GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אליהו ישי:
כל היום עם שר האוצר, עם פקידי אוצר ועם אנשים בכירים זה על תשלומי ההעברה של המוסד לביטוח לאומי.
אליהו ישי:
כאילו כל התקציב, משרד העבודה, שר העבודה והמשרד לביטוח לאומי גונבים אותם.
אליהו ישי:
יש אבטלה.
אליהו ישי:
2.8 מיליארד שקל דמי אבטלה.
אליהו ישי:
אבל אם היו יותר עבודות מיידיות, יותר הכשרה מקצועית, יותר עבודות יזומות, יותר עזרה למפעלים שלא יפטרו את האנשים, היתה נפתרת הבעיה.
אליהו ישי:
אני כרגע לא בא לשתף אתכם עם הבעיות שיש לי בתוך המשרד כחבר ממשלה.
אליהו ישי:
אני רוצה לומר שהבעיה היא אמיתית, המצוקה היא גדולה והיא קשה ונכונה.
אליהו ישי:
אני חוזר על ההצעה הראשונה שלי: על מנת להתמודד אתה באמת בצורה נכונה, אני אומר לך את זה בצורה מאד מאד כנה, מר אלדר: אתה עושה עבודה יפה ואתה מוביל מאבק טוב בשלטון המקומי, אתה פועל בחוכמה ואני מברך על כך.
אליהו ישי:
אתה יושב עם השרים הנוגעים בדבר, אתה נאבק מול האוצר ומול ראש הממשלה, אני מודיע לך: אי אפשר, עם כל הכבוד לשר העבודה והרווחה ולעוד שרים, כל אחד עם המנדטים שלו, אי אפשר יהיה להתמודד עם הבעיה הזאת אם לא יהיה שיתוף פעולה של השלטון המקומי ושל משרדי הממשלה ביחד.
אליהו ישי:
אני לרשותך בכל המאבק וסיכמנו את זה אתמול.
אליהו ישי:
אני מוכן לשבת, לתכנן צעד אחר צעד בתוך הממשלה, אני מוכן להפעיל את הכוח הפוליטי שלי, גם בנושא הזה.
אליהו ישי:
אבל שיהיה שיתוף פעולה.
אליהו ישי:
אני הייתי מציע, במקרה של קליטת העלייה, להכניס לתמונה גם את יושבת ראש הוועדה משום שזו יכולה להיות תרומה ייחודית.
אליהו ישי:
אסור לצאת בקריאה שאנחנו לא נקלוט יותר עולים, אבל לצאת בקריאה מפורשת, ברורה, ולתכנן איך אתם משתלבים בשילוב של העולים בערים.
אליהו ישי:
אם אתה הולך ומחליט שאתה משלב עוד אלף עולים או אלפיים עולים בקריית מלאכי או ברחובות או בכל יישוב אחר אז ראש עיר, בצדק, צריך לדעת איך הוא מתמודד אתם.
אליהו ישי:
אני מוכרח להזדהות עם ראשי הערים.
אליהו ישי:
יש קטסטרופה אמיתית.
אליהו ישי:
באים בטענות לראשי ערים.
אליהו ישי:
האוצר, כולם, באים בטענות לראשי הערים, כאילו ראשי הערים פה הם אשמים בקליטת העלייה, בפשע, בזנות, בסמים, בהתדרדרות, במצוקות, כאילו ראשי הערים אשמים.
אליהו ישי:
הם נבחרים על ידי תושבי העיר, מקבלים עיר כמו שמקבלים אותה לטוב או לרע והם נאלצים להתמודד ומתמודדים, חלקם יפה, חלקם פחות יפה, אבל כולם עושים מאמצים אדירים והם לא יכולים להתמודד עם הבעיות בלי הסיוע של הממשלה.
אליהו ישי:
זה נכון.
אליהו ישי:
אמרה בצדק היושבת ראש, גם לממשלה יש מגבלות.
אליהו ישי:
אין דבר כזה תקציב עד בלי די.
אליהו ישי:
צריך לקבוע סדרי עדיפויות וצריך לשתף את ראשי הרשויות בתוך העניין ובטח בקליטת עלייה.
אליהו ישי:
כי אם לא ישתפו את ראשי הרשויות, אי אפשר יהיה להתמודד.
אליהו ישי:
אני מוכרח לומר עוד הפעם: את המאבק אני מוביל, אני אוביל, אני אפעל בכל כוחי, אבל אם לא יהיה שיתוף פעולה של השלטון המקומי ביחד, עקב בצד אגודל, מול האוצר, אני אומר לך, בעוד כמה חודשים, לאור גל העלייה, נמצא את עצמנו בבעיה הרבה יותר קשה.
אליהו ישי:
יכול להיות שזה הזמן לעשות אפילו צעדים.
אליהו ישי:
אני אתכם ביחד.
נעמי בלומנטל:
תודה רבה לך, כבוד השר.
נעמי בלומנטל:
אם אתה מוכן, דקה אחת.
נעמי בלומנטל:
הייתי רק רוצה לשמוע מסגן מפקד משטרת רחובות את הנתונים שהוא הביא לישיבה הזאת, ועוד לשאול אותך, אדוני השר, האם הורידו לך חלק ממסגרת התקציב שלך לקליטת עלייה לשנת אלפיים?
אליהו ישי:
הורידו 70 מיליון שקל.
אליהו ישי:
זה בסוף לא יהיה.
אליהו ישי:
אני לא מדבר על הורדה.
אליהו ישי:
אני מאמין שבעזרת השם זה לא יהיה.
אליהו ישי:
מדובר בתוספת.
אליהו ישי:
בתוך המשרד, לאור המצב שהיה, עשינו שינוי סדרי עדיפויות.
אליהו ישי:
יוסי פרחי אמר.
אליהו ישי:
הטלתי עליו לעשות שינוי סדרי עדיפויות לגבי המגזר האתיופי – הוצאנו ממקומות אחרים ושמנו משקל כבד יותר בצד העולים.
אליהו ישי:
אבל אני לא מכניס את הכסף.
אליהו ישי:
אני שינוי סדרי עדיפויות עשיתי.
אליהו ישי:
מעבר לזה צריך גם את האוצר.
אליהו ישי:
אני לא רוצה כרגע להיכנס לשאלה מאיפה מקצצים, זה עדיין במשא ומתן.
אליהו ישי:
אני מקווה שלא יקצצו, אני גם מאמין שלא יקצצו, כל הויכוח הוא האם יהיו תוספות.
אליהו ישי:
האם יהיו תוספות להתמודדות שלנו עם העולים, העולים הוותיקים, החדשים ישנים, ולמול העולים החדשים שיבואו בשעה טובה.
נעמי בלומנטל:
אם אתם יודעים, יש צפי.
נעמי בלומנטל:
בשנה שעברה המספרים היו ב 1998 כ 55 עד 57 אלף עולים חדשים, בשנת 1999 אנחנו מקווים להגיע אפילו לשמונים אלף.
נעמי בלומנטל:
אני רק רוצה את הנתונים ואנחנו מסיימים את הישיבה.
חן סוריא:
קודם כל, אני לא הבאתי ממש מספרים, מעבר לתיקי אלימות במשפחה, כי אצלנו אי אפשר לעשות במסוף את החיתוכים בין אתיופים לעולים אחרים.
חן סוריא:
החיתוך הוא רק לפי קבוצות עולים או ילידי הארץ.
חן סוריא:
אבל בתיקי אלמ"ב – תיקי אלימות במשפחה, בתחנת רחובות, בין 30% ל 35% מסך תיקי אלימות במשפחה הם של הקהילה האתיופית, שמהווה אחוז קטן מסך האוכלוסייה.
יואב הס:
כמה באוכלוסייה הכללית?
חן סוריא:
כחמישה אחוז.
חן סוריא:
4.4%.
חן סוריא:
סך הכל, אני יכול להגיד שאני נמצא, בערך, ברחובות - אני גם יליד רחובות, גם משפחתי ילידת רחובות - אבל אני במשטרת רחובות משנת 1984 לסירוגין, כשהתגייסתי כבלש.
חן סוריא:
ברחובות תמיד היתה פשיעה ולכל עיר יש את אחוזי הפשיעה שלה.
חן סוריא:
לפעמים קצת עולה, קצת יורדת, אבל זה שומר על קו מסוים.
חן סוריא:
אבל אנחנו מעולם לא נתקלנו בפשיעה בגילאים שידינו כבולות מבחינת החוק מלהתמודד אתם.
חן סוריא:
אני מדבר על שנת 1999, על עשרות מקרי שוד של ילדים.
יואב הס:
באיזה גיל?
חן סוריא:
הנשדדים הם ילדים בכיתות ה-ו-ז.
חן סוריא:
ילד בגיל 14 בכיתה ח' שניסתה לרצוח אותו חבורה של ילדים אתיופים.
חן סוריא:
ילדים בני שמונה תשע, שכשאתה חוקר אותם מסתבר לך שהם אומרים עם חיוך על השפתיים: רצינו להרוג אותו ואם היינו יודעים שהוא רק איבד את ההכרה היינו הורגים אותו והילד הזה מאושפז תקופה ארוכה.
חן סוריא:
סתם.
חן סוריא:
הוא עבר ברחוב ולא נראה להם המבט שלו.
אופירה רובינשטיין:
כעס.
אופירה רובינשטיין:
הרבה כעס, תסכול ועוני.
חן סוריא:
אני יכול להגיד שבני, שהיום הוא בכיתה ו', נשדד פעמיים בקניון.
חן סוריא:
שדדו לו את דמי הכיס כשהוא הלך לראות סרט.
חן סוריא:
היום הוא מאד מתוחכם והוא מחביא את השטרות של הכסף בנעליים.
חן סוריא:
אבל היו לנו כאלה עשרות מקרים השנה עם ילדים ונתפסו השודדים.
חן סוריא:
חבורות הנוער האלה ששודדות נתפסו.
חן סוריא:
אנחנו גם הקמנו נקודת שיטור קהילתי בקניון.
חן סוריא:
בעיר רחובות יש לנו שתי נקודות שיטור קהילתי בעיר עצמה.
חן סוריא:
אחת בקניון ברחובות לאור כל הבעיות האלה עם הנוער העולה, עם הנוער האתיופי בקניון, כל מקרי השוד והונדליזם והנקודה שניה היא בקריית משה.
חן סוריא:
הקמנו אותה במתנ"ס בקריית משה, לאור כל הבעיות.
חן סוריא:
אבל ידינו כבולות.
חן סוריא:
כשאני תופס ילדים בני שמונה, תשע ועשר, מבחינת החוק אני כבול מלטפל בהם כי הם אינם ברי עונשין.
חן סוריא:
יש לנו פשיעת רכוש.
חן סוריא:
פריצות לבתים, פריצות לרכבים.
אליהו ישי:
גם של הגילאים האלה?
חן סוריא:
של ילדים בני תשע עשר.
חן סוריא:
הם נתפסים.
חן סוריא:
הוא נתפס, הוא מגיע אלי לתחנה, אנחנו מדברים אתו בעל פה והוא הולך הביתה ובדרך הביתה הוא נתפס עוד פעם כשהוא גונב ועוד פעם הוא מגיע לתחנה.
ברוך אייל:
כי הוא רעב.
חן סוריא:
הוא רעב.
חן סוריא:
אני יכול גם להגיד שיש חלק גדול מהילדים האלה שלנים על גגות של בתי ספר ושילדות של מכוניות.
חן סוריא:
ההורים לא מוכנים לקבל אותם הביתה והם לנים ברחוב בכל מיני מקומות ואגף הרווחה מכיר אותם.
חן סוריא:
היינו בישיבות תאום והקמנו רשימות של שמות.
חן סוריא:
בחודש האחרון היו לנו תשעה תיקי נעדרים של ילדים אתיופים.
חן סוריא:
התיק האחרון זה תיק של שני ילדים אתיופים בני תשע ואחת עשרה, שנעלמו למספר ימים מהבית.
חן סוריא:
מסתבר שהם כבר כמה פעמים נעדרו.
חן סוריא:
לוקחים את האופניים.
חן סוריא:
פעם אחת מצאו אותם בקניון בנס ציונה.
חן סוריא:
ילדים בני תשע ואחת עשרה.
חן סוריא:
אחרי כמה ימים שהם לא נמצאו השומר של הקניון בנס ציונה מצא אותם ישנים שם בקניון והודיע לנו.
חן סוריא:
כל פעם מוצאים אותם במקום אחר.
חן סוריא:
ילד אחד לקח את האופניים ורצה לנסוע לירושלים.
חן סוריא:
הוא נמצא על ידי פועלים מהשטחים ישן בצד הכביש.
חן סוריא:
אין יד שתופסת אותם.
חן סוריא:
הם עושים ככל העולה על רוחם.
יוסי פרחי:
מה רמת השליטה של ההורים?
חן סוריא:
אנחנו חוקרים את ההורים.
חן סוריא:
אני יכול להגיד לך שלמשל, לגבי הילדים האחרונים שנעדרו, אז קודם כל קיבלנו הודעה על ילד נעדר אחד ארבעה ימים אחרי שנעדר, דרך בית הספר.
חן סוריא:
הוא לומד בבית ספר בראשון לציון וקיבלנו את זה דרכם, לא דרך ההורים.
חן סוריא:
כשהלכנו וחקרנו, הסתבר שהוא נעדר עם עוד ילד שאף אחד לא דיווח לנו עליו.
דליה לב-שדה:
יש תוכנית ספציפית לנושא הזה, שהורידה כמעט לאפס את השוטטות של ילדים ונוער בקניונים.
דליה לב-שדה:
היא מופעלת בשיתוף עם עמותת עלמי"א.
נעמי בלומנטל:
אז הנה.
נעמי בלומנטל:
יש תוכנית.
נעמי בלומנטל:
תודה לכולכם.
נעמי בלומנטל:
השגרירות על שהגיעו לכאן.
נעמי בלומנטל:
אני רוצה להודות גם למשפחות החטופים שהגיעו לכאן.
נעמי בלומנטל:
כפי שאמרתי בתחילת הישיבה, עכשיו נשב אנחנו חברי הוועדה לדיון בנושא.
נעמי בלומנטל:
מלה תבורי: אני רוצה להודות ליושבת-ראש על ההבנה
נעמי בלומנטל:
ראובן דינאל: אני חושב שבאיזשהו מקום – ואני לא מדבר
נעמי בלומנטל:
קריאה: היו כתבות.
נעמי בלומנטל:
בעשייה לא הייתה מובנת מאליה.
נעמי בלומנטל:
למה כאשר מדובר בשני אזרחי ישראל מהסוג הזה אם מותר לי להגיד, הבעיה משתקפת ככה אל מול בעיות אחרות גדולות – לי לא ברור אבל לדעתי זה לא בסדר.
נעמי בלומנטל:
כמה פרטים שיש לנו – ולנו מעולם לא היה מנדט לעסוק בזה – שקיבלנו בדרך עקיפה או זו אחרת מתוך הכרויות, מתוך פעילות והימצאות בשטח, נמצאים אצל רפי פיזוב והוא יציג כל מה שידוע לנו.
נעמי בלומנטל:
עד כמה שאני יודע, זה מירב הפרטים שנמצאים.
נעמי בלומנטל:
גנדי ריגר: בשפה פשוטה.
נעמי בלומנטל:
אילו היה מדובר ביליד הארץ, כל
נעמי בלומנטל:
רפי פיזוב: שמעתם את הדברים בתפזורת.
נעמי בלומנטל:
במהלך השנים האחרונות נחטפו בצ'צ'ניה - לפעמים מטעמים מדיניים, כמו גנרל ספיגון, שהוא אלוף במשרד הפנים הרוסי והרוסים עד עכשיו לא הצליחו לשחרר אותו - ונחטפו בדרך כלל לצורך מיקוח וקבלת דמי כופר בערך כ1,300- אנשים ולא 500 כמו שנאמר כאן על-ידי השגרירות הרוסית.
נעמי בלומנטל:
מבין 1,300 האנשים האלה חטופים בין 40 עד 50 יהודים מקומיים שמתגוררים באזור הקווקז.
נעמי בלומנטל:
אזור הקווקז זה כל הרפובליקות מסביב לצ'צ'ניה.
נעמי בלומנטל:
במשך הזמן הצ'צ'נים נוכחו לדעת שתמורת היהודים המקומיים, יש להם סיכוי רב יותר לקבל כופר מאשר לקבל עבור אחרים.
נעמי בלומנטל:
כידוע לכם צבא רוסיה נכנס עכשיו למלחמה פעילה, אבל הייתה מלחמה בין 92 ל96-, אחר כך הייתה איזושהי הפסקה ועכשיו צבא רוסיה נכנס לשם ומנסה למגר את העצמאות הצ'צ'נית.
נעמי בלומנטל:
אני אגיד לכם יותר מזה, כדי שיהיה ברור מה קורה בחבל ארץ זה.
נעמי בלומנטל:
יש מקרים שהורים מכרו את הילדים שלהם לצ'צ'ניה.
נעמי בלומנטל:
במסגרת זו נחטפו בין ארבעים לחמישים יהודים.
נעמי בלומנטל:
הצ'צ'נים במהלך השנה הקרובה התחילו לחפש יהודים שיש להם קרובי משפחה בעלי אמצעים באזור צפון קווקז והתחילו לחפש אותם עד לאלפי קילומטרים מצ'צ'ניה ובתנאי שהקרובים שלהם נמצאים באזור ואפשר לתפוס אותם.
נעמי בלומנטל:
מעבר לארבעים עד חמישים יהודים האלה, שאת מרבית שמותיהם אנחנו לא יודעים, ישנם מספר בעלי אזרחות ישראלית וישנם מספר אנשים שיש להם קרובי משפחה ממדרגה ראשונה בארץ, כמו שראינו היום את האדון פאיל.
נעמי בלומנטל:
היו"ר נעמי בלומנטל: מהדיווח שקיבלנו עולה שאולי היא הכירה את
נעמי בלומנטל:
רפי פיזוב: בוודאי שהיא הכירה.
נעמי בלומנטל:
לגביה?
נעמי בלומנטל:
צריך להבין, היא מוחזקת באזור שהוא כאילו לבנון.
נעמי בלומנטל:
צ'צ'ניה מתחלקת לשני מישורים – מישור גיאוגרפי ואיזור הררי.
נעמי בלומנטל:
החטופים מוחזקים בבסיסים של המחבלים בהרים בדרך כלל ואין לשם שום גישה.
נעמי בלומנטל:
צריך להבין שמתרחשת שם עכשיו מלחמה.
נעמי בלומנטל:
תארי לעצמך את לבנון בתקופת מלחמת שלום הגליל, צה"ל נכנס לשם וזה בדיוק המצב.
נעמי בלומנטל:
בטעות.
נעמי בלומנטל:
הבעיות שחייבים לבדוק האם זו אכן חטיפה תמימה או שזו חטיפה מתואמת או לא מתואמת על-ידי מכרים, איזה מניעים בדיוק היו לחטיפה וכולי.
נעמי בלומנטל:
בעובדות הבחורה הצעירה הזאת נחטפה במהלך נסיעת טיול עם חברה טובה ובחור צ'צ'ני.
נעמי בלומנטל:
כל מה שאפשר להגיד שאדם סביר בנסיבות כאלה באזור כזה, כנראה לא היה צריך להיות שם.
נעמי בלומנטל:
רפי פיזוב: לא שופטים אף אחד.
נעמי בלומנטל:
רפי פיזוב: אין לנו שום מידע לגבי מקום הימצאותה.
נעמי בלומנטל:
קריאה: יש עוד מקרה.
נעמי בלומנטל:
ילד בן 13, גודאייב.
נעמי בלומנטל:
הוריו נפרדו
נעמי בלומנטל:
היו"ר נעמי בלומנטל: האבא של ולדימיר פאיב אומר שאם ישחררו
נעמי בלומנטל:
מרינה סולודקין: מדובר במשפחת רוצחים שחטפה חברי פרלמנט.
נעמי בלומנטל:
משהו, אנחנו צריכים להיות מודעים מה רוצים להשיג בכלל בנושא הזה של חטיפות ואיך מטפלים בו וזאת כדי לדעת מה האפשרויות שלהם לטפל בזה.
נעמי בלומנטל:
מרינה סולודקין: יש גופים שדואגים לזה.
נעמי בלומנטל:
לזה.
נעמי בלומנטל:
מה עושים הרוסים כשהם רוצים לדאוג לאזרחיהם.
נעמי בלומנטל:
בדרך כלל הרוסים מחליפים את בני הערובה באסירים צ'צ'נים שמוחזקים ברוסיה.
נעמי בלומנטל:
אתם יודעים ודאי שהתפוצה הצ'צ'נית היא התפוצה הפלילית הגדולה ביותר ברוסיה, יש במוסקבה לבד משהו בסביבות 150 אלף צ'צ'נים אתניים.
נעמי בלומנטל:
מוסקבה מחולקת לאזורים פליליים אתניים.
נעמי בלומנטל:
יש קהילייה פלילית צ'צ'נית במוסקבה שבין השאר עוסקת בסמים, בזנות ובמשחקי מזל, חלק מהכסף הם מפרישים לרכישת הנשק של המורדים הצ'צ'נים בצ'צ'ניה עצמה, קונים את הנשק מהצבא הרוסי אבל הצבא הרוסי מוכר להם כאילו מהצד את הנשק ואחר-כך נפגע מאותו נשק עצמו.
נעמי בלומנטל:
הרוסים מחליפים את האסירים הצ'צ'נים, את אנשי המאפיה בשבויים שהם רוצים ביקרם.
נעמי בלומנטל:
מה שהם עושים במשך השנה האחרונה, כיוון שאין להם מספיק בני ערובה צ'צ'נים כדי להחליף ברוסים, הם עוצרים את הצ'צ'נים כדי למלא את המלאי של מוחלפים.
נעמי בלומנטל:
לרוסים יש מלאי מספיק של צ'צ'נים, אז הם צריכים לבנות לעצמם סדר עדיפויות.
נעמי בלומנטל:
הם אומרים את מי הם רוצים.
נעמי בלומנטל:
צריך לדון האם היהודים הם בסדר עדיפות גבוה כדי שיחליפו אותם.
נעמי בלומנטל:
היו"ר נעמי בלומנטל: הצבא הרוסי בכל-זאת מתקדם שם.
נעמי בלומנטל:
אין לזה
נעמי בלומנטל:
רפי פיזוב: יש השלכה מבחינה זו שגם אם משרד הפנים
נעמי בלומנטל:
אני חושב שאילו אלו היו אזרחים אמריקאים, ממשלת ארצות-הברית הייתה הופכת עולמות.
נעמי בלומנטל:
אלכס כץ: הייתי רוצה להרחיב את היריעה.
נעמי בלומנטל:
אני חזרתי
נעמי בלומנטל:
המצב מבחינת תרחיש לא הולך להיות יותר טוב ואני מצטער שאני לא כל כך אופטימי ואני גם אומר למה.
נעמי בלומנטל:
נפגשתי עם העוזר של נציג לשכת ילצין בדגיסטאן.
נעמי בלומנטל:
בצפון הקווקז יש להם נציג של ילצין והעוזר שלו שהוא גם ידיד קרוב שלנו, של כולנו, יושב במחצ'קאלה והוא בעצם מייצג את האינטרסים של רוסיה.
נעמי בלומנטל:
אנחנו צריכים לדעת שבמחסנית או במלאי של היהודים, לא רק מהאזור הזה, ואני לא אכנס פה לזכאי עלייה, אבל מדובר פה בבערך 8,000-7,000 זכאי עלייה בדגיסטאן.
נעמי בלומנטל:
יש כאלה שטוענים 6,000.
נעמי בלומנטל:
בכל אופן, מדובר ביותר מ4,000- מהאזור.
נעמי בלומנטל:
הדרך בין דגיסטאן לפחות, ואני לא מדבר על מה שהחברים הציגו במוסקבה, בפריפריה הקרובה של מעברי גבול וצירים לגמרי חשופים לחבר'ה מצ'צ'ניה, אין בעיה למלא את המחסנית.
נעמי בלומנטל:
כלומר, למלא את המלאי של יהודים.
נעמי בלומנטל:
היו"ר נעמי בלומנטל: דיברו על זה בוועדה, אני לא יודעת אם בקול רם
נעמי בלומנטל:
אלכס כץ: אז באה בעיה לאומית וממלכתית.
נעמי בלומנטל:
אותו נציג
נעמי בלומנטל:
יש כאן פרדוקס.
נעמי בלומנטל:
מצד אחד אנחנו עושים את הגישה הממלכתית שאכן יושב שליח סוכנות/מדינת ישראל ומלווה את היהודים במצוקה שלהם.
נעמי בלומנטל:
מצד שני הבחורים האלה מסכנים את חייהם ומדובר באזרחים.
נעמי בלומנטל:
שליח יכול להיחטף חדשות לבקרים.
נעמי בלומנטל:
היו"ר נעמי בלומנטל: אני מרגישה רע מאוד עם כל המצב הזה ואני
נעמי בלומנטל:
מרינה סולודקין: אני יכולה לומר לכם שאני מרגישה משבר גדול
נעמי בלומנטל:
היה מאוד מעניין לשמוע היום את קרובי המשפחה של החטופים, לשמוע עמדה רשמית רוסית.
נעמי בלומנטל:
הם רוצים לעשות משהו, אבל כמו במקרה של גנרל שפיגון הם מוגבלים, מה עוד שאנחנו לא בסדר העדיפויות שלהם.
נעמי בלומנטל:
הם רוצים שיבואו אנשים ויבקשו ותמורת זה הם יוכלו לקבל איזה מידע מודיעיני או איזה שיתוף פעולה.
נעמי בלומנטל:
יש כלים שאנחנו יכולים לפעול, אבל אנחנו לא פועלים.
נעמי בלומנטל:
אני רוצה לומר שמדינת ישראל לא רואה באזרחים וקרובי משפחה, ילדים שלה.
נעמי בלומנטל:
ראינו את המשפחות של החטופים ואין להם אמונה במדינה.
נעמי בלומנטל:
ראובן דינאל: משטרת ישראל, המשרד לביטחון פנים, מחזיק
נעמי בלומנטל:
מרינה סולודקין: איזבלה רפאילוב פנתה למשטרת ישראל לקבל את
נעמי בלומנטל:
השאלה שאני רוצה עליה תשובה היום, לאן אנחנו פונים.
נעמי בלומנטל:
מיד מודיע לאזרחים האמריקאים שלא ייסעו לשם.
נעמי בלומנטל:
אצלנו אף אחד לא אומר לאנשים לא לנסוע לשם כי המצב שם מאוד גרוע.
נעמי בלומנטל:
אני מבין שבזמן מלחמה קשה להגיע להסכמים, אבל שלשום ראיתי בטלוויזיה איך מישהו שוחרר.
נעמי בלומנטל:
שמשחררים אנשים חטופים.
נעמי בלומנטל:
לאזרחיה שלא ייסעו למקומות האלה, אני גם לא רואה גוף שהוא מאורגן לשחרור אזרחים ישראלים בצ'צ'ניה.
נעמי בלומנטל:
שיפרסם שמסוכן לנסוע לשם, וזה היה עוד לפני שלאורה נחטפה.
נעמי בלומנטל:
ביקשתי שיפרסמו בעברית וברוסית, אבל לא פורסם כלום ואין אף אחד אחראי.
נעמי בלומנטל:
את אזרחיה.
נעמי בלומנטל:
עכשיו ויכוח רציני בעניין הישיבות, אבל גם היום הם לא הגיעו לכאן.
נעמי בלומנטל:
אומר השגריר הרוסי שהיה כאן שהם פנו למשרד החוץ כדי שיפרסמו לא לנסוע למקומות האלה.
נעמי בלומנטל:
אפשר היה לפחות לפרסם בעיתונות הרוסית.
נעמי בלומנטל:
מכיוון שהטיפול של משרד החוץ הוא כזה, אני שוקלת לפנות לראש-הממשלה בשם ועדת העלייה, הקליטה ותפוצות, ואני מקווה שיש לי את התמיכה שלכם, ולבקש ממנו להקים צוות כפי שהוא ימצא לנכון עם נציגים של משרד החוץ, של לשכת הקשר, של הסוכנות היהודית, של המשטרה, של המשרד לביטחון פנים ונציגי משרד ראש-הממשלה, אנשים בדרג הבכיר ביותר וזאת כדי למצוא במהירות האפשרית את הדרך הנאותה להביא לשחרור החטופים.
נעמי בלומנטל:
אני לא צריכה להגיד אם זה על-ידי מגעים או על-ידי תשלום כלשהו.
נעמי בלומנטל:
אנחנו נבקש תשובה מראש-הממשלה.
נעמי בלומנטל:
יש כאן שני אזרחי מדינת ישראל שידועים לנו ועוד שלושה-ארבעה שקרובים ממדרגה ראשונה שלהם נמצאים כאן.
נעמי בלומנטל:
אני מניחה שראש-הממשלה יודע על זה אבל אני לא יודעת אם הוא דיבר עם ראש-ממשלת רוסיה כשהוא נפגש אתו היום, אולי כן ואולי לא.
נעמי בלומנטל:
היו"ר נעמי בלומנטל: אנחנו פשוט נעקוב אחרי זה.
נעמי בלומנטל:
אני מקווה שצוות
נעמי בלומנטל:
לפי דעתי, אבל אני לא בטוחה, משרד החוץ צריך לשמור על קשר עם המשפחות.
נעמי בלומנטל:
משרד החוץ.
נעמי בלומנטל:
האם כדאי לפנות למשרד הקליטה.
נעמי בלומנטל:
אני יודעת שברוך אייל ורותי בר-און מהמועצה הציבורית למען יהודי ברית-המועצות באמת שומרים על קשר עם משפחות שקרה להן אסון ואני מקווה שכאן לא יהיה המקרה הזה, אבל הם גוף התנדבותי.
נעמי בלומנטל:
מרינה סולודקין: אנחנו צריכים לפעול ביחד.
נעמי בלומנטל:
מישהו צריך לקבל מנדט מהמדינה להיות בקשר עם המשפחות?
נעמי בלומנטל:
כמו שמשרד הביטחון אחראי כשחס וחלילה חיילים נעדרים והוא בקשר עם המשפחות.
נעמי בלומנטל:
אני לא יודעת איזה משרד יכול להיות בקשר עם המשפחות.
נעמי בלומנטל:
של שבויים ונעדרים בצה"ל, מטפל צוות של צה"ל, לא איזושהי ועדה מעורבת וזה הרבה יותר יעיל כשמטפל בזה גוף אחד, ולאותו צוות יש איש קשר עם משפחות הנעדרים.
נעמי בלומנטל:
ראובן דינאל: במקרה של רון ארד הוקמה מסגרת ארגונית
נעמי בלומנטל:
היו"ר נעמי בלומנטל: זה לא מנדט שלנו, אבל למשרד ראש-הממשלה
נעמי בלומנטל:
רפי פיזוב: אולי מהכנסת, מהוועדה שלך, תצא קריאה
נעמי בלומנטל:
היו"ר נעמי בלומנטל: זאת קריאה שאנחנו תמיד קוראים לה.
נעמי בלומנטל:
והתפוצות בהשתתפות שגריר שוויץ בישראל, מר מונוד.
נעמי בלומנטל:
אני רוצה לברך את רעייתו שהצטרפה אליו.
נעמי בלומנטל:
כבוד השגריר, הזמנו אותך לדיון בעקבות השינויים הפוליטיים שחלו בשוויץ לאחר הבחירות האחרונות שהתקיימו ב24- באוקטובר, כך שהשינויים הם חדשים וזה מכבר באו.
נעמי בלומנטל:
רצינו לשמוע את עמדתה של ממשלת שוויץ ובאילו צעדים בדעתה לנקוט לנוכח עליית כוחה של מפלגה בשם מפלגת העם השוויצרי, שבראשה עומד מר בלוכר, אדם שבעבר התבטא ואפילו כתב מכתב שמצדד במכחיש שואה.
נעמי בלומנטל:
אני רוצה לומר שכידוע לך בישראל יושבים רבים מניצולי השואה, גם כאן בישיבה של הוועדה שלנו, וגם סבי וסבתי נספו בשואה.
נעמי בלומנטל:
אנחנו מודאגים אולי יותר מעמים אחרים, אולי יותר ממדינות אחרות, מדבריו של אדם כמו מר בלוכר שאמר שמכחיש שואה ראוי להערכה.
נעמי בלומנטל:
דברים אלו מדאיגים מאוד.
נעמי בלומנטל:
אנחנו מצפים מממשלת שוויץ, מן העם השוויצרי שיעשה את חשבון הנפש ויפעל לכך גם במערכות החינוך השונות וגם בקרב הציבור – אם זה על-ידי מוזיאונים, אם על-ידי דיונים שיתקיימו.
נעמי בלומנטל:
אנחנו יודעים שממשלת שוודיה וראש ממשלת שוודיה, לאור הדאגה הגדולה שהוא מרגיש עקב עליית כוחם של כוחות אנטישמיים בתוך מדינתו, יזם כנס בינלאומי עם ראשי מדינות מכל רחבי תבל סביב נושא השואה.
נעמי בלומנטל:
ולכן אני חושבת שיש מה לעשות והיינו מצפים שלנוכח התופעות האלה ממשלת שוויץ תנקוט צעדים משמעותיים בכיוון של הבעת הדאגה ובכיוון של חיזוק חינוך בעיקר של בני הנוער.
ויקטור בריילובסקי:
רואים מה שקרה באוסטריה ולאחר מכן מה שקרה בשוויץ, זה מאוד מדאיג אותנו ואנחנו פשוט רוצים להבין למה מתקיימות התופעות האלה, למה חמישים שנה אחרי סוף מלחמת העולם השנייה עוד פעם מדברים על אנטישמיות, עוד פעם עולות מפלגות מאוד קרובות למפלגות נאציות והן עכשיו מתחזקות יותר ויותר.
ויקטור בריילובסקי:
רצינו לדעת מה דעתו של השגריר ולמה אפשר לצפות בעתיד הקרוב, האם זו מגמה חזקה ובעוד זמן מה נראה אירופה אחרת, או אתה חושב שזו איזושהי תופעה זמנית ואקראית.
ויקטור בריילובסקי:
מאוד מעניין לדעת את דעתך.
יצחק גאגולה:
התופעות האלה באוסטריה ובשוויץ, ולא ידוע מה יהיה במקומות אחרים לאור ההתפתחויות האלה, מה הם הצעדים שהממשל בשוויץ ינסה ומתכנן לעשות כתוצאה מהתופעה הזאת ואני מתכוון להסברה, כינוסים שונים וכדומה.
יצחק גאגולה:
האם באמת אצלכם נדלקה נורה אדומה או שאתם חושבים לעבור על זה לסדר היום ולהשאיר את התופעה הזאת להתפשט וכפי שהיא.
נעמי בלומנטל:
הפניות שלנו והדרישות להחזיר את מה שנגזל על-ידי גורמים בשוויץ מקורבנות השואה, עקב הפניות והדרישות של השבת הרכוש והמשאבים לאותם נגזלים, קורבנות השואה, האם גם זה הביא לעליית כוח לאומני כמו כוחו של בלוכר.
נעמי בלומנטל:
אם זה אמנם כך, אני רוצה להביע את שאט הנפש שלנו מכך שיצא שאותו נגזל ואותו קורבן, מקורבן הופכים אותו למי שאשם במקום שזה יהיה להפך.
נעמי בלומנטל:
לכן גם בכיוון הזה, אין ספק שניתן לעשות הסברה גדולה אבל תלוי איך מציגים את הדברים.
נעמי בלומנטל:
גם על כך הייתי רוצה לשמוע את עמדתך.
נח פלוג:
לגידול כל כך גדול שלא היה מקובל בבחירות מאז קיימת מלפני עשרות שנים אותה קואליציה, לגידול כל כך רציני של הקולות שקיבלה אותה מפלגה שבכל-זאת מזוהה עם בלוכר שהיה הדובר הראשי שלה והאישיות הבולטת ביותר באותה מפלגה, שהיא נתפסת כמפלגה לאומנית ומפלגה נגד זרים וכולי.
נח פלוג:
מה הניתוח הפנים שוויצרי לסיבות שזה קרה.
השגריר פייר מונוד:
I consider this meeting as a very welcome element on the ongoing dialogue between our two countries on all questions of common interest and I would like also to say here before I start actually with the subject that the Swiss authorities have always been willing to conduct a dialogue with the Israeli authorities about all the topics of common interests and the evolution of our bilateral relations.
השגריר פייר מונוד:
Switzerland is very attached to direct contact between members of parliaments of our respective countries.
השגריר פייר מונוד:
These contacts have been very intensive in the past and the Swiss parliament wishes to continue them in the future.
השגריר פייר מונוד:
The committees for external relations in both chambers of our parliament hope to receive soon a Knesset delegation in Switzerland.
השגריר פייר מונוד:
The last one was in 1997 in the summer, when it was the celebration of the 100 years of the first Jewish World Congress in Basle.
השגריר פייר מונוד:
Now, you have put to me some questions, but I have to say and to state right from the beginning that as a representative of the Swiss government, I cannot make any comments of political nature on the results of a democratic election which took place in my country on the 24th October.
השגריר פייר מונוד:
Many of the questions, two of the first questions you gave me were questions where you put Austria and Switzerland together.
השגריר פייר מונוד:
When the Knesset sent its first invitation, it was to speak together with m y Austrian colleague, but I talked to him and we discussed the matter.
השגריר פייר מונוד:
The situations and the political systems in both countries are very different and to amalgamate them would not help you, members of the Knesset to make the objective picture about the results of the elections in Switzerland.
השגריר פייר מונוד:
My objective precisely here is to give you some facts and some figures, which will hopefully give you the possibility to make up your mind about the real situation as we see it in Switzerland today.
השגריר פייר מונוד:
I thank you Mrs.
השגריר פייר מונוד:
Blumenthal to have accepted my request to split the two things.
השגריר פייר מונוד:
I am just sorry because the speaker of the Knesset could not stay any longer, and I would have appreciated it if he could have stayed with us for that discussion.
השגריר פייר מונוד:
Since conclusions drawn without taking all the facts into consideration might be biled.
השגריר פייר מונוד:
I would like to take this opportunity to underling the facts that in my opinion are not always given the importance they deserve.
השגריר פייר מונוד:
But maybe a couple of words before about the purpose of the general elections in Switzerland.
השגריר פייר מונוד:
It was to renew all the 200 seats of the National Counsel for a four-year term.
השגריר פייר מונוד:
The National Counsel in Switzerland is the house of the representative of the people.
השגריר פייר מונוד:
Each canton in Switzerland, you know we have the federal system, we have 20 cantons and 6 half cantons.
השגריר פייר מונוד:
So each canton and half cantons are an electoral constituency and the election is based on a proportional representation, except in cantons and half cantons that can have only one representative due to their small population.
השגריר פייר מונוד:
We count that in the National Counsel, we have approximately one representative for 30,000 people that is about the proportion.
השגריר פייר מונוד:
We have a few of these cantons we have only one representative.
השגריר פייר מונוד:
So in that case the election is not on the proportional system, but it is on the majority system.
השגריר פייר מונוד:
The election also had a purpose to renew for four years the most of the 40 seats of the other chamber of the parliament, which is the Counsel of States.
השגריר פייר מונוד:
It was to renew 40 out of the 46 of those seats.
השגריר פייר מונוד:
The Counsel of States is roughly comparable to the US Senate.