GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עידו בן יצחק: כאן אנחנו מדברים על מסירת המידע, איזה מידע נמסר ומי מוסר אותו בכל שלב בהליך הפלילי.
עידו בן יצחק: העברת תלונה לפרקליט צבאי או לתובע צבאי; הגוף החוקר.
עידו בן יצחק: החלטה שלא לערוך חקירה; הגוף החוקר.
עידו בן יצחק: זכות לנוכחות מלווה בחקירה (בעבירות מין או אלימות); הגוף החוקר.
עידו בן יצחק: זכות לבחור את מין החוקר (בעבירות מין); הגוף החוקר.
עידו בן יצחק: החלטה שלא לנקוט בהליכים מסוג כלשהו כלפי החשוד; התובע הצבאי.
עידו בן יצחק: החלטה על החזקת החשוד או הנאשם במעצר פתוח, ובלבד שמי שהחליט כאמור קבע שהמעצר הפתוח נועד להגן על נפגע העבירה; יידוע על החזקה במעצר פתוח כאמור, יכלול גם אישור בכתב ובו תנאי המעצר; התובע הצבאי.
עידו בן יצחק: שחרור של החשוד או הנאשם בתנאים על-פי סעיף 243א, לרבות פירוט התנאים, ובלבד שבית הדין קבע שתנאי השחרור, כולם או חלקם, נועדו להגן על נפגע העבירה; יידוע על שלב זה יכלול גם הודעה על כך שנפגע העבירה רשאי להעתיק את פירוט תנאי השחרור האמורים; התובע הצבאי.
עידו בן יצחק: החלטה להעמיד את החשוד לדין משמעתי; תוצאות ההליך המשמעתי; התובע הצבאי.
עידו בן יצחק: החלטה להעמיד את החשוד לדין פלילי; התובע הצבאי.
עידו בן יצחק: החלטה בדבר ביטול כתב האישום מכוח סעיף 308, או החלטה בדבר העברת בירור ההליך לפי בית משפט אחר או רשות אחרת המוסמכת לחקור או להעמיד לדין לפי חוק אחר; התובע הצבאי; אם מדובר בהעברת תיק חקירה לידי רשות מוסמכת אחרת, טרם העברתו לידי התביעה הצבאית – הגוף החוקר.
עידו בן יצחק: מועדי הדיונים בבית הדין; חלה מגבלה על פי דין על נוכחותו של נפגע העבירה בדיון מדיוני בית הדין, תימסר לו הודעה גם על כך; התובע הצבאי.
עידו בן יצחק: הכרעת הדין וגזר הדין; התובע הצבאי.
עידו בן יצחק: הגשת ערעור על פסק הדין; מועדי הדיונים בהליך הערעור; פסק הדין בערעור.
עידו בן יצחק: התובע הצבאי.
עידו בן יצחק: בתוספת הזאת היו כמה הבדלים.
עידו בן יצחק: קודם כל, יש דברים שנובעים מההליך הצבאי.
עידו בן יצחק: ההחלטה על מעצר פתוח, אין באזרחות מעצר פתוח, בצבא יש.
עידו בן יצחק: דבר שני, שהוא מאוד משמעותי בעיני, החלטה להעמיד לדין משמעתי בתוצאות ההליך המשמעתי.
עידו בן יצחק: בהליכים אזרחיים, רוב האנשים אינם כפופים לדין משמעתי, וגם כשהם כפופים אז ההליכים מקבילים ולא בהכרח קשורים אחד לשני.
עידו בן יצחק: פה בהרבה מקרים, הליך שנפתח כהליך פלילי, יכול להיות שתוצאותיו יהיו העמדה לדין משמעתי.
עידו בן יצחק: וכאן אנחנו מיידעים את נפגע העבירה בעניין הזה ובתוצאות של ההליך המשמעתי.
עידו בן יצחק: כמובן שהוא לא מעורב בהליך עצמו.
ענת ברקו: מיידעים קודם כל שההליך הפלילי הפך להיות להליך בדמ"ש, ורק אחר כך מה התוצאות.
שרון זגגי פנחס: אני רק אחדד שחלק מהחקירות שנפתחות על-ידי מצ"ח הן לאו דווקא חקירות שהן פליליות.
שרון זגגי פנחס: חלק מהחקירות נפתחות מלכתחילה גם כשיודעים שהחשד הוא בעל אופי משמעתי.
שרון זגגי פנחס: בכל מקרה יהיה יידוע כמובן.
ענת ברקו: בכל מקרה זו החלטת פרקליט.
עידו בן יצחק: חוץ מזה יש פה מספר דברים שלא קיימים, מאחר שהם אינם קיימים במערכת הצבאית.
עידו בן יצחק: דברים שדיברנו עליהם, סגירת תיק בהסדר ועיכוב הליכים.
עידו בן יצחק: עוד דבר שלא דיברנו עליו קודם ולא קיים פה הוא שיקוף פיקוח אלקטרוני, וזה מאחר שאין כיום בצה"ל הליך של שיקוף פיקוח אלקטרוני.
עידו בן יצחק: גם זה ראוי שייבחן בעתיד.
רוית דנינו: יש על זה חשיבה.
רוית דנינו: אותם סעיפים 4-3 גם לא קיימים בתוספת בחוק האזרחי, הם לא שלבים בהליך הפלילי.
משה בן יקר: איזוק אלקטרוני, מעצר בית, זה בדיוק הנושא של התזכיר.
משה בן יקר: זה בדיוק חסר פה.
משה בן יקר: זה בור עמוק שחסר פה, וזה הנושא של תזכיר.
משה בן יקר: גם תזכיר לחיילים וגם תזכיר למתלונן.
ענת ברקו: תגידו ברבים את דעתכם, כי אתם הבעתם את דעתכם כבר בעניין הזה בצורה מאוד ברורה, ואנחנו בבעיה.
ענת ברקו: זה בהחלט רלוונטי.
משה בן יקר: אני חושב ששתי הצעות החוק האלה צריכות ללכת בד בבד.
משה בן יקר: הסכום הזה של תקציב של 10 מיליון שקלים, אני חושב שזה ממש נושא של התזכיר, שזה צריך להיות במשותף עם שני הצדדים.
משה בן יקר: גם כדי לשמור על זכויות הנאשם וגם לשמור על זכויות המתלוננת.
ענת ברקו: אתה צריך להרחיב את זה.
ענת ברקו: כאן זה זכויות הנאשם באופן הכי כללי בעולם.
עידו בן יצחק: תוספת חמישית – לפי סעיף 513ח(ג)(1) – השלב בהליך הפלילי, הגוף מוסר המידע – 1.
עידו בן יצחק: שם החוקר שמונה כאחראי על חקירת העבירה; מוסר המידע הוא הגוף החוקר.
עידו בן יצחק: מעצרו של החשוד או הנאשם במעצר סגור או פתוח, לפי העניין, או שחרורו ממעצר; התובע הצבאי.
עידו בן יצחק: כוונה לבטל את כתב האישום, מכוח סעיף 308; יידוע לגבי שלב זה יכלול גם הודעה על זכותו של הנפגע להביא את עמדתו בעניין, לפי הוראות סעיף 513יז; התובע הצבאי.
עידו בן יצחק: (א) הודעה על החלטה להעמיד את החשוד לדין כאמור בפרט 9 בתוספת הרביעית; יידוע לגבי שלב זה יכלול גם הסבר על כך שיש אפשרות שהתביעה תגיע להסדר טיעון עם הנאשם, והודעה על זכותו של נפגע העבירה להביע את עמדתו בעניין, לפי הוראות סעיף 513יח; (ב) פרטיו של הסדר טיעון המתגבש עם הנאשם, והודעה על זכותו של נפגע העבירה להביע את עמדתו לעניין פרטיו של הסדר הטיעון האמור לפי הוראות 513יח; (ג) בעבירות המנויות בתוספת השלישית ב' – פרטיו של הסדר טיעון שהתגבש עם הנאשם, והודעה על זכותו של נפגע העבירה להביע את עמדתו לעניין הסדר הטיעון לפני פרקליט צבאי, לפי הוראות סעיף 513יח(ב); התובע הצבאי.
עידו בן יצחק: בקשה להעברת ההליך לערכאת שיפוט אזרחית, והחלטה בבקשה זו; התובע הצבאי.
עידו בן יצחק: (א) מתן צו פיקוח לפי סעיף 12 לחוק הגנה על הציבור מפני ביצוע עבירות מין, התשס"ו-2006, על-ידי בית דין צבאי, לרבות תנאי הפיקוח והמעקב כאמור בסעיף 13(4), (5), (7) ו-(9) עד (11) לאותו חוק, וכן כל שינוי בתקופת תוקפו של הצו או בתנאי מתנאיו, כאמור בסעיפים 14 ו-23 לאותו חוק.
ענת ברקו: מה קורה כשיש החלטה של ועדה 210 להעביר נאשם לכליאה אזרחית, למאסר בבית כלא אזרחי?
ענת ברקו: איפה זה מתייחס?
שרון זגגי פנחס: זה נכנס גם ליידוע על מהלך המאסר.
ענת ברקו: אבל מי ממשיך לטפל?
ענת ברקו: אחר כך הוא תחת אחריות שב"ס, איפה זה נופל כאן בין חייל ועד שהוא לא ישוחרר מהצבא?
ענת ברקו: יכול להיות מצב שהוא אסיר של שב"ס.
ענת ברקו: איך פותרים את הבעיה הזאת?
ענת ברקו: יש לזה מענה בחוק?
ענת ברקו: עידו, יש לזה מענה בחוק?
ענת ברקו: ועדה 210 שמחליטה להעביר חייל שנשפט מעל לשנת מאסר, לרצות את העונש בבית כלא אזרחי תחת אחריות שב"ס.
ענת ברקו: הוא עדיין חייל, הוא יובא בפני ועדה לעיון בעונש כחייל, אבל אין לזה מענה בחוק.
ענת ברקו: מי נותן את המענה?
ליאנה מגד: לפי חוק זכויות נפגעי עבירה, החובה של שב"ס לעדכן את נפגע העבירה היא על כל אסיר שנמצא אצלו ויש לו את פרטי נפגע העבירה.
ענת ברקו: השב"ס יגידו: החייל זה לא ענייננו.
ענת ברקו: זה מה שעובד בדרך כלל.
ליאנה מגד: לפי חוק זכויות נפגעי עבירה, כל אסיר שנמצא בשב"ס - - -
ענת ברקו: צריך לחדד את זה, כי השב"ס יגיד שהוא חייל.
אבי דיכטר: השאלה אם את יכולה לחדד את זה בחוק הזה.
אבי דיכטר: הוא לא חוק שחל עליהם.
ענת ברקו: אני לא יודעת, אבל זה נופל בין הכיסאות.
ליאנה מגד: נדמה לי שמה שבאמת חשוב בדברים שגברתי מעלה זה העברת הפרטים על נפגעי העבירה מהצבא לשב"ס.
ליאנה מגד: כי השב"ס לא ידע על נפגעי העבירה מהצבא.
ענת ברקו: שרון, הוא לא מכוסה כאן.
שרון זגגי פנחס: אני לא בטוחה, כי הפרטים של נפגע העבירה נמצאים במנ"ע בכל מקרה.
שרון זגגי פנחס: זאת אומרת שנפגע העבירה נמצא במערכת שהיא יכולה להעביר את זה.
ענת ברקו: תחייבו את השב"ס.
ענת ברקו: כי מה שקורה היום, זה ייפול בין הכיסאות.
ענת ברקו: לא שב"ס ולא צבא.
שרון זגגי פנחס: להבנתנו השב"ס כבר מחויב בעניין הזה מכוח החוק האזרחי.
שרון זגגי פנחס: החוק האזרחי לא מגביל את עצמו.
רונית פלץ: יש בעיה עם שב"ס בהעברת המידע גם היום באזרחי.
ענת ברקו: אני יודעת את זה.
רונית פלץ: בשב"ס הם קולטים אדם לא לפי מספרי תיקים, ולכן במערכת מנ"ע זה עושה בלגאן גדול.
רונית פלץ: הם טוענים, אולי בצדק מבחינתם, שאם אני מגיעה לשב"ס על ארבעה תיקים, הם לא יכולים נניח בתיק הראשון להגיד שאני מרצה שבועיים, אחרי שבועיים להודיע לנפגע העבירה שלי.
ענת ברקו: זו הזיה.
רונית פלץ: זו מציאות.
ליאנה מגד: יש לנו קשיים עם מערכת מנ"ע.
רונית פלץ: לכן אני חוששת.
רונית פלץ: היום אנחנו מנסים להגיע איתם למצב שמספרי תיקי כלא הם איכשהו יקלטו, מספרי תיקי צבאיים צריך לעשות איתם עבודה.
רונית פלץ: זו בעיה קשה.
ליאנה מגד: אני אומרת שני דברים.
ליאנה מגד: קודם כל, יש כל מיני קשיים עם מערכות שונות בהקשר של מערכת מנע ואנחנו לא פותרים אותם כאן, לצערי.
ענת ברקו: כאן הבעיה היא לא המערכת.
ענת ברקו: כאן הבעיה היא הגורם האחראי.
ענת ברקו: כי אני רואה בוועדה לעיון בעונש לאורך שנים, גם כשהייתי נציגת הרמטכ"ל כשהייתי בצבא וגם כנציגת שר הביטחון, עד שהגעתי לפה, שהיו הרבה מקרים שנפלו בין הכיסאות לגבי חיילים, כי השב"ס אמר הם חיילים, והצבא ידע שהם אסירים של השב"ס.
ענת ברקו: אז ממילא מי שמלווה אותם וכל ההליכים הצבאיים מתקיימים לגביהם, אבל בעצם לא נותנים לשב"ס את הכלים לקיים את החוק.
ליאנה מגד: צריך לבדוק איך הם עושים את זה היום לגבי אסירים שהועברו מהצבא.
ענת ברקו: לא עושים את זה.
אבי דיכטר: להבנתי הצנועה האחריות היא על צה"ל, בכל מקרה.
אבי דיכטר: מדובר בחייל, ללא קשר איפה הוא.
אבי דיכטר: זה כמו שחייל הולך לבית חולים אזרחי.
אבי דיכטר: אז יש להם ר"מ 2.
משה בן יקר: אבל מה שקורה בפועל זה שיש נתק.
אבי דיכטר: אנחנו מדברים על האחריות.
אבי דיכטר: האחריות חונה להבנתי בצה"ל.
אבי דיכטר: איפה זה בא לידי ביטוי בהצעת החוק הזאת?
אבי דיכטר: שיהיה ברור שהאחריות היא של צה"ל.
שרון זגגי פנחס: בהצעת החוק זה כבר מופיע, כי כשכתוב לדוגמה מי מודיע על מועד שחרור הנאשם או הנידון ממאסר, זו אחריות של מקמצ"ר.
שרון זגגי פנחס: זאת אומרת, האחריות נשארה על צה"ל.
ענת ברקו: מי מודיע על חופשות?
שרון זגגי פנחס: לפי החוק גורמי מקמצ"ר אחראים להודיע על הדברים האלה.
שרון זגגי פנחס: יהיה צריך לראות איך מייצרים.
ענת ברקו: היום זה לא קיים.
ענת ברקו: זה לא בא לידי ביטוי.
ענת ברקו: אתם לא נותנים לזה מענה בחוק, כי איך בעצם אתם חוברים?
ענת ברקו: אין הריץ'-רץ' הזה יחד עם השב"ס.
שרון זגגי פנחס: בתוספת השישית, שמתייחסת לריצוי מעצר בפועל, יציאה לחופשה, למעשה בריחת הנאשם, מקמצ"ר למעשה אחראים על כל הגורמים שקשורים לדיווח על שחרור ממאסר.
שרון זגגי פנחס: ולכן לכאורה האחריות שלהם חלה.
עידו בן יצחק: אפשר לחדד פה העברה לבית סוהר.
אבי דיכטר: אם זה הולך להיות נידון בתוספת השישית, אז בואו נמתין, נקרא את הסעיפים עד הסוף ושם ניתן לזה מענה.
ליאנה מגד: סעיף (ב) לקוח בטעות מחוק זכויות נפגעי עבירה.
ליאנה מגד: זו הוראת שעה שבוטלה.
ליאנה מגד: אז היום אין הוראה כזאת בעצם בחוק.
ליאנה מגד: זה סוכם עם הצבא לפני הדיון.
ליאנה מגד: אין בעצם היום הודעות, גם לפי החוק האזרחי, על הפרת צו פיקוח לנפגע עבירה.
ליאנה מגד: אין לנו GPS על אנשים.
ליאנה מגד: אין מצבים שבהם נפגע העבירה יודע מתי מי שהוטל עליו צו פיקוח מגיע להתגורר או לעבוד ברשות המקומית שבה הוא גר או עובד.
ליאנה מגד: זה דבר שלא קיים היום.
ליאנה מגד: אין אפשרות לייצר את זה ואנחנו גם לא מציעים להכניס את זה כאן.
שרון זגגי פנחס: העמדה מקובלת עלינו.
אבי דיכטר: משטרה, בט"פ, רוצים להתייחס לזה?
מרב מיכאלי: אם אין דרך לקיים אין מה לעשות.
אבי דיכטר: סעיף (ב) יורד.
עידו בן יצחק: תוספת שישית – לפי סעיף 513י – 1.
עידו בן יצחק: תחילת ריצוי מאסרו בפועל, או אשפוזו בבית חולים על-פי צו של בית דין לפי חוק טיפול בחולי נפש, התשנ"א-1991 (להלן – בית חולים), של הנאשם או הנידון לפי העניין; מקמצ"ר או בית החולים, לפי העניין.
עידו בן יצחק: יציאת הנידון לחופשה ממאסר או מבית חולים והמועד הצפוי לחזרתו ממנה; מקמצ"ר או בית החולים, לפי העניין.
עידו בן יצחק: מועד הבאת עניינו של הנידון לפני רשות מוסמכת להפחתת עונש; יידוע לגבי שלב זה יכלול גם הודעה על זכותו של הנפגע להביע את עמדתו לפני אותה רשות, לפי הוראות סעיף 513כ; נציג הרשות המוסמכת.
איילת רזין בית-אור: צריך איזשהו אלמנט של זמן סביר, שההודעה תינתן זמן סביר לפני הדיון בקבלת ההחלטה.
איילת רזין בית-אור: כי מהפרקטיקה אנחנו מכירים שהם מקבלים על זה, אם לא בדיעבד אז יום לפני.
איילת רזין בית-אור: האלמנט הזה של זמן סביר חייב להיות.
איילת רזין בית-אור: נדמה לי שחוק זכויות נפגעי עבירה האזרחי מדבר על שבועיים מראש בהקשרים מסוימים.
רוית דנינו: זה מועתק מהחוק האזרחי כפי שהוא.
עידו בן יצחק: אולי בתקנות יש שבועיים.
איילת רזין בית-אור: צריך זמן סביר שהוא יוכל לתת מענה.
שרון זגגי פנחס: בכל מקרה, אם מתייחסים לזכות כזכות מהותית, וכך אנחנו מתייחסים, אז ברור שהיא צריכה לתת פרשנות ברורה מאליה שצריכה להינתן תוך זמן סביר.
איילת רזין בית-אור: ראוי שזה יירשם, כי אני יודעת שבפרקטיקה זה לא קורה.
איילת רזין בית-אור: בפרקטיקה לא בצבא, בפרקטיקה באזרחות.
ליאור גרוסמן: יש סעיף העקרונות שמדבר על זמן סביר.
ליאור גרוסמן: סעיף העקרונות בחוק, שמשליך כמובן על כל החוק, מדבר על זמן סביר.
אבי דיכטר: 513ג, מתן זכויות לנפגע עבירה ייעשה תוך התחשבות בו ובצרכיו, שמירה על כבודו והגנה על פרטיותו, ובתוך זמן סביר.
אבי דיכטר: בכפוף לשיקולים של ביטחון המדינה.
עידו בן יצחק: בקשת הנידון להקלה בעונש לפי פרק שישי לחלק ה'; יידוע לגבי שלב זה יכלול גם הודעה על זכותו של הנפגע להביע את עמדתו לפני אותה רשות, לפי הוראות סעיף 513כא(ב); הפרקליטות הצבאית.
עידו בן יצחק: החלטת רשות מוסמכת להפחתת עונש אם לשחרר את הנידון שחרור מוקדם, אם לאו, כאמור בסעיף 513כ; מקמצ"ר.
עידו בן יצחק: החלטת גורם מוסמך בבקשת הנידון להקלה בעונש לפי פרק שישי לחלק ה', לפי הוראות סעיף 513כא(ב); הפרקליטות הצבאית.
עידו בן יצחק: תנאים לשחרור הנידון ממאסר, שמטרתם להגן על הנפגע; מקמצ"ר.
עידו בן יצחק: בריחת הנאשם או הנידון ממאסר או מבית חולים; מקמצ"ר או בית החולים, לפי העניין.
רונית פלץ: אני חייבת להעיר, שאף אחד לא יתבלבל.
רונית פלץ: בתי חולים לא מדווחים למערכת מנ"ע, גם היום באזרחות.
רונית פלץ: אז צריך לקחת את זה בחשבון.
רונית פלץ: הסיכוי שהם מודיעים לנפגע עבירה הוא אפס, כי הם לא יודעים מי נפגע עבירה.
רונית פלץ: אז שאף אחד לא יתבלבל.
אבי דיכטר: למי הם כן מודיעים?
רונית פלץ: הם לא מודיעים לאף אחד, למיטב ידיעתי.
עידו בן יצחק: למשטרה הם לא מודיעים שהנאשם ברח מבית החולים?
רוית דנינו: זה לא בהכרח ברח.
עידו בן יצחק: עזבו רגע את נפגע העבירה.
עידו בן יצחק: ברח נאשם מבית חולים, האם לא מיידעים את המשטרה?
איילת רזין בית-אור: אם הוא לא במעצר?
שרון זגגי פנחס: אז הוא יהיה כבר נידון.
רונית פלץ: אז הוא באחריות שב"ס.
עידו בן יצחק: כנראה שהוא נמצא באיזושהי משמורת.
עידו בן יצחק: אחרת זו לא בריחה.
אילת אורנשטיין: אם היא בריחה ממשמורת חוקית, אז מן הסתם הם יידעו.
אבי דיכטר: אבל אם הוא לא במשמורת חוקית, למה לברוח?
עידו בן יצחק: אנחנו תכף מגיעים למועד שחרור.
שרון זגגי פנחס: רק אעיר בהקשר למה שעלה קודם, שפה מדובר במועד שחרור ממאסר לעניין של מה שעבר לשב"ס.
שרון זגגי פנחס: בעיקרון הכלואים שעוברים לשב"ס הם כלואים שקיבלו עונש של שנה ומעלה, אחרי החלטה של ועדה בצבא.
שרון זגגי פנחס: סך הכול מספר הכלואים הוא לא רב.
שרון זגגי פנחס: ובכל מקרה האחריות שאנחנו מטילים בתוספת היא אחריות על מקמצ"ר.
שרון זגגי פנחס: זאת אומרת, לשאלה הקודמת, גם אם עבר כלוא, האחריות נשארת של מקמצ"ר.
שרון זגגי פנחס: מה שגורמי הצבא יצטרכו לייצר זה איזשהו מנגנון שבו הם יקבלו את המידע, אבל האחריות היא עליהם.
אבי דיכטר: אבל פה כתוב מקמצ"ר או בית החולים.
שרון זגגי פנחס: בית החולים זה לנושא של מישהו שהוא מאושפז.
שרון זגגי פנחס: אבל עלתה פה קודם שאלה לגבי מה קורה כאשר מועבר אסיר לכלא אזרחי.
שרון זגגי פנחס: האחריות נשארת בצבא.
ליאנה מגד: זו הבהרה חשובה, שרון.
ליאנה מגד: רק אוסיף שצריך לשים לב שלמשל היום ביציאה של אסיר לחופשה, כשיש חופשה לא מתוכננת של אסיר, מה שנעשה בפועל על-ידי שב"ס זה ממש הרבה פעמים הודעה של קצינת נפגעי עבירה לנפגע.
ליאנה מגד: צריך לשים לב שיציאת המנגנון הזה לא תאריך את המועד של העברת המסירות לנפגעים, כי לפעמים כשיש חופשה מיוחדת, צריך ליידע במיידית.
אבי דיכטר: אבל גם בתוספת הזאת, ולאור מה שדובר כאן קודם, חסרה אמירה ברורה או סעיף ברור שאומר למי יש אחריות-על בנושא כשמדובר בחייל.
אבי דיכטר: פה, אם האחריות-העל היא של הצבא, אני לא יודע מי הגורם בצבא שאתם רוצים לציין פה, חייבת להיות איזושהי אמירה ברורה לאור כל מה שעלה כאן קודם לכן, שלא תהיה טעות.
אבי דיכטר: גם אם הוא בשב"ס וגם אם הוא בבית החולים, קל וחומר אם הוא בצבא, אחריות-העל היא של צה"ל או של הגורם בצה"ל שאתם חושבים שנכון לציין.
שרון זגגי פנחס: נכון להיום, לפי התוספת, וזה גם מה שאנחנו נקבע, האחריות היא של גורמי הצבא, מקמצ"ר.
שרון זגגי פנחס: גם מופיע בחוק, חלק ממה שהוקם במקמצ"ר בחיל המשטרה הצבאית זה בעצם מנגנון שיטפל בנושא של נפגעי עבירה, הוא יעביר להם מידע גם בנושא של שחרורים, תנאים, חופשות וכך הלאה.
אבי דיכטר: איפה זה מופיע?
שרון זגגי פנחס: בסעיף 513כהא מדובר על מינוי אחראים במשטרה הצבאית: המשטרה הצבאית תמנה אחראים לעניין חוק זה כפי שייקבע בפקודות הצבא שתפקידם להבטיח את מימוש זכויות נפגעי עבירה לפי הוראות חלק זה.
ענת ברקו: למה אין הגדרה יותר ברורה מי במשטרה צבאית?
שרון זגגי פנחס: לדעתי זו ההגדרה שקיימת גם בחוק האזרחי.
שרון זגגי פנחס: זה תואם את זה.
שרון זגגי פנחס: בכל מקרה אנחנו אמורים להקים בפקודות הצבא.
מיכל רוזין: בחוק כתוב קצין נפגעי עבירה במשטרה, לא?
שרון זגגי פנחס: הרעיון הוא להקים יחידה שתהיה אחראית על הנושא הזה.
מאירה בסוק: אולי צריך כמו בתקנות באזרחי.
מיכל רוזין: אי אפשר להגיד שאלה יהיו קצינים לעניין נפגעי עבירה?
מיכל רוזין: כי אם את משאירה את זה מצ"ח.
שרון זגגי פנחס: זה לא יהיה מצ"ח.
שרון זגגי פנחס: הרעיון הוא, וקיבלנו גם משאבים בשביל זה, לייצר יחידה במשטרה הצבאית, איזשהו מוקד שהוא עוסק בנושא הזה.
ענת ברקו: צריך יחידה שלמה בשביל זה?
ענת ברקו: נו, באמת.
שרון זגגי פנחס: קודם כל, יש הרבה עשייה.
שרון זגגי פנחס: יש הרבה אנשים שצריך לדווח.
ענת ברקו: אולי תיקחו 25 תיקים ותזכירי קצין מבחן.
ענת ברקו: בשביל זה אתם צריכים יחידה?
ענת ברקו: קחו את הכסף הזה ותנו אותו לנכי צה"ל.
שרון זגגי פנחס: הרעיון הוא להקים מוקד שזה יהיה תפקידו, שהוא יתמחה בזה.
ענת ברקו: לי לא נראה שצריך יחידה.
ענת ברקו: אני מוכרחה להגיד לך, אדוני.
ענת ברקו: הלוואי שהיו לוקחים את הכסף ונותנים אותו לנכי צה"ל.
אבי דיכטר: בתוספת השישית, בגלל העובדה שישנם שלושה גופים או שלוש רשויות, יש צה"ל, יש בתי החולים ויש שירות בתי הסוהר, פה חסרה אמירה ברורה, בסעיף גג שאומר: האחריות על חייל באשר הוא, בית חולים או מקום אחר, כל עוד הוא חייל האחריות חונה בצה"ל.
אבי דיכטר: איך אנחנו מנסחים את זה כדי שיהיה ברור?
שרון זגגי פנחס: צריך להבדיל מה הוא חייל.
שרון זגגי פנחס: חייל יכול להיות נפגע עבירה שהוא חייל וחייל להיות גם הנאשם או הנידון.
שרון זגגי פנחס: מרגע שהוא מקבל עונש, בשלב מסוים הוא גם מפוטר משירות, ואז הוא כבר לא יהיה חייל.
ענת ברקו: לא תמיד הוא מפוטר משירות.
שרון זגגי פנחס: בעבירות החמורות האלה, אם זה הגיע להעברה לכלא אזרחי, זה אומר שזו עבירה שהיא מעל שנה ומעלה.
שרון זגגי פנחס: אלה עבירות שהן חמורות, ואז הוא משוחרר משירות.
אבי דיכטר: אבל אז הוא הופך להיות אזרח והאחריות עוברת עם האזרחות.
אבי דיכטר: עם המעבר גם האחריות עוברת.
שרון זגגי פנחס: לפי מה שנקבנו כרגע מבחינת התוספת, האחריות על כלוא, על אסיר, כשהוא בתקופת המאסר, וזה לא מבדל בין איפה הוא אסור, היא אחריות של משטרה צבאית.
ענת ברקו: אבל יכול להיות מצב שברגע שמעבירים אותו לאחר החלטה של ועדה 210, גם מחליטים לפטור אותו.
ענת ברקו: זאת אומרת, מעבירים אותו לכלא אזרחי ופוטרים אותו מהשירות, אבל הוא עדיין באחריות צה"ל.
ענת ברקו: נכון, שרון?
שרון זגגי פנחס: לפי התוספת, כן.
ענת ברקו: יכולים להיות שני מצבים, או שפוטרים אותו לפני או שפוטרים אותו אחרי.
ענת ברקו: או שיש מצבים שגם מחזירים אותו לשירות מכל מיני סיבות.
שרון זגגי פנחס: כל עוד מישהו נמצא בתוך כלא צבאי, הוא נחשב חייל גם אם הוא מפוטר משירות.
שרון זגגי פנחס: מרגע שהוא עובר לכלא אזרחי, הוא כבר לא נחשב חייל.
אבי דיכטר: אבל איך הוא יכול להיות בכלא צבאי אם הוא לא חייל?
שרון זגגי פנחס: כי הוא מוחזק שם במשמורת.
שרון זגגי פנחס: זה חל עליו גם כשהוא מפוטר מכוח זה שהוא מוחזק במשמורת.
שרון זגגי פנחס: החוק אבל בכל מקרה מטיל את האחריות לאו דווקא מתוקף זה שהאסיר יכול לצאת בשלב מסוים ולהיות אזרח, זאת אומרת יכול להיות מפוטר משירות.
שרון זגגי פנחס: החוק חל מתוקף האחריות של צה"ל לתת זכויות בחקירות שמתנהלות אצלו.
אבי דיכטר: אז למה אי אפשר לנסח משהו שבתוספת השישית יהיה ברור שכל מי שהוא לובש מדים או נמצא במשמורת חוקית של צה"ל, אחריות הדיווח חלה על צה"ל?
ענת ברקו: אבל כשהוא בשב"ס הוא לא במשמורת של צה"ל.
אבי דיכטר: אבל הוא לובש מדים.
ענת ברקו: לפני המאסר יש מצבים שפוטרים אותו והוא עדיין במאסר.
ענת ברקו: אבל צה"ל אחראי עליו.
משה בן יקר: אז אולי אפשר לסייג את זה אם פטרו אותו משירות או לא.
אבי דיכטר: אני מחפש חדות שיהיה ברור בחוק.
אבי דיכטר: הרי לחוק יש חדות מינה וביה.
ליאנה מגד: בשלב הזה שבו אנחנו נמצאים, שב"ס לא נמצאים פה ליד השולחן, ולכן בכל מקרה אנחנו לא יכולים בשלב הזה להטיל חובה כלשהי על שירות בתי הסוהר לגבי אסיר שנמצא אצלם מבלי שהם היו שותפים להסדר הזה.
אבי דיכטר: אבל בתוספת זה מופיע.
ליאנה מגד: מה שאנחנו שומעים כאן מהצבא, זה שמי שאחראי על הדיווח על אסיר, שהחל את מאסרו כאסיר צבאי, אם אני מבינה נכון בכל שלב, גם לאחר מכן, האחריות היא של הצבא.
ליאנה מגד: זאת אמירה שהיא חשובה.
אבי דיכטר: אם הצבא אומר את זה, אני רוצה לשמוע את זה מהצבא.
אבי דיכטר: לא שמעתי את זה מהצבא.
שרון זגגי פנחס: זה מופיע בחוק.
שרון זגגי פנחס: החוק לא מבדל.
שרון זגגי פנחס: החוק אומר: האחריות להודיע שמועד שחרור ממאסר, זה לא אומר איפה הוא כלוא, היא אחריות של מקמצ"ר.
שרון זגגי פנחס: הצבא עצמו ייצר לעצמו מנגנונים עם שב"ס כדי לראות איך.
ענת ברקו: אתם תגידו שזה לא הארגון שלכם, ואתם לא יכולים להגיד את זה.
ענת ברקו: צריך להגיד את זה בצורה מאוד ברורה, כפי שאמר היושב-ראש, חדות החוק.
עידו בן יצחק: אני רוצה גם להזכיר את סעיף 513י, שדנו בו קודם, שאומר שהנפגע זכאי לכך שיידעו אותו על מהלך מאסרו של הנידון.
עידו בן יצחק: מהלך מאסרו, כמו שאני רואה את זה, זה כולל גם העברה מבית סוהר צבאי לבית סוהר אזרחי.
עידו בן יצחק: יכול להיות שאנחנו צריכים לייחד לזה שורה בסעיף הזה.
ליאנה מגד: השאלה אם זה כולל את השחרור שלו משם והיציאה שלו לחופשות משם, לא רק העברתו.
שרון זגגי פנחס: ההחלטה על העברה היא החלטה שמתקבלת בתוך הצבא, והצבא יעביר את המידע הזה כמו שנקבע בחוק.
עידו בן יצחק: אחרי שאתם מעבירים אסיר למערכת שב"ס, אתם לא יודעים יותר מה קורה איתו בכלל?
שרון זגגי פנחס: בעיקרון המעקב אחרי אסיר כזה עולה בוועדה לעיון בעונש, שזו בעצם ועדת השחרורים שאליה הוא מגיע כדי לדון אם יקצרו לו או לא.
שרון זגגי פנחס: ואז הוועדה מקבלת מידע מהרשות לשיקום האסיר ומידע מהכלא שנותן לה את התמונה המלאה לגבי מה קורה איתו.
ענת ברקו: אבל הוועדה הזאת מחליטה אם הוא יעבור או לא יעבור, היא לא מנהלת לאחר מכן מעקב.
שרון זגגי פנחס: יש שתי ועדות.
שרון זגגי פנחס: יש ועדה אחת שהיא ועדת 210, שזו ועדה שמעבירה כלואים מכלא לכלא.
שרון זגגי פנחס: יש ועדה אחרת.
ענת ברקו: לא רק מכלא לכלא, היא מחליטה על עצם הכליאה האזרחית, שאסיר לא ירצה את העונש בכלא צבאי אלא בכלא אזרחי.
שרון זגגי פנחס: זו ועדה 210.
שרון זגגי פנחס: יש ועדה נפרדת, שבה גם את יושבת, הוועדה לעיון בעונש.
שרון זגגי פנחס: זו בעצם ועדת שחרורים צבאית, שבה דנים ומחליטים האם לשחרר לאסיר שליש, להפחית לו פחות, יותר וכך הלאה.
ענת ברקו: גם כאלה שהם בשב"ס.
שרון זגגי פנחס: הוועדה היא ועדה שמתנהלת בצבא.
שרון זגגי פנחס: יושב בראשה שופט צבאי, יושבים שם נציג של הצבא ונציג של משרד הביטחון.
שרון זגגי פנחס: הוועדה מקבלת חומרים מהשב"ס, שבעצם נותנים לה נתונים על האסיר, והיא מחליטה אם לקצר או לא לקצר.
שרון זגגי פנחס: גם על תהליכים שקורים בוועדה הזאת יש דיווח לנפגע, שנעשה על-ידי צה"ל.
אבי דיכטר: זה הדבר היחיד כרגע שתוקע אותנו.
אבי דיכטר: זו הבעיה היחידה שכרגע עוצרת אותנו.
אבי דיכטר: אני חושב שבתוספת השישית חייבת להיות אמירה ברורה לגבי הגורם האחראי למי שנמצא במשמורת חוקית.
רוית דנינו: כתוב מקמצ"ר.
ענת ברקו: אבל היום זה לא עובד.
אבי דיכטר: איפה זה כתוב?
עידו בן יצחק: זה בעצם כתוב.
עידו בן יצחק: אנחנו לא מתייחסים באיזה בית סוהר הוא נמצא.
עידו בן יצחק: אבל למשל בסעיף 2 בתוספת השישית, יציאת הנידון לחופשה ממאסר – אני שם רגע בצד את בית החולים – מקמצ"ר אחראי.
משה בן יקר: אבל בפועל זה לא קורה.
משה בן יקר: אני מניסיון יכול לומר לך, שברגע שהוא מגיע לשב"ס אין לו שום - - -
מרב מיכאלי: אנחנו מחוקקות חוק עכשיו, והאחריות מושמת על הצבא ונלקחת על-ידי הצבא.
משה בן יקר: אני יכול להגיד לך מניסיון, שכאשר החייל מגיע לבית סוהר אזרחי, מי שמתקשר אלי זה פרקליטות אזרחית, זה לא צבא.
משה בן יקר: אין שום נגיעה לצבא מרגע שהוא מגיע לשב"ס.
ליאנה מגד: אני חושבת שאפשר לסכם את הדבר הזה בשני היבטים.
ליאנה מגד: קודם כל, לפי הנוסח האחריות כתובה על מקמצ"ר.
ליאנה מגד: אין פה נסיגה בנוסח בשום צורה לשב"ס או לגורם אחר.
ליאנה מגד: דבר שני, גם שמענו פה את ההצהרה של נציגות הצבא בהקשר הזה.
ליאנה מגד: דבר שלישי, יש דחיית תחולה עד שנת 2021.
ליאנה מגד: חזקה על הצבא שבמקומות שבהם הוא לא יכול לעמוד כרגע בכל החובות – לשם כך יש לו זמן היערכות – הוא יעשה את כל המהלכים הנדרשים גם בין הרשויות וגם ככל שהוא יידרש לתיקון כזה או אחר, כדי לעמוד בהוראות אותו חוק.
ליאנה מגד: מה שחשוב אבל, שעל שב"ס לא ניתן להטיל שום מחויבות על-פי החוק הזה.
ליאנה מגד: הם לא היו על שולחן הדיונים.
מרב מיכאלי: שום מחויבות חדשה.
אבי דיכטר: זה גם לא הכיוון שלנו.
ליאנה מגד: אני אומרת את זה לפרוטוקול כדי שיהיה ברור.
אבי דיכטר: אנחנו מבקשים לוודא בסעיף כתוב.
אבי דיכטר: למרות כל ההקראות שהיו כאן, אני לא שמעתי אמירה ברורה או קריאה ברורה, שמזה אנחנו יכולים כחברי כנסת, רגע לפני ההצבעה, להבין שהאחריות האחת והיחידה על חייל או על מי שמוחזק במשמורת צבאית, במשמורת שתחילתה בצבא, היא על צה"ל.
אבי דיכטר: ואז אנחנו יודעים שיש כתובת אחת ברורה ואפשר ללכת הלאה.
עידו בן יצחק: זה כתוב לכל האורך פה שזה מקמצ"ר.
עידו בן יצחק: גם תחילת מיצויי מאסר, גם יציאה לחופשה, גם שחרור.
אבי דיכטר: זה "או".
אבי דיכטר: כשיש לך "או" - - -
עידו בן יצחק: אבל ה"או" מתייחס למצב של הבריחה מבית החולים.
ענת ברקו: בריחה ממשמורת זה מצוין.
ענת ברקו: אבל בריחה מבית חולים יכולה להיות גם בריחה ממשמורת.
משה בן יקר: צריך לכתוב משמורת שב"ס, במקום משמורת אחרת.
ליאנה מגד: אני רוצה להפנות לעוד דבר.
ליאנה מגד: שימו לב שבעצם ההגדרה היא שחרורו וכו' של נידון.
ליאנה מגד: ההגדרה של נידון היא מי שבית דין צבאי הטיל עליו בשל העבירה עונש מאסר וכו'.
ליאנה מגד: אין שום התייחסות למיקום המאסר.
ליאנה מגד: זאת אומרת שההוראה הזאת חלה על מי שנידון בבית דין צבאי לעונש מאסר.
ענת ברקו: אבל היום זה לא קורה.
ענת ברקו: כי היום אם הוא מגיע לשב"ס, הוא לא מדווח.
ליאנה מגד: אין הטלת חובות מכוח החוק הזה על שב"ס.
אבי דיכטר: יציאת הנידון לחופשה ממאסר או מבית החולים – זה או קמצ"ר או בית החולים או הרשות המוסמכת, השב"ס.
ענת ברקו: בית חולים לא ידווח שום דבר.
אבי דיכטר: רשות מוסמכת זה צה"ל, זה לא השב"ס?
עידו בן יצחק: כן, זה בתוך הצבא.
אבי דיכטר: אני רוצה לעשות הפרדה בין מה מיושם או לא מיושם.
אבי דיכטר: כמו שמה לעשות, הגבלת מהירות התנועה היא 90 קמ"ש בכביש בין-עירוני.
מרב מיכאלי: יותר מזה, אדוני.
מרב מיכאלי: אנחנו מחוקקות נורמה חדשה.
מרב מיכאלי: מה שנקבע פה זה לא תלוי מה שמיושם היום.
אבי דיכטר: אנחנו מחוקקים את החוק הזה מתוך רצון או דרישה שהוא ימומש.
מרב מיכאלי: כמו כל חוק, אני רוצה לקוות.
מרב מיכאלי: האמת שזה לא נכון בממשלה הזאת, אני חוזרת בי.