GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נחליאל דיסון:
בישיבה הקודמת בהשתתפות השרה יולי תמיר היא העלתה את הנושא של קליטת ילדי יורדים.
נחליאל דיסון:
רציתי לציין שהתאחדות עולי אמריקה עושה פעילות בתל-אביב עם ילדי יורדים, וזו פעילות שמשרד הקליטה בעצם מעוניין ורוצה בה.
נחליאל דיסון:
לצורך הפעילות הזאת אנחנו צריכים מקום, תשתית.
בלה גולדברג:
עמותת "שילוב" מפעילה היום 12 פרוייקטים בתחומי קליטת עליה, תעסוקה, חברה, תרבות ונוער בסיכון.
בלה גולדברג:
התקציב שלנו הוא 2.1 מיליון ₪, שמתחלק: שליש משרד הקליטה, שליש פעילות של הארגון ושליש מקרנות שונות.
בלה גולדברג:
הקשיים של ארגוני העולים ושל קבוצות שבדרך להתארגנות לעמותות הם אדירים.
בלה גולדברג:
דובר פה שבעיקר רוצים לעודד או לתקצב את רוח ההתנדבות.
בלה גולדברג:
אני רוצה לומר שאני מכירה היום בשטח התנדבות של אנשים וקבוצות במשך שנים, שעובדים כבר בצורה מקצועית והם בהחלט יכולים לקבל כסף, אבל הם עוד לא למדו להגיע למקורות מידע כיצד עושים זאת ולפי איזה כללי משחק פועלים במדינה.
בלה גולדברג:
אני אף פעם לא הגדרתי את עצמי כארגון גג, למרות שכבר באים מהצד ואומרים לי: יש לך 27 ארגונים, יש לך 70 ארגונים, אז את כבר ארגון גג.
בלה גולדברג:
במשך שנה "שילוב" עזרה למספר ארגוני עולים להגיש בקשות ולנהל פרוייקטים בצורה מקצועית.
בלה גולדברג:
כי הגישה שלי היא שאם ארגון לומד לקבל את התקציב הראשון שהוא 5000 או 10,000 שקל כדי לנהל את הפרוייקט לפי כל הקריטריונים של משרדי הממשלה ושל כל הגופים המתקצבים, ואז היא עושה את הפעילות כמו שצריך , ואנשי מקצוע ממשרד הקליטה, מהסוכנות היהדות ומקרנות מכירים בפעילות הזאת, ולכן אני אומרת שאחד הקריטריונים הוא לבחון באמת מהי פעילות מועילה וטובה.
בלה גולדברג:
לדעתי זה הקריטריון החשוב ביותר.
בלה גולדברג:
אנחנו עבדנו שנה לגמרי בהתנדבות.
בלה גולדברג:
הגשנו עזרה, ורק אז הבאנו את אריה קורת, את שלומית כנען שהיתה מנכ"ל משרד הקליטה, גם אנשי קרנות, וקיבלנו הכרה בפרוייקט שנקרא הדרכת עמותות או קיבוץ עמותות, מצד הקרנות, שלזה יש קריטריונים מסוימים לזכות קיום.
בלה גולדברג:
אני מציעה שיקום פה גוף או ועדת היגוי לקביעת קריטריונים, ושהוא יעבוד בצורה זריזה מאד, כי יש הרבה מאד דברים לא פתורים.
בלה גולדברג:
למשל, ועדות, עד שהן מתכנסות, עד שמחליטים על התבחינים.
בלה גולדברג:
עכשיו קיבלנו כספים של ועדת תמיכות בנושא תמיכות, שעבר ממשרד החינוך למשרד הקליטה.
נעמי בלומנטל:
טוב שאת מעלה את הדברים האלה, אבל הם די ידועים.
2239:
הרשויות משתתפות בהקצבת העמותות על-פי קריטריונים ונהלים שהחוק קובע.
2239:
אחת הדוגמאות היא פרוייקט למניעת אלימות שאנחנו מנהלים יחד עם משרד הקליטה.
2239:
אני יכול להתחייב בפני הוועדה
2239:
אני יכול להתאמץ ולפעול בקרב הרשויות האחרות.
2239:
אם תביאו את התקציב, אנחנו ניתן את התשתיות.
נעמי בלומנטל:
מר גולדפרב מייצג בוועדה את מרכז השלטון המקומי.
נעמי בלומנטל:
אני לא יודעת מה קורה לגבי ההתאחדויות, אבל עמותות שונות מקבלות תקציבים לא מעטים מהרשות המקומית.
נעמי בלומנטל:
יש לפעמים גם עמותות מקומיות.
נעמי בלומנטל:
רשות הדיבור לאפרים חולמיאנסקי, מנכ"ל הפורום הציוני.
אפרים חולמיאנסקי:
רבות דובר על הצורך בתשתיות.
אפרים חולמיאנסקי:
אוסיף רק מלה אחת, שיש מגמה כלל-עולמית לחזק ארגונים ציבוריים.
אפרים חולמיאנסקי:
קראתי מחקר מעניין שנעשה במדינת אילינוי, שהממשלה שם ממליצה על שמוש נרחב בגופים ציבוריים על-מנת לייעל פעילות אדמיניסטרטיבית בכל המדינה.
אפרים חולמיאנסקי:
כלומר, הם מוכיחים, עם סטטיסטיקה, שבצורה כזאת הדברים נעשים ביעילות יתרה ובפחות כספים.
אפרים חולמיאנסקי:
באשר לקריטריונים, אני חושב שנאמר כאן הרבה על נושא התכנון, מעקב ובקרה.
אפרים חולמיאנסקי:
את כל זה ניתן לעשות רק כאשר יש קריטריונים מוצקים, שיש לגבי הקריטריונים פחות או יותר דעה מוסכמת.
ציפי פינקוס:
עשינו תהליך למידה מתוך הארגונים, במה עוסקים הארגונים, במה הם רוצים לעסוק, מה מעניין אותם ומה הם מסוגלים לעשות.
אפרים חולמיאנסקי:
יש לי על זה די הרבה בקורת.
ציפי פינקוס:
כמו שאמרתי, לאחר הכינוס של חבר הנאמנים ביום ששי אנחנו קצת ניקח חמצן ואז נשב עם הארגונים ונציג לכם את הקריטריונים החדשים.
אפרים חולמיאנסקי:
אני בסך-הכל שנה וחצי בתפקיד.
אפרים חולמיאנסקי:
אנחנו משתדלים להתמצא כמה שאפשר, גם מבחינת קריטריונים שזה חשוב גם לבדיקה ולמעקב עצמי , כלפי פנים ובוודאי כלפי חוץ.
אפרים חולמיאנסקי:
אני חושב שאם הוועדה הזאת באמת מעוניינת לקדם דברים בצורה רצינית, צריך לקבוע פחות או יותר לוח זמנים ואנחנו נגיש תוך חודש-ימים קריטריונים ולהיות הגוף המוביל, או שותף בכל צורה שהיא כדי לזרז את הדברים ושתוך חודשיים נהיה כבר עם קריטריונים מוסכמים.
אפרים חולמיאנסקי:
ברגע שיש קריטריונים אפשר לדבר על הגוף המפקח ועל החלטה זו או אחרת.
אפרים חולמיאנסקי:
גם אצלנו יש קרוב ל-70 ארגונים חברים.
אפרים חולמיאנסקי:
גם אנחנו נותנים תשתיות פה ושם ואפילו איפשרנו גם לסוכנות היהודית וגם למשרד הקליטה ליהנות מהתשתית שלנו.
אפרים חולמיאנסקי:
כלומר, אנחנו בהחלט לא סגורים וכל מי שמעוניין להיות חבר אצלנו הוא נהנה, כמיטב יכולתנו, מהעוגה.
אתי פרץ:
אתה נמצא פה היום בגלל הפעילות של מועצת הארגונים.
אפרים חולמיאנסקי:
זה מה שאמרתי בנושא "לובינג", שאני מברך על זה.
אפרים חולמיאנסקי:
זה מקובל.
אפרים חולמיאנסקי:
אבל קצת מוזר היה לשמוע שאתם טיפלתם במיליון עולים.
אנה איסקובה:
אני חושבת שאנחנו לא בדיוק יודעים על מה אנחנו דנים.
אנה איסקובה:
אנחנו איך שהוא דנים על פעילות של ארגונים וכמה המדינה צריכה להשתתף בפעילות הזאת.
אנה איסקובה:
מפני שהשתתפות של ארגונים וולונטריים, הסוכנות היהודית ואחרים, זה ספור שהוא מחוץ לתחום של יכולת ההשפעה של הוועדה הזאת.
אנה איסקובה:
מצד שני, כאשר אנחנו מדברים על קריטריונים ועל פעילות פרטנית אנחנו צריכים, לדעתי, לקחת בחשבון קודם-כל את אותם הכיוונים שהמדינה רוצה להוביל בהם.
אנה איסקובה:
זאת אומרת, התהליכים האינטגרטיביים ובהתאם לתוכניות של משרדי ממשלה שונים שיכולים אז להשתתף בפרוייקטים אלה.
אנה איסקובה:
אני לא חושבת שמשרד הקליטה יכול וצריך חמישים שנה לתחזק כל דבר שקשור במישהו שעלה מתי שעלה.
אנה איסקובה:
מפני שאם גם המדע וגם הטכנולוגיה, גם הרפואה וגם התרבות וגם כל דבר אחר מסתבר שקבוצה מסוימת תישאר חמישים שנה בבעלותו של משרד אחד, זה משרד אפרטהייד, זה לא משרד לקליטת עליה.
נעמי בלומנטל:
את מעלה כאן שאלה שלמעשה עלתה במשך הישיבה.
נעמי בלומנטל:
אולי הדברים לא נאמרו כפי שאת העלית אותם, אבל הם בהחלט נמצאים בשטח.
נעמי בלומנטל:
למה כוונתי?
נעמי בלומנטל:
אין ספק שהטוב ביותר היה יכול להיות – ודווקא הסוכנות היהודית היא דוגמה לא טובה לענין הזה , שמנציחים איזה שהוא מצב הסטורי שהיה במשך השנים.
נעמי בלומנטל:
אני גם אמרתי, משום שהתקציבים פוחתים והולכים, אני לא רואה אפשרות היום שהסוכנות תשנה הרבה מדרכה.
נעמי בלומנטל:
אנחנו ננסה לשמור על הקיים כדי שלפחות לא יתמוטט מה שיש מטעם הסוכנות.
נעמי בלומנטל:
לא נראה לי שאם נבוא היום לסוכנות ואפילו נמליץ לה על שינויים מרחיקי-לכת, שהיא תוכל היום לעמוד בזה, משום שהמגמה של הסוכנות היא לצאת מכל הנושא הזה בכלל.
נעמי בלומנטל:
לכן, ככל שנערער את המערכות שם, זה לגבי הסוכנות.
אנה איסקובה:
יש פה ארגון שמייצג מהנדסים עולים.
אנה איסקובה:
עד אשר למהנדסים שהגיעו בשנה איקס ממדינה מסוימת, או מכל המדינות, יש בעיות ייחודיות לעומת המהנדסים המקומיים.
אנה איסקובה:
יש להם בעיה והם צריכים להיות מאורגנים כדי להשיג את ההפרש הזה.
נעמי בלומנטל:
זה בדיוק מה שאנחנו מעלים.
אנה איסקובה:
אם אנחנו מחליטים שהמטרה שלנו כן לבצע איזו שהיא פעולה אינטגרטיבית וכן להקטין את מספר המהנדסים שצריכים את העזרה שלנו, אנחנו צריכים ללכת בכיוון הזה.
נעמי בלומנטל:
את מעלה כאן שאלה רוחבית וגדולה מאד שבהחלט ראויה לדיון.
נעמי בלומנטל:
אבל בישיבה זו, בכל מה שקשור לסוכנות היהודית, אין לנו השפעה מי-יודע-מה, אנחנו רק יכולים להמליץ.
נעמי בלומנטל:
לגבי המדינה הכוח שלנו רב יותר ואנחנו יכולים יותר לבקר.
נעמי בלומנטל:
דרך אגב, באשר לסוכנות, אני נגד יותר מדי צירופים ולכפות עליהם.
נעמי בלומנטל:
אני בעד זה שהכנסתם קריטריונים לתוך הפעילות של הסוכנות.
נעמי בלומנטל:
אדרבה, כמה שתוכלו לסייע, אנחנו מברכים על כך.
נעמי בלומנטל:
להגיד לך שוועדת העליה והקליטה תמליץ שהסוכנות היהודית תעסוק יותר בקליטה מאשר להביא לעולים מארצות מצוקה – גם אין לי פה הפורום שימליץ על כך.
נעמי בלומנטל:
לכן, מה שתחליטו תבורכו, וכלל שתעזרו יותר להתאחדויות, אדרבה.
נעמי בלומנטל:
רשות הדיבור לאתי פרץ, ואחריה – אריה קורת.
אתי פרץ:
על השולחן עולים היום שני דברים ערכיים מאד שקשורים למערכת יחסי הגומלין בין המדינה כממסד לבין המדינה כמי שמאפשר למערכת של העשייה הציבורית החברתית להתקיים בתוך כללים כאלה או אחרים, שההיגיינה צריכה להיות חלק מהם.
אתי פרץ:
דרך אגב, לא אחת עלתה שאלה מאד קשה, איך יכול להיות שהעזבונות, שאמורים להיות הכספים הכי פחות ממסדיים, מי שמבקש צריך ללכת דרך משרד ממשלתי.
אתי פרץ:
זה טובל ושרץ בידו.
אתי פרץ:
אנחנו נאבקים לנתק את הזיקה הזאת.
אתי פרץ:
אנחנו אומרים: אלה ואלה צריכים שתהיה להם זכות אמירה בכללי משחק הוגנים.
אתי פרץ:
הדרך היא בקביעת תקציב שהמדינה קובעת אותו, שהוא לא במקום התמיכות.
אתי פרץ:
לתמיכות יש כללים אחרים.
אתי פרץ:
אנחנו בטוחים שיש פה קריטריונים ותבחינים שהם כללי משחק, שהם לגיטימיים באותה מסגרת.
אתי פרץ:
דרך אגב, אני מציעה לך, אורי טמיאט, תסתכל בעמוד האחרון של חוק התקציב ותראה את סכומי התקצוב של ועדות התמיכה של כל משרד ממשלתי על כל ארגון שהוא נתן למעלה מחמישים אלף שקל, זה מופיע פה.
אתי פרץ:
הדברים שקופים.
אתי פרץ:
אנחנו מבקשים מאד לנסות לפעול שלחוק התקציב לשנת 2000, שיש אפשרות, כולל הרזרבות, ומי כמוך מכירה את זה טוב מאד, קודם-כל שהשנה הזאת זה יבוא לידי ביטוי בסכום כזה או אחר כאמירה.
אתי פרץ:
הערה אחרונה, ברשותך, גם להכניס אחריות פלילית לגורם המקבל והמדווח, ואי-התישנות.
אתי פרץ:
כי אצל רשם העמותות החלק הזה הוא בעייתי.
אתי פרץ:
אני זורקת פה כפפה, כי אני חושבת שגם העמיתים שלי פה מוכנים להרים את הכפפה הזאת, בחלק של הדיווח.
אתי פרץ:
אני לא מתכוונת לאף אחד, אני מדברת על עם ישראל, החברה הישראלית, הוותיקים והחדשים.
אתי פרץ:
העליה היא תעשיה גם ערכית וגם כלכלית.
אתי פרץ:
יש מי שעושה בה עבודת קודש ויש מי שעושה ממנה עבודה.
אתי פרץ:
צריך להבחין בגבול הדק איפה המדינה כמדינה מתגמלת מערכת שעושה את העשייה למען לבין אלה שזה הוועדה המסדרת שלהם.
אתי פרץ:
בחלק הזה הדרך הראשונה היא – א.
אתי פרץ:
לקבוע תקציב עקרוני.
אתי פרץ:
ב.
אתי פרץ:
לקבוע סטנדרדים.
אתי פרץ:
ג.
אתי פרץ:
ליצור חובה ומחוייבות.
נעמי בלומנטל:
לאתי פרץ יש גם הרבה מאד נסיון בוועדות הכנסת.
נעמי בלומנטל:
אין ספק שמגיעים לה כל השבחים.
נעמי בלומנטל:
מצטיירת תמונה שלמעשה אנחנו די מכירים אותה.
נעמי בלומנטל:
הבעיה שלנו, שאתם נתקלתם בה, אלה אותם 400 – 500 ארגונים שפונים אליכם ואומרים: אני הכי נהדר, אני עושה את מה שאני רוצה לעשות.
נעמי בלומנטל:
בעקרון, אני חושבת שכולנו תומכים, ואני מסכימה עם הדברים שאמר מנכ"ל הפורום הישראלי.
נעמי בלומנטל:
המדינה אומרת: אלה ואלה המטלות שאני הצבתי לעצמי מבחינת קליטת עליה בכל תחום שהוא.
נעמי בלומנטל:
אני מחפש מי יעשה את זה.
נעמי בלומנטל:
בעבר המדינה עשתה הכל.
נעמי בלומנטל:
היום היא מנסה להפריט את כל זה גורם לי לתקנים, בזבוזים ולניפוח תקציבים.
נעמי בלומנטל:
אתם גוף וולונטרי, אני דורשת מכם שתעשו את העבודה בצורה הטובה ביותר.
נעמי בלומנטל:
בוודאי שלמדינה זה טוב, ואני מאד דוגלת בזה.
נעמי בלומנטל:
כי אם באמת הגוף הזה מבצע את מה שהמדינה אמורה לבצע, ויוצא שהמדינה במקום להקציב מיליון שקל, לאותה פעילות היא יכולה להקציב 700 אלף שקל, הרווחנו, כי 300 אלף שקל זה התנדבות.
נעמי בלומנטל:
לכן אני חסידה גדולה של סוג כזה של פעילות.
נעמי בלומנטל:
מה הבעיה שלנו?
נעמי בלומנטל:
קודם-כל למפות את הצרכים.
נעמי בלומנטל:
שנית, מי הגופים שאני יכולה לסמוך עליהם שהם יעשו את העבודה הזאת, וזאת אולי הבעיה העיקרית.
נעמי בלומנטל:
אני מעריכה מאד את העבודה שלכם, ונראה לי שזה מה שאתם מנסים לעשות.
נעמי בלומנטל:
גב' איסקובה דיברה עוד יותר רחב, מתי העולה מפסיק להיות עולה, האם זה רק משרד הקליטה או זה פרוייקט לאומי.
נעמי בלומנטל:
דרך אגב, גם הנושא של אינטגרציה יכול להפוך לחלק מפרוייקטים של משרד הקליטה.
נעמי בלומנטל:
כי אם אנחנו רואים מהנדסים או אנשי רוח עולים חדשים, למה הם לא מתערבים בין אנשי רוח ישראלים?
נעמי בלומנטל:
הרי יש נתק מוחלט.
נעמי בלומנטל:
אם יקום עכשיו ארגון, ואת תגידי שאחת המטלות של המדינה היא שלא יהיה הנתק הזה, ואז יש גוף שאומר לך: הנה, אני עושה עכשיו מפגשים באופן קבוע בין אנשי רוח עולים לבין ותיקים , ובזה אני מקיים איזו שהיא מטלה.
נעמי בלומנטל:
ארגוני העולים אומרים: בואו תעשו את המבחן, את הקריטריונים, אבל לפחות לחלק מאתנו תתנו את הכסף הבסיסי להחזיק את הארגונים.
נעמי בלומנטל:
הרי אנחנו רואים מצוקה אמיתית כאשר הם אומרים שהם סוגרים את הדלתות, הסוכנות היהודית מפסיקה לתקצב לנו את מה שגב' דרוקר אמרה שיש להם בויצ"ו, את המשרד ואת המזכיר, את הטלפונים, את הדברים הבסיסיים שאנחנו חייבים כדי להפעיל את המשרד.
נעמי בלומנטל:
אני לא יכול רק לפעול לפי תקציב של פעילות, כי זה גורם לי לשקר, ואנחנו יודעים איך משקרים.
נעמי בלומנטל:
אם התקציב הוא 50 אלף שקל, אתה כותב:
נעמי בלומנטל:
טלפונים – כך וכך, זה חלק מהפעילות, ואתה משקר ועל-ידי זה מחזיק את העובד.
נעמי בלומנטל:
ואין חשק לעשות את זה.
נעמי בלומנטל:
מעדיפים לכתוב: יש לי עובד, טלפונים וכו'.
נעמי בלומנטל:
אל תעמיס לי את זה על הפעילות, כי אני לא רוצה לשקר.
נעמי בלומנטל:
השאלה מה אתם כמשרד הקליטה חושבים לנכון לעשות.
נעמי בלומנטל:
מהו התקציב לשנה הבאה לנושא הזה, ומה אתם מתכוננים לעשות.
אריה קורת:
כפי שציינתי גם בהתחלה, הנושא נמצא בתהליך חשיבה ובחינה מחדש לגבי כל הנושא של הסיוע.
אריה קורת:
כי האמת היא שגם אנחנו די נדה
אריה קורת:
מנו מהמספר הגדול של הארגונים שפנה למשרד לקבלת סיוע בשנת 1999.
אריה קורת:
חשוב לציין, יש סעיף תקציבי ייעודי לנושא התמיכות.
אתי פרץ:
לתמיכות, לא לארגונים.
אריה קורת:
סליחה, לתמיכות, והתמיכות הן לארגונים בגין פעילות של הארגונים.
אריה קורת:
יש תקציב ייעודי והוא מפורסם בעתון.
אריה קורת:
בכל העתונות יש פרסום שמצויד בדיוק מהי המסגרת התקציבית של המשרד לאותה שנה בגין תמיכה בארגונים.
אריה קורת:
כי צריך להבין, בנוסף לתמיכה בארגונים, המשרד מסייע היום לכ-100 רשויות עבור כלמעלה מ-2000 תוכניות בישובים שנותנות מענה לתחום החברתי והתרבותי.
אריה קורת:
הפעילות באפיק של התמיכות לארגונים הוא אפיק נוסף.
אריה קורת:
בכלל, אנחנו מאד משתדלים בנושאים של שקיפות ואחידות שוויוניים במתן סיוע, זה היום נר לרגלי המשרד.
אריה קורת:
הדברים שקופים, אחידים ושיוויוניים.
אריה קורת:
הצפי שלנו הוא גם אפילו על קיצוץ מסוים בתקציבים.
נעמי בלומנטל:
זה לא מה שהשרה אמרה.
נעמי בלומנטל:
היא אמרה שבתקציב של משרדכם לא קיצצו.
אריה קורת:
אז אני חוזר בי.
אריה קורת:
אנחנו טרם יודעים מהי המסגרת התקציבית.
אריה קורת:
כאשר נדע מהי העוגה שעומדת לרשותנו לסעיף הייעודי הזה ששמו תמיכות, נבחן בדיוק איך וכיצד המשאבים יחולקו ועבור מה.
אריה קורת:
אבל גם אם לא יהיה קיצוץ, ואם יהיה גידול משמעותי, אני לא מאמין שנוכל להיכנס לאפיק הזה של אחזקת ארגונים.
אריה קורת:
ללא ספק נעשה הכל על-מנת להרחיב את הפעילות, אבל אני חייב לשתף אתכם בתסכול אישי שלי.
אריה קורת:
אני מודה, תהליך מתן ההתחייבויות לגופים היה קשה, מייגע, מתסכל.
אריה קורת:
אבל רבותי, לא יכול להיות שבסוף אוקטובר אני נמצא עם ביצוע מזומנים של פחות מ-10%.
אריה קורת:
אני מקיש אחת משתיים: או שהארגון לא עשה את הפעולה - - -
דיסון נחליאל:
אם הישוב יקבל חמישה או ששה חודשים לתוך השנה, אם לא – במקרים מסוימים בשמונה חודשים אחרי תחילת השנה, איך אני יכול להציג פעילות?
אריה קורת:
לא יכול להיות שהתאחדות גדולה כמו שלך, הקצינו פעם ראשונה אחרי הרבה מאד שנים שלא הקצינו כספים, 60 אלף שקל, ובסוף אוקטובר אין לי ייצור של שקל אחד מההתאחדות שלך.
דיסון נחליאל:
אין דיווח.
אריה קורת:
או שלא נעשה כלום או שאין דיווח.
אריה קורת:
אני מכיר את הנושאים, אבל ברגע של אמת גם לי יש בעיה, כי אני עם הנתון הזה מגיע בסוף השנה לאוצר ואני עושה תוספת תקציב לתמיכות.
אריה קורת:
יגידו לי: על מה אתה מדבר בכלל?
אריה קורת:
קודם-כל תבצע מה שקיבלת.
אריה קורת:
השנה הגישו פחות משבעים ארגונים בקשות מקרן עזבונות לקבלת כספים.
אריה קורת:
נכון שזה מייגע, אבל יש פה אפיק של המדינה שמאפשר לארגון לקבל כסף.
אריה קורת:
אמרנו שאתה לא יכול על אותו פרוייקט להגיש לשני אפיקים.
אריה קורת:
היה פיקוח.
אתי פרץ:
משרדי ממשלה נותנים רק באפיק אחד.
אריה קורת:
אני לא מבין.
אריה קורת:
אם יש אפשרות, למה לא מנצלים אותה?
נעמי בלומנטל:
יכול להיות שהקשיים שאתם עורמים הם כל-כך גדולים, שאנשים מוותרים.
נעמי בלומנטל:
נניח שהם רוצים לעשות פעילות טובה ויש להם מתנדבים, והקשיים הביורוקרטיים לקבלת התקציב הם כל-כך גדולים, שהם לא עומדים בזה.
נעמי בלומנטל:
דווקא פה אני כן תומכת שתהיה איזו שהיא תשתית, שיהיה כוח-אדם שיוכל לעשות את העבודה הזאת.
אתי פרץ:
בכנסת הקודמת אתה הצעת, וזה היה רעיון מצוין שכולנו הסכמנו וחיכינו לקיים דיון משותף בין משרד הקליטה בראשותך, לבין ארגונים שקיבלו ו/או פוטנציאל, לקיים דיון – א.
אתי פרץ:
על מה שקורה.
אתי פרץ:
על נושא הדיווח.
אתי פרץ:
על זמן קבלת הכספים, כדי לא לעשות עוד מאותו דבר אלא להשביח את הקיים.
אריה קורת:
אני חותם עליה ומאשר אותה.
אריה קורת:
לא אמר את זה מנכ"ל "שילוב" ולא אף אחד מהיושבים פה.
אריה קורת:
אמר את זה מנכ"ל ה"קאמרי".
אריה קורת:
עם זאת, עובדה שויצ"ו מקבלת את מה שהיא צריכה לקבל.
נעמי בלומנטל:
חבל.
אריה קורת:
זה לא פשוט.
דיסון נחליאל:
יש גם בעיה בין ביצוע ובין דיווח על הביצוע.
דיסון נחליאל:
יש אצלנו פרוייקטים שמבוצעים אבל טרם דווחו, מכל מיני סיבות.
אריה קורת:
תבין אותי, אני סוגר את העסק בסוף דצמבר.
אתי פרץ:
אריה, עשית פה מעשה שהוא קצת לא הוגן.
אתי פרץ:
יש לי פרספקטיבה של שני הצירים האלה.
אתי פרץ:
הציר של הדיון היום איננו הציר של התשובה הסופית שלך.
אתי פרץ:
אתה לציר הזה של קבלת התמיכות צריך להפעיל מקל וגזר.
אתי פרץ:
אני מצטרת.
שמעון ליברמן:
העמדה של גב' פרץ היא העמדה שלנו.
שמעון ליברמן:
היא לא עובדת לבד.
אריה קורת:
יפה מאד.
אתי פרץ:
סליחה, ביקרתי אותך?
נעמי בלומנטל:
גב' פרץ, אל תהפכו את זה לוויכוח אישי.
אריה קורת:
אני חושב שהמשרד כמשרד, בנושא התמיכות בשנת 1999 עשה צעד ענק, ועובדה שאני הופתעתי.
אריה קורת:
פעם ראשונה שאני יושב בפורום כזה ואני לא מותקף על הנושא של תהליך התמיכות, וזה בהחלט מצביע שהתקדמנו.
נעמי בלומנטל:
האם יש לך במשרד מספיק כוח-אדם כדי לבדוק את זה?
נעמי בלומנטל:
בוא נסת
נעמי בלומנטל:
כל מהצד האידיאולוגי ונגיד שכולם טובים וכולם רוצים לעשות רק יותר טוב.
נעמי בלומנטל:
עזוב את הרמאים ואת השחיתויות ואת אלה שרק רוצים לקדם את עצמם.
נעמי בלומנטל:
נניח שזה בשוליים.
נעמי בלומנטל:
בוא נגיד שיש עשרות ארגונים שרוצים רק לעשות טוב.
נעמי בלומנטל:
יושבים פה אנשים שאני יודעת שהם עושים עבודה מצוינת.
נעמי בלומנטל:
אבל נראה לי שאין לכם מספיק כוח-אדם גם כדי לקבוע את הקריטריונים, גם כדי להחליט מי כן ומי לא.
אריה קורת:
אין ספק שנושא כוח-אדם הוא בעייתי, והלוואי והיה לנו כוח-אדם נוסף.
אריה קורת:
אבל אני אומר לכם במלוא האמת: לא יהיה מצב שבגלל חוסר כוח-אדם באגף ובמשרד לא נוציא לפועל איזו שהיא מדיניות שיכולה לסייע לארגונים.
אריה קורת:
גם אם יהיה צורך לשבת כל היום וכל הלילה, אנחנו נשב, עם כוח האדם הקיים וניתן את המענים לארגונים.
נעמי בלומנטל:
אני דיברתי עם חברי הכנסת לפני הישיבה.
נעמי בלומנטל:
מתגבשת המלצה לפיה אנחנו בעקרון תומכים בהתאחדויות ובארגונים השונים שפועלים למען העולים.
נעמי בלומנטל:
אנחנו בעד שתהיה בקורת מחמירה ביותר, ושיגובשו קריטריונים.
נעמי בלומנטל:
אני חוזרת ואומרת שעם הסוכנות היהודית יש לנו בעיה.
נעמי בלומנטל:
שיהיו סטנדרדים, שיהיו קריטריונים, שיהיו מדדים מקובלים.
נעמי בלומנטל:
זה הכיוון שלנו מבחינת המלצות הוועדה.
אריה קורת:
לא דווח עדיין.
אריה קורת:
יש זמן עד דצמבר, ונתנו ארכה נוספת.
אריה קורת:
אבל עם זאת, זו איזו שהיא אינדיקציה מבחינתנו שכולנו צריכים לבחון אותה.
סופה לנדבר:
תודה לך.
סופה לנדבר:
חבר הכנסת וילן, בבקשה.
אבשלום וילן:
אני חושב שגם בדברי יושב ראש הסוכנות, הוצגו כמה דילמות שהציבוריות הישראלית מתמודדת אתם ולדעתי היה ראוי שגם כאן וגם במקומות אחרים, נחשוב קדימה, כיצד בעצם פועלים.
אבשלום וילן:
במליאת הכנסת לפני שלושה חודשים, הועלתה הצעה של השר יוסי ביילין וחבר הכנסת ראובן ריבלין שבעצם קראה לקיים דיון על חיסולה של הסוכנות היהודית.
אבשלום וילן:
אנחנו פה שומעים שבכל אופן 70 אלף יהודים באים בשנה ומי מביא אותם?
אבשלום וילן:
הסוכנות היהודית.
אבשלום וילן:
כלומר שלנושא הקשר עם העם היהודי - כפי שהציג יושב ראש הסוכנות במונחי מאקרו - עוד איש לא המציא כלי יותר מתאים מאשר הסוכנות היהודית.
אבשלום וילן:
יש פה פרדוקס.
אבשלום וילן:
מצד אחד הדימוי הציבורי אולי בשפל המדרגה, מצד שני כשאתה בודק את זה פר משימות, פר מטלות, אז אני חושב שמי שהיה רוצה להעביר את זה למדינה - ואני אומר את זה כאיש שמאל וכאיש התנועה לזכויות האזרח, היה מראש נתקל במצב שבו בעצם את הדברים הפרטיקולריים של העם היהודי הוא לא היה יכול לעשות במסגרת מדינה.
אבשלום וילן:
משום שהכלי הזה מאפשר לנו כאזרחי ישראל וכיהודים לפעול בעצם בתוך מערכת וולונטרית של העם היהודי בתוך מדינת ישראל.
אבשלום וילן:
התמונה הזאת היתה לאבותינו, שהקימו את המערכת הציונית והקימו פה את המדינה.
אבשלום וילן:
הם הקימו עוד כמה דברים מאד חכמים ונבונים, כמו הסוכנות היהודית וכמו הקרן הקיימת, שבעצם עליהם ישנו היום סימן שאלה בציבוריות הישראלית.
סופה לנדבר:
יש לך הגבלה של זמן.
אבשלום וילן:
מאה אחוז.
אבשלום וילן:
אז קל מאד להתפתות להצעות כפי שהציע פה חבר הכנסת גדעון עזרא או רמז עליהן, לכיוון מסוים או גוון מסוים.
אבשלום וילן:
אני חושב שהיתרון הגדול של הסוכנות הוא דווקא בכלליותה, דווקא בהיותה כתובת לכל הזרמים הציוניים.
אבשלום וילן:
לכן אני חושב שצריך גם פה וגם ברמת הממשלה, למצוא את המודל הנכון והראוי, לפחות בתחומים הפרקטיים.
אבשלום וילן:
מה מממנת הממשלה, מה מממן העם היהודי, מהו השילוב שביניהם.
אבשלום וילן:
אני חושב שצריך להיכנס לדיון הזה באומץ לב, לשים על השולחן את כל האמיתות הישנות, כולל את ההרהורים, כולל את סימני השאלה ולגבש - הכנסת הממשלה והסוכנות - תוכנית פעולה, תוכנית עבודה שתנסה לגבש תשובות ולהגיע להבנות.
אבשלום וילן:
אני מצטער שחברת הכנסת בלומנטל יצאה, אבל יש לי ויכוח מאד גדול אתה, על ההצהרה שהיא נתנה לפני כשבועיים בקריית מלאכי, שכאילו ישנה סתירה בין עבודה עם ילדי קריית מלאכי לבין הניסיון להביא כמה שיותר ילדים יהודים לארץ .
אופיר פינס-פז:
היא הבטיחה, אגב, לקיים על זה דיון בוועדה.
וילמה מאור:
כן.
וילמה מאור:
נקיים על זה פה ישיבה.
אבשלום וילן:
היא איננה פה אז אני לא אפתח את זה כאן, אבל אין לי ספק שמי שמציב את הסתירה הזאת עושה בעצם את השגיאה העניינית הכי גדולה שיכולה להיות.
סופה לנדבר:
אבל היא לא נמצאת כרגע פה ולכן נשים נקודה.
אבשלום וילן:
לכן אני אומר שהדיון הזה יהיה בנוכחותה, אבל הוא חלק מהתפיסה הכוללת איך מתחברים לעם היהודי ומה עושים ברמה האופרטיבית.
סופה לנדבר:
תודה.
סופה לנדבר:
חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה.
אופיר פינס-פז:
גבירתי היושבת ראש, אני לצערי לא שמעתי את הדברים של יושב ראש הסוכנות, הייתי בועדת הכנסת, אבל אני פחות או יותר מתמצא - לפחות בעקרונות, בבסיס – בעבודת הסוכנות היהודית.
אופיר פינס-פז:
נדמה לי שהויכוח שיש בציבוריות הישראלית לגבי עבודת הסוכנות הוא ויכוח שיש לו ידיים ורגליים.
אופיר פינס-פז:
במובן הזה, שהיום הסוכנות היהודית היא לא דבר מובן מאליו.
אופיר פינס-פז:
בצדק, יכולים לבוא היום אנשים בחברה הישראלית ולשאול, האם צריך את הסוכנות היהודית.
אופיר פינס-פז:
שאלה לגיטימית לחלוטין, מה גם שאפשר לשאול את השאלה הזאת לגבי הרבה מוסדות אחרים, לאו דווקא הסוכנות היהודית.
אופיר פינס-פז:
האם צריך את הקרן הקיימת, למשל.
אופיר פינס-פז:
האם צריך את הג'וינט, האם צריך הרבה מאד עמותות או גורמים שאולי פעם היו מובנים מאליהם והיום כבר לא.
אופיר פינס-פז:
האם צריך את ההסתדרות הכללית.
אופיר פינס-פז:
האם צריך את מפלגת העבודה?
אופיר פינס-פז:
האם צריך את הקיבוץ הארצי?
אופיר פינס-פז:
הדברים האלה לגיטימיים וטוב לברר אותם.
אופיר פינס-פז:
האם צריך את לשכת הקשר?
אופיר פינס-פז:
ודאי וודאי, שאלה שנשאלת באופן הכי לגיטימי.
אופיר פינס-פז:
אני יוצא מתוך נקודת הנחה, שכן צריך את הסוכנות היהודית.
אופיר פינס-פז:
אבל אני גם רוצה להסביר למה.
אופיר פינס-פז:
אני חושב שצריך להסביר את הדברים כי הם באמת לא מובנים מאליהם ולצערי אם היינו עושים סקר בחברה הישראלית מצד אחד ובקרב יהדות התפוצות מצד שני - לא יודע אם אפשר לעשות סקר כזה, אבל אם היינו עושים - אני לא בטוח שהתשובה הקולקטיבית היתה חיובית.
אופיר פינס-פז:
חלק מהבעיה היא שהארגון הזה שנקרא הסוכנות היהודית לארץ ישראל או הסוכנות היהודית, לא מספיק מושרש היום בדעת הקהל של החברה הישראלית, אני לא בטוח שגם של התפוצות.
אופיר פינס-פז:
אני חושב שצריך את הסוכנות היהודית, אבל הסוכנות היהודית צריכה להיות רלוונטית למציאות המשתנה.
אופיר פינס-פז:
הרבה גופים ציבוריים, בהבדל מגופים עסקיים, מתקשים להיות רלוונטיים, כי הם מתקשים לעבור שינויים שהם צריכים לעבור.
אופיר פינס-פז:
למשל, ארגון כמו הסוכנות היהודית, מתפקד ברמה של קונצנזוס תמידי.
אופיר פינס-פז:
זאת אומרת שאין בסוכנות היהודית, למרות שזה גוף פוליטי - סלי מרידור מייצג תנועה פוליטית, כאדם שעומד בראש המערכת וגם אחרים - אין בסוכנות היהודית קואליציה ואופוזיציה.
אופיר פינס-פז:
אין דבר כזה.
אופיר פינס-פז:
נקודת המוצא אומרת, שבגלל שמדובר בארגון שפועל למען קשר בין העם היהודי לבין ישראל, אין מקום לקואליציה ואופוזיציה.
אופיר פינס-פז:
אני כופר בהנחה הזאת.
אופיר פינס-פז:
אני חושב שכל ארגון פוליטי ראוי שתהיה בו קואליציה ואופוזיציה משום שכשאין אופוזיציה בארגון ציבורי, יש בעיה.
אופיר פינס-פז:
בסוכנות היהודית אין אופוזיציה כבר עשרות בשנים.
אופיר פינס-פז:
אני חושב שיש בעיה עם זה.
אופיר פינס-פז:
אני חושב שאם היתה אופוזיציה – לא משנה מי, פעם העבודה, פעם הליכוד, פעם אחרים – אם היתה אופוזיציה בתוך הסוכנות היהודית, היא היתה נראית היום יותר טוב.
אופיר פינס-פז:
היו יותר מאבקים, אולי, אבל היא היתה חייבת להתאים את עצמה לשינויים שמתחוללים בקשר בין ישראל לתפוצות.
אופיר פינס-פז:
זה אחד.
אופיר פינס-פז:
שניים, אני חושב שהסוכנות היהודית חייבת למקד את עצמה לדברים שיש לה יתרונות יחסיים על פני ממשלת ישראל.
אופיר פינס-פז:
אני יכול להגיד במילים ברורות, אחד: כל נושא העלייה, שזה ברור, אבל למקד.
אופיר פינס-פז:
למקד.
אופיר פינס-פז:
שניים: כל נושא החינוך היהודי.
אופיר פינס-פז:
שלוש: כל הקשר עם התפוצות שהוא מעבר לחינוך היהודי, של קהילות קיימות ושל אלף ואחד דברים שקשורים לזה וזה הכל.
אופיר פינס-פז:
זאת אומרת, כל יתר המטלות, התיישבות – זה לא עניינה של הסוכנות היהודית לפי טעמי.
אופיר פינס-פז:
לא עניינה.
אופיר פינס-פז:
חטיבת ההתיישבות צריכה להתנתק מהסוכנות היהודית.
אופיר פינס-פז:
זו דעתי.
אופיר פינס-פז:
נתתי רק דוגמא.
אופיר פינס-פז:
עליית הנוער כבר נותקה ובצדק.
אופיר פינס-פז:
עוד נושאים שלא עוסקים בשלושת הדברים שאמרתי, לפי דעתי הסוכנות היהודית לא צריכה לעסוק בהם וככל שהיא עוסקת בהם יותר, היא מאבדת נקודות.
אופיר פינס-פז:
אני חושב שהתפקיד של הסוכנות הוא כפי שאמרתי ואני חושב שבדברים שהיא לקחה על עצמה היא עושה עבודה גדולה.
אופיר פינס-פז:
אני חושב שהממשלה צריכה לעבוד, בשלושת התחומים האלה, אך ורק באמצעות הסוכנות היהודית ובכל הכוח.
אופיר פינס-פז:
הממשלה צריכה לעזור לסוכנות היהודית לממן את הפעילות שקשורה לעלייה, חינוך יהודי והקשר עם התפוצות, כי המשאבים שעומדים לרשותה של הסוכנות היהודית יחסית נמוכים.
אופיר פינס-פז:
על רגל אחת אלה באמת הדברים המרכזיים.
אופיר פינס-פז:
אני אתן לכם דוגמא אחת, גברתי היושבת ראש, ברשותך.
אופיר פינס-פז:
העניין של עמיגור.
אופיר פינס-פז:
העניין של עמיגור היום, הוא נקודת חיכוך בין הסוכנות – לא משנה שנוצר הסכם – לממשלה, לחוק הדיור הציבורי, לאוכלוסייה בתוך מדינת ישראל.