GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ענת ברקו: אני ראש השדולה למען נכי צה"ל ואני בהחלט רואה את הכאב שלהם על כך שהם גם נפצעים במסגרת הצבא וגם לא יכולים להשתלב בשום דבר לאחר מכן.
ענת ברקו: אין איזושהי הבנה מיוחדת וגישה מוסרית כלפיהם מבחינה תעסוקתית ואנחנו יודעים שהשיקום האמיתי לכל אחד הוא עצם העבודה והעיסוק והשירות.
ענת ברקו: אני חושבת שעקב אכילס של התהליך הזה הוא תהליך התנדבות ארוך.
ענת ברקו: אנחנו מדברים רק על אלה שרוצים, שלצערנו הרב בדרך נושרים הרבה מאוד, מתייאשים, כואב להם שזה לוקח כל כך הרבה זמן.
ענת ברקו: על זה צריך לעבוד.
ענת ברקו: צריך להגביל, לקבוע מדדים, לקבוע מועד גג, תקרה, עד מתי אפשר לעשות את זה, לא יותר מזה, ולקבוע שתוך שלושה-ארבעה חודשים גומרים עם כל המיון הרפואי.
ענת ברקו: הדברים מאוד ברורים.
מרדכי יוגב: את זה אמר גם יעקב פרי.
ענת ברקו: לפעמים יש תחושה שרוצים שחלק מהם ינשור בדרך.
ענת ברקו: זה טוב לצה"ל, זה טוב למערכת ואני חושבת שאנחנו רואים בתוך יחידה בה משובצים חיילים וחיילות עם מוגבלויות התנהגות והתנהלות אחרת של כל היחידה, גם בערבי יחידה וגם בשגרה היומית.
מרדכי יוגב: יובל וגנר, טייס בעברו.
מרדכי יוגב: נגישות ישראל.
יובל וגנר: שלום לכולם.
יובל וגנר: אני נפצעתי לפני שלושים שנים בתאונת טיסה.
יובל וגנר: היה לי את המזל שחיל האוויר אחרי שיקום ארוך הציע לי לחזור ולהמשיך לשרת.
יובל וגנר: עשיתי השלמה של שלושים שנים והשתחררתי לפני שלוש שנים בדרגת סגן אלוף.
יובל וגנר: מהניסיון הזה למדתי רבות על העניין הזה.
יובל וגנר: מה שחשוב להגיד כאן זה המסר שלנו, לעשות זום אאוט.
יובל וגנר: המסלול הנורמטיבי של כל ישראלי הוא 12 שנות לימוד, צבא, אקדמיה ועבודה.
יובל וגנר: דיברנו בכנסת הרבה מאוד על הנושא של שילוב בתעסוקה אבל אם הרצף הזה לא מתקיים, קשה מאוד להגיע לתעסוקה.
יובל וגנר: החוליה החלשה היום היא הגיוס צה"ל.
יובל וגנר: היום יש שילוב במערכת החינוך, שילוב באקדמיה, נושא התעסוקה הוא מאוד מתקדם והחוליה החסרה היא החוליה הזאת ואני שמח לשמוע על השיפורים שנעשים אבל האתגר כאן הוא גדול.
יובל וגנר: אנחנו נמצאים במדינה בה יש חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.
יובל וגנר: זה לא צריך להיות מסלול מיוחד למתנדבים.
יובל וגנר: גם אדם עם מוגבלות הוא שווה, הוא אדם כמו כל אחד אחר, הוא צריך להתגייס כמו כל אחד אחר וברגע שהוא בצו גיוס והוא במסלול של אדם עם מוגבלות, הוא יקבל את הליווי הרלוונטי מאותו שלב.
יובל וגנר: חשוב להבין שנדרש כאן הרבה יותר פרסום.
יובל וגנר: התהליך צריך להיות הרבה יותר חלק וחשוב להבין שיש כאן מידע מקדים.
יובל וגנר: אנחנו יודעים מי הילדים שמשלבים במערכת החינוך.
יובל וגנר: זאת לא הפתעה.
יובל וגנר: זה לא פתאום הם נולדים בגיל 18 בצו ראשון.
יובל וגנר: אפשר למפות אותם, אפשר ליצור אתם קשר כבר כשהם בשביעית ובשמינית ולהתחיל את התהליך שם, למפות את זה כך שיהיה מוצלח.
יובל וגנר: כשאני חזרתי לשרת כאדם על כיסא גלגלים, ואני עם מוגבלות קשה מאוד, באופן מאוד טבעי מפקד היחידה שאימץ אותי לקח קצין צעיר ומינה אותו כמעין מנטור שליווה אותו בהתחלה כאשר באתי לשרת שעה, אחרי כן שעתיים, עד ששירתי 18 שעות ביום.
יובל וגנר: אבל התהליך הזה, מה שאני רוצה להעביר כאן כמסר, אנחנו צריכים גם ללמוד איך מלמדים ביחידות לקלוט את החיילים האלה - אנחנו קוראים לזה נגישות חברתית – ולייצר יכולות שהאנשים עם מוגבלות שמתגייסים, יהיו הצלחות.
יובל וגנר: זה יהיה וין, וין, וין – וין לחייל המתגייס, וין ליחידה, וין לחברה הישראלית.
יובל וגנר: תודה.
מרדכי יוגב: תודה רבה וגם יישר כוח.
מרדכי יוגב: כל הכבוד גם לרוח שלך וגם לרוח של היחידה ומפקדיה.
מרדכי יוגב: אנחנו נשמע עכשיו שני חברי כנסת שצריכים לעזוב.
אמיר אוחנה: אמר אחד הדוברים קודם שהציבור לא תמיד תופס את הקשר שבין בעלי מוגבלויות לבין מערכת הביטחון אבל כולנו, כל אחת ואחד מאזרחי ישראל, קשורים למערכת הביטחון.
אמיר אוחנה: ימנים, שמאלנים, בעלי מוגבלויות, לא בעלי מוגבלויות, כולם, הן כצרכנים כי כולנו נהנים מהביטחון שמערכות הביטחון מספקות לנו והן כמובן כמשתתפים שיכולנו לומר שהיינו רוצים לראות יותר משתתפים במערכת הביטחון.
אמיר אוחנה: בהקשר הזה ההשתתפות כמובן של בעלי מוגבלויות במערכת הביטחון היא נושא קשה.
אמיר אוחנה: זה קשה לבעלי המוגבלויות שיכלו לומר לעצמם מה אני צריך עכשיו לתרום לחברה ולביטחון, אני אתעסק בעצמי ואחיה את עולמי כמה שאפשר בצורה מוצלחת.
אמיר אוחנה: גם מהצד של מערכות הביטחון שצריכות לעשות התאמות מסוימות כדי לאפשר את ההשתלבות של בעלי המוגבלויות.
אמיר אוחנה: אבל אמר ז'בוטינסקי אמירה מאוד קצרה, האמירה הכי קצרה שלו לדעתי, אבל מאוד רבת משמעות.
אמיר אוחנה: הוא אמר: קשה, כלומר אפשרי.
אמיר אוחנה: אנחנו רואים כאן בדיונים שמתקיימים אחת לתקופה בנושא של שילוב בעלי מוגבלויות את ההגשמה של האמירה הזאת.
אמיר אוחנה: קשה, כלומר אפשרי.
אמיר אוחנה: קשה גם לבעלי המוגבלויות להשתלב וקשה גם למערכת אבל אנחנו רואים שיש מאמצים מאוד משמעותיים ואני משבח גם את צה"ל, גם את מערכות הביטחון הנוספות על שילוב בעלי המוגבלויות וגם מהצד של המתנדבים, אנחנו רואים יותר אנשים שמתנדבים ויותר אנשים שרוצים להשתלב.
אמיר אוחנה: זאת תופעה חיובית, זה דבר שאנחנו מברכים עליו ורוצים לראות עוד ממנו.
אמיר אוחנה: אנחנו כמובן נתרום את כל מה שאנחנו יכולים לצורך העניין הזה.
מרדכי יוגב: חבר הכנסת איציק שמולי ואחריו סמל נעם.
איציק שמולי: תודה רבה אדוני היושב ראש.
איציק שמולי: יש מהפכה שקורית בשנים האחרונות וזו מהפכה שבבסיסה אמונה שאדם עם מוגבלות הוא קודם כל אדם ורק אחר כך בעל מוגבלות ויש לו זכות מלאה להיות שותף מלא בכל מערכות החיים ועדיף גם בסביבה הטבעית.
איציק שמולי: המאמץ הזה מוצא ביטוי כמובן גם בשדות רחבים, כמו שנאמר קודם.
איציק שמולי: הכנסת יכולה להתגאות וגם הממשלה במאמצי השילוב גם בחינוך היסודי, גם באקדמיה ולאחרונה גם בשוק התעסוקה עת חוקקנו כאן חוק היסטורי שמעניק לאנשים עם מוגבלות תקן של חמישה אחוזים בכל מקום עבודה.
איציק שמולי: על אף המאמצים הטובים שתוארו כאן, ואני לא מקל בהם ראש, אני אומר לכם מה חסר לי.
איציק שמולי: חסר לי לשמוע שיש איזושהי תכנית עם מחויבות, עם יעדים מספריים, שיודעים לאן הולכים בחמש השנים הקרובות.
איציק שמולי: זה שעושים פעולות מבורכות בתוך הבסיסים להנגשה, גם השב"כ והמוסד עושים בעניין הזה מאמצים – זה בסדר.
איציק שמולי: אני רוצה להיות במקום שבו השירות הצבאי לא יהיה תחנה בדרך שבה אנשים שנלחמים ונאבקים מול מכשולים ומצליחים להשתלב, מגיעים לשער הכניסה הראשי לחברה הישראלית ונתקעים שם.
איציק שמולי: אני לא יודע אם המספרים שפורסמו בתקשורת הם נכונים או לא.
איציק שמולי: אני יכול רק לצטט אותם ואתם תתייחסו או לא תתייחסו.
איציק שמולי: זה עניין שלכם.
איציק שמולי: אבל מה שכתוב בתקשורת זה שיש אלפיים מועמדים, מתוכם יש שנים שנקלטים 550, יש שנים שהמספר מגיע לאזור ה-800 אבל יש גם הרבה שנותרים מאחור.
איציק שמולי: אני רוצה לומר עוד דבר אחד.
איציק שמולי: אנחנו לא עושים כאן צדקה ולא חסד.
איציק שמולי: גם ראשת אכ"א הקודמת, האלופה ברביבאי, ואני מניח שעוד רבים לפניה וגם אחריה, אומרים שזה ערך וזה משהו שהצבא רוצה.
איציק שמולי: אנחנו לא עושים כאן טובה.
איציק שמולי: הגיוון הוא טוב לצבא ולכן אם זה דבר טוב ומבורך, אנחנו רוצים לראות גם יעדים שיצביעו על אותה מחויבות.
מרדכי יוגב: נאמר בצדק דבר שכולנו חותרים, תכניות עבודה ויעדים.
מרדכי יוגב: אנחנו נשמע את סמל נעם ואחריו את חבר הכנסת נחמן שי.
מרדכי יוגב: אחריו את נויה מהצופים, את חבר הכנסת עמיר פרץ ואת חברי חבר הכנסת אבי דיכטר.
מרדכי יוגב: אם נצליח, נשמע עוד אנשים ואם נהיה מחויבים לסיים, לא נוכל לשמוע נוספים.
נועם יומטוביאן: קודם כל אני רוצה להגיד איזה כיף לי להיות כאן.
נועם יומטוביאן: מכל הלב.
נועם יומטוביאן: זה דבר ראשון.
נועם יומטוביאן: דבר שני, אני חייל כי זאת הציונות שלי, האהבה שלי למדינה וכך אני למדתי מבית משפחתי.
נועם יומטוביאן: כבוד גדול לי להיות חייל ואני מאוד גאה בזה.
נועם יומטוביאן: החברים שלי, המפקד שלי, זה כיף גדול.
נועם יומטוביאן: אני אוהב אותם.
נועם יומטוביאן: בשבילי כבוד גדול קודם למשפחה.
נועם יומטוביאן: כיף לי.
מרדכי יוגב: מיקי, תוסיף מילה.
מיקי יומטוביאן: מילה.
מיקי יומטוביאן: לא היה צריך יותר מדי כדי להבין שאתם פוגשים היום את החייל הכי גאה בצה"ל.
מיקי יומטוביאן: אני רוצה לומר לכם בשתי מלים.
מיקי יומטוביאן: כשנועם קם בבוקר ועולה על המדים ויוצא מהבית, כל רואיו, ממש כך, אנשים מסתובבים ואנשים מעלים חיוך של גאווה ואולי זו הציונות העתיקה, הוותיקה, וכנראה אנחנו ספגנו, ההורים, וכנראה ניסינו להעביר הלאה לילדים.
מיקי יומטוביאן: אני רוצה להגיד כבוד גדול לצה"ל.
מיקי יומטוביאן: התכנית עליה אתם מדברים היא תכנית שחייבת לקום ולגעת בכל אחד ואחד מהאנשים המיוחדים והם מיוחדים.
מיקי יומטוביאן: הם צריכים יחד מיוחד.
מיקי יומטוביאן: כן.
מיקי יומטוביאן: הם לא תמיד יודעים להסתדר והם לא תמיד יודעים מה נכון כאן ומה נכון במקום אחר.
מיקי יומטוביאן: נגעת בנקודה מאוד מאוד חשובה, ובזה אני אסיים.
מיקי יומטוביאן: גם הגוף המקבל והיחידות המקבלות במקרה של צה"ל, למרות שלנו יש את שווים במדים שבעצם עושים את אותו התהליך של הטמעה בתוך היחידה, מציאת אותם הגופים הפוטנציאליים – לא גופים אלא הכוונה היא בסופו של דבר לבני אדם, אנשים עם יותר מקובלות או קבלה חברתית, הבנה ורגישות חברתית – אותם האנשים שבעצם יבואו ויהיו קרקע פורייה על מנת שאפשר יהיה לגדל פרחים כאלה.
מיקי יומטוביאן: תודה לכם.
מרדכי יוגב: כל הכבוד לכם, גם להורים.
מרדכי יוגב: חבר הכנסת נחמן שי.
נחמן שי: אני קודם כל רוצה להודות לכל המשתתפים כאן ובעיקר באמת לחברים שהם באים מתוך הקבוצה של אנשים עם מוגבלות שפתחנו או נפתחה ויש להם היום דרך חדשה ללכת בה.
נחמן שי: אין הרבה נקודות אור בזירה הציבורית במדינת ישראל ולבוא לכאן בבוקר זה קצת מבהיל אותי.
נחמן שי: אני רוצה לומר שבעבר שירתי בכמה יחידות בצה"ל ויכולתי לעקוב מקרוב אחרי הקליטה.
נחמן שי: גם אחיה היה אצלנו בגלי צה"ל.
נחמן שי: היו אז קשיים בקליטה של צעירים עם מוגבלויות.
נחמן שי: ברגע שהם מגיעים ליחידה, הם משתלבים בה, אתם רואים באופן מיידי שגם התפקוד שלהם הוא טוב ואפילו יותר מטוב וגם הסביבה שלהם מתחילה לקבל ולהבין את הערך והחשיבות.
נחמן שי: זאת אומרת, יש כאן תרומה רבת פנים.
נחמן שי: זה לא רק לאדם עצמו אלא גם לסביבה הקרובה ובהמשך לחברה הישראלית כולה שבאמת עוברת איזושהי מהפכה של הבנה שהאנשים המיוחדים האלה הם חלק בלתי נפרד מאתנו וצריך לפתוח בפניהם כל דלת שאפשר.
נחמן שי: אני רוצה להודות לכל נציגי הארגונים במערכת הביטחון ולהדגיש שהפתח הכי חשוב כדי להיכנס אליו הוא דרך השירות הצבאי ומערכת הביטחון.
נחמן שי: מי שבא עם רקורד שהוא היה בארגון ביטחוני כזה או אחר, מה לעשות, עדיין זאת האסמכתא הטובה ביותר ליכולות שלו או שלה.
נחמן שי: לכן כל מאמץ שאתם עושים, ואני מקווה שתמשיכו להשקיע, הוא בעל ערך.
נחמן שי: הדבר היחיד שמעסיק אותי כרגע אלה הנתונים שמסרת, שהמספרים הם כמובן גבוהים מאוד והם לא עומדים ביחס סביר לקליטה.
נחמן שי: ברור שאי אפשר את כל אחד לקלוט אבל אני חושב שנדרש כאן מאמץ נוסף, שוב, מבחינת הערך הציבורי שיש לזה.
נחמן שי: אולי תמיד הארגון לא נהנה הכי הרבה – ואני שם את זה בסוגריים – אבל לטובת החברה הישראלית והחיים המשותפים שלנו בארץ, זה חשוב מאוד.
מרדכי יוגב: נויה מהצופים.
נויה שלו: אני עוד מעט בת 18, גרה בשוהם ויש לי לקויות למידה מורכבות.
נויה שלו: אני נמצאת כרגע בשלבי הכנה לגיוס לצה"ל.
נויה שלו: כרגע הצבא לא נגיש עבורי מבחינת הנתונים והוא עושה לי בעיות ואני מרגישה שהצבא לא רוצה אותי.
נויה שלו: הוא לא רוצה אנשים שהם חלשים למרות חוק שוויון הזדמנויות.
נויה שלו: הוא לא רוצה.
נויה שלו: מגיל קטן תמיד הייתי עם אנשים רגילים בצופים, ואני מתמיינת למכינות ושנת שירות בתכנית מיוחדת במכינות ואני מרגישה שהצבא לא מרשה לי.
נויה שלו: יש לי נתונים נמוכים אבל הצבא לא יכול לספק ולהנגיש לי את המרב.
נויה שלו: נגיד, אני מאוד אוהבת צילום, הוא לא יכול להנגיש לי.
נויה שלו: אני אצטרך ללמוד את הדברים והצבא לא ינגיש לי אותם.
נויה שלו: הוא לא ייתן לי לשבת עם עוד מישהו בצוות ולעשות את התפקיד ביחד.
נויה שלו: הצבא לא נגיש וצריך שוויון הזדמנויות במדינה כזאת כי אנחנו אוכלוסייה שמורכבת מהרבה אנשים.
נויה שלו: צריך שוויון הזדמנויות.
נויה שלו: אני רואה את אח שלי שהוא בצבא והוא פורח ולי אין לאן לפנות.
נויה שלו: אני לא מוותרת.
נויה שלו: אני כל החיים שלי התקיימתי באיזושהי מלחמה, מלחמה עם החיים וזה לא נעים.
נויה שלו: זה לא נעים בכלל שילדים עם לקויות למידה לא יכולים להשתלב בצבא הגנה לישראל.
נויה שלו: עברתי מאבק מאוד ארוך גם כשהייתי בבית ספר רגיל ולא קיבלו אותי בחלק מהמצבים.
נויה שלו: עכשיו שואלים אותי בבית ספר למה לי לעשות מכינה ושנת שירות בלי גיוס.
נויה שלו: שואלים אותי למה.
נויה שלו: אני מרגישה שזאת שנה שתוכל לתרום לי הרבה ואני מרגישה שגם הצבא יכול לתרום לי הרבה אבל הוא לא נגיש לי, הצבא שלנו.
מרדכי יוגב: באת למקום הנכון ובזמן הנכון.
מרדכי יוגב: אנחנו ניתן עכשיו לשני חברי הכנסת שנמצאים כאן, בקצרה.
עמיר פרץ: אני חושב שהדיון כאן הוא באמת דיון חשוב ביותר.
עמיר פרץ: אנחנו כולנו יכולים לדבר בהרבה מאוד סופרלטיבים על כך שצה"ל על המדרגה והפך כור היתוך גם לסוגיות כל כך חשובות.
עמיר פרץ: אם האתגר של צה"ל היה פעם לשלב אוכלוסיות שונות מעדות שונות ומאזורים שונים, היום צה"ל שם לעצמו כדגל את היכולת גם להוכיח בחברה הישראלית כיצד להתנהג ומה לעשות.
עמיר פרץ: ההתנהלות של צה"ל משפיעה על החברה הישראלית כולה.
עמיר פרץ: לכן המבחן שלכם הוא כפול, הוא הרבה יותר גדול מאשר מעסיק שקולט.
עמיר פרץ: טוב שיש מישהו שגם מעיד שלא הכול נוצץ ונחמד.
עמיר פרץ: הנה, מסתבר שיש גם קשיים.
עמיר פרץ: בסוף לא רק המתקבל חשוב אלא גם המקבל חשוב.
עמיר פרץ: אנחנו נשמח לפחות לפתור את הסוגיה שעלתה כאן.
עמיר פרץ: לא צריך להוכיח מוטיבציה אחרי שהיא דיברה.
עמיר פרץ: מוטיבציה יש לה ובסוף היא תצליח ולכן עדיף שאתם תעשו את זה לפניה.
מרדכי יוגב: חבר הכנסת אלעזר שטרן, מי שהיה ראש אכ"א.
אלעזר שטרן: צה"ל מתעסק בזה הרבה מאוד שנים, בשילוב אוכלוסיות מיוחדות.
אלעזר שטרן: פעם יש מי שחשב שהתפיסה בצה"ל צריכה להיות שאנחנו לא נשקיע יותר במי שישקיע בנו פחות ממה שהשקענו בו.
אלעזר שטרן: לשמחתי זאת לא התפיסה של צה"ל ואני כמובן מברך על כך.
אלעזר שטרן: אני חושב שיש קשר ישיר בין מספר המתנדבים למשך תהליך ההתנדבות.
אלעזר שטרן: יעל, אני אומר לך, יש לכם הרבה מה להשתפר.
אלעזר שטרן: זאת אומרת, מה שנויה אמרה כאן, זאת דוגמה אחת.
אלעזר שטרן: אגב, אם נויה לא הייתה מתנדבת, היא יכולה להיות חיילת בצה"ל.
אלעזר שטרן: אני חושב שאתם צריכים להבין את זה.
אלעזר שטרן: קשה לי להגיד אתם ואנחנו, את יודעת שאני חלק מזה כל הזמן.
אלעזר שטרן: זה לא יכול להיות שתהליך לוקח יותר מחצי שנה.
אלעזר שטרן: אין דבר כזה.
אלעזר שטרן: חצי השנה מתחילה, כמו ששאלתי בשאלת ביניים, בצו הראשון ולא בגיל 18.
אלעזר שטרן: תחשבו.
אלעזר שטרן: כשאתם דוחים את החבר'ה האלה, ראשית, אתם מייאשים אותם וחלק נושרים בדרך, ושנית, אתם מביאים אותם לצבא בגיל 19 וחצי, עשרים.
אלעזר שטרן: יש יותר מדי פניות שאני מקבל ומה שאני מכיר.
אלעזר שטרן: שאלו אותך, אמרת ארבעה-שישה חודשים.
אלעזר שטרן: הלוואי.
אלעזר שטרן: אני לא רוצה להגיד לך שאני הוצאתי החלטה שחצי שנה זה גג.
אלעזר שטרן: אני גם הוצאתי החלטה לדוגמה שצליאק לא יהיו מתנדבים ואחרי כן הפכתם את זה ואני מקווה שזה התהפך עוד פעם.
ויינר: הם לא מתנדבים.
ויינר: צליאק לא נחשבים מתנדבים.
אלעזר שטרן: מעולה.
אלעזר שטרן: הנה דוגמה למה שבצה"ל היו מתנדבים והיו צריכים לתת להם תפקידים מיוחדים, סתם.
אלעזר שטרן: אם אנחנו יכולים לתת אוכל גלאט כשר לכל מיני מקומות, אוכל מיוחד, אז גם אפשר לתת אוכל מיוחד כדי שחולי צליאק יהיו לוחמים בסיירת מטכ"ל, בטח בצנחנים, בגולני וכולי.
אלעזר שטרן: בשורה התחתונה.
אלעזר שטרן: אני חושב שאם אפשר לצאת עם משהו מהתהליך הזה, מצד אחד זה לומר צה"ל ולגופים האחרים שתומכים כל הכבוד ומצד שני תילחמו.
אלעזר שטרן: תילחמו לא על כמה שיותר אלא שתהליך ההתנדבות יסתיים בגיל 18.
אלעזר שטרן: המתח הזה שהאוכלוסייה הזאת נמצאת בו גם כך עם כל האתגרים החברתיים שלה, שאולי יגייסו אותה ואולי לא יגייסו אותה, אתם גם את זה יכולים לפתור.
מרדכי יוגב: יושב ראש ועדת חוץ וביטחון, חבר הכנסת אבי דיכטר.
אבי דיכטר: האמת היא שיש הרבה דיונים בחדר הזה ויש מעט דיונים מרגשים.
אבי דיכטר: באמת זה דיון מרגש.
אבי דיכטר: אתה שומע את נועם, את נויה, את יעקב ואתה אומר, רגע, אנחנו בכיוון הנכון או לא בכיוון הנכון?
אבי דיכטר: מבחינת צה"ל, יש לו ארבעה סוגי מוגבלויות, לטעמי.
אבי דיכטר: מוגבלות אידיאולוגית, מוגבלות דתית, מוגבלות פיזית ומוגבלות מנטלית.
אבי דיכטר: היום הדיון הזה עוסק רק בשתי המוגבלויות האחרות.
אבי דיכטר: אנחנו מכירים בלא מעט דיונים את העיסוק של צה"ל בשתי המוגבלויות הראשונות.
אבי דיכטר: זה בעצם עובר כחוט השני בהתייחסויות שהיו כאן.
אבי דיכטר: הקפצת שתי המוגבלויות האחרות כלפי מעלה מבחינת העיסוק היא חובה לא רק של צה"ל אלא היא חובה לאומית.
אבי דיכטר: בוודאי שאנחנו כוועדת חוץ וביטחון מחויבים לפקח על זה.
אבי דיכטר: אני לא יודע, אם באיזשהו מקום בצה"ל, ולא חשוב אם זה פועל יוצא של צרכים מיוחדים או מינוי מנטורים או כל מיני סוגיות או הנגשה שהיא סוגיה שאם היא בעיה תקציבית חס וחלילה, תשימו בצד סעיף תקציבי ואני אומר לכם שזה יגיע לוועדה המשותפת לתקציב הביטחון שבמקרה אני עומד בראשה, ואני לא מעלה בדעתי שמישהו לא יאשר את זה.
אבי דיכטר: אני מכיר את חברי הכנסת, מנחמן שי ואיציק שמולי ועד עמיר פרץ בצד שמאל של השולחן.
אבי דיכטר: אני אומר לכם שהסוגיה הזו, באמת אסור לנו לטפס בה בסולם רגיל.
אבי דיכטר: זה צריך לעלות בצורה אקספוד
אבי דיכטר: נציאלית כי האחוז שאתם מדברים עליו – וכל אחד מאתנו יודע מהסביבה שלו, ואיך אמר האלוף במילואים חבר הכנסת איל בן ראובן?
אבי דיכטר: בגיל עשר מתחילים להיות מוטרדים.
אבי דיכטר: אולי הילדים עוד לא מבינים את זה אבל ההורים מבינים את זה.
אבי דיכטר: תראו לי אחד פה סביב השולחן שאין לו את הגיל הזה שההורים או הסביבה מתחילים להיות מודאגים.
אבי דיכטר: אני לא מאמין שיש כאן אחד כזה.
אבי דיכטר: אני אומר שאין שום סיבה שבעוד שמונה שנים, כאשר נגיע לגיל הגיוס שלהם, בכלל נעשה דיון שצריך לדבר במונחים של השתפרות.
אבי דיכטר: זאת צריכה להיות מורשת קרב שהייתה פעם בעיה, היא נפתרה ואנשים עם מוגבלויות משרתים בצה"ל וכאשר משרתים בצה"ל משרתים גם בכוחות הביטחון האחרים וזו הקפיצה הכי משמעותית.
אבי דיכטר: כשאתה מסתכל על שכנינו במזרח התיכון, ויש הרבה מאוד הבדלים בינינו לבינם, זה אחד ההבדלים הכי משמעותיים.
מרדכי יוגב: אני מסכם במלים בודדות.
מרדכי יוגב: ההתנדבות והרצון הכול כך גדול שריגש אותנו כאן, של אנשים בעלי מוגבלויות או נכים או פצועים להמשיך ולשרת בצה"ל ובמערכת הביטחון, באמת היה מרגש מאוד.
מרדכי יוגב: זה יוצר לנו מחויבויות כחברה וגם למערכת הביטחון.
מרדכי יוגב: מה שנאמר כאן כנקודות למחשבה וגם לפעולה, נאמרו מספר נקודות.
מרדכי יוגב: חבר הכנסת פרי ואחרים חזרו על הדברים על במקביל ועל הטווח כדי שהנערים יחושו שכשם שחבריהם נקראו, גם הם נקראים.
מרדכי יוגב: אחר כך במקביל של מדים.
מרדכי יוגב: אני יודע שבשירות הלאומי נעשה על זה דיון לייצר מדים כדי שגם הם יחושו שהם במדים אבל זה עניין למקום אחר.
מרדכי יוגב: אני זוכר דיון כזה.
מרדכי יוגב: כך גם קיצור הטיפול או אופן הטיפול או האבחון.
מרדכי יוגב: כבר אמר כאן יושב ראש הוועדה, ואנחנו גם בוועדה לתקציב הביטחון, שאם זה ידרוש עוד תקן או עוד – כפי שנאמר כאן על ידי ארגונים נוספים – זה גם שווה, שווה לארגון ואם זה צריך לשלם את עצמו בעוד איזה אבחון או אבחון רפואי, זה שווה.
מרדכי יוגב: אני חושב שהתרומה תהיה הדדית.
מרדכי יוגב: מידע לכל.
מרדכי יוגב: עלה כאן על ידי כמה חברי כנסת.
מרדכי יוגב: תכנית עם יעדים כפי שנאמר כאן.
מרדכי יוגב: אני מקבל את דבריך כשאיפה אבל יכול להיות שהשאיפה הזאת צריכה להיות שאיפה של עוד עשרה אחוזים, עוד מה שעומד במבחן ועוד קצת כדי לתת מענה יותר נכון.
מרדכי יוגב: אנחנו כוועדה, אני מניח, אם אחת לשנה ואם יותר, לפי החלטת יושב ראש הוועדה, נוכל גם לעקוב אחרי התהליך הזה וכל אותן נקודות שכאן הועלו אותן סיכם חבר הכנסת אלעזר שטרן שיש עוד מה לעשות.
מרדכי יוגב: הישיבה בהחלט מרגשת.
מרדכי יוגב: ישיבה של נתינה והערך והחשיבות, ללא ספק תרומה הדדית.
מרדכי יוגב: תודה לכל אלה שתורמים.
מרדכי יוגב: לכם, חיילים או מילואימניקים שחזרו לשירות וכל האחרים שאתם קולטים מכל בעלי הצרכים המיוחדים.
מרדכי יוגב: תודה לכל מי שיזם וארגן את הישיבה.
מרדכי יוגב: אנחנו נעקוב ובאמת נרצה ונשאף לראות רק יותר תרומה הדדית ונתינה הדדית לטובת ולתועלת כל עם ומדינת ישראל.
אבי דיכטר: בוקר טוב לכולם, בהמשך לישיבה הקודמת, שבה העברנו בוועדה בקריאה השנייה והשלישית את הצעת החוק, קיבלו בקשה לרוויזיה מחבר הכנסת דודי אמסלם, שביקש ממני להסביר את הבקשה.
אבי דיכטר: מדובר בבקשה שהוא הגיש לבקשת ראש הממשלה ושרי הממשלה.
אבי דיכטר: בהמשך לזה אנחנו עשינו סדרה של ישיבות, ובסופו של דבר אנחנו חוזרים למתכונת הרגילה, כלומר, להצעת החוק המקורית של אלעזר שטרן.
אבי דיכטר: אני אומר לחברי הכנסת שאנחנו רוצים לנצל את הרוויזיה כדי לעשות דיון ענייני בסוגיה של התיקון בהצעה המקורית.
אבי דיכטר: ההצעה המקורית הייתה לקזז את כספי הטרור, נקודה.
אבי דיכטר: ההצעה הממשלתית שהובאה לאחר מכן עסקה בקיזוז כספי הטרור ולקיחתם לקרן באפוטרופוס הכללי, ושם לקבוע מנגנון שיאפשר שימוש בכספים האלה לפיצוי משפחות נפגעי טרור, פיצוי על נזקי טרור ועוד שימושים שנקבעו שם.
אבי דיכטר: זו בעצם הצעת החוק שעברה בוועדה בפעם הקודמת.
אבי דיכטר: אלא שעל פי הגורמים המשפטיים הבכירים בישראל, היועץ המשפטי לממשלה ואנשיו, הדבר הזה עלול להוות בעיה.
אבי דיכטר: הסיכון שבדין הבין-לאומי או בבוררות כלשהי נמצא את עצמנו בבעיה הוא הרבה יותר גדול מאשר הקפאת הכספים ואי-שימוש בהם.
אבי דיכטר: בזה אנחנו יודעים לאחוז מבחינה משפטית, ועל פי המומחים המשפטיים זה הרבה יותר עמיד - - -
נחמן שי: זאת אומרת, לא להקים את הקרן.
אבי דיכטר: לא להקים את הקרן.
נחמן שי: להוציא ולשים בצד.
נחמן שי: ולכן חוזרים להצעת החוק המקורית של שטרן ושלי.
נחמן שי: ולכן אני מבקש עכשיו לעשות הצבעה - - -
שולי מועלם-רפאלי: רגע, אדוני, אני כן מבקשת להדגיש פה שיהיה ברור שכשאנחנו פותחים את הרוויזיה אנחנו בעצם מבטלים את שני החלקים שהממשלה ביקשה – גם לא תוקם הקרן וגם לא יהיה לקבינט יכולת משחק.
שולי מועלם-רפאלי: על זה נסוב רוב הדיון בפעם הקודמת.
אבי דיכטר: שולי, ההערה נכונה.
אבי דיכטר: כשאני אומר שחוזרים להצעה המקורית של אלעזר שטרן ושלי, המשמעות היא שההצעה המקורית לא נותנת גמישות לקבינט לא בקביעה האם יקזזו ולא בקביעה כמה יקזזו.
אבי דיכטר: אלעזר, בבקשה.
אלעזר שטרן: תראו, אני אמרתי פעם קודמת ואני אומר גם היום, אני אומר את זה ליושב-ראש אבי דיכטר, שהוא באמת שותף נאמן לחוק הזה: יש גם משמעות לזמן.
אלעזר שטרן: אנחנו צריכים לגמור עם החוק הזה.
אלעזר שטרן: אני מבין ממך, היושב-ראש, שהפתיחה והסגירה במקום היא בשביל לחזק את החוק הזה.
אלעזר שטרן: הפתיחה של החוק עכשיו והכנסת השינוי שאתה מבקש לעשות הן בשביל לחזק את החוק הזה.
אבי דיכטר: כן, בוודאי.
נחמן שי: בשביל שהוא יוכל לעבור, כי הוא אומר שיכולה להיות התנגדות בין-לאומית.
אלעזר שטרן: אני מדבר על עמידות בין-לאומית.
אלעזר שטרן: ביחס למה שאמרה חברת הכנסת מועלם, אני רוצה להדגיש שאם כן, אנחנו פותחים וסוגרים אותו ומביאים ביום שני - - -
אבי דיכטר: תראו, הכוונה היא להביא את זה להצבעה במליאה ביום שני הקרוב.
אבי דיכטר: זו הסיבה שהדיון מתקיים היום ולא נדחה לבקשות מסוימות וזו גם הסיבה שההתראה שניתנה הייתה קצרה מאוד, ואני מתנצל על זה.
אבי דיכטר: אבל הנושא הזה הוא באמת נושא ברמה הלאומית ואני חושב שגם הרבה מעבר לזה.
מרדכי יוגב: ברמה המוסרית.
אבי דיכטר: הוא ברמה הבין-לאומית, ובתוך זה אתה יכול לכלול גם את הרמה המוסרית.
אבי דיכטר: רק השבוע נסגר בארצות הברית האישור של הקפאת הכספים בהמשך לחוק שעבר שם, חוק טיילור פורס.
אבי דיכטר: אני רוצה לומר לכם שבשבוע שעבר ועדת החוץ והביטחון הייתה בארצות הברית, ונפגשנו עם סטיוארט פורס, האבא של טיילור פורס.
אבי דיכטר: אני אומר לכם, פגישה מרגשת.
אבי דיכטר: לראות אזרח אמריקאי שאיבד את הבן שלו בארץ, לשמוע את האיש הזה מדבר על ישראל, עלינו, כמדינה, כאנשים, מה זה עושה לו.
אבי דיכטר: האיש הזה באמת עבר את הדבר הקשה מכול, שיש פה לא מעט משפחות שיודעות בדיוק מה התחושה שלו.
אבי דיכטר: זאת הייתה פגישה מאוד מרגשת, עם אוהב ישראל, למרות שהוא לא אזרח ישראל וגם מעולם לא היה בישראל.
אבי דיכטר: כמובן שהזמנו אותו לישראל והוא יגיע, ואנחנו נביא אותו לוועדה.
אבי דיכטר: באמת איש יקר.
אבי דיכטר: טייס בעברו בחיל האוויר האמריקאי.
אבי דיכטר: לגבי ההערה שלך, אלעזר, הכוונה היא להביא את זה להצבעה במליאה ביום שני הקרוב.
אבי דיכטר: זה כמובן תלוי ב - - -
אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד על זה שני דברים.
אלעזר שטרן: אחד, בהנחה שאנחנו נשלים – ואני מבין שאתה מוביל פה סוג של היענות.
אלעזר שטרן: ..
אלעזר שטרן: לא לבקשת הממשלה, שהרי הממשלה ביקשה הרבה יותר.
אלעזר שטרן: אבל בכל מקרה, הליכה ליעד, שבאמת לא יגידו לנו...
אלעזר שטרן: הרי גם הרוויזיה הזאת של דודי אמסלם הייתה בשנייה האחרונה, ואני מבקש שזה לא יהיה.
אלעזר שטרן: זה דבר אחד.
אלעזר שטרן: דבר שני, אם זה יתקבל - - -
אבי דיכטר: מבחינה פרוצדורלית אי אפשר להעביר עוד רוויזיה, תקנון הכנסת לא מאפשר.
אלעזר שטרן: אבל גורמי הממשלה יכולים לשחק עם הנהלת הכנסת ב...
אלעזר שטרן: הדבר שני, חשוב שייאמר לפרוטוקול שאמנם זה לא היה בהצעת החוק המקורית שלי, אבל אני לא רוצה שבזה שנקבל את הסעיף הזה של...
אלעזר שטרן: שאני לא התייחסתי אליו בהצעת החוק המקורית.
אלעזר שטרן: אני לא רוצה שבזה ייחסמו אפשרויות המשפחות השכולות שזכו בדין מלתבוע את אותו כסף שהצטבר באיזשהו מקום, על פי דין.
אלעזר שטרן: אני מבין מה אתה אמרת, אבל אני לא רוצה שמזה שכתוצאה מזה שהכנסנו את זה והוצאנו את זה יתפרש שאמרנו שהכספים האלה הם לא זמינים לדברים האלה.
אלעזר שטרן: הם יכולים מקסימום לומר שאנחנו שמנו את הכספים האלה בצד, ולא פוגעים בזכויות נפגעי הטרור שזכו בדין בכספי פיצויים מלמצוא את הדרך לתבוע את זה מבלי שאמרנו משהו נגד זה.
אבי דיכטר: אין ספק שאתה אומר דבר מדויק מאוד.
אבי דיכטר: אני רק אומר שבהצעת החוק שקידמנו אנחנו לא ראינו בזה מקור תקציבי - -
אבי דיכטר: - - ואני חושב שגם משפחות שדיברו איתנו אמרו שהן לא מבקשות מקור תקציבי למימון הפיצויים שפסק להן בית המשפט בישראל.
נחמן שי: הם מקבלים פיצויים?
נחמן שי: אם בית המשפט פוסק הם מקבלים?
ענת ברקו: לא, הם לא מקבלים כלום, אין מנגנון גבייה.
ענת ברקו: לא קנסות ולא פיצויים.
אבי דיכטר: הצעת החוק הזו היא הרבה מעבר להיבט של מקור כספי.
אבי דיכטר: זה חוק שהוא אופרטיבי ודקלרטיבי גם יחד.
אבי דיכטר: הוא אומר בצורה הכי ברורה שאת העברת הכספים לרשות, שלוקחת 1.2 מיליארד שקל בשנה ומשלמת משכורות למחבלים – אנחנו את הסאגה הזו רוצים לסיים.
אבי דיכטר: ואת הסאגה הזו אנחנו רוצים לסיים בכל דרך, והחוק הזה הוא רק אחת הדרכים.
אבי דיכטר: יש דרכים נוספות, שאנחנו לא עוסקים בהן בדיון פתוח.
אבי דיכטר: ואחת הדרכים היא דרך החוק, בדרך המלך, בחוק שהדיונים עליו מתקיימים בשער העיר.
אבי דיכטר: ושמענו כאן לא מעט דעות ועמדות ממשרדי הממשלה, מאנשים, מחברי הכנסת, ומה שאנחנו רוצים עכשיו לעשות זה לנצל את הבקשה לרוויזיה, שהייתה בכלל לתכלית אחרת, כדי לעשות תיקון שיחזק את החוק.
אבי דיכטר: נדמה לי שנוכל להביא אותו ביום שני להצבעה במליאה ולהכניס אותו לספר החוקים של מדינת ישראל, כדי להעביר מסר, לפני הכול לעצמנו, שאנחנו לא מתכוונים לעבור לסדר היום על רשות פלסטינית שמשלמת משכורות למחבלים, ולהעביר מסר לפלסטינים ולכל מדינות העולם שאנחנו מדינת חוק ואל ספר החוקים שלנו מצטרף חוק שהוא חוק משמעותי מאוד.
אבי דיכטר: ויושב פה קהל קדוש של אנשים שעבורו הוא הרבה יותר מאשר עוד חוק במדינת ישראל.
נחמן שי: דיכטר, אבל מאחר שאתה אומר שזה עבר איזושהי ביקורת של משפטנים בהיבט הבין-לאומי – לצעד הזה אין השלכות בין-לאומיות?