוף, אבל חשבתי שמאד חשוב שתשמע את הדברים מן השטח ואחר-כך תשיב.
בוריס מפציר: ברשות
בוריס מפציר: כם אני רוצה להתייחס תחילה למקרו ואחר-כך לשאלות הספציפיות.
בוריס מפציר: אני לא מנסה להציג את עצמי כמנתח מערכות קליטה, אבל יש לנו כאן שילוב קטלני של הצטברות הבעיות.
בוריס מפציר: אנחנו מדברים על עלייה מתמדת של 12 שנה.
בוריס מפציר: דבר מסוג זה לא היה בתולדות מדינת ישראל.
בוריס מפציר: כל המערכות הוכנו לזכאות של שלוש, חמש שנים.
בוריס מפציר: כל מה שהועלה כאן מדובר החל משנת 1989 לאלה שעלו מברית-המועצות לשעבר, ולפחות עשרים ומשהו שנה לעולים יוצאי אתיופיה.
בוריס מפציר: שנית, אנחנו מדברים על מאסה שמתקרבת עוד מעט לעולה המיליון, כאשר כל חמישי מתוך המיליון שייך לאוכלוסיה שמוגדרת כאוכלוסיה מיוחדת: אתיופי, קווקזי, בוכארי.
בוריס מפציר: שלישית, בשנות השמונים, כאשר אף אחד לא חלם על מה שיקרה אחרי גורבצ'וב התקבלה החלטה על קליטה ישירה, מה שהיה די מובן בתקופת הרוגע.
בוריס מפציר: מה שקורה היום זו התוצאה של קליטה ישירה, וצודק ראש עיריית בת-ים שאי-אפשר לעצור מי שרוצה להגיע למקום זה או אחר.
בוריס מפציר: אבל רבותי, אין לאף אחד, ודאי לא לי, פטנט איך לתקן את הנזקים.
בוריס מפציר: מה שתואר בספרו של לשם הוא תופעה קלאסית.
בוריס מפציר: שליש מהאוכלוסיה חלשה – אני מדבר על ממוצע רוסי.
בוריס מפציר: תוסיפו לזה כמעט 100% ממוצע אתיופי.
בוריס מפציר: כל מה שאנחנו שומעים כאן, ואני יכול לתת לכם דוגמה מעוד כ-30 רשויות, זו התוצאה שאין לנו יכולת, אין לנו כלים, אין לנו תקציבים לטפל מבחינת סעד, רווחה וחינוך באוכלוסיה בסדר-גודל שהועלה כאן.
בוריס מפציר: רק תחשבו על המספרים.
בוריס מפציר: משרד הקליטה הפך למשרד החינוך, למשרד השיכון ולמשרד העבודה והרווחה, ולמשרד התעשייה.
בוריס מפציר: הוא עדיין לא הפך למשרד החקלאות, אבל עוד מעט גם זה יגיע.
בוריס מפציר: ואנחנו עומדים בפני מצב שרצון טוב לא מספיק.
בוריס מפציר: אני חושב שמי שנמצא כאן צריך להבין שאי-אפשר לטפל נקודתית, עם נוסחת הפלא החדשה, בהצטברות הבעיות.
בוריס מפציר: זה לא טיפול נקודתי.
בוריס מפציר: צצה תופעה של שכונות מצוקה חדשות.
בוריס מפציר: אנחנו עדיין בשיקום שכונות של שנות החמישים.
בוריס מפציר: החלטת הממשלה מדברת עכשיו על הכרה בכעשר שכונות כשכונות מצוקה.
בוריס מפציר: אני לא בטוח אם זה 10 - 8 או 10 – 18.
בוריס מפציר: אבל זה שיש לנו כיסים של מה שתואר לגבי לוד, שזה לא יוצא-דופן, אנחנו צריכים להבין שיש לנו תופעה מצטברת, שלעניות-דעתי אנחנו רק בתחילתה.
בוריס מפציר: לכן זה פשוט "מלכוד 22".
בוריס מפציר: זה לא רק בת-ים, לוד או רמלה.
בוריס מפציר: אנחנו עומדים בפני תופעה כאשר משרד הקליטה נמצא במצב של דון קישוט.
בוריס מפציר: איך אנחנו יכולים להכיר בזכויות של 10, 11, 12 שנה?
בוריס מפציר: איפה נשמע דבר כזה?
בוריס מפציר: עוד מעט נצטרך להתקפל, כי אי-אפשר להמשיך באותו קצב ובאותה דרך.
בוריס מפציר: כבר עכשיו אנחנו סופגים בקורת מה פתאום משרד הקליטה מכריז על עולים שנמצאים עשר שנים בארץ.
בוריס מפציר: בינתיים ברשויות אין לנו הגבלת סף, ולכן אותם תקציבים צנועים, שגם הם מצטמקים בנושא של הטיפול בקהילה, השנה יש נפילה – אני לא רוצה להזכיר בכמה אחוזים – צמצום גם ברשויות, נפילה בתמיכות.
בוריס מפציר: יש גבול עד כמה אתה יכול לתמרן עם אותם כדורים שנותרו בידיך.
בוריס מפציר: אני לא רוצה לגרום למצב שעוד מעט כל העיריות יתחילו לתרום לנו, אבל יכול להיות שזה הפתרון.
בוריס מפציר: עכשיו לגופו של ענין.
בוריס מפציר: מה שאנחנו יכולים לעשות ועושים, זה לחלק את העוגה הצנועה שלנו, שהשנה מסתכמת ב-12 מיליון שקל, בין 120 רשויות על-פי מפתח הכי שוויוני והכי הגיוני שאנחנו יכולים לעשות.
נעמי בלומנטל: מהו התקציב של משרד הקליטה?
בוריס מפציר: התקציב של משרד הקליטה הוא כשני מיליארד שקל.
בוריס מפציר: רוב התקציב הוא סל קליטה, ויש מחוייבויות כמו מקבצי דיור, מרכזי קליטה אתיופים, וכו'.
בוריס מפציר: התקציב המונח על שולחן הוועדה בנושא הרשויות הוא כ-12 מיליון שקל מול הרשויות, ואת זה אנחנו מנסים לחלק בתור קומבינטורים כבר שלושה שבועות, למצוא מפתח איך לא לגרום לטביעת "טיטניק" לעומת 1999 גם באופן היחסי.
בוריס מפציר: אני רוצה לגעת בחלק מהפתרונות.
בוריס מפציר: ענין הדיור.
בוריס מפציר: נוצר פה פלונטר שמחד גיסא זכאי דיור ציבורי, שאצלנו מספרם נע בין 25 ל-30 אלף יחידות דיור שאנחנו מקבלים, לא משרד השיכון, עם פתרונות ממוצע שנתי 4,000.
בוריס מפציר: זה יהיה נאיבי לחשוב שתוך שבע שנים נסגור את הפער, מאחר שרק שנת 1999 פתחה את הפער ב-3,000 יחידות דיור נוספות.
בוריס מפציר: אנחנו כל הזמן נרוץ אחרי הרכבת.
בוריס מפציר: בשבוע שעבר הוקמה ועדה ציבורית, בעיניי מאד רצינית, שדוד בועז הוא היושב-ראש שלה, שתוך חודשיים היא צריכה לבחון מה יש ולתת תחזית איך להתמודד עם הבעיה של 30,000.
בוריס מפציר: זה סוד גלוי שגם הפתרונות הקיימים, שלא הוזכרו כאן, זוכים לבקורת מקיר לקיר, וכוונתי למקבצי דיור.
בוריס מפציר: אבל גם כאשר אתה מגיע למקבץ, יש בעיה איפה, מאחר שראשי העיר לא מוכנים לנייד את האנשים.
בוריס מפציר: הם לא מוכנים שמישהו מהעיר הסמוכה יגיע למקבץ שלהם, למרות שאין לזה שום אסמכתה חוקית, אבל מאידך גיסא אין שום אפשרות חוקית לקבוע פריסת מקבצים שהיא נקודתית שביעית בין הערים.
בוריס מפציר: במלים אחרות, אני מאד מקווה שבעוד חודשיים עד שלושה חודשים לפחות נוכל להניח על שולחן הוועדה פרוגרמה, לראשונה אחרי עשר שנים, איך אנחנו מציעים לפתור את הבעיה, כי אי- אפשר לברוח ממנה.
בוריס מפציר: אי-אפשר לעטוף את עצמנו עם 4,000 פתרונות מול המאסה הענקית, כי לא נגיע לשום מקום.
בוריס מפציר: הסוגייה השנייה שהוזכרה כאן די בצנעה היא מאד-מאד משמעותית, והיא האוכלוסיה האתיופית.
בוריס מפציר: כאן אנחנו רוצים לעשות כמעט מהפך ולהגיע למצב שסוף-סוף נדע מי, איפה ומה ועבור מה משקיעים.
בוריס מפציר: יש תקציבים מכובדים המיועדים לקליטת יהודי אתיופיה ויד שמאל לא יודעת מה יד ימין עושה.
בוריס מפציר: ומאחר שמדובר כאן בהקמת מעין מוקדי קליטה, מה שפעם כונה מנהלות, אנחנו רוצים לעשות מאמץ גדול וללכת יחד עם משרדים שהם בעצם שותפים לענין – שיכון, רווחה, חינוך, וגם גופים כמו הסוכנות היהודית, ג'וינט, ויש לא מעט תורמים – ולקחת את הנושא בצורה מאד-מאד מעמיקה, מאחר שאחד המוקדים העיקריים שגורם למתיחות, גם למצוקה, כולל מצוקת הרשויות, אלה השכונות הפרובלמטיות.
בוריס מפציר: הסוגייה השלישית היא טיפולי רווחה.
בוריס מפציר: אנחנו מחפשים את המגזר הרביעי.
בוריס מפציר: אנחנו מחפשים תרומות משמעותיות ועזבונות, מאחר שאנחנו לא יכולים לסמוך על כך שהתקציבים המיועדים יפתרו לנו את הבעיה.
בוריס מפציר: יכול להיות שסנטה קלאוס בדמותה של נטאשה מיכאלוב יגיע באמצע השנה וישמח אותנו, אבל אני לא רואה פתרונות מסוג זה, ואנחנו באופן היסטרי מחפשים תורמים די רציניים שיכולים להיכנס קודם-כל לתחומים החדים ביותר: אלימות, סמים ואלכוהול, והסיכוי לא קטן.
בוריס מפציר: את כל זה אנחנו עושים מתוך מטרה שלדברים יותר רכים יתפנו תקציבים שלנו.
בוריס מפציר: אני רוצה לעבור לתשובות נקודתיות, ואתחיל דווקא מלוד.
בוריס מפציר: אינני רואה מאיפה נוכל לעזור ללוד, לערד, לעפולה או לחדרה.
בוריס מפציר: תקציבי הרשויות שלנו הצטמקו לעומת השנה שעברה.
בוריס מפציר: אנחנו לא נוכל לתת יותר כסף.
בוריס מפציר: אנחנו ניתן פחות כסף, ואנחנו מקווים שניתן הכל יחסית לכולם.
בוריס מפציר: אבל אין לנו שום פתרון לשום פרוייקט נקודתי.
בוריס מפציר: אגרות חינוך.
בוריס מפציר: אין לנו דרך לפתור את בעיית הרשויות.
בוריס מפציר: מדובר באגרות חינוך לתלמידים אתיופים, מאחר שעולי ברית-המועצות לשעבר מקבלים אגרות חינוך ממשרד החינוך.
בוריס מפציר: אנחנו את שלנו עושים.
בוריס מפציר: גם שם יש קיצוץ, וגם שם קיבלנו החלטה מאד נועזת – לא לחתוך את שנת 1991, "מבצע שלמה", כי אחרת היינו מפלים את רוב התלמידים בלי אגרות חינוך.
בוריס מפציר: מעבר למצוקה התקציבית אנחנו עושים הכל, ועשינו מבצע מיוחד כדי שהתשלומים יגיעו.
בוריס מפציר: נכון לרגע זה אינני יכול להתחייב, חוץ ממלת כבוד, מה הרשות עושה עם הכסף.
בוריס מפציר: זאת אומרת, לא יכול להיות פקח תשלומים.
בוריס מפציר: ניסינו דרך מסוימת שאני לא רוצה להזכיר אותה, אבל אין לנו פתרון אחר אלא לעשות את המלאכה שלנו.
יואב הס: יש סיבה למה להפריד בנושא הזה בין יוצאי אתיופיה לבין יוצאי ברית-המועצות לשעבר?
בוריס מפציר: חלוקת התקציבים היא אחרת.
בוריס מפציר: בדקנו פעמיים, אבל אני יכול לחזור ולבדוק.
בוריס מפציר: אני יכול להעיד מה קורה השנה, ואם נוכל לאחד את התקציבים, אנחנו נאחד אותם, ואם נוכל להעביר דרך משרד החינוך, יכול להיות שמשרד החינוך יטפל בזה.
בוריס מפציר: אבל תבינו, זה לא פותר את הבעיה עצמה.
בוריס מפציר: הבעיה היא לא של המשלם אלא של מי שמקבל את הכסף.
יואב הס: בשביל זה צריך למצוא דרך שהכסף יגיע ישירות לבית-הספר ולא דרך הרשות.
בוריס מפציר: אין דרך לשלם לבתי-לספר.
יואב הס: חייבים למצוא, כי אחרת קורה שהילדים מגיעים בלי ספרים.
יואב הס: אנחנו מדברים על זה כבר שנים והבעיה לא נפתרת.
בוריס מפציר: הבעיה היא של מי שמקבל את הכסף.
בוריס מפציר: בענין הדירות, אין למשרד הקליטה דירות בירושלים.
בוריס מפציר: הדירות הפנויות מתחלקות ביחס לא שווה בין משרד השיכון לבין משרד הקליטה.
בוריס מפציר: למשרד הקליטה אין דירות פנויות בירושלים.
בוריס מפציר: אני יכול רק לתת עדות אופי, שכאשר בסוף השנה היה לנו משבר במלון "רם" עם פינוי של כמה עשרות משפחות, שהצלחנו לפנות אותן בלי אף ידיעה בעתון, וחיפשנו מתחת לאדמה, כי היו מקרים מאד קשים – גם חולים, גם כמעט משותקים, גם אנשים עם תיקים במשטרה וגם אנשים עם תיקים בשירות רפואי נפשי – לא יכולנו לתת אף לא דירה אחת בירושלים, כי לא היו דירות.
יואב הס: אני אענשה אתך סיור בפייר קניג ואראה לך דירות.
יואב הס: אני מכיר את הדירות האלה שעומדות ריקות כבר שנים.
נעמי בלומנטל: זה קשור למשרד השיכון.
נעמי בלומנטל: חברת-הכנסת לנדבר העלתה את זה בזמנה.
אמנון כהן: גם ברמלה יש 20 דירות נ"ר ריקות ומשפחות מצוקה רבות עומדות בתור לקבל אותן.
אמנון כהן: אבל חוקית אי-אפשר לשחרר אותן.
נעמי בלומנטל: לצערי, עשר דירות לא יפתרו את הבעיה .
נעמי בלומנטל: מר הס, אתה תוכל לקבל דיווח מהממונים על הנושא הזה הן במשרד השיכון והן במשרד הקליטה על כל דירה ודירה.
נעמי בלומנטל: כבר היינו בסרט הזה.
נעמי בלומנטל: יש בעיה אחרת, והיא לפי דעתי הרבה יותר רצינית, המצב הפיסי של מאות דירות שגרים בהן עולים מאתיופיה, שאין היום רשות שמטפלת בהן באופן רציני.
בוריס מפציר: אני חייב תשובה לבת-ים.
בוריס מפציר: מבחינתנו יש סטטיסטיקה ויש מציאות.
בוריס מפציר: מבחינה סטטיסטית אתם העיר היחידה בין 120 רשויות שלא ניצלה את ההקצבה שניתנה לה, והעיר היחידה שלא הגיעה לאחוזי ביצוע נמוכים.
בוריס מפציר: אני לא בא בטרוניה, ואני גם לא רשאי לטעון משהו.
בוריס מפציר: אני חייב לתת שירות, אבל לי אין פתרון להצטברות הבעיות שלכם.
בוריס מפציר: אתם באמת במצב יוצא-דופן.
בוריס מפציר: אין לכם עתודות קרקע, אין לכם מעטפת ארנונה מאזורי תעשייה ומשטחים מסחריים.
בוריס מפציר: אתם באמת מקום מבוקש.
בוריס מפציר: האוכלוסיה שלכם יחסית על-פי הפרמטרים הסטטיסטיים היא בריאה.
בוריס מפציר: אין לכם יותר מדי אוכלוסיות מיוחדות.
בוריס מפציר: אתם עיר ממוצעת במקום טוב באמצע.
בוריס מפציר: אני לא רואה באופק, לא לגבי בת-ים, לא לגבי מקום אחר, שנוכל לסייע בתקציבים הנוכחיים שברשותנו.
בוריס מפציר: בעיקר אני רוצה לומר שממילא, כפי שציינתי בתחילת דבריי, אנחנו מותחים את זכאות העלייה דה-פקטו גם לשנה ה-12.
2624: לא לגבי כולם, רק לגבי האתיופים.
בוריס מפציר: לא.
בוריס מפציר: הזכאות נחשבת החל משנת 1989.
בוריס מפציר: צריך להבחין בין זכאות פרטית לבין זכאות קולקטיבית.
עדנה רודניגר: אתה מדבר על הפרוייקט של קליטה בקהילה, אבל זה כסף קטן.
בוריס מפציר: כן.
בוריס מפציר: אף אחד לא יכול לתמוך בשכר עבודה.
בוריס מפציר: אף אחד לא יכול לתמוך בשכירות.
בוריס מפציר: זאת אומרת, התמיכה היא תמיד בפעילות שוטפת.
בוריס מפציר: לכן כאשר מבקשים מאתנו לשלם עבור רכזי מועדונים, אנחנו פשוט מנועים מלעשות את זה.
2624: למה?
2624: אלה פעולות.
בוריס מפציר: רבותי, אי-אפשר לתמוך בשכר.
2624: יכול להיות שאני טועה.
2624: גב' וידל, האם זה נעשה במשך השנתיים האחרונות?
רחל וידל: ודאי.
בוריס מפציר: אי-אפשר לתמוך בשכר.
בוריס מפציר: אנחנו התבקשנו לשלם שכר נטו.
בוריס מפציר: אנחנו יכולים לתמוך בפעילות באחוז מסוים והשכר יהיה חלק מהפעילות, אבל אנחנו תומכים בפעילות ברוטו.
בוריס מפציר: אנחנו לא יכולים לתמוך בשכר נטו.
בוריס מפציר: זה ההבדל.
בוריס מפציר: אם יש עוד שאלות שלא עניתי עליהן, אני לרשותכם.
אמנון כהן: אני מאחל למנכ"ל משרד הקליטה הצלחה בתפקידו.
נעמי בלומנטל: אנחנו רוצים לסיים את הישיבה.
נעמי בלומנטל: נראה לי שנקבל את הצעתו של חבר-הכנסת צינקר.
נעמי בלומנטל: אני אדבר עם יושב-ראש ועדת הפנים כדי להקים ועדה משותפת.
נעמי בלומנטל: אחד הדברים שמתגלים כאן
נעמי בלומנטל: הוא שאנחנו צריכים להמשיך לטפל ולעקוב אחרי העולים גם אחרי שנתיים וגם אחרי שלוש שנים, ולמעשה גם למשרדי הממשלה אין היום מענה.
נעמי בלומנטל: לפעמים המענה נעצר אחרי שנתיים, סוג של מענה נעצר אחרי ארבע שנים, באופן פרטיזאני משרד הקליטה מעלה את זה לעשר שנים, והאוצר ודאי מתנגד.
נעמי בלומנטל: אבל בסך-הכל חייבים למצוא מענה, וזה יקח זמן.
נעמי בלומנטל: כל המשרדים שאני נתקלת בהם כולם חוקרים כל הזמן.
נעמי בלומנטל: אז אני מצטרפת לחקירות, משום שאנחנו, יחד עם ועדת הפנים, נקים ועדת משנה שתנסה יחד עם משרד הפנים, עם משרד השיכון ועם משרד החינוך - - -
יחזקאל לביא: וועדת הכספים, כי בלעדיה דבר לא יזוז.
נעמי בלומנטל: ועוד דבר אחד.
נעמי בלומנטל: אני אפנה לשר הפנים, כי לפי דעתי 43 מיליון שקלים שהיום ניתנים לרשויות בנושא של קליטת עלייה בקטע של משרד הפנים, זה ממש מגוחך.
יחזקאל לביא: צריך לפנות לשר האוצר, הוא הכתובת לענין הזה.
יחזקאל לביא: לנו הורידו תקציב.
נעמי בלומנטל: נכון, ולכן לדעתי זה תקציב מגוחך.
נעמי בלומנטל: אנחנו ננסה לסייע בדרך שלנו.
נעמי בלומנטל: אני רוצה להודות לראש העיר בת-ים, לחברי מועצות עיר, לסגני ראשי רשויות שהגעתם לכאן, למנהלי המחלקות, לעובדים השונים של העיריות.
סופה לנדבר: גברתי היושבת-ראש, אני בהחלט מצטרפת לקריאה שלך לשר שרנסקי להכפיל את התקציבים ואת התמיכות של משרד הפנים.
סופה לנדבר: מר לביא, יש לך עכשיו משימה גדולה.
סופה לנדבר: אני מציעה לפנות גם אל משרד הקליטה לשנות את הקריטריונים ואת התמיכה לעיריות.
סופה לנדבר: ראשי הערים מאד-מאד צודקים, מפני שמשרד הקליטה צריך בקריטריונים ובתמיכה לעיריות לתת להם להפעיל את זה על-ידי אנשים, ובענין הזה אנחנו צריכים לפנות לשרת הקליטה.
נעמי בלומנטל: להלן החלטות הוועדה: 1.
נעמי בלומנטל: הוועדה רשמה לפניה את מצוקותיהם של ראשי הרשויות המקומיות שקלטו מספר גדול של עולים.
נעמי בלומנטל: הוועדה קובעת שמענק הקליטה הניתן לרשויות על-ידי משרד הפנים בעבור קליטת עולים, כתחליף לאי-תשלום דמי ארנונה על-ידי העולים בשנתיים הראשונות לקליטתם, אין בו משום מענה לצרכים הייחודיים של העולים החדשים.
נעמי בלומנטל: 3.
נעמי בלומנטל: הוועדה קובעת שמענק הקליטה הניתן לרשויות צריך לכלול מרכיבים סוציו-אקונומיים ייחודיים של אוכלוסיות העולים כמו: ארץ מוצא, גילאים, חד-הוריות, נכים מוגבלים, כמו גם את המספר המצטבר של העולים.
נעמי בלומנטל: 4.
נעמי בלומנטל: לדעת הוועדה, מענק הקליטה יינתן על-פי מספר העולים ונתון למעקב אחרי קליטתם עד עשר שנים, ואפילו יותר.
נעמי בלומנטל: בענין הזה ננסה למצוא נוסחה מתאימה.
נעמי בלומנטל: אני מאד מודה לכם.
חברי הוועדה: ויקטור בריילובסקי
חברי הוועדה: מיכאל נודלמן וילן אבשלום סופה לנדבר יולי אדלשטיין
מוזמנים: עובד כהן - אגף תכנון ומחקר הסוכנות היהודית:
מוזמנים: ד"ר יצחק רז - מנהל פרויקטים משרד החינוך: -- יורי ספריקיט משרד ראש הממשלה: אנה מגין - עוזרת יועצת ראש הממשלה מרכז רבין לחקר ישראל: פרופ' יוחנן פרס - חוקר ראשי סבינה ליסצ'ה עירית קינן טל רבינא - יועץ תקשורת איגוד מורים עולים: קוסטיה שוויביש - מנכ"ל הג'וינט - מכון ברוקדיל: נעמי שטרוק - חוקרת ד"ר אסתר כץ עתונאים: יהודית דמפסי - עתון "פייננשל טיימס" מרק זייצ'יק - עתון "וסטי" חברי הכנסת: נחום לנגנטל יורי שטרן על סדר היום: דיון בממצאים של סקר שנערך בעבור מרכז רבין לחקר ישראל ולקרן פרידריך יוברט בישראל, בנושא יחסי גומלין בין עולים מחבר המדינות (שעלו בין 1989-1999) לבין האוכלוסיה היהודית הוותיקה.
נרשם על ידי: היו"ר נעמי בלומנטל: בוקר טוב.
נרשם על ידי: יש לנו ישיבה יותר אינטימית.
נרשם על ידי: אני
נרשם על ידי: על כל פנים, אני מוכרחה להגיד שאני גם מודה למרכז רבין וגם לקרן יוברט, שאני מבינה שסייעו לממן את המחקר; ואני רוצה באמת לשמוע אותך , פרופסור פרס, לגבי הממצאים כמובן, איך קיימתם את הסקר הזה, ואת המסקנות שלכם, ואם יש איזו שהיא כוונה להמשיך ולהעמיק נושאים נוספים שקשורים ליחסים שבין עולים לוותיקים.
נרשם על ידי: אזי אני מעבירה לך, פרופסור פרס, את רשות הדיבור, אלא אם כן חבריי, חברי הכנסת - אתם רוצים בשלב זה לומר משהו.
הערה: מאשר אצל בדואים.
הערה: היה סקר של בדואים.
הערה: היו"ר נעמי בלומנטל: היה יותר גרוע.
הערה: טוב, בסדר.
הערה: ובנימה אופטימית זו, אני מאמינה שאנחנו יכולים להתחיל.
הערה: יוחנן פרס: רב תודות לגברת נעמי בלומנטל.
הערה: הבעיה שלנו כרגע היא, קודם כל, איך מציגים מספרים באופן שהם יספרו משהו.
הערה: אנחנו הכנו, בעקבות חברות הפרסום והשיווק, הכנו מה שנקרא מצגת - פרזנטציה, של המחקר, בצורה שתהיה ידידותית לצופה; ואחרי מספר דברי הקדמה קצרים שלי, גברת סבינה ליסיצה, שהיא סטודנטית לדוקטורט באוניברסיטת תל אביב - ובעצמה, כפי שניכר לפי שמה, עולה מהגל של שנות ה90-, מברית המועצות לשעבר, מחבר העמים - תציג את הנתונים.
הערה: פה ושם אני אעיר משהו, אבל בעיקר ניתן לנתונים לדבר בעד עצמם.
הערה: יש ייחוד למחקר שלנו, והייחוד נובע מיוזמת מרכז רבין לחקור את השסעים בחברה הישראלית, לא אחד אחד, אלא ככל האפשר, כולם יחד.
הערה: כל חצי שנה אנחנו יוצאים לסקר.
הערה: לעת עתה יצאנו לסקר אחד, והשני עדיין בשדה, אבל אני מקווה שזה יימשך מספר שנים.
הערה: כל חצי שנה אנחנו יוצאים לסקר, וכל פעם הדגש הוא על שסע אחר, או שסעים אחרים.
הערה: השסע הראשון שחקרנו היה השסע בין עולים לבין ותיקים, אבל יש לנו קצת פרספקטיבה להשוות אותו לשסעים אחרים.
הערה: כי כשדנים בשסע אחד, נניח בין אשכנזים וספרדים, או בין ערבים ויהודים, או בין דתיים וחילונים, אזי נדמה שזה הדבר הנורא ביותר בעולם, בעולם הישראלי; והנה יש דברים אחרים.