GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכאל מלכיאור:
זאת אומרת, בלי המעגלים הנוספים שהם חוזרים ומביאים את משפחותיהם, ואני מקווה מאוד שהתוכנית תצליח, ועד עכשיו זה פשוט פצצה בעולם היהודי שיוצרת המון המון דינמיקה חיובית מסביב לביקורים בארץ בכלל, אבל בלי המעגלים הנוספים, על כל שקל יכנס פי שש.
מיכאל מלכיאור:
זאת אומרת, אם אנחנו מדברים על השקעה כלכלית, אני לא חושב שיש השקעה תיירותית כל כך מבטיחה ומרוויחה לפני שבכלל התחלנו את הפרוייקט הזה.
מיכאל מלכיאור:
מי שיותר חשוב לו הפן הזה ושדואג לפן הזה, זה מה שבסופו של דבר שכנע גם את שר האוצר, לתת את בירכתו לתוכנית הזאת.
מיכאל מלכיאור:
אנחנו מתכוונים ביום רביעי להעלות את העניין בוועדת השרים לענייני עלייה, קליטה ותפוצות, בראשות השר שרנסקי שהוא תומך נלהב בתוכנית הזאת, ואני מקווה שאחר-כך הדבר יתקבל כהחלטת ממשלה.
מיכאל מלכיאור:
שוב, אני מקווה שכולכם תוכלו להצטרף באמת לאווירה החדשה ולמחוייבות החדשה כלפי התפוצות.
מיכאל מלכיאור:
יש שינוי מגמה.
מיכאל מלכיאור:
אין ספק.
מיכאל מלכיאור:
אנחנו כבר לא במדינה צעירה, הזקוקה ל"שנור", אף על פי שאני לא רואה בזה דבר שלילי אלא אני חושב שזה מחזק את הקשר גם עם יהדות התפוצות, בזה שיכולים לעזור במגוון הפלורליסטי של התוכניות בארץ.
מיכאל מלכיאור:
אני רואה בזה דבר חיובי.
מיכאל מלכיאור:
אנחנו היום – וכך גם יהדות העולם רוצה לראות אותנו – שותפים מלאים.
מיכאל מלכיאור:
שותפים גם לבניין הארץ ולכל מה שקורה פה, אבל גם להצלה ולסעד.
מיכאל מלכיאור:
אני מאוד מקווה שהדבר הזה יתפתח ותהיה זכות מולדת גם לחינוך יהודי יסודי חשוב ומקיף לכל ילד יהודי בעולם ושנוכל להמשיך את הדבר הזה.
מיכאל מלכיאור:
אני רואה שקבלת הדברים גם בחברה הישראלית וגם ביהדות התפוצות, אני מקווה שזה יהיה דבר שמפתח את הדמיון לגבי האחריות שלנו לכלל ישראל.
נעמי בלומנטל:
הממשלה הקודמת אמרה – וזו הייתה פעם ראשונה, בשנת 1999 – שבתקציב מדינת ישראל, והשר אדלשטיין היה אז שר הקליטה ואני מאוד בירכתי על כך ועדיין מברכת על כך, הייתה פעם ראשונה שמדינת ישראל נתנה גם מעצמה בבחינת תקציב שיביא לידי ביטוי את המחוייבות שלה לחינוך היהודי בתפוצות, למאבק בהתבוללות.
נעמי בלומנטל:
אבל מכאן, מאיזושהי שותפות סימבולית שאני ראיתי אותה כשותפות סימבולית, ועד למצב שמיליארדרים אמריקאים יכתיבו לנו את סדר היום ויכריחו היום את מדינת ישראל להיכנס לתוכנית ולתקציבי עתק, שזו המגמה שלהם והרצון שלהם, אני חושבת שמדובר פה לא סתם באקט שהוא לא נכון אלא אני חושבת שמדובר בשערורייה.
נעמי בלומנטל:
לכן אני יצאתי בצורה כל כך נמרצת נגד התוכנית.
נעמי בלומנטל:
לא נגד התוכנית בעקרון, אני בעד זה.
נעמי בלומנטל:
ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות של כנסת ישראל שאני עומדת בראשה בוודאי תיתן את ידה לכל אקט שהוא אקט ציוני, אקט שיתרום לעלייה למדינת ישראל ולקשר שבין ישראל לבין יהדות התפוצות.
נעמי בלומנטל:
אבל מכאן ועד מצב שהם יכתיבו לנו מה התקציב, מה גודל התקציב, מה התכנים, איך תהיה הוועדה בנויה, מה בדיוק ייעשה בכסף ובכלל להתעלם מתוכנית קיימת שקיימת היום בסוכנות, שיבוא מישהו ויאמר לי מה רע בתוכנית שקיימת מעבר לזה שלא הצליחו להגדיל אותה?
נעמי בלומנטל:
או-קיי, בוודאי שיבואו ויתנו לאותם הורים שמימנו את התוכנית של החוויה הישראלית עם הסוכנות היהודית, שיבואו ויממנו להם את החוויה הישראלית, אנחנו מדברים על מספרים הרבה יותר גדולים.
נעמי בלומנטל:
אני חושבת שזה לא נכון שמדינת ישראל עם התקציב המדולדל שלה תרקוד לפי החליל של הפילנטרופים.
נעמי בלומנטל:
אני מרגישה פשוט מבויישת.
נעמי בלומנטל:
זאת צורה לא נכונה, לא נאותה ולא ראויה כפי שהדברים מתבצעים.
נעמי בלומנטל:
זה לא מקובל עלי.
נעמי בלומנטל:
אם הייתם באים ואומרים, אם גם אתה כשר, שר חדש – ואתה יודע שאני מברכת ואני מקווה שלא יהיו לנו בהמשך הדרך חילוקי דעות כי כאן לא מדובר באופוזיציה קואליציה – אבל אם היו באים ואומרים שמדינת ישראל הקציבה בפעם הקודמת לחינוך יהודי בתפוצות שלושה מיליון, עכשיו היא תקציב ששה מיליון, אם היו באים ומעמידים בפני ממשלת ישראל, שאני מאוד מוקירה ומעריכה, כמובן זו הממשלה הנבחרת שלנו, אם יבואו ויגידו להם שיש לנו כמה בעיות שקשורות לחינוך יהודי בתפוצות, יש לנו כמה בעיות בגדול שקשורות להתבוללות ויציבו כמה יעדים שעומדים עם מומחים, עם הצגת הדברים, כמו סגירת בית-הספר היהודי בבואנוס-איירס, כמו לימוד למשל יהדות בלנינגרד, כמו סיוע לילדים אתיופים יהודים שנמצאים עכשיו באדיס-אבבה ובגונדר, יבואו ויציגו את זה בפני ממשלת ישראל, בפני ועדת השרים ויגידו להם, בבקשה, מה נראה לכם עכשיו הכי חשוב כדי לחזק את הזהות היהודית, על-ידי חינוך יהודי.
נעמי בלומנטל:
תבוא ממשלת ישראל, תראה את כל התוכניות ותגיד זה אני חושבת שאני צריכה לעשות.
נעמי בלומנטל:
אבל מה אנחנו רואים פה?
נעמי בלומנטל:
תהליך הפוך לגמרי.
נעמי בלומנטל:
באים ואומרים לממשלת ישראל, כמו עם אקדח ברקה, אתם צריכים לתת 14 מיליון דולר כי אנחנו נותנים 14 מיליון דולר, ואתם יודעים, עוד מישהו נותן.
נעמי בלומנטל:
אני חושבת שאנחנו צריכים להתנגד נחרצות לצורה ולדרך שבה הדברים נעשים.
נעמי בלומנטל:
אני חושבת שאנחנו אלה בכל האחריות שקיימת, עם האחריות שלנו ליהדות התפוצות ולנוער שנמצא בתפוצות.
נעמי בלומנטל:
נשאלת השאלה האם זה אמור להיות, כי ככה זה נשמע, תוכנית עוקפת סוכנות?
נעמי בלומנטל:
זה ממש ככה נשמע.
נעמי בלומנטל:
יש סוכנות, החוויה ישראלית עובדת מצויין, כולם רק קושרים לה כתרים לתוכנית הזאת, לא הצליחו להביא יותר מ15- אלף בני נוער.
נעמי בלומנטל:
הלא הסוכנות היא השותפות הידועה, השותפות בין מדינת ישראל לבין העם היהודי.
נעמי בלומנטל:
במקום לבוא ולהגיד בואו נראה מה בתוכנית הזאת לא תופס, למה היא לא גדלה, אולי כדאי להוסיף יותר משאבים בבחינת פרסום לתוכנית הזאת, אולי כדאי להוסיף איזושהי סובסידיה למעוטי היכולת שלא יכולים לשלוח את הילדים שלהם בתוכנית הזאת.
נעמי בלומנטל:
זה הייתי מקבלת, הייתי רואה איזו בחינה רצינית, מהותית, משמעותית.
נעמי בלומנטל:
עכשיו שאלה קונקרטית כי אתה אמרת שיש היענות עצומה של הסטודנטים.
נעמי בלומנטל:
אני רוצה לדעת, אני בטוחה שכל סטודנט יהודי ישמח לעשות טיול בארץ, מי הסטודנטים שקיבלו בכלל פנייה להשתתף?
נעמי בלומנטל:
מי האנשים שקיבלו מבין הסטודנטים?
נעמי בלומנטל:
האם ארגוני הנוער שותפים בזה, ארגוני הנוער הציוניים, באיזה סטודנטים מדובר, מי קיבל, האם קיבלו כבר ואוצ'רים לנסיעה לארץ, במה מדובר, באיזה סכומים, מי קשור לסכומים האלה?
נעמי בלומנטל:
לפני שאנחנו ממשיכים, אני רוצה לשמוע את נציגי משרד החינוך שבטח שותפים לתוכנית הזאת.
מיכאל מלכיאור:
קודם כל, לגבי הממשלה הקודמת.
מיכאל מלכיאור:
ראש-הממשלה הקודם בשם הממשלה נתן התחייבות של מאה מיליון דולר לתוכנית הזאת.
מיכאל מלכיאור:
אני רוצה שזה יהיה ברור לגמרי.
מיכאל מלכיאור:
זה לא הרעיון של הממשלה הנוכחית.
מיכאל מלכיאור:
לא שאני מתבייש בזה, אני חושב שזה היה כבוד גדול אם זה היה יוזמה של הממשלה הנוכחית, אבל במקרה הזה זה לא היה.
מיכאל מלכיאור:
מה שנכון, לצערי, הממשלה הקודמת, גם את ההתחייבות שיהיו בתוכניות שאת מדברת עליהן, בית-הספר בבואנוס-איירס וכל הדברים האחרים הנכונים, לא הוציאה עדיין אגורה אחת.
מיכאל מלכיאור:
כאן יש הזדמנות, ואני יודע שגם בנימין נתניהו וגם הרבה אחרים תומכים מכל הלב בתוכנית הזאת.
מיכאל מלכיאור:
זאת פשוט תוכנית נפלאה שנפלה לידינו שאנחנו צריכים להשקיע כל כך מעט כי כל כך הרבה משקיעים בתוכנית הזאת מבחוץ.
מיכאל מלכיאור:
הסוכנות היהודית לא רק שלא הוצאה מהסיפור אלא להפך, הסוכנות היהודית שותפה מלאה.
מיכאל מלכיאור:
לסלאי מרידור ונציגיו היו כמה דברים מאוד עקרוניים שהם רצו ודרשו כדי להיות שותפים מלאים וכדי להיכנס יחד עם ממשלת ישראל לעניין הזה, והגענו לסיכום יחד אתם והדבר הולך בדרך טובה.
מיכאל מלכיאור:
למה צריך להכניס את כל הסיסמאות האלה?
עמוס חרמון:
אחת הבקשות שלנו במהלך המשא ומתן עם הפילנטרופים ועם הממשלות, היו עליות ומורדות.
עמוס חרמון:
מבחינתנו נשאלו שאלות מאוד מאוד מהותיות לגבי עצם הרעיון.
עמוס חרמון:
אחת השאלות שלמשל נשאלה, ואני חושב להביא אותה על-מנת לסבר את האוזן.
עמוס חרמון:
התוכנית הזאת באותו רעיון, זה רעיון יוצא מן הכלל, של אותם פילנטרופים אמריקאים הוא רעיון לחמש שנים.
עמוס חרמון:
האם מישהו חשוב שיש למישהו הזכות לקחת פרוייקט, לעשות אותו לחמש שנים ולאחר מכן?
עמוס חרמון:
אם אין כאן חילוקי דעות שהמשיח לא יבוא תוך חמש שנים, מה יקרה לאותם הורים שהיו רגילים לקבל מימון במשך חמש השנים האחרונות?
עמוס חרמון:
מה יהיה לאחר מכן.
עמוס חרמון:
אנחנו חושבים שזו סוגייה שנשארה עדיין פתורה.
עמוס חרמון:
היה ויכוח מהותי לגבי התכנים.
עמוס חרמון:
אנחנו, בסוכנות היהודית, בנינו 210 תוכניות שונות ומגוונות לחמישה עשר עד עשרים אלף בני נוער בשנה.
עמוס חרמון:
בניית התכנים נעשתה בתיאום עם האירגונים ששלוחים אותם.
עמוס חרמון:
המהות של הביקור בארץ, החשיפה של האפשרות לעלייה ארצה, החשיפה של המוסדות האקדמאים, אפשרויות החינוך, אפשרויות הקליטה, החיבור עם הנוער הישראלי, זאת מהות הביקור בארץ.
עמוס חרמון:
אני לא משוכנע שזו הכוונה העיקרית של אותם יהודים שרוצים לחזק את זהותם היהודית, שזה ערך חשוב כשלעצמו, בקהילות היהודיות לכשהם חוזרים לשם.
עמוס חרמון:
נושא שלישי שהיה בוויכוח זה אותה מתנה אוניברסלית.
עמוס חרמון:
אני לא רוצה להיכנס מבחינת סדרי העדיפויות של המדינה, אבל האם זה נכון לתת מתנה אוניברסלית דווקא לנושא הזה?
עמוס חרמון:
אני רוצה לומר בצורה חד-משמעית שה19-18- אלף בני נוער שמגיעים ארצה ממומנים רובם ככולם, למעלה מתשעים אחוז, על-ידי הוריהם והארגונים ששולחים אותם ועדיין לא קיים מקרה אחד או לא ידועים לנו מקרים רבים שנער או נערה שרוצים להגיע ארצה, הדבר נמנע מהם בגלל בעיה תקציבית.
עמוס חרמון:
אני יודע שהייתה אתמול התקדמות, אני לא יודע אם הדברים סגורים כי הנהלת הסוכנות עדיין לא ראתה נייר סגור ומעודכן.
עמוס חרמון:
הבנתי מידידנו הטוב שמשון שושני שהנייר עומד להיחתם בימים הקרובים.
עמוס חרמון:
הבקשה שלנו מהוועדה נעשית על-בסיס ניסיון מצטבר של עשרות שנים בהבאתם לביקור משמעותי ולחיזוק זהותם היהודית של מאות אלפי בני נוער ארצה.
עמוס חרמון:
ממשלת ישראל והסוכנות היהודית חייבות להוביל את המהלך הזה בכל מה שקשור לתכנים ולמעורבות שלנו ולנושאים המהותיים של הביקור בארץ.
עמוס חרמון:
חלילה וחס שאנחנו נהיה איזשהו גלגל חמישי או סרח עודף בגלל קביעת סדרי עדיפויות כאלה ואחרים.
עמוס חרמון:
אם הסוכנות תוביל את הפרוייקט ביחד עם ממשלת ישראל ובעזרתם הנדיבה של הפילנטרופים, אנחנו בהחלט רואים את זה בחיוב ונוכל לסכם את הדברים לאחר שנראה נייר והסכם מסודר שיעמוד לפנינו.
אבשלום וילן:
דא עקא שאני מוכרח להגיד, כמי שמלווה כבר כמה שנים בשמיעה, וקצת מעורב בתוקף תפקידי כמזכיר קיבוץ ארצי, גם בתחום הזה אני רוצה להגיד לכם שיש לא מעט צדק בהערות של יושבת-ראש הוועדה.
אבשלום וילן:
לדוגמה.
אבשלום וילן:
לא ברור לי, כאשר מדברים על החוויה הישראלית.
אבשלום וילן:
יש פרוייקט של הסוכנות שרץ, מקיף את כל הגופים הציוניים שעובדים בחו"ל ויש לו כללי משחק ועוברים את המערכות לאורך ולרוחב.
אבשלום וילן:
אני ראיתי שהוציאו את זה לקבלנים.
אבשלום וילן:
יש פה, כמו כל דבר שמופרט, כמה חבר'ה שיעשו את הכמה אגורות שלהם.
אבשלום וילן:
מישהו שולט בתכנים?
אבשלום וילן:
אני מדבר כתנועה קיבוצית, ואנחנו מחוץ לפיילוט ואני עושה מאמצים להיכנס.
אבשלום וילן:
אם מביאים מישהו לחודש לארץ, בואו ניתן לו חוויה של חמישה ימים בקיבוץ עם בני גילו וכולי.
אבשלום וילן:
אני צריך להיאבק על זה, לא כביזנס, אלא כאינטרס ציוני.
אבשלום וילן:
כלומר, יש פה פרדוקס.
אבשלום וילן:
ברגע שעושים הפרטה מרחיקת לכת, ומשום מה הסוכנות שותקת, לא ראיתי כל כך את האקטיביות בתוך הנושא – אני לא יודע, אני שואל.
אבשלום וילן:
אני אגיד לך יותר מזה.
אבשלום וילן:
יש שאלה מאוד גדולה לגבי הדדיות.
אבשלום וילן:
אתה יודע שכל הפילנטרופים האמריקאים, כל הפדרציות בעצם לא מעוניינות בכל מותק השליחות הישראלי.
אבשלום וילן:
זה לא משנה אם זה שליח קהילתי או שליח של בית"ר או שליח של השומר הצעיר.
אבשלום וילן:
הן לא מעוניינות בגדול.
אבשלום וילן:
הן מעוניינות לקחת את הכסף, לקיים את בבל בארצות-הברית.
אבשלום וילן:
יש לנו ויכוח על מרכזיותה של ישראל והפרוייקט הוא בפירוש פרוייקט ששם חד-משמעית את מרכזיותה של ישראל.
אבשלום וילן:
אבל אם ממשלת ישראל שמה כסף, אני חושב שבמקביל חייבת להיות תביעה על הדדיות.
אבשלום וילן:
את הקטע הזה, תאמץ.
אהרן אברמוביץ:
אין ספק שיש חשיבות רבה לתוכנית החוויה הישראלית.
אהרן אברמוביץ:
הסוכנות היהודית פיתחה את התוכנית הזאת והיא תוכנית שהיא מרכזית בסוכנות היהודית.
אהרן אברמוביץ:
אין ספק שהרעיון להביא כל נער לארץ, הוא רעיון שהוא רעיון פנטסטי וכולנו נרצה לעשות את זה בדרך הטובה ביותר.
אהרן אברמוביץ:
גם כאן, בשאלה איך לעשות את זה בדרך הטובה ביותר, התנהל משא ומתן שהיו לו עליות ומורדות, הוא נמשך הרבה זמן.
אהרן אברמוביץ:
אני שמח לומר שמאז נכנס השר מלכיאור לתמונה יש שיפור בתמונת המצב, ואני חייב לומר שנעשתה קפיצת דרך בנושא של היחסים בין הסוכנות היהודית לבין השילוב שלה בפרוייקט.
אהרן אברמוביץ:
אני מאמין שאנחנו, כרגע, לאור מה שקרה בימים האחרונים, יכולים להגיע להסכם למעשה ברוב הדברים שמבחינתנו הם קרובים מאוד.
אהרן אברמוביץ:
יש עוד נושא אחד שהוא שאלת מעורבות הפדרציות, מה תהיה תרומת הפדרציות לפרוייקט, איך היא תיעשה.
אהרן אברמוביץ:
על זה התקיים דיאלוג עם נציגי הפדרציות והנושא הזה לדעתי צריך עוד להיסגר.
אהרן אברמוביץ:
אני הצעתי להיכנס למשא ומתן מאוד אינטנסיבי כדי לנסות לקדם את הנקודה הזאת שהיא נקודה שעדיין צריכה הסדר ופתרון.
אהרן אברמוביץ:
אני חושב שבעקבות העבודה בחודש האחרון נעשתה קפיצת דרך.
אהרן אברמוביץ:
יש עוד לטפל בנושא אחד מרכזי וזה איך הפדרציות משתלבות בעניין.
אהרן אברמוביץ:
אם נגיע לפתרון גם בעניין הזה, אני חושב שמבחינת הסוכנות היהודית אפשר יהיה לצאת לדרך.
יולי יואל אדלשטיין:
כאן אנחנו באמת נכנסים לכל מיני שאלות שאת ואחרים העלו.
יולי יואל אדלשטיין:
האם רק לפרוייקט הזה, האם לא ראוי שיהיו פרוייקטים נוספים, למרות שאני כן חושב שזה טיעון חזק שיש כסף במושגים לא מדעיים, כסף טוב מה שנקרא, שנכנס לפרוייקט מסוים וכל מה שנדרש מאתנו זה מצ'ינג.
יולי יואל אדלשטיין:
זה בהחלט כבר ארגומנט חזק, טיעון חזק על-מנת לעזור לתוכנית הזאת להתחיל.
יולי יואל אדלשטיין:
אני חושב שההתלבטות העיקרית שלי היא בכמה דברים.
יולי יואל אדלשטיין:
ראשית, אני מכיר את הגישה החינוכית של אלה שדחפו את התוכנית, של אלה שגם תורמים את רוב הכסף, ואני חושב שזה צריך להיות אצלנו.
יולי יואל אדלשטיין:
אני מכיר אנשים כמו דוקטור שושני ואחרים שהידע החינוכי שלהם הוא רב, אבל לדעתי יש כאן סיטואציה שבה אסור לתת את היד לתיאוריה שאומרת, והיא כן אומרת, שלא חשוב שום דבר, העיקר שיהיה ביקור בארץ.
יולי יואל אדלשטיין:
אפשר לסגור בתי-ספר בגולה, אפשר לבטל את תנועות הנוער, העיקר שיהיה ביקור בארץ וזה יביא את התוצאות.
יולי יואל אדלשטיין:
שמעתי את הדיווחים העיקריים של התוכנית וזאת הגישה שלהם וזו גישה לגיטימית.
יולי יואל אדלשטיין:
אותנו היא צריכה כנראה קצת להדאיג.
יולי יואל אדלשטיין:
דבר שני הוא תוצאות הביקור.
יולי יואל אדלשטיין:
תמיד טוב לקרוא יותר ממחקר אחד.
יולי יואל אדלשטיין:
אנחנו יודעים שמחקרים אפשר לצורך העניין לבדוק את הנוער כשהוא חוזר מן הארץ, למחרת נחיתתו, ואפשר לבדוק את אותו הנוער שנתיים יותר מאוחר ואפשר לקבל תוצאות שונות.
יולי יואל אדלשטיין:
אני אומר שאם כבר אנחנו נכנסים לתוכנית עם כל הגורמים הנכבדים כגון הממשלה והסוכנות, אני חושב שכאן כדאי ללוות אותו מהשלבים המאוד מוקדמים באיזשהו מחקר ומעקב מאוד רציני על-מנת לראות מה בדיוק התוצאות.
יולי יואל אדלשטיין:
אנחנו בשלב זה מדברים במושגים של בעד ונגד.
יולי יואל אדלשטיין:
אני חושב שלא נמצא הרבה אנשים בוועדה הזאת שהם נגד הרעיון לשתף פעולה עם התפוצות וזה לא הגיוני.
יולי יואל אדלשטיין:
לדעתי אנחנו כאן מתחמקים מכל מיני דברים שנצטרך בקרוב מאוד להגדיר אותם.
יולי יואל אדלשטיין:
שאלה אחת, ואפרופו הדיון כאן מחר, מי יהיה הזכאים להשתתף בתוכנית הזאת, וזה טוב מאוד לדבר על עם ישראל לפני שמגיעים להגדרה.
יולי יואל אדלשטיין:
השאלה השנייה, האלה כאן חבר הכנסת וילן, מה זו חוויה ישראלית ואני הייתי בזמנו שותף לניסיון במשרד החינוך והמשימה הייתה פשוטה מאוד, לתת לעולים חדשים מושגים בסיסיים ביהדות.
יולי יואל אדלשטיין:
יושבים מומחים, כולם מלומדים, כמה שעות עבודה, והכל מוכן.
יולי יואל אדלשטיין:
זה היה בשנת 1991 ועד היום החוברת הזאת לא יצאה.
יולי יואל אדלשטיין:
ברגע שאנחנו נתחיל לפרט מהי בדיוק החוויה הישראלית, אני חושב שנצטרך לחשוב טוב מאוד איך אנחנו מתארגנים ולא מושכים לכיוון זה או אחר ונותנים ביטוי לכל מיני אספקטים.
יולי יואל אדלשטיין:
אני מודע לכך שאני לא בא לכאן עם איזושהי עמדה ודעה חותכת וטוב שכך.
יולי יואל אדלשטיין:
אני חושב שרק לאורך זמן נוכל לבדוק את התוצאות האמיתיות של התוכנית.
יולי יואל אדלשטיין:
אני מקווה שבאמת כבר בשלב הראשון ההתארגנות הבסיסית תהיה כזאת שתאפשר אכן לתוכנית להיבדק בצורה אמיתית ולהתפתח בכיוונים הנכונים.
שמואל הלפרט:
מדובר כאן על תקציב, כפי שאמר השר, של ששים מיליון דולר לשנה כאשר יש ארבעה שותפים וכל שותף נותן כ14- מיליון דולר.
שמואל הלפרט:
זאת אומרת ששים מיליון דולר, חמש שנים, זה 300 מיליון דולר.
שמואל הלפרט:
באותו דיון ביקשתי להכין תוכנית, לחיזוק הדיון היהודי, שממשלת ישראל תיקח על עצמה את האחריות.
שמואל הלפרט:
הגיע הזמן אחרי חמישים שנים למדינה, המדינה צריכה להרגיש מחוייבות כלפי הגולה.
שמואל הלפרט:
למשל, אם אנחנו מדברים על חבר העמים, עד עכשיו חשבנו שהם בסך הכל מיליון יהודים, לפני שבוע התפרסם שיש חמישה מיליון יהודים, אבל אין ספק שיש יותר ממיליון יהודים.
שמואל הלפרט:
חלק גדול מהעם היהודי, בתקופה הקומוניסטית, פחדו שידעו שהם יהודים והפקירו את יהדותם.
שמואל הלפרט:
ישנן מדינות שלא קיים שם בכלל חינוך יהודי.
שמואל הלפרט:
אם יש כסף ללא הגבלה, אז אפשר להרשות גם לוקסוס של ביקורי נוער במדינת ישראל, אבל כאשר התקציב הוא לא כל כך גדול, הוא די מצומצם, אולי אנחנו צריכים לנצל את הכסף הזה לדברים יותר חיוניים.
שמואל הלפרט:
בכסף הזה אדוני השר אפשר להקים מאות מוסדות חינוך בגולה, עשרות עשרות מוסדות חינוך בחבר העמים, במקומות שאין להם מושג ביהדות, אין להם מושג בחינוך יהודי.
שמואל הלפרט:
כל הביקורים האלה, עם כל החוויה, אפילו אם תפעילו את החוויה הגדולה ביותר, האדירה ביותר, היא בסך הכל תהיה חוויה של שבועיים, שלושה שבועות, אני לא יודע לכמה זמן מתכננים את הביקורים האלה.
שמואל הלפרט:
זה לא שווה לחינוך יום יומי שתלמיד מקבל בבית-ספר יהודי.
שמואל הלפרט:
מדוע לא לנצל את התקציבים האלה להקים מאות מוסדות חינוך בעולם?
שמואל הלפרט:
לכן אני חושב שאנחנו צריכים לחשוב היטב האם זה נכון לנצל משאבים אדירים לביקורי נוער כאן בארץ או שעדיף להקים מוסדות חינוך בגולה שתלמיד יקבל לא פעם או חד-פעמי חוויה אלא שיקבל את החוויה הזאת יום יום, החוויה של מורשת העם היהודי, של ההיסטוריה של העם היהודי, פעם, פעמיים, במשך 300 ימים בשנה.
גדעון עזרא:
לכן מי שינהל פרוייקט מהסוג הזה, צריך שתהיה לו בראש ובראשונה הרגשת שליחות ולא עסק מסחרי בצורה כזאת או אחרת.
גדעון עזרא:
הבנתי את החשבון הכלכלי שלך.
גדעון עזרא:
הפילנטרופים זה הפדרציות.
גדעון עזרא:
נניח שממשלת ישראל איננה משקיעה פרוטה, הם גם כן שולחים לכאן.
גדעון עזרא:
אתה אומר לי לא.
גדעון עזרא:
יכול להיות גם מצב שהפדרציות או הפילנטרופים לא יעמדו בסכומים שהם הבטיחו.
גדעון עזרא:
גם בנושא הזה הייתי רוצה לדעת מה נעשה.
גדעון עזרא:
הנקודה האחרונה היא בנושא היורדים שאני כל פעם חוזר אליה ושואל איפה כאן בנושא הזה הילדים של היורדים משתלבים בתוכנית, כן או לא.
גדעון עזרא:
לפי מיטב ידיעתי הם לא כל כך משולבים בפדרציות.
גדעון עזרא:
מן הראוי לפי דעתי שהם כן ישולבו.
גדעון עזרא:
לגבי השליחים הישראלים.
גדעון עזרא:
אני לא יודע את המצב לאשורו, אבל אם נכונים הדברים שאמר חבר הכנסת וילן, אני רק רוצה לחזק את הדברים הללו.
שמשון שושני:
ליושבת-ראש, אולי לא הבנתי אותך טוב, אבל אני רוצה לומר לך שהפילנטרופים מוציאים את הכסף מהכיס שלהם ולפני שהם מוציאים את הכסף מהכיס שלהם הם בודקים טוב והם אינם מאיימים על אף אחד.
שמשון שושני:
צר לי, אני סוציאליסט, אני לא יהודי עשיר, אבל אני צריך לייצג כאן את הפילנטרופים שיש להם לב יהודי חם והם חושבים שהם עושים משהו חשוב כדי לחזק את העורף האסטרטגי של מדינת ישראל, נכס ששווה הרבה מאוד כסף ויושבים כאן אנשים שמבינים מזה לא פחות ממני והרבה יותר ממני, והם מוכנים לצורך העניין הזה להתחייב על מאתיים מיליון דולר.
שמשון שושני:
למה זה חשוב להם שהממשלה תשתתף?
שמשון שושני:
כי הם אומרים שאם יהדות ארצות-הברית או התפוצות בכלל אינה חשובה למדינת ישראל, אז יכול להיות שהם לא צריכים לעשות את העניין הזה או שהם יעשו אותו בווליום מאוד נמוך בכוחות עצמם.
שמשון שושני:
זו גם אפשרות.
שמשון שושני:
מר ברונפמן משקיע כל שנה במה שנקרא החוויה הישראלית של הסוכנות היהודית מיליון דולר מעבר לכל התרומות האחרות שלו.
שמשון שושני:
נקודה שנייה.
שמשון שושני:
אני חושב שכל ההערות לגבי התכנים והחוויה עצמה של סיור חינוכי, אלה הן הערות נכונות.
שמשון שושני:
יש כאן בעיות מאוד מהותיות.
שמשון שושני:
מהי חוויה יהודית ישראלית כשמבקרים בארץ, ועם מה יוצאים.
שמשון שושני:
העיר נכון חבר הכנסת עזרא שהביקור לפני או ההכנות לפני ואחרי, יש להן משמעויות מאוד מאוד חשובות.
שמשון שושני:
נקודה אחרונה.
שמשון שושני:
אין לנו שום ערבויות שמה שנעשה יצליח.
שמשון שושני:
אבל מי שלא לוקח סיכונים, אין לי בכלל סיכוי לשנות את המצב הקיים.
שמשון שושני:
לדעת כולם המצב הקיים הוא גרוע, חמור, מסוכן בצורה בלתי רגילה.
יצחק גאגולה:
אני אומר שצריך באמת לחשוב היטב היטב לפני שהולכים על דבר כזה ענק ולהזיז את האפיקים האלה, את ההשקעות האדירות האלה ליעדים יותר תועלתיים, לתת לתוכנית תכנים יותר עמוקים ולעשות את זה באופן יותר יסודי.
בובי בראון:
יש שלוש שלבים לתוכנית עצמה כאשר השלב הראשון הוא הכספי, אחרי כן התשתית העולמית ואחרי כן התשתית החינוכית.
בובי בראון:
אני חושב שאחרי מאמץ גדול הגענו למצב שהצד הכספי פחות או יותר במקום ורוב השאלות כאן התייחסו לתשתית העולמית ולתשתית החינוכית שעדיין הן בתחילת הדרך ויש עבודה רבה לעשות, וכולם מסכימים על זה.
בובי בראון:
כששמעתי את הוויכוח, הרגשתי לא נוח וזאת מסיבה אחת, כי כולם צודקים.
בובי בראון:
גם על-פי ההיסטוריה כולם צודקים.
בובי בראון:
אני עבדתי על הקשר בין קבוצת המיליארדרים וראש-הממשלה הקודם והייתי נוכח בפגישות שהתקיימו.
בובי בראון:
הרעיון של ראש-הממשלה היה כן לתמוך בתוכנית הזו וכן לתמוך בסדר גודל של הסכומים שדיברנו, אבל זה היה חלק של תוכנית יותר גדולה.
בובי בראון:
אדון ברונפמן ושטיינהרט דיברו על עשרים אלף לשנה, והוא הסכים ולפי הרעיון שלו הוא אמר שהוא רוצה בשנת 99 לתת מיליון דולר להכנה והרעיון שלו היה לעשות ארבע-חמש תוכניות ולא רק את התוכנית הזאת.
בובי בראון:
התקציב בשנת 99 היה צריך להיות 16 מיליון דולר, כאשר בשנת הכנה היה הולך מיליון דולר ו12- מיליון היו הולכים לפרוייקטים אחרים, כאשר השר שרנסקי הקים ועדה של תשעה משרדי ממשלה שהיו צריכים להחליט ביחד על עוד פרוייקטים, לא במקום התוכנית הזאת אלא עם התוכנית הזאת.
בובי בראון:
כוונת הממשלה הייתה לעבוד כל הזמן עם הסוכנות כדי שלא יהיה מנגנון גדול ולא רצו להתחיל לבנות על הכסף היקר הזה מנגנון כי בסך הכל המנגנון קיים.
בובי בראון:
הרמה החינוכית הייתה מאוד חשובה ועשינו זאת עם הסוכנות בגלל העניין הכספי, אבל מצד שני רצינו את הצד הישראלי בתוך הרמה החינוכית.
בובי בראון:
הרעיון היה שמשרדי הממשלה – המשרד של הרב מלכיאור לא היה קיים, אבל היה קיים משרד החינוך וגם הסוכנות היהודית – ייתנו את הרמה החינוכית כך שכן יהיה צד העלייה ויהיו כל הדברים החשובים לנו כצד הישראלי.
בובי בראון:
בממשלה הקודמת, ואני מבין שזה ימשיך כמעט באותה צורה עם הממשלה הזאת, החליטו להקים ועדת שמונה ולדבר על הדברים החשובים למדינת ישראל ולממשלת ישראל, כולל עניין של חינוך.
בובי בראון:
זאת אומרת, זה היה הממשלה, התורמים, הפדרציות והסוכנות ביחד, לשבת ולדון בענייני חינוך.
בובי בראון:
אם אנחנו עושים דבר טוב אחד לחינוך, זה לא אומר שאין עוד דברים שאנחנו יכולים לעשות.
בובי בראון:
חשבנו שדרך התוכנית הזאת יהיה לנו הרבה יותר כממשלה מה להגיד לפדרציות על החשיבות של חינוך ודברים אחרים שחשובים באמת לאזרחי המדינה.
בובי בראון:
אני חושב שזה טוב שיש את העניין של ממשלת ישראל בתוך התוכנית.
בובי בראון:
אם הרעיון היה ללא הקטע הממשלתי, לא היה לממשלה מה להגיד על רמת החינוך ועל התוכנית עצמה.
פרנק שטיין:
נראה לנו שזה גם יפגע באנשים הרציניים, באלה שרוצים לבוא לתוכנית ארוכות טווח, אלה שיהיו מדריכים בתנועות נוער משום שבדרך כלל משלמים עבור תוכנית אחת בלבד.
פרנק שטיין:
מי שבא עם בית-ספר, לא יכול לבוא אחר-כך עם תוכנית אחרת ואז אנחנו רואים כאן פגיעה באנשים הרציניים וזו בעיה מאוד רצינית עבורנו.
פרנק שטיין:
אנו תומכים בתוכניות הקלאסיות.
פרנק שטיין:
צריכים לעבור את המכשולים הללו.
פרנק שטיין:
למה ילד שהוא בן של מיליונר יקבל את התמיכה כמו שמקבל מישהו אחר?
פרנק שטיין:
ברור שכאן צריך להגיע לאיזושהי הסכמה איך יטפלו על זה, אבל שמדינת ישראל והקהילה בעצמה – ובאוסטרליה מדובר על המון כסף – יוכלו להוציא עבור אנשים שהם בעלי יכולת.
פרנק שטיין:
זה נראה לנו ממש מגוחך.
אביעד פרידמן:
אני חושב שלתוכנית כשלעצמה יש משמעות עצומה וזה הסיכוי שלנו, של מדינת ישראל, וזה חלק מהאחריות של העם היהודי, לשמר אנשים שנמצאים בתוך העם היהודי שנמצאים היום על סף תהום של עזיבת העם היהודי.
אביעד פרידמן:
הדוגמה הטובה ביותר היא שבוע אחרי שפורסמו המודעות בארצות-הברית – ועוד לא דובר על השתתפות ממשלת ישראל – קיבלנו מכתב תשובה שמכתבי הבקשה הופנו לכל האנשים והם כתבו DEAR שנה טובה.
אביעד פרידמן:
אלה האנשים שאנחנו מדברים אתם.
אביעד פרידמן:
אלה אנשים שלא נמצאים בפדרציות, לא נמצאים בתוך המקומות הרגילים, אלה אנשים שלא נמצאים בתנועות הנוער, אלה אנשים שהתוכנית הזאת היא אולי – אם התוכנית תצליח, ואנחנו מקווים שהיא תצליח – הסיכוי האחרון להחזיר אותם לתוך המעגלים של העם היהודי.
אביעד פרידמן:
אני חושב שיש מקום לתמיכה גדולה בתוכנית עם הערות שלכולן יש מקום.
אביעד פרידמן:
תהיה ועדת היגוי ובשמחה נשמע את כל הטענות וההערות וננסה לפעול כמו שפעלנו עד עכשיו כדי ליישם את הדברים האלה.
מיכאל מלכיאור:
אני רוצה לחדד.
מיכאל מלכיאור:
לפעמים אני לא חושב שאנחנו יודעים איפה אנחנו חיים בכלל.
מיכאל מלכיאור:
אנחנו כאן מדברים על אפשרות להרחיב, לא להרוס שום דבר שקיים.
מיכאל מלכיאור:
בוודאי שתנועות הנוער יקבלו רק תוספות דרך התוכנית הזאת.
מיכאל מלכיאור:
אנחנו לא רוצים להרוס שום דבר אחר.
מיכאל מלכיאור:
אנחנו מדברים על רחבת המעגל.
מיכאל מלכיאור:
דיבר חבר הכנסת הלפרט בצורה מאוד נכונה על זה שאנחנו עומדים כאן לעבד למעלה משבעים אחוז מהעם שלנו.
מיכאל מלכיאור:
כאן יש ניסיון ראשון.
מיכאל מלכיאור:
ודאי שזה לא יסתיים בזה.
מיכאל מלכיאור:
יש לנו המון רעיונות איך להרחיב תוכניות, איך לעשות תוכנית בסיסית.
מיכאל מלכיאור:
אמרתי את זה גם בדברי בפתיחה.
מיכאל מלכיאור:
יש כל מיני רעיונות.
מיכאל מלכיאור:
אנחנו פה עושים השקעה מינימלית מצד מדינת ישראל.
מיכאל מלכיאור:
ההשקעה הכללית בתוכנית היא גדולה, אבל ההשקעה מצד מדינת ישראל, אפילו מבחינה כלכלית, אם היינו יושבים בוועדה לענייני תיירות, בוודאי שהעניין היה עובר כי אין תוכנית תיירותית – ובדקתי את זה במשרד התיירות – שמיד נותנת כל כך הרבה כסף בהשקעה פעוטה של ממשלת ישראל.
מיכאל מלכיאור:
לכן מי שמתנגד, אז רק מסיבה הזאת כדאי לתמוך בתוכנית.
מיכאל מלכיאור:
אני רוצה לומר מעבר לזה.
מיכאל מלכיאור:
אנחנו צריכים גם להבין שלא כל אדם בעולם היהודי חושב כמונו, וזה לא הולך ככה.
מיכאל מלכיאור:
זה שאדם כמו צ'רלס ברונפמן שהכניס מכיסו, לעניין של החוויה הישראלית, 25 מיליון דולר, זה לא דבר קטן, זה לא דבר מובן מאליו.
מיכאל מלכיאור:
לא צריך להסתכל על האנשים האלו כחצי פושעים ומאפיונרים שמאיימים על ממשלת ישראל ורוצים כל מה שנראה להם.
מיכאל מלכיאור:
זה לא הולך כך.
מיכאל מלכיאור:
זה מאוד קל להפיל את התוכנית.
מיכאל מלכיאור:
אני ראיתי גם אצל הפילנטרופים, זה לא שהם כל כך רוצים להוציא את הכסף הזה על חוויה ישראלית.