GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דב גזית:
לגבי החמישי אינני יודע.
דניאל הרטמן:
גרמני טבע בנתניה.
דב גזית:
אני לא יודע.
דב גזית:
אני אומר מה שאני יודע.
דב גזית:
לא אתן כאן נתון לא בדוק.
דב גזית:
ישראלים, שייתכן שיש בהם עולים ותיקים - 12.
דב גזית:
לא ידוע - 4.
דב גזית:
אלה הנתונים כפי שאנחנו מקבלים מהרשויות המקומיות שאחראיות על החופים.
דב גזית:
אני חושב שאנחנו צריכים, מעבר למה שעשינו בעבודה בין-משרדית ובעבודה של המשרד שלנו, להגדיל את כמות ההסברה, בעיקר באותם מיגזרים שדיברתי עליהם, כולל מיגזר העובדים הזרים, שבו עוד לא התחלנו לטפל וגם שם אנחנו צריכים לטפל.
דב גזית:
זה דבר שאנחנו צריכים להיכנס אליו.
דב גזית:
הודיעו לי מלשכת השר שרנסקי שהשר הקציב תוספת סכום נכבדת להסברה כבר לשנה הזאת כך שאנחנו נחדש את הפעולה המתמשכת.
דב גזית:
דרך אגב, רק לפני שבועיים, בלי שום קשר, היתה מערכת פירסומים בתקשורת הרוסית והישראלית בנושא החופים.
דב גזית:
עוד השנה הזאת אנחנו, בעקבות הסיוע שקיבלנו מהשר, ניכנס לחדש את נושא ההסברה.
דב גזית:
נושא הפיקוח: נאמר פה שאחת הבעיות המרכזיות היא בעיית מודעות ומשמעת של כניסה לחופים לא מורשים, רחצה בשעות לא מוכרזות וכולי.
דב גזית:
המשרד סייע לרשויות המקומיות שבהן היתה שביתת המצילים בסכום כסף של כמיליון שקל, שנועד לאפשר את הגברת הפיקוח בחוף, של אותם מפקחים שהוזכרו פה לגבי אשקלון ואשדוד, כדי שיימנוע את כניסת האנשים למים.
דב גזית:
אין לנו בעיה עם נהלים.
דב גזית:
אם רשות מקומית, או כל גוף אחר, חושבים שצריך לשנות נהלים, אנחנו פתוחים לשנות נהלים.
דב גזית:
יש נתון אחד שאותו אי אפשר לשנות: רחצה בחשכה חד וחלק לא ניתן.
דב גזית:
אומרים המצילים, חוות דעת מקצועית שאני לא יכול לסתור אותה ואני לא יכול לתמוך בה, שכבר שעה לפני החשכה צריך לא להיכנס למים.
דב גזית:
אם ניקח שעה לפני חשכה ושעה אחרי עלות השחר, פחות או יותר מסתבר שכאשר אין שביתה המצילים עובדים כמעט את כל שעות היממה.
דב גזית:
זה הנתון.
דב גזית:
אני לא רוצה להכניס לדיון הזה את נושא שביתת המצילים מפני שלדעתי, ופה אני אומר אמירה אישית, אסור להשתמש בנושא של שביתת המצילים, לא מצד זה ולא מצד אחר, בנושא של הטביעות.
מיכה קובי:
מסוכן לעבוד 13-12 שעות רצופות בסוכות ההצלה בחום גבוה כמציל.
מיכה קובי:
זה מסוכן גם למצילים.
נעמי בלומנטל:
מר מיכה קובי אומר לטובת המצילים שהעבודה היא מאוד קשה ושוחקת, 12 ו13- שעות ביממה בחום קופח.
דניאל הרטמן:
כמו כל דבר בחיים, האמת היא כניראה איפשהו באמצע.
מיכה קובי:
אבל הם מקבלים 475% בשבתות.
קריאה:
למה לא עומדים בתור להיות מציל?
דב גזית:
לסיכום, חברת הכנסת בלומנטל, הייתי רוצה לומר את הדברים הבאים.
דב גזית:
אנחנו נמשיך בנושא ההסברה יחד עם משרד החינוך והתרבות.
דב גזית:
במידה וייצטרפו אלינו משרדים נוספים, בעונג ובכבוד רב, עם כל משרד, כדי להעלות את נושא המודעות וההסברה.
דב גזית:
אם יוחלט פה על הקמת ועדה בין-משרדית - מאה אחוז.
דב גזית:
ככל שיותר אנשים, יותר גופים יהיו מעורבים בצינורות שלהם, כך ייטב.
דב גזית:
לגבי נהלים: אמרתי, אנחנו פתוחים לכל הצעה לשינוי נהלים.
דב גזית:
לגבי החוק, שנאמר פה שהוא חוק מיושן:
דב גזית:
אנחנו עובדים מזה כשנתיים על נוסח חוק חדש, שהולך וחוזר ממשרד המשפטים.
דב גזית:
אני מקווה שבסוף שנה הבאה יהיה חוק חדש, שעונה על המציאות הקיימת היום בנושא הזה.
נעמי בלומנטל:
אנחנו נזרז אותם בהחלט בעניין הזה.
נעמי בלומנטל:
חבל שזה לא בסמכותנו, כי זה לא יהיה חוק מיוחד לעולים חדשים, אחרת זה בוודאי היה בא כאן לוועדה ואני משערת שכבר היינו כמעט מסיימים את זה.
נעמי בלומנטל:
בכל אופן, רציתי לשאול את גברת רותי בר-און.
נעמי בלומנטל:
כרגיל אני מוכרחה לומר שאתם עושים עבודה יוצאת מן הכלל במועצה הציבורית למען יהודי ברית-המועצות ואתם עוזרים לאנשים בקרב העולים החדשים שנמצאים במצבים של משבר.
נעמי בלומנטל:
באמת כל הכבוד, גם על הסיוע לוועדה וגם בוודאי ובוודאי על הסיוע לאותם עולים.
נעמי בלומנטל:
אני בטוחה שכולם כאן מצטרפים לדברי.
נעמי בלומנטל:
האם יש לך משהו להוסיף?
רות בר-און:
את כל הנושא הזה כבר לפני 4-3 שנים העלינו.
רות בר-און:
יש לי פה תיק תקשורת המעיד שהנושא הזה הועלה בתקשורת.
רות בר-און:
כפי שקורה אצלנו, זה עלה בגל וירד בגל, ובינתיים אנשים המשיכו לטבוע.
רות בר-און:
זאת אומרת, היתה איזושהי פעילות הסברה.
רות בר-און:
היא היתה פעילות הסברה מצומצמת, בגל אחד.
רות בר-און:
לא היתה שום ועדה מתמדת שעסקה בנושא וזה נשאר בעצם ברמת המיקרו, כשהמקרו לא טופל.
רות בר-און:
אז אני מאוד מברכת ואני מקווה שהפעם זה לא יהיה דבר חד-פעמי ושתהיה פעולה מתמדת.
רות בר-און:
תודה רבה.
נעמי בלומנטל:
המשרד לקליטת העליה, מי מטעמכם ידבר?
אידה בן-שטרית:
אני מנהלת אגף מידע ופרסום במשרד לקליטת העליה.
אידה בן-שטרית:
יתכן שאנשי בשורה אנחנו היום.
אידה בן-שטרית:
אנחנו נמצאים בעיצומו של קמפיין, ששותפים לו משרד הבריאות ומשרד הפנים.
אידה בן-שטרית:
מדובר בפעילות שמחולקת לטווח המיידי ולטווח הרחוק יותר.
אידה בן-שטרית:
נאמרו כאן המון דברים חשובים שעניינם לתכני הסברה הוא מאוד מאוד מאוד חשוב.
אידה בן-שטרית:
היו כאלה שאמרו: אולי הם לא מבינים.
אידה בן-שטרית:
אנחנו הפקנו דף מידע, כאשר חקרנו במכון לחקר ימים ואגמים את ההבדלים בין ההתנהגות של הים התיכון להתנהגות של הים השחור.
אידה בן-שטרית:
מסתבר שחוסר ההבנה בהתנהגות של שני הימים האלה יכול להיות סיבה קטלנית ביותר לחוסר זהירות.
אידה בן-שטרית:
גילינו שהים השחור כשהוא נראה שקט אז הוא באמת שקט.
אידה בן-שטרית:
הים התיכון כשהוא נראה שקט אז הוא קטלני במיוחד.
אידה בן-שטרית:
זה נראה שקט, הם נכנסים למים, נסחפים לזרמים וטובעים.
נעמי בלומנטל:
אני מבינה שאתם עשיתם דף מידע ואתם גם עוסקים בהסברה.
אידה בן-שטרית:
כבר הפצנו את דף המידע הזה בלשכות של המשרד לקליטת עליה.
אידה בן-שטרית:
אבל מלבד זה מנכ"ל המשרד לקליטת עליה יזם התארגנות בין-משרדית.
אידה בן-שטרית:
אנחנו עומדים להפיק כמה תשדירי רדיו ודף מידע שייכלול את הסכנות של הימים השונים.
אידה בן-שטרית:
אנחנו מדברים על הסכנות של הים התיכון אבל למדנו, דווקא מנציגי משרד הפנים, שלכינרת יש סכנות משלה, דווקא בגלל מתיקותה אנשים שוקעים וכשלא מכירים את הסכנה של השקיעה אז הם טובעים.
אידה בן-שטרית:
בים סוף יש סכנות וגם בים המלח.
אידה בן-שטרית:
בים המלח אומנם לא טובעים אבל די לשתות חצי כוס ממי ים המלח כדי להגיע מורעל לגמרי, במצב של מוות, לבית החולים.
אידה בן-שטרית:
לקחנו על עצמנו לנסות לאפיין את הסכנות המיוחדות בכל ים וים, להביא את האינפורמציות האלה ואת ההזהרות המיוחדות שמתקשרות לצורת ההתנהגות של העולים החדשים ליד החופים.
אידה בן-שטרית:
הסתבר שבאמת הם דואגים להתרחץ בשעות המוקדמות ובשעות המאוחרות.
אידה בן-שטרית:
הזכירו כאן את הנושא של האלכוהול.
אידה בן-שטרית:
אנחנו שמענו דווקא מנציגים של משרד הפנים נתונים, שיש בעיה מסויימת של כניסה לים לאחר שתיה, או תוך כדי שתיה.
אידה בן-שטרית:
זה דבר מאוד מאוד מסוכן.
אידה בן-שטרית:
העניין של השגחה על ילדים לא מספיק מוקפד.
אידה בן-שטרית:
הרחצה בחופים לא מוכרזים ולא מוסדרים - מסתבר שחלק מסויים מהעולים האלה נוהגים להגיע למקומות נטושים ונידחים שאין שם שירותי הצלה, ומתוך כייף, לא מתוך ידיעה של סכנה.
אידה בן-שטרית:
זאת אומרת, הם הולכים לבלות.
נעמי בלומנטל:
אני מבינה שיש לכם מטלות מאוד כבדות באגף שאת ממונה עליו, באגף הפירסום.
נעמי בלומנטל:
כמה זמן אתם מקדישים, או כמה מהתקציב שלכם מוקדש לנושא שמתקשר לטביעות, לים, לימים השונים?
אידה בן-שטרית:
אני רוצה לספר על פעילות הקיימת עכשיו בשיתוף עם ערוץ 33.
אידה בן-שטרית:
בימי שני וחמישי אנחנו משדרים דף מידע משודר, שבו אנחנו מביאים את כל כללי הרחצה בים.
אידה בן-שטרית:
נמצאת פה גברת ורד ידידיה, עורכת בערוץ 33.
אידה בן-שטרית:
דף המידע הזה משודר כל שני וחמישי.
אידה בן-שטרית:
אנחנו מקצים לזה לא מעט כסף.
אידה בן-שטרית:
בהתארגנות הספציפית הבין-משרדית הזאת הסכמנו להקצאה של כ150,000- ש"ח לצורך דף המידע ותשדירי הרדיו.
אידה בן-שטרית:
לשכת הפירסום הממשלתית הכינה תוכנית הסברה ענקית, ששוויה כמה מיליוני שקלים.
אידה בן-שטרית:
יכול להיות שיהיה נכון להשקיע את זה בקייץ הבא.
אידה בן-שטרית:
אנחנו מדברים על פעולות שאפשר לעשות מיידית.
אידה בן-שטרית:
החברה למתנ"סים הצטרפה לקמפיין הזה.
אידה בן-שטרית:
ביום שישי הקרוב נציגי החברה למתנ"סים יתפרסו ב12- חופים וייחלקו דפי הסברה עם אזהרות, גם לגבי שמש וגם לגבי רחצה בים.
אידה בן-שטרית:
כך שבעצם יש מכלול של פעולות שמתקיימות כרגע ואמורות להתקיים עד סוף הקייץ הזה.
אידה בן-שטרית:
יש רובד נוסף שמתוכנן לשנים הבאות, וזה ברוח השיעורים שנלמדים בנושא זהירות בדרכים.
אידה בן-שטרית:
יש כוונה של המשרד לקליטת עליה, יחד עם משרד החינוך והתרבות, האגף לחינוך מבוגרים, להכניס מערכי שיעור מיוחדים להתנהגות בים ועל החוף, לרבות הסכנות מנזקי השמש.
אידה בן-שטרית:
אנחנו מקווים שהמערכים האלה יכנסו גם לבתי-הספר וגם לאולפנים.
אידה בן-שטרית:
זאת פעילות משותפת.
נעמי בלומנטל:
יש איזה אי-בהירות בנתונים שמוסרים לנו משרד הפנים והמשרד לקליטת עליה.
נעמי בלומנטל:
אני מבינה שזה לא חלק מהשלטון החדש כי אתם כבר ותיקים.
אידה בן-שטרית:
מנכ"ל המשרד לקליטת עליה זימן מייד עם היוודע הנתונים האלה את הממונה על אתרי רחצה במשרד הפנים, מר יוסף עמר, וביקש ממנו ללמוד את העניין ולהציג בפניו נתונים.
אידה בן-שטרית:
הוא הציג בפנינו נתונים עוד יותר מדוייקים.
אידה בן-שטרית:
הוא טען שבין 52%-48% מקרב הטובעים במדינת ישראל הם עולים חדשים ממדינות חבר העמים.
אידה בן-שטרית:
הוא גם הצביע על קייץ קטלני במיוחד בשנת 97, זה הקייץ שבו טבעו 73 אנשים.
אידה בן-שטרית:
הוא בהחלט דיבר על הנתונים האלה.
אידה בן-שטרית:
זה לא נתונים שאנחנו המצאנו.
אידה בן-שטרית:
אנחנו לא מופקדים על הנתונים האלה.
אידה בן-שטרית:
מה שהעיר אותנו, בסוף השבוע של אמצע יולי, ש5- מתוך הטובעים רובם ככולם עולים חדשים.
אידה בן-שטרית:
זאת אומרת, כל הטובעים של אותו סוף שבוע היו עולים חדשים.
דב גזית:
בנתונים של הטובעים בשנת 99 היו 8 עולים חדשים ועוד 5 המוגדרים כתיירים ועוד 4 לא ידוע.
דב גזית:
ויכול להיות שבחלק מה12- שהגדרנו כישראלים היו גם עולים ותיקים.
דב גזית:
אינני יודע.
דב גזית:
רק כדי לסבר את האוזן, עם כל הכבוד למר יוסף עמר, את הנתונים שאני הצגתי קיבלתי ממר עמר מפני שהוא עובד אצלי.
דב גזית:
הנתונים הם זהים.
דב גזית:
אני מציע שגוף הנתונים של משרד הפנים - גם אם הוא שגוי - יהיה גוף הנתונים שיהיה השפה המשותפת של כולם.
אידה בן-שטרית:
היו כבר אלינו כמה שאלות, למה אנחנו ממקדים את ההסברה לעולים דוברי הרוסית.
אידה בן-שטרית:
שמענו כאן שבאשקלון 85% מפוקדי החופים הם עולים ממדינות חבר העמים.
אידה בן-שטרית:
זאת אומרת, לא צריכה להיות סיבה מיוחדת כדי למקד הסברה בקהל הזה שפוקד את החופים באלפיו.
אידה בן-שטרית:
צריכה להיות גם הסברה מיוחדת לגבי המאפיינים של הימים השונים.
אידה בן-שטרית:
זאת אומרת, ככל שאני אגיד יותר, הם ייזהרו יותר.
נטאשה קורץ:
אני מבקשת לשאול שאלה בשם המשפחות.
נטאשה קורץ:
כולם שואלים אותה שאלה.
נטאשה קורץ:
למה אף אחד מהמשרד לקליטת עליה, שיש להם כל-כך הרבה רצון טוב לעזור ולמנוע את המקרים, למה כשקורה אסון המיקרים האלה נופלים בין הכיסאות?
נטאשה קורץ:
לא המשרד לקליטת עליה ולא הביטוח הלאומי, אף אחד לא לוקח על עצמו את האחריות לעזור למשפחות.
נטאשה קורץ:
אצל עולים חדשים - ואני לא צריכה להסביר את זה לכם - יש קושי גדול מבחינה כלכלית.
אידה בן-שטרית:
דבר אחד אני מבטיחה לעשות, מאחר וזה לא תחום האחריות שלי, לקחת מכם את השמות ולהעביר את הנושא שלכם לגורם המתאים במשרד לקליטת עליה.
דניאל הרטמן:
יש פה איזשהו מיתוס.
דניאל הרטמן:
מה שאתם עושים, אתם פשוט הולכים על מיתוס - - -
אידה בן-שטרית:
גם במכון לחקר אגמים וימים מתעסקים במיתוסים?
דניאל הרטמן:
אני עבדתי שם.
דניאל הרטמן:
אולי כן.
אידה בן-שטרית:
אני לא מופקדת על הידע הזה.
אידה בן-שטרית:
אל תתווכח איתי.
דניאל הרטמן:
אבל גם אני עשיתי מחקרים.
דניאל הרטמן:
ב1973-, ב1981-, ב1984- טבעו 12.5 אנשים למיליון, כמו שטבעו ב97-.
דניאל הרטמן:
אין לזה קשר לכך שיש עכשיו את הקבוצה הזאת של העולים החדשים הספציפיים האלה.
אידה בן-שטרית:
אבל זיהינו בעיה.
נעמי בלומנטל:
ד"ר הרטמן, לא הבנתי בדיוק, אנא הסבר את דבריך.
דניאל הרטמן:
אנחנו חושבים שאם עכשיו נעשה קמפיין ברוסית, נפתור את הבעיה.
דניאל הרטמן:
אני אומר שהדבר הוא הרבה יותר מורכב, הרבה יותר מסובך.
דניאל הרטמן:
היו שנים, כמו 1973, 1972, וכן הלאה, שטבעו גם כן 12.5 אנשים למיליון תושבים.
דניאל הרטמן:
כך היה גם ב1981- וב1984-.
שבתאי צור:
גם ב1971- היתה עליה מרוסיה.
דניאל הרטמן:
וב1981- גם כן?
שבתאי צור:
כן.
אידה בן-שטרית:
כל הזמן יש עליה מרוסיה.
נעמי בלומנטל:
לא, יש גלי עליה.
דניאל הרטמן:
הנושא הוא יותר מורכב.
דניאל הרטמן:
כמו שהגברת פה אמרה, אתם הולכים עכשיו לשפוך הרבה כסף על הסברה.
דניאל הרטמן:
אני מציע שתעשי את ההסברה המיידית עכשיו אבל לגבי ההסברה ארוכת הטווח, עם הכניסה לבתי-ספר, למתנ"סים וכן הלאה, צריך לעשות הרבה חושבים.
דניאל הרטמן:
לא יעזור שום דבר, אנחנו בסוף המאה ה20- והמדענים הם חיל המודיעין של השלטון.
דניאל הרטמן:
כמו שאף גנרל לא ייצא למלחמה בלי להשתמש בחיל מודיעין, אל תצאו אתם למלחמה שלכם בלי להשתמש במודיעין הכי טוב.
שרה כהן:
אני רוצה להתייחס לשני מישורים.
שרה כהן:
אולי להמשיך קצת גם במישור עליו דיברה גברת אידה בן-שטרית.
שרה כהן:
אנחנו מתכננים כרגע, כחלק מתוך העבודה באגף לקליטה בקהילה וכחלק מהרצון שלנו ליצור איזשהו תהליך של תיאום בין-משרדי, לבחור איזשהו קאדר של מתנדבים ממספר ארגונים ויחד עם משרד הפנים, משרד הבריאות והחברה למתנ"סים להכשיר קבוצה של מתנדבים, בעיקר דוברי רוסית, שיוכלו במקומות שונים, ואולי באותן ערים שהן עתירות עולים ויש שם גם ים, ליצור הדגשה גדולה יותר לאוכלוסיה של העולים ולהסביר יותר את ההיבטים השונים שכרוכים בסכנות שבים.
שרה כהן:
שמענו לא אחת על חוסר במידע.
שרה כהן:
עניין ההבנה של הבעייתיות של הימים השונים הוא בהחלט רלוונטי.
שרה כהן:
אנו פועלים להכשרה של מתנדבים שיוכלו להיות בצורה כזאת או אחרת מעבירי מסר, סוכני מידע, שאולי אפילו ילכו עם מדבקה וייקבלו גם תעודה ותהיה להם תחושה של שליחות.
שרה כהן:
אנחנו רוצים בהחלט לקדם את זה.
שרה כהן:
לעניין הפרטני: אני מאוד מצרה על התחושה של שלוש המשפחות שנמצאות כאן, שבעצם אין איזושהי תמיכה מן המערכת שלנו.
שרה כהן:
אני באופן אישי אבדוק את המקרים אחד לאחד.
שרה כהן:
יחד עם זה אני מוכרחה לציין כאן נתון אחד.
שרה כהן:
לא ברור לי מתוך הדברים שעולים בעצם מה סוג העזרה שמתבקשת מהמשרד.
שרה כהן:
האם זאת עזרה שקשורה יותר לאיזשהו ליווי או תמיכה שהיא רגשית אישית, או תמיכה כספית כלשהי?
נעמי בלומנטל:
גם וגם.
שרה כהן:
באשר לתמיכה כספית - במשרד פועלת קרן מנהל מחוז.
שרה כהן:
אנחנו מסייעים בסכום כסף, חד-פעמי בדרך כלל, לעולים שנקלעים למצבי מצוקה.
שרה כהן:
בהחלט ניתן ליצור את הקשר בין העולה שנזקק עכשיו לבין הקרן.
שרה כהן:
מה שקצת מפליא אותי כאן, אנחנו נמצאים בקשרי עבודה שוטפים עם המועצה הציבורית למען יהודי ברית-המועצות לשעבר.
שרה כהן:
אנחנו מתקצבים את המועצה הציבורית זו כבר השנה הרביעית בדיוק לנושאים האלה.
שרה כהן:
השנה אישרנו להם 250,000 שקל, בדיוק לדברים שאנחנו חושבים שהמועצה עושה הכי טוב, וזה תמיכה וליווי של עולים שנקלעים למצבי משבר.
שרה כהן:
הפעולה שהמועצה עושה, גם באמצעות כל מערך הסיוע הנפשי, ממומנת לא מעט מהתקציבים של המשרד לקליטת עליה.
שרה כהן:
אני מוכרחה לציין שאנחנו עושים את זה מתוך ראייה של הנושא כבעל חשיבות.
שרה כהן:
לכן, גברת נטאשה קורץ, אני חוזרת גם אליך, לגבי כל אחד מהמקרים, במקום לומר את זה כאן בפורום הכנסת, את מכירה את כל העובדות הסוציאליות שלנו ותוכלי ליצור קשר טלפוני לגבי כל מקרה ומקרה.
נעמי בלומנטל:
אני מאוד מצטערת, זה לא מקובל עלי.
נעמי בלומנטל:
אני רוצה לומר לך, לא מקובל עלי.
נעמי בלומנטל:
הם עושים מעל ומעבר.
נעמי בלומנטל:
המועצה הציבורית למען יהודי ברית-המועצות לשעבר עושה מעל ומעבר.
נעמי בלומנטל:
אם אתם נכשלים, אל תטילו את זה עליהם.
נעמי בלומנטל:
להם, בקטע שלהם, יש מספיק עבודה והם עושים אותה מעל ומעבר, באמת באמצעים מינימליים.
נעמי בלומנטל:
זה לא כל-כך הרבה כסף.
נעמי בלומנטל:
אתם צריכים לספק מענה.
נעמי בלומנטל:
הם צריכים לענות במקומות שאתם לא מצליחים לענות, והם עושים את זה בצורה יוצאת מן הכלל.
נעמי בלומנטל:
הם לא אמורים לענות לדברים שהם מתפקידכם.
נעמי בלומנטל:
אתם צריכים לדאוג לכך שהביטוח הלאומי ימצא את המקורות למשפחות האלה כדי שיהיה להן סיוע.
נעמי בלומנטל:
אנחנו עסקנו בזמנו באלימות נגד נשים, אפילו העברנו חקיקה בנושא הזה, כדי שהמשפחות הנפגעות, אותם ילדים שנשארים, יקבלו סיוע גדול יותר מהביטוח הלאומי.
נעמי בלומנטל:
זו היתה צריכה להיות יוזמה שלכם.
נעמי בלומנטל:
זה לא היה צריך לעלות פה בוועדת העליה, הקליטה והתפוצות של הכנסת.
נעמי בלומנטל:
הנושא הזה, של מה שקורה עם המשפחות האלה, היה צריך לעלות קודם לכן.
נעמי בלומנטל:
לא מספיק שבאים לבקר אותם כשקורה להם אסון ושבאים לנסות לעזור להם אז.
נעמי בלומנטל:
אלא צריך לראות מה קורה איתם, מה קורה מבחינת הביטוח הלאומי.
נעמי בלומנטל:
זה עבודה שלכם.
נעמי בלומנטל:
אתם הייתם צריכים לעשות את זה.
נעמי בלומנטל:
אני מאוד מצטערת, גברת שרה כהן, אבל אני חושבת שההערה שלך היתה לא במקומה.
נעמי בלומנטל:
אני מאוד מאוד מצטערת.
נעמי בלומנטל:
אני מקווה שאת לא תחזרי על זה.
נעמי בלומנטל:
לכם במשרד לקליטת עליה יש משימה.
נעמי בלומנטל:
אתם צריכים לדאוג למשפחות האלה.
נעמי בלומנטל:
ואם הביטוח הלאומי לא עושה את זה, ואם אין להם תקציב למצבות, ואם אין להם תקציב לסיוע נפשי במצבים האלה והביטוח הלאומי לא משתתף, זאת המשימה שלכם - לאתר את הבעיות ולדאוג לכך שהן יפתרו.
שרה כהן:
אני רוצה להגיד משהו.
שרה כהן:
ההתקפה שלך עלי בהחלט לא מקובלת עלי.
נעמי בלומנטל:
לא עלייך אישית.
נעמי בלומנטל:
אני לא אכנס איתך לוויכוח אישי.
נעמי בלומנטל:
אני לא פוגעת בך.
נעמי בלומנטל:
את הנציגה של המשרד לקליטת עליה.
נעמי בלומנטל:
אין לי שום דבר איתך.
נעמי בלומנטל:
אני רוצה שהמשרד לקליטת עליה יבצע את מה שהוא צריך לבצע.
שרה כהן:
אני מקבלת את מה שאת אומרת.
שרה כהן:
אני חושבת שבהחלט יש לנו אחריות לעשות דברים, ואנחנו עושים דברים.
שרה כהן:
חלק מקידום הדברים שאנחנו חושבים שמיועדים לקהל העולים נעשה בשני ערוצים.
שרה כהן:
הם נעשים גם בערוצים מול מערכות ביורוקרטיות, והם נעשים גם מול הרבה מאוד ארגוני עולים ואחרים שאנחנו תומכים בהם.
שרה כהן:
הארגונים עצמם עושים פעילויות שאנחנו כמערכת ביורוקרטית פורמלית לא מסוגלים לעשות.
שרה כהן:
זה המוטו שהמשרד שלנו הוביל לכל אורך הדרך וכך ההנהלה מובילה.
שרה כהן:
כל תמיכה שלנו בארגונים שעושים פעילויות שונות מבחינתנו היא תמיכה נטו במה שהמשרד רואה כייעדים והוא מפעיל אותם באמצעות מי שמסוגל לעשות את זה מול הקהל שנמצא בקהילה.
שבתאי צור:
אני כממלא מקום ראש עיריית אשקלון במקום לבוא להתעסק ולבנות את העיר, יום יום אני מטפל בבעיות של עולים, והם צודקים בנושא המצבות במיוחד.
שבתאי צור:
אין כתובת במדינת ישראל.
שבתאי צור:
מסכנים, מחכים שנה ושנתיים, פנסיונרים מתים, אין להם אבא ואמא.
שבתאי צור:
אני אישית תמיד מטפל בהם, מגייס תרומות.
שבתאי צור:
למה הם צריכים לבקש מכל אחד ואחד את הנדבות האלה?
שבתאי צור:
הגיע הזמן לדעתי שתהיה להם כתובת.
שבתאי צור:
היא צודקת, אין להם כתובת היום.
רות בר-און:
המשרד לקליטת עליה ואנחנו עובדים בתיאום.
רות בר-און:
אנחנו רואים את עצמנו כגורם משלים למערכות הממשלתיות.
רות בר-און:
גברת שרה כהן, יחד עם זה אני רוצה לומר, אתם תקצבתם אותנו השנה במשהו כמו 10% מהתקציב שלנו.
רות בר-און:
צריך לראות את זה בפרופורציה.
רות בר-און:
אתם גם אמרתם מפורשות שאתם לא יכולים לתקצב אותנו בנושאי החירום האלה אלא רק בקבוצות תמיכה.
רות בר-און:
זה באמת עוול שצריך לתקן אותו.
רות בר-און:
דווקא במקרים האלה, כשמדובר על מצבות - אתם ידעים שאנחנו עושים עשרות רבות של מצבות כל שנה וזה לא מספיק.
רות בר-און:
גם בנושא העזרה הפסיכולוגית, למשל לשתי הסבתות, גם בנושא שירותים של עורכי-דין, וכך הלאה וכך הלאה, אלה דברים שמוכרחים לספק לעולים בשעת חירום.
רות בר-און:
דווקא פה הייתי רואה את ההזדמנות שכן צריכה המערכת הממשלתית, יחד איתנו, לעזור ולפתור את הבעיה הזאת, שהיא בהיקפים הרבה יותר גדולים ממה שאנחנו יכולים לטפל.
רות בר-און:
הנושא של שירותי החירום: נכון שאנחנו המועצה הציבורית למען יהודי ברית-המועצות לשעבר אבל הקמנו את מרכז סלע, לסיוע לעולים במשבר.
רות בר-און:
אנחנו עובדים היום גם עם יוצאי אתיופיה, עם יוצאי אירן ועם יוצאי תפוצות אחרות בכל הנושא של שירותי החירום.
רות בר-און:
היום באמת צריך להתגייס כדי שהמענים יהיו מתאימים לצרכים.
רות בר-און:
אם התקציב שלנו הוא 2.5 מיליון שקל ומתוכם 80% צריך להביא מתרומות, אז האנרגיות שלנו הן לא בשירותי החירום.
רות בר-און:
האנרגיות שלנו הן בהבאת התרומות.
רות בר-און:
כיוון שאת כבר העלית את הנושא התקציבי אז אני חושבת שבאמת הגיעה השעה שגם המערכת הממשלתית, יחד עם המערכת ההתנדבותית, ילכו לפתור את הבעיה הזאת של שירותי החירום בכל רחבי הארץ, במקרי טביעה ובמקרים אחרים.
נעמי בלומנטל:
גברת שרה כהן, תביני דבר אחד.
נעמי בלומנטל:
העמותות שקיימות משיגות גם עבודה התנדבותית וגם תקציבים ממקורות אחרים.
נעמי בלומנטל:
הם נמצאים בתור גופים משלימים.
נעמי בלומנטל:
הם לא צריכים לתת את הדבר הראשוני שהמשרד צריך לספק.
נעמי בלומנטל:
אני אומרת לך, אני אזום חקיקה בהקשר הזה, לגבי עולים חדשים, נגיד במסגרת 5 השנים הראשונות מעלייתם, לסיוע במקרי חירום כאלה.
נעמי בלומנטל:
אנחנו נעביר את זה בחקיקה.
נעמי בלומנטל:
לא יהיה מנוס.
רות בר-און:
בנושא של המצבות אני חושבת שזה לא קשור למשרד לקליטת עליה.
רות בר-און:
אני חושבת שביטוח לאומי צריך להקציב אחוז מסויים לנושא זה.
נעמי בלומנטל:
אבל הם צריכים לדאוג לזה.
שרה כהן:
את שוכחת שיש לשכות לשירותי רווחה.
שרה כהן:
כל מערך העובדים הסוציאליים במדינת ישראל הוא של הלשכות לשירותי רווחה.
שרה כהן:
אני רוצה להגיד עוד משהו.
שרה כהן:
בביטוח הלאומי יש סיוע שנקרא מצבות לגלמודים.
שרה כהן:
בביטוח הלאומי, לפחות עד לאחרונה, הסיוע שניתן לגלמודים היה רק לאחר שבמשך שנה הקבר נשאר פתוח ללא מצבה.
שרה כהן:
זה מוסדר נהלית על-ידי המערך שאמון על כל הביטחון הסוציאלי במדינת ישראל.
שרה כהן:
אני שואלת, איפה צריך לתקן?
שרה כהן:
של מי כאן בעצם האחריות?
נעמי בלומנטל:
אני לא אכנס איתך לוויכוח.
נעמי בלומנטל:
אנחנו פה ועדת העליה, הקליטה והתפוצות של הכנסת.
נעמי בלומנטל:
המשימה שלנו היא לדאוג לעולים החדשים, כפי שהיא משימה שלכם.
נעמי בלומנטל:
אם אתם לא תפעלו נכון, אנחנו נתריע על כך.
נעמי בלומנטל:
זה התפקיד שלנו.
נעמי בלומנטל:
אנחנו עומדים לסיים את הישיבה.
נעמי בלומנטל:
רשות הדיבור למר אלכס גולדפרב, חבר הכנסת לשעבר, הממונה על הנושא של עולים וקליטה בשלטון המקומי.
2239:
כמרכז השלטון המקומי אני מוכרח להתייחס במשפט אחד לפחות למה שנאמר פה על-ידי המצילים.
2239:
ההתנהגות שלהם היא עזות מצח וחוסר אחריות.
2239:
שלא יחשבו לרגע אחד שהם יכולים להתנער מאחריות.
נעמי בלומנטל:
הם אינם פה כרגע והם לא יכולים להשיב.
2239:
לגבי הנושא של ריבוי הטביעות:
2239:
עם עובדות אנחנו לא יכולים להתווכח.
2239:
אני גר באיזור של ערי חוף וכל שבוע אנחנו רואים בעיתונות המקומית ששמות של עולים חדשים חוזרים ועולים לצערנו במקרי טביעה.
2239:
אנחנו לא רוצים להדביק סטיגמות אבל אנחנו צריכים להתמודד עם העובדות.
2239:
העובדות הן כאלה ויש בעיה.
2239:
הבעיה היא כניראה גם בהסברה.
2239:
אני מציע למשרד לקליטת עליה וגם לסוכנות, שברגע הראשון שעולים דורכים על אדמת ישראל, בצעדיהם הראשונים בארץ, ואולי עוד בחוץ-לארץ, כשהם מקבלים הסברים על משרדי הממשלה, על הכסף, על ההתנהגות פה בארץ, שייקבלו גם דף הסבר על התנהגות הים, על החופים ועל המצב פה באופן יחסי לים השחור.
אידה בן-שטרית:
זה מופץ בנמל התעופה בן-גוריון, לידיעתך, משלשום.
אידה בן-שטרית:
זה דבר חדש.
2239:
תבורכו.
2239:
צריך להתייחס לנושא הזה גם כמכת מדינה.
2239:
אני לא אתווכח עם הנתונים של ד"ר הרטמן המלומד, כי אני לא מכיר אותם ולא עשיתי מחקר, אבל אני יכול להתייחס לנתונים של שנות ה90-, משנות ה90- המוקדמות ועד עצם היום הזה.
2239:
מסתבר שהיו מאות טביעות של עולים חדשים במשך השנים האלה.
2239:
אם אנחנו ניקח את זה במקביל לתאונות הדרכים אנחנו נראה פה נתונים מפחידים.
2239:
אני לא רוצה להראות נתונים סטטיסטיים אבל צריך להסתכל על זה כעל מלחמה.
2239:
כמו שהנושא של המלחמה בתאונות הדרכים עלה לסדר היום, גם פה, צריך להקצות לזה את המינימום התקציבי על מנת למגר את התופעה הזאת.
2239:
יש לי עוד הצעה.
2239:
יש לנו בעיות של תקציבים.
2239:
אני מאוד מקווה שהמדינה תיתן את התקציבים אבל אם אנחנו נצפה, במצב הגרעון שהשאירה הממשלה הקודמת, שייתנו יותר תקציבים למצילים ולפקחים, אז יכול להיות שבסוף הקייץ יגיעו לאיזושהי החלטה שלא בטוח שיישמו אותה בשנה הבאה.
2239:
בואו נשתמש באמצעים שעומדים לרשותנו.
2239:
יש פרוייקט של מחוייבות אישית של תלמידים בכיתות י'-יא'.
2239:
הם לא יכולים להחליף את המצילים אבל הם יכולים לבוא ככוח עזר.
2239:
הם יכולים לסייר לאורך החופים ולתת איזושהי עזרה במקביל לעבודת הכוחות שנמצאים במערכת.
2239:
כל צעד הוא לגיטימי על מנת להילחם בתופעה הזאת.
נעמי בלומנטל:
אנחנו עומדים לסיים את הישיבה ולהגיע למסקנות.
נעמי בלומנטל:
מר אלמושנינו, בקצרה, אם אתה יכול להוסיף על מה שכבר נאמר.
אלי אלמושנינו:
אני מנהל אגף תברואה ופיקוח על החופים בעיריית אשדוד.
אלי אלמושנינו:
אני מביע צער ומשתתף בצערן של כל המשפחות השכולות.
אלי אלמושנינו:
מתוך ניתוח של כל מקרי הטביעות שאירעו לאחרונה, באשדוד בפרט, ואני מניח שגם ביתר חופי הארץ, ניתן להקיש מספר עובדות חד-משמעיות.
אלי אלמושנינו:
1) כל המקרים אירועו בחופים בלתי מוכרזים, נקודה.
אלי אלמושנינו:
2) המקרים אירעו בשעות לא שגרתיות, קרי: כשאין מצילים.
אלי אלמושנינו:
אני אישית הייתי באירוע של הטביעה שכאב לנו נורא, ילד שנכנס למים בשעה 10 בלילה כשהוריו היו בטיילת באיזשהו אירוע.
אלי אלמושנינו:
ההורים צריכים לדעתי לשמור על ילד כזה קטן, לא לאפשר לו להיכנס לים ב10- בלילה, לבד או עם חבר.
אלי אלמושנינו:
שני מקרים נוספים היו גם כן אחרי שעות הפעילות, במקומות שבהם אסורה הרחצה, שאין בהם שירותי הצלה.
אלי אלמושנינו:
הם נכנסים בלילה כשלא רואים את השלטים.
וילמה מאור:
אולי צריך להאיר את השלטים בלילה.
אלי אלמושנינו:
היו מקרים נוספים, לא רק עולים מחבר העמים אלא גם בני מיעוטים.
אלי אלמושנינו:
נכנסים 2 קילומטר מדרום לחוף הכי דרומי באשדוד, באיזור המצודה.
אלי אלמושנינו:
אין שם אף אחד, אין נפש חיה.
אלי אלמושנינו:
הם הולכים לבד, לוקחים סיכונים ולא עושים חשבון.
אלי אלמושנינו:
לצערי אין מספיק מודעות.
אלי אלמושנינו:
הם חושבים שלהם זה לא יקרה, הם חושבים שהם יודעים הכל.
אלי אלמושנינו:
ולא רק זה, כשמעירים להם, אנחנו נתקלים בתופעות שלפעמים לצערי מזמינים משטרה כדי להוציא אנשים מהמים.
אלי אלמושנינו:
בשבת האחרונה הוגשו 8 ברירות קנס כנגד 8 מתרחצים, 4 בכל חוף - בחוף הקשתות ובחוף ....
אלי אלמושנינו:
על-ידי פקחים עירוניים, היות ואנשים לא רצו לצאת מהמים.
אלי אלמושנינו:
האנשים לא ממושמעים.
אלי אלמושנינו:
אני חושב שאם תהיה הרבה פעילות בתחום הפירסום וההסברה, בבתי-הספר, בגני הילדים, בשדה התעופה מייד עם הגעת העולה, זה מה שיירתיע וייעזור.
אלי אלמושנינו:
התופעה לא תתחסל אבל היא תצטמצם.
אלי אלמושנינו:
המודעות תגבר והאסונות יקטנו.
אירנה לוינסון:
אני מנהלת פרוייקט פסיכולוגיה לנוער של הפורום הציוני.
אירנה לוינסון:
הפורום הציוני הוא ארגון - - -
נעמי בלומנטל:
אנחנו מכירים.
נעמי בלומנטל:
הוא ותיק פה.
אירנה לוינסון:
יש לו 70 סניפים בכל רחבי הארץ.
אירנה לוינסון:
אנחנו יכולים לקחת על עצמנו, אילו היה לנו חומר מודפס ומאורגן ברוסית היינו יכולים לחלקו בסמינרים פסיכולוגיים שאנחנו מעבירים לאנשים.
אידה בן-שטרית:
בסדר, אנחנו נפיץ גם לכם.
נעמי בלומנטל:
הצטרף אלינו חבר הכנסת גאגולה.
נעמי בלומנטל:
אולי אתה רוצה עוד משהו להוסיף, כי חבריך חברי-הכנסת שהלכו כבר אמרו את דברם.
יצחק גאגולה:
אני מצטער שאיחרתי אבל לדעתי, לפי מה שאני שומע וכפי שאני מכיר את הדברים, אני מבין שחוץ מהבעיה שנובעת מכך שהעולים לא מכירים כל-כך טוב את המנטליות, את החופים וכולי, יש פה גם בעיה נוספת שלא שמעתי עליה בנושא של החינוך.