GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
פרופסור בנימין איש-שלום: אני חושבת שאחרי ההתקפה שלו על העליה ממדינות חבר העמים והסטיגמה שהוא הדביק לנו כגייס חמישי, לפחות חובתו היתה לקום בוועדה הזאת, שהוא פגע בעליה שלמה של מיליון איש, ולבקש סליחה.
פרופסור בנימין איש-שלום: סגנית השרה לקליטת עליה מרינה סולודקין:     אל תקחי ברצינות.
פרופסור בנימין איש-שלום: הוא גייס חמישי של הוותיקן.
פרופסור בנימין איש-שלום: סופה לנדבר:     הסתה ושנאה זה בעצם התורה שלו, אז אני לא מתפלאת שההסתה היא לא רק נגד העליה ממדינות חבר העמים, נגד זרם זה או אחר.
פרופסור בנימין איש-שלום: אני חושבת שאנחנו בעצם היום נמשכים במאבק, וכל הפרובוקציות שהיו בזמן האחרון היו פרובוקציות מכוונות כדי לפתוח את חוק השבות ולשנות אותו.
פרופסור בנימין איש-שלום: אני חושבת שעד שבמדינת-ישראל לא תהיה קונסטיטוציה, לא ניתן בכלל להיכנס לחוקי יסוד של מדינת-ישראל ולגרום לשינוי זה או אחר.
פרופסור בנימין איש-שלום: אני חושבת שאנחנו בעצם נמשכנו במאבק של החרדים נגד זרם של רפורמים וקונסרבטיבים.
פרופסור בנימין איש-שלום: נכון שהתורה היא אידיאולוגיה של חלק מן היהודים שהם במקרה הזה רפורמים, אבל אני חושבת שחלק מהעם שלנו, התורה שלו זאת ההיסטוריה והאזרחות של מדינת-ישראל, ואני הייתי חושבת שבן-אדם - ולא משנה מאיזו מדינה - שמגיע למדינת-ישראל, לא יזיק לו אם כן ילמד היסטוריה וכן יעשה מבחן באזרחות של מדינת-ישראל.
פרופסור בנימין איש-שלום: זו הרמה של בן-אדם, ובעצם בזה הוא גם נמדד.
פרופסור בנימין איש-שלום: אני חושבת שזה נעשה כבר באמריקה, ואני בכלל חשבתי וחושבת שזה לא רע אם נעשה את זה במדינת-ישראל.
פרופסור בנימין איש-שלום: אני חושבת שכל יהודי, ואתה כבוד הפרופסור אמרת ,שבעצם יש התבוללות בעולם כולו וזה דבר מאד טבעי, וזה נישואי תערובת.
פרופסור בנימין איש-שלום: הם גדלים מיום ליום, משנה לשנה, וזה מאד מאד טבעי.
פרופסור בנימין איש-שלום: אני זוכרת כשהייתי ברוסיה כאשר הסוכנות שלחה לשם כמה שליחים, איך היהודים בכלל לא חשבו - יהודים, לא גויים - לא רצו לשמוע על מדינת ישראל, ואני עמדתי שם באולמות ואנשים אמרו: לא רוצים לשמוע על מדינת-ישראל, והם היו 100% יהודים.
פרופסור בנימין איש-שלום: אם מגיעים לכאן, יחד עם נישואי תערובת, חלק מהאנשים שהם לא יהודים ומקבלים את מדינת-ישראל ומקבלים את החובות במדינת-ישראל, הלוואי שהם ימשיכו להגיע ואני מתפללת שיגיעו עוד מיליון איש, ומה אפשר לעשות - יחד עם יהודים הגיעו לא יהודים.
פרופסור בנימין איש-שלום: כאן דיברו על נס חנוכה.
פרופסור בנימין איש-שלום: בנס של חנוכה אנחנו רגילים לדבר על הימים ההם.
פרופסור בנימין איש-שלום: אני חושבת שצריכים להתחיל לדבר על הימים של היום, הימים העכשוויים, על הזמן של היום, ואני מתפללת שהנס שיקרה למדינת-ישראל, שסוף-סוף באמת, לא בסיסמאות ולא בדיבורים ולא בוועדות אלה ואחרות, אנחנו נהיה עם אחד, ישראל אחד.
פרופסור בנימין איש-שלום: הרב בלוק.
פרופסור בנימין איש-שלום: הרב ריצ'רד בלוק:     תודה רבה.
פרופסור בנימין איש-שלום: אני רוצה, כנשיא של האיגוד העולמי ליהדות מתקדמת, לומר כמה דברים.
פרופסור בנימין איש-שלום: קודם כל, אנחנו צריכים לחפש ולמצוא פתרונות מקובלים על כל העם היהודי, ולא על המיעוט האורתודוכסי או על המיעוטים החרדיים לבדם.
פרופסור בנימין איש-שלום: שנית, כל דיון שלא מבוסס על אהבת ישראל וכבוד הבריות, לא יצליח ולא יגרום לכל דבר טוב.
פרופסור בנימין איש-שלום: כל מי שמשמיץ ומכפיש יהודים אחרים, כל מי ששונא את היהודים שלא מתנהגים כפי רצונו ולדעתו, פוסל את עצמו מהשתתפות בדיון ההיסטורי הנוכחי לגבי גיור.
פרופסור בנימין איש-שלום: אני לא רוצה להגיב על כל מה שנאמר לגבי ההתבוללות, אלא רק לומר את זה: אולי לא הבחנתם שיש התבוללות עצומה גם כאן בישראל ויש הרבה יהודים שבורחים מהיהדות מפני הקיצוניות של היהדות החרדית.
פרופסור בנימין איש-שלום: אנחנו, האיגוד העולמי, עובדים בברית-המועצות לשעבר עם הרבה אנשים שבעצם רוצים  להתגייר אבל הם לא רוצים להתגייר בנסיבות הקיימות, בתנאים שנדרשים מהם.
פרופסור בנימין איש-שלום: הם מאד פתוחים לקבל גיור מתון וסביר.
פרופסור בנימין איש-שלום: הנקודה האחרונה - חוק השבות מסמל פתיחות מדינת-ישראל לכל העם היהודי והגשמתו של יהודה הקדוש.
פרופסור בנימין איש-שלום: כל שינוי בחוק השבות עלול לגרום ויגדיל פער גדול ועמוק בין יהודי התפוצות ומדינת-ישראל, ואפילו יכול לסכן את תהליך השלום בין מדינת ישראל לבין שכניה, מפני שהסכמת שלום מצריכה תמיכה של כל העם היהודי כולו, ואנחנו לא יכולים, לא רוצים ליצור פערים בין מדינת ישראל לבין העם היהודי, לא בזמן הזה ולא בעתיד.
פרופסור בנימין איש-שלום: אני הייתי מציעה לא לכרוך את זה בהכרח בתהליך השלום - גיור או לא גיור, ואיזה סוג של גיור, כי אני רוצה לומר לך: אני לא רואה את תהליך השלום כפי שאתה רואה אותו.
פרופסור בנימין איש-שלום: אני סוברת לגמרי אחרת שאנחנו לא הולכים במיוחד לקראת שלום, ואני לא חושבת שכדאי לכרוך את זה,  משום שיש את עם ישראל ויש את השאלות הבסיסיות של מיהו יהודי ומי מרגיש יהודי, ובתוך אותה קבוצה שאנחנו - הייתי אומרת נגיד יהודים חילוניים - יש רבים כאלה שלא בהכרח הולכים עם תהליך השלום כפי שהממשלה הנוכחית מציגה אותו.
פרופסור בנימין איש-שלום: לכן, אני הייתי מציעה שבדיון הזה שאנחנו מדברים בו על גיור או לא גיור, ומיהו יהודי, לא נחבר את זה לתהליך השלום.
פרופסור בנימין איש-שלום: אם יהדות ארצות-הברית רוצה גיור כזה או כזה, או הרוב - בבקשה, אבל שלא יתערבו לנו בדברים הפנימיים שלנו.
פרופסור בנימין איש-שלום: הרב ריצ'רד בלוק:     לא התכוונתי להתייחס למדיניות של הממשלה הנוכחית.
פרופסור בנימין איש-שלום: אני מתייחס לאיחוד העם שאנחנו צריכים עם כל המדינה, עם כל ממשלה, עם כל תהליך של שלום.
פרופסור בנימין איש-שלום: הרב המר.
פרופסור בנימין איש-שלום: הרב ראובן המר:     קודם כל, לגבי העניין של חוק השבות - נדמה לי שצריך להיזהר מאד כשאנחנו מדברים על שינויים בחוק השבות.
פרופסור בנימין איש-שלום: אין זאת אומרת שאין אפשרות לשנות את זה, אבל צריכים בכל זאת מאד מאד להיזהר.
פרופסור בנימין איש-שלום: למשל, שמעתי כאן הצעות שיש רק לקבל את אלה שהם יהודים או שהם בתהליך של גיור ליהדות.
פרופסור בנימין איש-שלום: אני חושב שזה מאד מאד מסוכן.
פרופסור בנימין איש-שלום: אבל אם מדובר על  משהו כמו שינוי בחלק של החוק שמדבר על הנכדים של היהודים - דברים כאלה - על זה אולי יש אפשרות לדבר ולשקול את זה, אבל לשקול את זה היטב.
פרופסור בנימין איש-שלום: שנית, לגבי הנושא של גיור יש כאן שני עניינים: עניין של גיור של ההמונים שבאים מחבר העמים ועניין של גיור של הזרמים, ובאמת זה לא בדיוק אותו הדבר.
פרופסור בנימין איש-שלום: נדמה לי שהדרישה שלנו, של התנועה המסורתית, שהגיור שלנו בארץ יהיה מוכר על-ידי המדינה, לא על-ידי הרבנות, זאת דרישה הוגנת, צודקת, ואנחנו עדיין עומדים בזה, אבל כשאנחנו מדברים על הנושא של הגיור של ההמונים, שם אנחנו רואים את זה קצת אחרת, ולכן אנחנו משתתפים.
פרופסור בנימין איש-שלום: אני חבר בהנהלה של המכון המשותף, ואנחנו מאד תומכים במכון המשותף.
פרופסור בנימין איש-שלום: מדוע?
פרופסור בנימין איש-שלום: - כי במכון המשותף אנחנו באמת נותנים את התשובה, את הפתרון לבעיה של ההמונים, כי הגישה של המכון היא גישה מאד מאד גמישה, פתוחה הילכתית, אבל גמישה, ולכן אני חושב שהמכון הזה יכול למשוך המונים שלא היו מוכנים לגשת לנושא של גיור דרך מכונים אחרים הקיימים.
פרופסור בנימין איש-שלום: לכן, זה מאד חשוב לתת את התמיכה של הממשלה למכון המשותף, אבל לא לומר שאין אפשרות של גיור דרך מכונים אחרים או דרך זרמים אחרים, אלה שני דברים נפרדים.
פרופסור בנימין איש-שלום: הרב רביץ, בבקשה.
פרופסור בנימין איש-שלום: הרב אברהם רביץ:     אני רוצה לדבר אולי עלינו, אל חברי הכנסת במיוחד, ואני חושב שראוי מאד שלא נתבלבל.
פרופסור בנימין איש-שלום: אני לא רוצה להיכנס לווכחנות ולהעלות את הטונים.
פרופסור בנימין איש-שלום: נשמעו כאן כמה דברים צורמים מאד.
פרופסור בנימין איש-שלום: אני גם מודה לך שאת הגבת בדיוק בזמן.
פרופסור בנימין איש-שלום: גם בעבר נשמעו כל מיני איומים על מדינת-ישראל שייפגעו בנו גם בכיס וגם במדיניות שלנו אם אנחנו לא נלך בדיוק לפי התכתיב של ארגונים כאלה ואחרים שנמצאים בארצות-הברית.
פרופסור בנימין איש-שלום: אני לא רוצה להיכנס לכל הסוגיה הזאת.
פרופסור בנימין איש-שלום: אני דווקא רוצה לדבר בנימה חיובית, לשם שינוי.
פרופסור בנימין איש-שלום: היו"ר נעמי בלומנטל:     לא אצלך.
פרופסור בנימין איש-שלום: אתה חיובי בדרך כלל.
פרופסור בנימין איש-שלום: הרב אברהם רביץ:     ראשית כל, אנחנו כולנו אנשים מבוגרים והתבגרנו כאן במדינת-ישראל.
פרופסור בנימין איש-שלום: אנחנו יודעים, כולנו יודעים אני חושב, שהגיור במדינת-ישראל יוכר רק בהסכמת הרבנות הראשית, יודעים את זה.
פרופסור בנימין איש-שלום: יכול להיות שיהיו פתרונות מרחיקי לכת שגם התנועות האחרות  - לא האורתודוכסיות - גם לא מסכימות להם, כמו נאמר פתרון יוסי ביילין כזה של כניסה ליהדות דרך משהו אחר לחלוטין, שהוא איננו דתי משום נימה.
פרופסור בנימין איש-שלום: אינני יודע איך התנועה תגיב על כך, אני מניח שהתנועה הקונסרבטיבית לא כל כך תאהב את זה.
פרופסור בנימין איש-שלום: עוד יכול להיות שזה יהיה איזשהו הליך שאנחנו לא נוכל לעצור אותו - מין הליך אזרחי כזה - הרבה יותר מהר מאשר הכרה בגיורים שלא בהסכמת הרבנות הראשית.
פרופסור בנימין איש-שלום: אז אני חושב שכדאי להפנים את הדבר הזה, ואני רוצה לומר לעצמנו מדוע.
פרופסור בנימין איש-שלום: כאן אני אומר ששמעתי נימה חיובית, שמעתי את זה מידידי פרופסור נאמן בזמן מוקדם יותר.
פרופסור בנימין איש-שלום: יש הסכמה לעניין הזה, בעצם, אבל איפה כאן קיימת הבעיה, וזה הועלה כאן על השולחן היום.
פרופסור בנימין איש-שלום: הבעיה קיימת בהתנייה של ההסכמה הזאת.
פרופסור בנימין איש-שלום: באים ואומרים: אנחנו מסכימים לעניין הזה שבמדינת-ישראל יהיה גיור אחד, אבל תמורת זאת אנחנו דורשים א', ב', ג' - הכרה, הידברות, בדרג כזה ובדרג אחר.
פרופסור בנימין איש-שלום: אף אחד לא משלם לי שכר כדי לתת עצות ולשמוע ממני עצות, אבל אני חושב שהתנועות הלא אורתודוכסיות - מאד קשה לי להגיד הלא אורתודוכסיות, כי אני לא מכיר בכלל בהגדרה הזאת, אבל פשוט כדי לדבר עברית יותר פשוטה - עושות טעות חמורה בכך שכאן בארץ, אני לא מומחה למה שקורה במקום אחר, בכך שהן כורכות מין בשאינו מינו.
פרופסור בנימין איש-שלום: גם שמעתי אמירות שכאן יש התבוללות, ומישהו חושב שיש לו פטנט איך לעצור את ההתבוללות כאן במדינת-ישראל - שייעשה את זה.
פרופסור בנימין איש-שלום: אף אחד לא יכול להילחם נגדו, אף אחד גם לא ירצה אולי להילחם נגדו.
פרופסור בנימין איש-שלום: אני, כאדם שעסקתי שנים רבות עם אנשים שאינם דתיים, שהם בעצם מתבוללים, והדברים שאני אמרתי להם, הרי לא הייתי אומר אותם בבית המדרש שלי, ששם אני מחנך את ילדיי - שאתה לא חייב לקיים את כל המצוות ורק תתקרב, ורק כך ורק אחרת, כדי להתקרב.
פרופסור בנימין איש-שלום: הרי ברוב הנאומים שלי היום בכנסת, על מה אנחנו מדברים כאן?
פרופסור בנימין איש-שלום: אנחנו מדברים על אובדן הזהות היהודית, זה איזה מין מושג ערטילאי רחב ביותר.
פרופסור בנימין איש-שלום: הרי זוהי הבעיה של כולנו, זהו הבעיה של הציבור החילוני יותר מאשר של הציבור הדתי, ועל זה אנחנו מדברים היום.
פרופסור בנימין איש-שלום: לכן, אני חושב שהתנועות שחושבות שהן מסוגלות לעצור את ההידרדרות הזאת - שייעשו את זה.
פרופסור בנימין איש-שלום: מי יכול להפריע להן כאן במדינה, מי רוצה להפריע להן בכלל?
פרופסור בנימין איש-שלום: אבל מדוע כורכים את העניין הזה עם הסוגיות של המעמד האישי?
פרופסור בנימין איש-שלום: אני חושב שזוהי הבעיה.
פרופסור בנימין איש-שלום: אני אומר את זה בנימה מאד חיובית, עד כמה שאני יכול להיות חיובי בקרב הזה, ולכן גברתי היושבת-ראש, אני חושב שכאשר הוועדה הנכבדה הזאת עוסקת בסוגיה של הגיור, היא חייבת להצטמצם בסוגיה הזאת ולעשות הפרדה בין כל שאר הקרבות שיש או שיהיו - הזכירו מועצות דתיות וכל הדברים האלה, אלה הן סוגיות אחרות, אני לא אומר שאנחנו הולכים לוותר על איזשהו קרב או על איזשהו ויכוח, אבל יש להפריד.
פרופסור בנימין איש-שלום: אני מדבר בגדר של עצה, אני רוצה שתבינו אחת ולתמיד.
פרופסור בנימין איש-שלום: במדינת-ישראל, כגיור, יוכר רק גיור אחד.
פרופסור בנימין איש-שלום: לא יהיה כאן בלגאן, ולכן אני מציע לך, גברתי, שבעניין הזה צריך להיות פוזיטיבי.
פרופסור בנימין איש-שלום: אנחנו לא התכנסנו לכאן לדבר על פלורליזם, לא התכנסנו לכאן לשם כך, ועל רצונות של העולים כך או אחרת.
פרופסור בנימין איש-שלום: התכנסנו כאן לדון בנושא הגיור.
פרופסור בנימין איש-שלום: היו"ר נעמי בלומנטל:     תודה לך, הרב רביץ.
פרופסור בנימין איש-שלום: אני חושבת שאתה בהחלט, גם כחבר כנסת בכיר ורב ניסיון, נראה לי שיכולת הרבה מאד לתרום לאוירה הכללית ולאוירה הציבורית שקיימת בכלל, היית יכול לתרום ליותר הבנה וליותר אחוות אחים.
פרופסור בנימין איש-שלום: אם נאמר כאן שבוועדת נאמן - וכאן הזרמים האחרים ביהדות שקשה לך לומר את זה אבל הם קיימים, באו ואמרו שהם באו לקראת המצב שבו הגיור היחידי שיוכר הוא הגיור על-פי ההלכה, הרי היה בזה משום ויתור רציני מאד.
פרופסור בנימין איש-שלום: לכן, אני מאד מצפה שתעביר גם את ההשפעה שלך במקומות הראויים, שאתה מכיר אותם טוב מאד, בוודאי ברבנות הראשית, על מנת שגם יוכרו וימשיכו לפעול מכוני הגיור כפי שהם קיימים וגם לייתר הידברות עם כל שאר חלקי העם.
פרופסור בנימין איש-שלום: פרופסור נאמן, כמה מילים לסיום, ואני אסכם את הישיבה.
פרופסור בנימין איש-שלום: פרופסור יעקב נאמן:     בהמשך לדבריו של חבר הכנסת הרב רביץ, אני רוצה לומר: זה בדיוק מה שניסינו לעשות בוועדה.
פרופסור בנימין איש-שלום: ניסינו לבוא ולומר שלפחות בנושא אחד של הכניסה לעם ישראל בארץ-ישראל תהיה אחדות.
פרופסור בנימין איש-שלום: אני מוכרח לומר בעקבות דברי היושב-ראש - היה בהחלט מאמץ גדול מאד מצד כל חברי הוועדה - אני מדגיש: כל חברי הוועדה - להגיע לדבר הזה בהסכמה.
פרופסור בנימין איש-שלום: כיוון שאנחנו נמצאים בימי החנוכה, אני רוצה לסיים בתפילה שאחד מראשוני החסידות חיבר אותה - רבי אלימלך מליז'נץ, ואני פונה בזה לכל היושבים בחדר הזה, גם חברי הכנסת וגם המשתתפים האחרים:      "ותצילנו מקנאת איש מרעהו ולא יעלה קנאת אדם על לבנו ולא קנאתנו על אחרים.
פרופסור בנימין איש-שלום: אדרבה תן בלבנו שנראה כל אחד מעלת חברינו ולא חסרונם ושנדבר כל אחד את חברו בדרך הישר והרצוי לפניך, ואל יעלה שום שנאה מאחד על חברו חלילה ותחזק התקשרותנו אליך באהבה כאשר גלוי וידוע לפניך שיהא הכל נחת רוח אליך וזה עיקר כוונתנו".
פרופסור בנימין איש-שלום: דוברים:     אמן.
פרופסור בנימין איש-שלום: היו"ר נעמי בלומנטל:     תודה רבה על הדברים המאד יפים האלה.
פרופסור בנימין איש-שלום: אני רוצה לסכם ולומר: דברים נעשו, דברים נאמרו.
פרופסור בנימין איש-שלום: יש הרבה שנאת חינם ויש הרבה רצון לאהבת אמת.
פרופסור בנימין איש-שלום: פרופסור יעקב נאמן:     אהבת חינם.
פרופסור בנימין איש-שלום: היו"ר נעמי בלומנטל:     לאהבת חינם.
פרופסור בנימין איש-שלום: בואו ננסה כולנו ללכת בדרך החיובית הזאת.
פרופסור בנימין איש-שלום: כאמור, אנחנו ניסינו לכרוך - אם ביודעין ואם שזה עלה מבין השיטין - בין הבעיה הקשה של עלייתם של רבים לארץ שאינם יהודים, בין חוק השבות לבין אפשרויות הגיור, האם הן קיימות או אינן קיימות.
פרופסור בנימין איש-שלום: אני, מצד אחד, בעד הרחבת האפשרות עד כמה שאפשר גם לידיעת העולים החדשים על אפשרויות אמיתיות, מהותיות, לגיור - זה מצד אחד.
פרופסור בנימין איש-שלום: מן הצד השני, אני גם חושבת שיש לדון מחדש לפתוח את נושא חוק השבות, ואני חושבת שראש הממשלה ירה מן המותן, מבלי ידיעת העובדות, כאשר הוא בא ואמר: לא תהיה נגיעה בחוק השבות.
פרופסור בנימין איש-שלום: הרב אברהם רביץ:     לא.
פרופסור בנימין איש-שלום: כל עוד שהוא ראש ממשלה.
פרופסור בנימין איש-שלום: היו"ר נעמי בלומנטל:     כל עוד שהוא ראש ממשלה.
פרופסור בנימין איש-שלום: צודק הרב רביץ, ונקווה, מבחינתי בכל אופן, שימים יבואו והממשלה גם תתחלף, אבל זה לא לעניין זה.
פרופסור בנימין איש-שלום: תודה רבה, הישיבה נעולה.
נעמי בלומנטל: שמעתי שיש כמה מחברי הכנסת שלא הספיקו לראות את הכתבה ולכן מצאנו לנכון להראות אותה.
נעמי בלומנטל: אני בטוחה שכולנו מאוד מזדעזעים לראות את הדברים האלה.
נעמי בלומנטל: אנחנו יודעים את המצב.
נעמי בלומנטל: אנשים אלה באו לארץ כיהודים, הם באו לארץ כדי לבנות ולהיבנות בה ופתאום אנחנו רואים תופעות כאלה.
נעמי בלומנטל: אני יודעת גם ושמעתי תגובות שרבים – גם מהאנשים שיושבים כאן היום בוועדה – נדהמים לגלות בין האנשים אנשים שמכירים ואפילו קרובי משפחה.
נעמי בלומנטל: זה מטיל צל עוד יותר כבד על המצב הזה.
נעמי בלומנטל: זה פשוט מצב נורא שאנשים מגיעים לכאן לארץ כדי להיות יהודים, או שזאת הייתה לפחות הצהרתם, ומה שאנחנו רואים בפועל הוא שהם מתקרבים לנצרות, יש כאן פעילות מיסיונרית בצורה חריפה ביותר, פעילות שמדברת אל לב אנשים שהם במצוקה כלכלית, מדברים אל לב העולים החדשים מאתיופיה, אולי גם אל הוותיקים יותר, גם אל הזוגות החדשים.
נעמי בלומנטל: אני חושבת שנתקלנו בבעיה במלוא חריפותה.
נעמי בלומנטל: השאלה איך אנחנו כחברה ישראלית מתמודדים עם הבעיה כאשר אני במיוחד מתכוונת למנהיגות של העדה האתיופית.
נעמי בלומנטל: אני לא חושבת שאנחנו, האוכלוסייה הוותיקה או עולים אחרים, צריכים להיות אלה שנחליט מה צריך לעשות.
נעמי בלומנטל: מה שלא בהתאם לחוק, צריך לפעול בצורה הנחרצת ביותר.
נעמי בלומנטל: אם עלו לכאן אנשים עם תעודות מזויפות, אם הם הצהירו שהם יהודים ושיקרו, זו תופעה שקיימת וצריך להתמודד אתה.
נעמי בלומנטל: זאת אומרת, מי שזייף, מי ששיקר, מי שעלה בצורה שאיננה חוקית – יגורש מכאן.
נעמי בלומנטל: אבל להחליט מה לעשות לגבי התופעה הזאת, שחשבנו שמדובר בניצנים, אבל אני מבינה שמדובר בתופעה שמתחילה להתפשט יותר ויותר, אני חושבת שהעדה בעצמה עם המנהיגות שלה צריכים לבחון את העניין ולדבר ביניהם, הקייסים, המנהיגים ויש גם מנהיגות חדשה, מנהיגות שצמחה עכשיו בשנות השהות כאן בארץ.
נעמי בלומנטל: הייתי אומרת שקודם כל קהילה צריכה להתמודד בעצמה.
נעמי בלומנטל: הייתי רוצה לתת עכשיו את זכות הדיבור לרב הדנה שהוא ממשפחה של קייסים ומשפחה מובילה מקרב יהדות אתיופיה ולשמוע מה בפיו על כל מה שהוא יודע והוא יודע יותר ממה שיש היום כאן בכתבה הזאת, ולשמוע אולי האם אתם ביניכם כבר דיברתם על מה ניתן לעשות כדי להתמודד עם הבעיה הכל כך קשה והכאובה הזאת.
נעמי בלומנטל: הייתי רוצה שלא תהיה הכפשה גורפת של בני העדה האתיופית.
נעמי בלומנטל: לפי דעתי זה לא צריך להשפיע עלינו מבחינת ההחלטה לגבי אנשי הפלאשמורה שנמצאים עדיין באתיופיה.
נעמי בלומנטל: זאת אומרת, צריך לבחון כל מצב לגופו ולא לקבל החלטות גורפות ובלתי אחראיות מפאת מצב שאנחנו כולנו מרגישים תסכול עמוק לנוכח מה שאנחנו מגלים כתופעה שמתפשטת בקרב העדה.
נעמי בלומנטל: בזמנו הייתי באתיופיה, לפני למעלה מעשרים שנה, ואני מוכרחה לומר דווקא לאור מה שאנחנו רואים שהדרך שבה שם ראיתי שאנשים מקיימים את המסורת היהודית, שהם מקיימים טקסים יהודיים, שהם קרובים לדת, שהם יהודים לכל דבר, זאת הייתה ההתרשמות שלי, אני חושבת שזה בדיוק סותר דברים שאנחנו רואים כרגע כאן בכתבה הזאת.
נעמי בלומנטל: אני רוצה לשבח את מי שעשה את הכתבה, כרמל לוצאטי.
נעמי בלומנטל: אני חושבת שזה היה חשוב מאוד לראות את הדברים, לגלות אותם והייתי אומרת להתמודד אתם, דבר שכאמור אותו יעשו בני העדה.
יוסף הדנה: היינו גרים בכפרים, הכפרים הם סגורים, אף משפחה נוצרית לא הייתה גרה בתוך הכפר.
יוסף הדנה: מי שרוצה ללכת להתנצר או ללכת למיסיון, הוא צריך לעזוב את המקום ומנדים אותו.
יוסף הדנה: היו כלים למנהיגים הרוחניים להתמודד על-ידי זה שמנדים את אותה משפחה ולא מתקרבים אליה.
יוסף הדנה: היו כאלה ולא התייחסנו אליהם.
יוסף הדנה: יהודי שהולך למיסיונרים, מנודה.
יוסף הדנה: יכולנו להתמודד עם הבעיה הזו.
יוסף הדנה: לא היה שלטון שנתן זכות שכל אחד יעשה מה שעולה על רוחו.
יוסף הדנה: לא היה דבר כזה.
יוסף הדנה: כאן בארץ ישראל אי-אפשר לתפוס מישהו ולומר לו מה כן לעשות ומה לא לעשות, אי-אפשר לנדות אותו, אי-אפשר לעשות כלום.
יוסף הדנה: הקהילה בתהליך קליטה, ובמיוחד הדור המבוגר עוד לא מצא את מקומו כאן בחברה ולכן אין כלים להתמודד וזה קשה.
יוסף הדנה: אני חושב שכאן צריך לעודד את המנהיגות, גם את המנהיגות הרוחנית, לתת את הכלים מהמבוגרים עד הצעירים ביותר למנהיגות בכלל.
יוסף הדנה: כבר כמה חודשים כל המנהיגות הפוליטית והדתית של העדה מתאספת ויוצרת גרעין חזק ואנחנו מעוניינים להתמודד עם הבעיה.
יוסף הדנה: יש דבר אחד שאני כבר רואה וזה שבמסגרת העלייה מגיעים כל מיני אנשים שלא היינו רוצים שיגיעו.
יוסף הדנה: לזה כל העדה מסכימה.
יוסף הדנה: חס וחלילה, אני לא מזלזל באנשים שפועלים בשטח, עושים מאמצים גדולים, אבל יש גם רמאות בכל מיני דרכים שמגיעים.
יוסף הדנה: אני חושב שאנחנו בני העדה, ראשי העדה, עד עכשיו - ואני בעצמי מרגיש רגשי אשמה בנושא הזה - לא באנו ולא דרשנו כראשי העדה, כשאנחנו מאוחדים, להתערב גם בעלייה וגם בקליטה.
יוסף הדנה: כל אחד בפני עצמו עושה מעל ומעבר, משתדל, אבל זה לא כמו שעושים ביחד.
יוסף הדנה: לאחרונה התחלנו להתארגן ואנחנו רוצים לצאת לפעולה וזה עוד לפני שראינו את הסרט הזה כי כבר חשנו בהידרדרות בקרב הנוער בכל מיני מגזרים.
יוסף הדנה: אני חושב שצריכים לתת את הגיבוי ואת שיתוף הפעולה למנהיגים שאני מקווה שנצליח לארגן אותם.
יוסף הדנה: הבירור צריך להיות עוד שם באתיופיה, הבירור צריך להיות ממש שתי וערב עוד באתיופיה וצריך לדעת מי אלה שבאים ושהם לא זכאים לעלות.
יוסף הדנה: זה חייב להיות.
יוסף הדנה: אנשים שמכירים את העדה, אנשים שמנוסים בנושא הבירור, אני חושב שהם צריכים להתערב ולעשות יד אחת עם השלטונות ועם המוסדות שמטפלים בדבר.
יוסף הדנה: גם בקליטה כאן.
יוסף הדנה: יכול להיות שצריך לשנות כיוון.
יוסף הדנה: אני צריך לשבת עם המוסדות אתם אני בקשר ולחשוב שוב איך אנחנו מטפלים בנושא.
יוסף הדנה: מאוד מפריע לי שאנשים שעלו כיהודים, הם מזרע ישראל, הם צאצאים יהודים, הם היו שם מיסיונרים, והם מגיעים לכאן בארץ ומובילים את העניין הזה.
יוסף הדנה: זה מאוד מפריע לי.
נעמי בלומנטל: הייתי רוצה לשמוע מהמשטרה.
נעמי בלומנטל: תאמר לנו מה ההתייחסות שלכם, האם אתם יודעים על התופעה והאם אתם מתמודדים אתה מבחינת החוק.
דוד מולא: בתחילת דברייך אמרת שלא נתייחס בצורה גורפת לקהילה, וזה נכון, אבל לאותה קבוצה עליה אנחנו מדברים יש ארבעה מאפיינים: הדבר הראשון הוא בעיות הזהות היהודית ויש להם בעיה עם זה.
דוד מולא: הדבר השני, היעדר האידיאולוגיה הציונית.
דוד מולא: הדבר השלישי, נתק בינם לבין הקהילה היהודית, בית ישראל.
דוד מולא: הדבר הרביעי, התמקדות בפעילות מיסיונרית, אימוץ דפוסי דת תרבות נוצרית.
דוד מולא: אנחנו מדברים כאן על מיסיונריות וזה לא בדיוק במובן מיסיונריות אלא לדעתי יש הרבה יותר מזה.
דוד מולא: יש כת שמבוססת על התפיסה הנוצרית, אבל הרבה יותר קיצונית, שקוראים לה PNT.
דוד מולא: זה לא מיסיון שאנחנו מכירים במובן המיסיון כמיסיון אלא זה דבר הרבה יותר קיצוני.
דוד מולא: אני יודע גם מגדולי הקהילה שהיו אומרים שהכת הזו הייתה שנואה על האורתודוכסיה הנוצרית באתיופיה והיו ממש רודפים אחריהם.
דוד מולא: רבותיי, אני רוצה לדבר על ההשלכות.
דוד מולא: ישנן השלכות מאוד קשות במדינה וההשלכות גורמות למתיחות רבה בתוך קהילת יוצאי אתיופיה וחשש להסלמה ולשימוש בדרכים אלימות.
דוד מולא: דבר שני שקיים זה הסתה למרד בקרב בני נוער כלפי היהדות ואי-גיוס לצה"ל ולדעתי זה מאוד חמור.
דוד מולא: דיברתי עם כמה בני נוער שאמרו שאסור להם להתגייס לצה"ל משום שלפי תפיסת הכת, אסור להילחם.
דוד מולא: דבר נוסף הוא יצירת משבר אמון ואלימות בתוך המשפחה על רקע התחברות בני הנוער לכת.
דוד מולא: דבר נוסף הוא פירוק התא המשפחתי כאשר אחד מבני הזוג משתייך לכת.
דוד מולא: לדוגמה, נערה בת 14 מלוד למדה בפנימייה והשתייכה לכת, כאשר אביה, איים לפגוע בה פיזית והיא ניסתה לברוח לקנדה בחסות הכת.
דוד מולא: בעקבות המקרה ההורים התגרשו.
דוד מולא: מקרה נוסף של בחור משכיל, קצין לשעבר בצבא אתיופיה, מיבנה, אב לחמישה ילדים, התחבר לכת מתוך אמונה חזקה, נטש את משפחתו והיום הילדים נמצאים בטיפול פסיכולוגי.
דוד מולא: אתמול דיברה אתי בת בגיל 13 שמשפחתה לא צופה ביום ששי בטלוויזיה, הם דתיים.
דוד מולא: היא הייתה ביום ראשון בבית-הספר, לא ראתה את הכתבה, באו אליה חברותיה ושאלו אותה אם הם מאמינים בנצרות, אתם נוצרים, אתם לומדים בבית-ספר יהודי?
דוד מולא: זאת אומרת, אנחנו צריכים מכאן לראות את ההשלכות גם על הדור המתבגר שקשה לו להתמודד עם הסטיגמות האלו.
הצעות לפתרון: (1) הקמת ועדה ממלכתית שתבדוק את הסוגייה כולל הממדים והיקף התופעה והנסיבות שגרמו לעלייתה במהלך חמש-שש שנים אחרונות.
הצעות לפתרון: (2) לבחון מחדש את המשך העלייה מאתיופיה לישראל.
אופיר פינס-פז: יש לי גם מסר שלפי דעתי חשוב שהוועדה הזאת תבהיר לכלל הציבור בישראל.
אופיר פינס-פז: חלק מהעובדה שאנשים תמימי דרך נופלים לתוך המלכודת השטנית הזאת נובעת ממשבר קשה מאוד בקליטה שלהם כאן בארץ.
אופיר פינס-פז: זאת אומרת, משבר הזהות האישית, משבר הזהות היהודית ומשבר הזהות הישראלית שאלה הם משברים מאוד קשים שאני לא בטוח שאנחנו עושים מספיק כדי להתמודד אתם וכדי לעזור להם להתמודד אתם.
אופיר פינס-פז: אני חושב שאם נעשה יותר בהקשר הזה, פחות אנשים ילכו לדרכים האלה, פחות אנשים יחפשו קסמים כדי לצאת ממצוקות היום יום.
אופיר פינס-פז: אני חושב שאנחנו חייבים לתבוע הקמת ועדת בדיקה.
סופה לנדבר: יחד עם זאת אני דווקא הייתי מפנה את האצבע המאשימה לפוליטיקאים ודמגוגים שלעתים קרובות מפחדים לפתוח פה ולומר את האמת.
סופה לנדבר: שמעתי לפני שהתחילה הישיבה מיולי אדלשטיין שבעצם הוא גילה את הדבר כבר לפני כמה שנים, אבל הדבר לא היה מקובל על אנשים רבים.
סופה לנדבר: אני חושבת שכאן צריכים להפריד בין עליית יהודים ועליית לא יהודים במסווה של יהודים מאתיופיה אותה צריך לחסל ולמחוק אותה ושלא יהיה לה מקום.
סופה לנדבר: צריך לשלול מהם את האזרחות של מדינת ישראל ולסלק אותם מהמדינה.
סופה לנדבר: ההשפעה שלהם על העד ועל כל העם בכלל היא השפעה קשה, כבדה ואסור שיהיה לה מקום.
סופה לנדבר: הייתי מקבלת את הדברים של כבוד הרב הדנה.
סופה לנדבר: אני חושבת שהעדה עצמה צריכה להיות במחנות משם עולים יהודים ארצה משום שאנחנו רוצים כאן יהודים.
סופה לנדבר: יכול להיות שקשה לנציגי המשרדים והסוכנות מיהו יהודי מאתיופיה ואני חושבת שהעדה צריכה לקחת בזה חלק ושיהיו לה שם שליחים.
סופה לנדבר: אתם עדה חזקה ואני חושבת שאפשר לסמוך על המנהיגים שלכם.
סופה לנדבר: אני חושבת שהמנהיגים צריכים לפעול בעניין ודווקא המנהיגים הם שהיו צריכים לפני כמה שנים לקום ולומר שיחד עם היהודים עולים גם לא יהודים - אני לא יודעת באיזה אחוזים מדובר וגם אתה לא יודע, אבל אני מעריכה שהאחוזים הם די גבוהים – וכי צריך לסגור את דלת מדינת ישראל בפני אותם אנשים שמנסים לשקר ולרמות.
סופה לנדבר: יכול להיות שצריך להיות חוק במדינת ישראל, וזה לא רק כלפי לא יהודים יוצאי אתיופיה, אלא בכלל וכל אלה שמרמים – תוך 24 שעות צריכים לצאת את המדינה.
סופה לנדבר: לפני כמה ימים היה דיון ברדיו על אנטישמיות בתוך מדינת ישראל שאני אישית לא הרגשתי ולא מרגישה.
סופה לנדבר: אבל אם דבר כזה קם, כנראה שהגיע הזמן לחוקק חוק.
סופה לנדבר: מי שמעיז במדינת ישראל לעשות דבר דומה למה שקורה כאן – תוך 24 שעות הוא צריך לצאת מהמדינה.
סופה לנדבר: מי שרוצה להיות אפוטרופוס של אנשים אלו, שיקבל אותם, שיקבלו אותם מדינות אחרות כי במדינת ישראל אין להם מקום.
יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שבאמת עם כל השוני שאנחנו מגלים, כל העליות דומות מבחינת התהליכים שהן עוברות.
יולי יואל אדלשטיין: אלה יותר מוקדם ואלה יותר מאוחר, אלה עלייה יותר גדולה ואלה עלייה יותר גדולה.
יולי יואל אדלשטיין: במקום להפנות אצבע מאשימה, אני רוצה לעשות חשבון נפש.
יולי יואל אדלשטיין: גם לעלייה מברית-המועצות, למרות כל ההבדלים והממדים, לקח הרבה זמן, לקח הרבה אומץ לב לחלק, וחלק עדיין לא הגיעו לשלב הזה, לומר שבאמת יש עלייה מבורכת וחשובה ואסור להטיל עליה סטיגמות, אבל יש גם ערב רב שמצטרף ובאמת אנחנו, דווקא אנחנו, הקהילה, קודם כל סובלים מזה.
יולי יואל אדלשטיין: אנחנו סובלים מהסטיגמות של השיכורים וכל מיני מלים שאני לא רוצה לחזור עליהם.
יולי יואל אדלשטיין: כשמישהו קם ואומר שהם בכלל לא יהודים, אומרים לו לשתוק כי זאת תהיה סטיגמה על כל הקהילה ולכן אסור לו לדבר ככה.