GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בנימין יעקב: הדרישה הבסיסית שלנו הייתה מהאוצר, במסגרת המשא ומתן ובני לא ציין את זה, זה התאמה למשרדי האם.
בנימין יעקב: חבר'ה, השארתם אותנו מאחור.
בנימין יעקב: השכר שלנו מול משרדי ה אם השאירו אותנו מאחורה, מדברים רק על תוספות, ורק אתם מרוויחים 30% או 40% יותר שבבסיס אנחנו אחורה.
בנימין יעקב: כל הסכם כותבים פסקה קטנה, ואומרים, כל הסכם עובדים שנעשה, למעט עובדי יו"ש, נשאיר אותם שם, לא נורא.
בנימין יעקב: הם ארגון, הם לויאליים, הם חיילים, הם לא ידברו הרבה.
בנימין יעקב: כך אמנם היה מ-1992, לא הייתה שביתה, באנו באמת בקטע של נורא לויאליים לארגון, ימים ולילות.
בנימין יעקב: אני במקרה שלי או היחידה שלי ברשות מקרקעי ישראל, אנשים לא רוצים לבוא.
בנימין יעקב: זוכים במכרז, מגיעים, עושים סימולציה של השכר, אומרים "חבר'ה, אני ברשות מקרקעי ישראל, בלי לבוא לשטחים, לא רוצה את כל התוספות שאתם נותנים, אני מרוויח 2,000 שקלים יותר בנטו, לא בברוטו.
בנימין יעקב: בנטו" אנשים לא רוצים להגיע.
בנימין יעקב: לא רוצים לבוא.
בני אלבז: אבי, השאלה שלי באמת ופה אני פונה לאוצר, אם באמת אנחנו מרוויחים 37% יותר, ואנחנו איתך לחלוטין, מדוע אנחנו לא מצליחים לגייס עובדים איכותיים ומדוע הארגון שלנו נחות לעומת שירות המדינה?
בני אלבז: קל מאוד, זו התשובה לתת לאוצר, איפה אנחנו.
בני אלבז: לחלופין, אנחנו כארגון ששייך למערכת הביטחון, שהבוס שלנו בסופו של דבר הוא שר הביטחון בנושא, שיעבירו אותנו למשרד הביטחון, על כל המשתמע מכך.
אבי דיכטר: דורון רצית לומר משהו?
דורון קרני: לא.
אבי דיכטר: האוצר בבקשה.
משה בכר: קודם כל, שוב, אני לא רוצה להיכנס לכל הדיונים שהיו וחלק מהנושאים שהעלו הם באמת העלו, בסוף אני רוצה לנקות את ה- - - אני לא רוצה לקיים את הדיונים האלה שאנחנו מקיימים, ואנחנו מקיימים את זה, חשוב שברוח טובה.
משה בכר: אני חושב שיש רצון טוב משני הצדדים.
בני אלבז: נכון, אבל אני אמרתי שעד יום חמישי, אמרתי, אם אין שום - - - ביום חמישי, הכל משתנה.
בני אלבז: אני איתך לחלוטין.
משה בכר: סבבה.
משה בכר: בכל מקרה, אנחנו כמובן ישבנו על הנתונים, התווכחנו, רבנו, זה פחות חשוב גם הנתונים וגם הכל.
משה בכר: בסוף יש לנו מטרה אחת, וגם המנכ"ל אמר גם בדיון, גם כשהם היו וגם לפני שישבנו, אנחנו כן רוצים, והמנכ"ל הציע כמה דברים שהוא כן מוכן להתקדם איתם, כיוונים שבאמת יסייעו להנהלה גם לגייס את האנשים שהוא צריך, גם לשמר את האנשים שהוא צריך, לתת לו כלים שהוא יוכל לנהל את הארגון בצורה יותר טובה, אלה הדברים שאנחנו רוצים לעשות גם לטובת המינהל וגם לטובת העובדים, כי בסוף המינהל זה העובדים.
משה בכר: לגבי הקושי בגיוס, אין גוף שאני נתקל בו, לא משנה מה התנאים, שבו - - -
בני אלבז: אני מאוד סקפטי למה שהוא אומר ואני מציע שתעצור מה שאתה אומר עכשיו.
בני אלבז: עוד פעם אתה אומר "אין גוף".
אבי דיכטר: רגע, בני, אנחנו רוצים לשמוע את בכר.
אבי דיכטר: אחרי זה נחזור אליך אם צריך.
משה בכר: אני רק אומר, את הדברים של הקשיים בגיוס, אנחנו מקבלים את זה, אני גם אמרתי את הדברים בדיון הקודם אני חושב.
משה בכר: היום המשק נמצא באבטלה חיכוכית.
משה בכר: מה זה אבטלה חיכוכית?
משה בכר: אנחנו נמצאים במצב - - -
קריאה: יש עובדים.
משה בכר: לא, יש מחסור בעובדים.
משה בכר: אנחנו נמצאים באבטלה חיכוכית, אנחנו מבינים את המשמעויות של זה, לא קל היום לגייס עובדים, לאף אחד.
משה בכר: זאת אומרת אין לי גוף שאני מטפל בו במגזר הציבורי, וגם בכל הנושא של בטחון, גם נושא חוץ, אין מישהו שלא מתלונן.
משה בכר: אגב, גם אצלנו בבית, במשרד האוצר, גם לנו קשה.
משה בכר: אנחנו גם בתת איוש, וזה בסדר גמור, זה המצב היום, אני לא חושב שזה דבר שתלוי בעוד פה ושם, כמובן שהדברים הולכים בסוף לפי כוחות השוק, בסוף, בני ציין את זה, אנחנו לא נריב על המספרים, בסוף זה לא שהשכר במינהל האזרחי הוא יותר נמוך מיתר משרדי הממשלה, ההפך הוא הנכון, כמו שבני ציין.
משה בכר: אבל זה בכלל לא חשוב, אנחנו מבינים שאנחנו כן, אנחנו מקיימים הידברות, אני חושב שההידברות הזאת בשלב הזה היא טובה, בלי איומים ובלי כלום, אני לא מתחבר לקטעים של האיומים והכל, אבל בסדר, אם רוצים אז אפשר גם לאיים, אבל בסוף אנחנו רוצים וגם המנכ"ל אמר את הדברים, אנחנו כן רוצים לראות איזה כלים אנחנו מייצרים כאן], להנהלה, כדי שיסייעו גם לגייס, גם לשמר גם לנהל את הארגון בצורה יותר טובה.
אריאל יעקבי: תוך כמה זמן ייגמר ההסכם?
משה בכר: כמו שבני אמר, כמו שאורי אמר, הדברים האלה זה תלוי בכל הצדדים.
משה בכר: רצון טוב שלנו יש, אני לא הפסקתי באף שלב את הדיונים, אני לא קמתי ועזבתי את החדר, לא אמרנו מה לא לא לא, אמרנו גם מה כן, אמרנו מה הכיוונים שלנו מבחינתנו.
משה בכר: אני חושב שבסוף, אריאל, אתה מומחה גדול בזה, בסוף במשא ומתן צריך לדעת למצוא את האינטרסים המשותפים, להגיע לאיזון הנכון ולהתקדם משם, לפעמים אלה דברים שלוקחים זמן, תהליך מורכב.
משה בכר: אתם שמעתם חלק מזה, כי יש המון נושאים, זו גם קבוצת עובדים הטרוגנית כי יש פה עובדים מכל משרדי הממשלה.
משה בכר: זה משא ומתן די מורכב וכשעושים את ההשוואה, מסתכלים על המשרדים, מה עוד יש, ציינתי גם את הדברים בישיבה הקודמת ואני לא מעוניין להיכנס לזה.
משה בכר: יש גם הרבה דברים שקיימים במשרדי האם לכיוון השני ואני לא רוצה להיכנס למשרדי האם, שהעובדים פה לא מקיימים, אבל בסדר.
משה בכר: בסוף אני מניח שעם קצת רצון טוב אפשר להגיע - - -
אבי דיכטר: אני זוכר תקופות, המינהל האזרחי מורכב מלא מעט אנשים שהם נציגי משרדי הממשלה השונים, קמ"דים למיניהם או לא יודע איך זה נקרא היום.
אבי דיכטר: תמיד הייתה נהירה מהמשרד למינהל האזרחי.
אבי דיכטר: הייתה נהירה, באמת.
אבי דיכטר: היה ביקוש על כל תפקיד במינהל האזרחי, היה מאבק, הייתה התמודדות, כי הוא באמת היה תפקיד אטרקטיבי, לכן אני קצת מופתע מזה שפתאום התהפך הגלגל, זאת אומרת המבט הוא מהמינהל האזרחי חזרה למשרדי האם, או מגיעים ונסוגים בהם, אז משהו קרה.
אבי דיכטר: אני לא חושב שהסיכונים השתנו.
אבי דיכטר: הרבה יותר נעים לעבוד בנצרת עלית או בחיפה, מאשר בג'למה.
אריאל יעקבי: יותר נוח
קריאה: יותר נעים.
אבי דיכטר: האמן לי, יותר נעים לעבוד באשקלון מאשר במת"ק ארז.
אבי דיכטר: יותר נעים, מה לעשות.
קריאה: ולהרוויח יותר.
אבי דיכטר: כשאתה עובר את יד מרדכי, אתה עובד את נתיב העשרה, אתה מגיע למת"ק.
אבי דיכטר: אתה לא מרגיש הכי נוח.
אריאל יעקבי: אני אתן לך דוגמה של משרד שאתה מכיר היטב, משרד הבט"פ, הוא גם יוצג על ידי החברה האלה.
אריאל יעקבי: שמונה שנים מהיום הוא היה נחות ביחס לעובדי המינהל האזרחי.
אריאל יעקבי: החבר'ה קיטרו, אם אתה זוכר, "אין לנו מספיק תוספות" רצו לעשות השוואה למשרד הביטחון.
אריאל יעקבי: בשמונה השנים האחרונות לאור כל מיני פרויקטים, תוספות וכדומה, היום משרד הבט"פ מרוויח בערך, אם אני לוקח את השכר עידוד ששולם להם ואת המענקים החד פעמיים, 15%-17% יותר מאלה.
אריאל יעקבי: אני מדייק במספרים?
משה בכר: אתה לא מדייק אבל חבל להיכנס - - -
אריאל יעקבי: אבל הם קיבלו.
אריאל יעקבי: עכשיו, לעובד בט"פ כזה לא כדאי ללכת למינהל האזרחי.
אריאל יעקבי: אני יכול לעבור משרד-משרד.
אריאל יעקבי: הם בהקפאה, אורי, אני צודק?
אריאל יעקבי: הם לא קיבלו משהו ייעודי.
אורי מהנדס: לא.
אריאל יעקבי: והיתר רצו קדימה.
אריאל יעקבי: במצב כזה אין מוטיבציה ללכת למסוכן.
אבי דיכטר: אני אגיד לכם ממה אני מוטרד.
אבי דיכטר: הרי יש בניין, ששובתים, אתה יכול להביא פועלים ממקום אחר, אתה יכול לתת קריטריונים יותר מקלים ויצאו יותר פועלים מ-77,000 שהיום - - -
בני אלבז: יש עוד 30,000 להתנחלויות.
בני אלבז: לישובים.
אבי דיכטר: מתוך ה-80,000 או בנוסף?
בני אלבז: בנוסף.
אבי דיכטר: ועוד תוסיף 30,000-40,000 שב"חים שנכנסים לעבוד, לא לטרור, רובם המכריע נכנס לעבודה, עבודה כפולה.
אבי דיכטר: גם נכנסים לעבוד וגם לוקחים סחורה הביתה, אבל זה כבר עניין אחר.
אבי דיכטר: הבעיה היא, אני מנסה לחשוב, עד כמה הסיפור הזה הולך לקראת פתרון.
אבי דיכטר: תראו, הסיפור זה לא רק האוכלוסייה הפלשתינית.
אבי דיכטר: זו אוכלוסייה יהודית שבגין הנסיבות הקיימות 450,000 ישראלים, יהודים, שגרים בדיוק כמו כל תושב תל אביב, חיפה או ירושלים, רק שם מקבלים שירות ממינהל האזרחי ואנחנו רואים את זה פה בהופעות שלהם בוועדה, בסוגיות שונות, אני חושב שאורי מכיר את זה היטב, מלינים על כך שהתהליך שנדרשים לעבור בישוב בתוך הקו הירוק לא דומה לתהליך מחוץ לקו הירוק בתוך שטחי יהודה ושומרון, ובסדרי גודל.
אבי דיכטר: זאת אומרת הפערים הם דרמטית שונים.
אבי דיכטר: ואתה אף פעם לא יודע איפה אלה מכשלות אובייקטיביות ואיפה זה מכשלות שבאמת כוח האדם הוא פשוט לא מסוגל לתת כיסוי, אני חושב ש-200 עובדים באיו"ש, האמת היא שזה נשמע לי מספר מאוד מאוד סמלי ביחס לעיסוקים, אני מניח ככה, גם שמעתי את זה גם מאורי וגם אחרים דיברו על זה.
אבי דיכטר: - - - היה פה גם כן נדמה לי.
אבי דיכטר: השאלה היא אם העיסוק, אני שואל אתכם, בכר, את אנשי האוצר.
אבי דיכטר: הפתרון הוא בנושא של דרישות הוועד או הנושא הוא לחפש פתרון לבעיה האמיתית שמתפתחת ביהודה ושומרון, היא בעיה שהיא הרבה מעבר למשכורות, לא שאני חס וחלילה מקל ראש במשכורות או תנאי שירות, תנאי עבודה, תנאי העסקה.
אבי דיכטר: הבעיה היא הרבה יותר רחבה.
בני אלבז: בגלל זה כל עובד מינהל יש לו 50, 60, 70 שעות נוספות, כי אם לא הוא לא יעמוד ביעדים ובמשימות, ואז הנהלה אומרת "חייבים לתת" אין ברירה, כי אין כוח אדם.
אבי דיכטר: כמה היו במינהל האזרחי לפני עשר שנים, 20 שנה?
אבי דיכטר: הרי לא השתנה הרבה מאז 1995.
בני אלבז: ב-1995 היינו 111 איש, ונשארנו, ביהודה ושומרון.
אורי מהנדס: לא, אל תטעה במספרים, תשאיר את זה לי.
אורי מהנדס: תושבים באזור היו כ-110,000 תושבים ישראלים וכיום כמו שציינת מעל 450,000.
אורי מהנדס: עובדים במינהל האזרחי אנחנו פחות או יותר עם אותו מספר, מעט יותר, באחוזים בודדים.
אבי דיכטר: זה כמעט שאלה בבחינת בגרות במתמטיקה, רבע יחידה.
אבי דיכטר: זאת אומרת אם לפני עשר שנים - - -
אורי מהנדס: לא, אני מדבר על 1995 - - -
אבי דיכטר: בשנה שבאמת התבססה הרשות הפלשתינית.
אורי מהנדס: בדיוק.
אורי מהנדס: אז אנחנו מדברים על סדר גודל של - - -
אבי דיכטר: 110,000 ישראלים.
אורי מהנדס: 1,300,000 או 1,200,000 פלשתינים וכיום אנחנו מדברים על 3 מיליון, אתה מכיר את הוויכוחים לגבי המספרים הדמוגרפיים, נגיד כיום חיים כ-2.6 מיליון תושבים וכ-450,000 ישראלים.
אבי דיכטר: ומספר עובדי המינהל האזרחי אתה אומר שנשאר זהה?
אורי מהנדס: כן.
אורי מהנדס: כמעט זהה.
אורי מהנדס: היה גידול קטן בתקופת ההקפאה שנשאר גם לאחר מכן, של עוד עשרה עובדים.
אורי מהנדס: בסך הכל אותו דבר.
קריאה: וגם אתה לא מאייש את מה שיש - - -
אורי מהנדס: אנחנו גאים במה שאנחנו עושים, שלא נטעה לרגע.
אורי מהנדס: אנחנו גאים ואני משוכנע שגם העובדים שיושבים כאן, ועד העובדים, זה שיש להם שניים-שלושה תפקידים, זה גם גורם להם לחייך בבוקר.
אורי מהנדס: כי אדם שהוא עסוק ולא משעמם לו הוא מאושר מזה, זה גורם לו בסוף היום להרגיש שהוא עשה.
אורי מהנדס: זה בסדר.
אבי דיכטר: אני מניח שבדרישות ההעסקה שלכם והקריטריונים לתפקיד אתם לא כותבים "סופר מן".
אבי דיכטר: אני מניח, מקווה.
אבי דיכטר: אני שואל את זה, כי תראה, זה קצת מפתיע אותי לשמוע שהאוכלוסייה הישראלית גדלה פי ארבעה, האוכלוסייה הפלשתינית גדלה פי 2 וקצת, מה לעשות, המציאות גם השתנתה, שינוי אמיתי, ואתם נשארתם - - -
אורי מהנדס: אני אתן לך דוגמה אדוני היושב ראש, מאחד הדיונים למדתי מדורון קרני שכאשר הכניסו באחד ממשרדי הממשלה פתאום מערכת מחשב חדשה או תהליך חדש, אז עובדי אותו משרד קיבלו פיצוי בגין הדבר הזה.
בנימין יעקב: לא מדורון, למדת את זה מהמנכ"ל.
בנימין יעקב: ממנכ"ל האוצר.
אורי מהנדס: לא יקרה במינהל האזרחי.
אבי דיכטר: לא הבנתי, על מה הפיצוי היה?
אורי מהנדס: על זה שהם עברו תהליכי מיכון ותהליכים אחרים ודאגו להכניס שיטות - - -
אריאל יעקבי: אורי אנחנו אף פעם לא מלינים על מה שאתם עושים, זה לא על זה.
אריאל יעקבי: אתה פשוט פה לא מכיר את הנושא, זה איך שהאוצר מציג את זה וזה נשמע אופנתי להציג את זה ככה.
אריאל יעקבי: כשיש שינוי מבני מקבלים על זה פיצוי.
אורי מהנדס: אז במינהל האזרחי עשינו לא מעט שינויים מבניים, לשמחתי יש לנו ועד עובדים ועובדים שמאוד מסורים לתפקידם ומאוד נאמנים למדינה, הם בעד חדשנות ובעד פיתוח.
קריאה: בעברית אומרים פראיירים.
קריאה: אולי מעכשיו נתחיל.
אבי דיכטר: כן אורי?
אבי דיכטר: בכר?
אבי דיכטר: שירה?
אבי דיכטר: יש לכם משהו להוסיף?
אבי דיכטר: אריאל.
אריאל יעקבי: אתה זוכר את בקשתי.
אריאל יעקבי: אני חושב שצריך לתת איזה שהוא אלמנט מוטיבציוני לצוותים שעובדים, והמוטיבציה תהיה שהם לא יצטרכו הרבה לבוא אליך ולהסביר למה זה תקוע.
אבי דיכטר: אל תטעה אריאל, אנחנו לא מזמנים את הדיון כוועדה כדי לפתור את הבעיה.
אבי דיכטר: אנחנו מזמנים את הדיון מפני שאנחנו מזהים את הבעיה, מזהים את המשבר.
אבי דיכטר: הרי ברור לחלוטין גם לבכר וגם לבני, המינהל האזרחי הוא מונופול באיו"ש, מונופול לגבי הישראלים, מונופול לגבי הפלשתינים.
אבי דיכטר: בוא נקרא לילד בשמו.
אבי דיכטר: מונופול מסיבות מוצדקות.
אבי דיכטר: פעם בכלל הצבא היה.
אבי דיכטר: מתי הוקם המינהל האזרחי?
אבי דיכטר: ב-1981.
אבי דיכטר: כשקם המינהל האזרחי בעצם כל אנשי הצבא שהיו בתפקידים דומים, עברו למינהל האזרחי.
אבי דיכטר: הוא לא קם סתם כגוף מקביל.
אבי דיכטר: הוא קם מתוך הצבא.
אבי דיכטר: הצבא הוא מונופול מטבע הדברים והמינהל האזרחי נבנה כמונופול בהגדרה, גם תנאי הקבלה הם מחמירים יותר מאשר במקום אחר, ואנחנו מבינים היטב שהדיון הזה, אני אומר לכם, הדיון הזה, הנימוס הזה בין בכר לבני הוא לא יהיה אם העסק ייכנס למשבר.
אבי דיכטר: זה יהיה משהו אחר לגמרי.
אבי דיכטר: אתם מבינים את זה יותר טוב ממני.
אבי דיכטר: יש פה סביב השולחן לא מעט אנשים ואריאל בטוח יודע לומר לכם דיונים על יחסי עבודה סוערים למדי.
אבי דיכטר: אנחנו עברנו את זה לפני פחות משנה, עם גוף אחר שגם הוא מונופול בישראל, במערכת הביטחון.
אבי דיכטר: אני אומר לכם שהסיפור שם נמשך שנים.
אבי דיכטר: אבל כשהתחיל הסיפור להיכנס למשבר בסוגיה שהיא באמת קריטית, היה ברור שאי אפשר להמשיך במתכונת הזאת והתחלנו להיכנס אנחנו לדיונים.
אבי דיכטר: הפעם אמרנו בוא ניכנס מוקדם יותר, כי אז נכנסנו קצת בתוך המשבר.
אבי דיכטר: אנחנו מנסים לעשות את הדיון לפני המשבר, להתריע בפני שני הצדדים כי כל אחד מכיר את הצד שלו טוב יותר.
אבי דיכטר: האוצר מכיר את הצד שלו ואתם מכירים את הצד שלכם טוב יותר.
אבי דיכטר: אולי אריאל היחיד שמסוגל להסתכל או דורון מההסתדרות, מכירים את שני הצדדים.
אריאל יעקבי: כן אני עם הסכיזופרניה.
אבי דיכטר: אבל תראו, במשבר יש כמה כללים, אתם יודעים טוב ממני.
אבי דיכטר: אחד – משבר הוא מוציא גיצים, שניים – הוא באמת משבר שיכול לגרור אחריו, אני לא סגור מה תפקידה של ההסתדרות יהיה בנושא הזה, אני אומר עניינית, זה יכול להיות מצב שיש לו השלכות הרבה יותר מאשר יציאת פועלים.
אבי דיכטר: אני אומר את זה כי אני קצת מוטרד מזה ששלושה חודשים, איך אמרו פה כמה אנשים, שזה לא היה משא ומתן במאפיינים של לקראת משבר.
אבי דיכטר: אני אומר לכם, זה לא סביר שצריך להיות משבר בשביל להבין שזה משא ומתן בתנאי משבר.
אבי דיכטר: זה משא ומתן אחר לגמרי, אתם מכירים את זה מספיק טוב.
אבי דיכטר: אני לא מכיר חיה כזאת שמהיום ליום חמישי הדברים נפתרים.
אבי דיכטר: לא מכיר דבר כזה.
אבי דיכטר: אני אשמח מאוד אם זה יקרה, היום יום שני - - - אני לא רוצה להיכנס לטקטיקה, אני רק אומר לכם איך אני מבין את הדברים.
אבי דיכטר: תראו, זה לא שהפועלים לא יצאו.
אבי דיכטר: זה קודם כל יש 450,000 ישראלים שמקבלים שירות.
אבי דיכטר: דבר שני, יש בתוך ישראל ישראלים שמקבלים שירות מהפועלים שיוצאים.
אבי דיכטר: יש עסקים שאתם הרי עומדים במעברים, זה 1001 דברים.
אבי דיכטר: מתי יוצא חג הקורבן, עוד חודש וקצת נכון?
אבי דיכטר: וכולנו מבינים, בדרך כלל אתה נכנס לאיזה שהוא משבר, אתה לא פותר אותו בזמן קצר.
אבי דיכטר: אתה יכול להכניס את המערכת לסירקולציה באמת שלא בצדק.
אבי דיכטר: אני אתן לכם טיפ קטן.
אבי דיכטר: תראו, היום בעזרת השם יעבור בכנסת חוק קיזוז כספים מהרשות הפלשתינית על רקע המשכורות שמשלמים למחבלים.
אבי דיכטר: חוק שהוא באמת בעמל רב בוועדה הזאת אנחנו אישרנו אותו והיום אני מקווה שנעביר אותו, סיכוי טוב עד כמה שאפשר להמר, אתם רואים מה קורה במונדיאל, אבל פה סיכוי יותר גבוה שהוא באמת יעבור היום ויהיה חוק במדינת ישראל.
אבי דיכטר: הוא לא יאפשר גמישות לממשלה, הוא יחייב קיזוז אוטומטי על בסיס דו"ח של תשלום למחבלים שהרשות משלמת.
אבי דיכטר: 1.2 מיליארד שקל, הם יתחילו בשנה הבאה לאבד כל חודש 100 מיליון שקל.
אבי דיכטר: מה הנזק לרשות מאי יציאה של 77,000 פועלים, או בעצם 100,000 פועלים ומשהו, אם אני לוקח את האחרים, ביום כפול 25 ימי עבודה, תכפילו את זה בשנה, אתם הרי מבינים שהסיפור הוא בכלל, הקיזוז יהיה החלק הקטן.
אבי דיכטר: השאלה אם באוירה הזו אתם חושבים להתקדם.
אריאל יעקבי: אנחנו תלויים באוצר.
אבי דיכטר: אני לא מציע לאף אחד להיות תלוי.
אבי דיכטר: זה לא מצב בריא.
אבי דיכטר: באמת.
אריאל יעקבי: האוצר לא מאפשרים אופציה אחרת.
אבי דיכטר: לא, תראו, זה או שאני פרנואיד ורואה את העננים המתקדרים, כבר לא כל כך באופן, ואלה עננים שאגב לא טובים למינהל האזרחי ולא לאוצר, לא טובים לנו כמדינה.
בני אלבז: הנה, הוצאנו פה עיצומים ועוד לא הפעלנו אותם.
אסף דורון: יכול להיות שהבעיה היא, הבעיה שהצגת כרגע, אף אחד מהצדדים לא עלול לסבול ממנה.
אבי דיכטר: לא, אנחנו יודעים בדיוק איך זה ייראה.
אבי דיכטר: מוטי רצית לומר משהו?
מרדכי יוגב: רק מילה אחת, אני אומר את זה לאוצר וגם לנו כוועדה.
מרדכי יוגב: כמו שנאמר פה בהתחלה, חמישה מיליון תושבים בכולל, 2.5 פלשתינים ביו"ש, חצי מיליון יהודים, 2 מיליון בעזה, סדר גודל, לא יודע, על 230, 240 תקנים.
מרדכי יוגב: זה לא עומד במבחן של שום יכולת.
מרדכי יוגב: בלי קשר להערות או לביקורת או לדבר אחר, עושים יותר טוב, עושים פחות טוב, מדיניות, זה לא נורמלי כאשר גם תנאי ההעסקה והשכר הם פחות ממקביליהם כאשר גם ההתקשרות עם משרדי ממשלה, זה כאילו חצר אחורית.
מרדכי יוגב: יש שרים שזה מעניין אותם, אולי שר התחבורה מול קמ"ד תחבורה, יש שרים שבכלל לא יודעים מה עושה הקמ"ד שלהם ואין שום קשר, או ללא שיוך.
מרדכי יוגב: אני חושב, ואני אומר כמסקנה, אני לא רוצה להאריך, אני נאלצתי לרוץ לקליטה ולחינוך ולחזור, אני חושב שכן, אין לנו ברירה, ואתה את ההשלכות פירטת כבר, אין מה לחזור, מה זה יכול להביא, פירט כאן סגן רמ"א במילה אחת את הכלכלה של מה זה גורם נזק, צריך פה איזה שהן ישיבות מעקב שדיברתי עליהן, במובן הבריא, של תקני מינהל ותנאי העסקת מינהל, אולי ראוי שזה ייעשה בראשותך, אני לא מתלונן על זה, אבל ממש בקצבי זמן של חודשיים-חודשיים, כדי לראות גם פרי של עבודה, עבודת מטה.
מרדכי יוגב: אם תגיד חודש-חודש אני בעד, של עבודת מטה אוצר – משרדים ונציגי המשרדים השונים, מנכ"ל זה מנכ"ל זה מול קמ"ד זה או כולם ביחד, למתן תשובות, ולתת בעניין הזה תשובות בקבועי זמן יותר מהירים.
מרדכי יוגב: הדבר הזה נמשך כבר הרבה שנים ואין ועדה אחרת בכנסת, יכול להיות שינסו ועדות אחרות, אבל הכפיפות פה היא ביטחונית, לכן אין לנו ברירה אלא לגעת בזה.
מרדכי יוגב: תרצה שנעשה בוועדת משנה, נעשה את זה שם.
מרדכי יוגב: מה שתגיד.
אבי דיכטר: תראו, אני אומר לכם בכנות, אני מזהה פוטנציאל נפיץ מאוד מבחינה ביטחונית, שיתפתח כתוצאה מכאוס, תוהו ובוהו, של אי מתן השירותים בצד הפלשתיני, שלא לומר, הצד הישראלי זה סוג אחר של אירועים, יותר מתורבת, יותר מושכל.
אבי דיכטר: בצד הפלשתיני, הרי זה לא עניין שינוהל על ידי הרשות הפלשתינית, ינוהל על ידי אנשים.
אבי דיכטר: להכניס היום למעלה מ-100,000 עובדים לסחרור בגלל אי מתן שירותים, אני אומר לכם, זה לא רק ענין כלכלי, זה הרבה מעבר לזה.
אבי דיכטר: אם תשאלו אותי, אם בעזה הנהגת החמאס מבינה מה התהליכים שמתרחשים באיו"ש בהיבט של הדיון הזה, הם מוחאים כפיים.
אבי דיכטר: בשבילם זו הזדמנות בלתי רגילה.
אבי דיכטר: הם מתים תקופה ארוכה להכניס את איו"ש לסחרור, לא מצליחים.
אבי דיכטר: תסתכלו מה קרה לאורך כל התקופה האחרונה, לא הצליחו להכניס את איו"ש לסחרור, כבר תקופה די ארוכה, ולמרות מאמצים די רציניים שהם עושים, לא מדבר רק פיגועים, סחרור כלכלי, לאומי, לא מצליחים.
אבי דיכטר: אסור שאנחנו נהיה אלה שבמו ידינו נאפשר את הדבר הזה.
אבי דיכטר: אז אני אומר לכם את הדברים האלה כפי שאני מבין את זה מהזווית שלנו כאן בוועדה, אולי אפילו קצת מעבר לדברים של הוועדה.
אבי דיכטר: אנחנו בתחילת אוגוסט נעשה בדיקה נוספת שלנו, או דיון או כל דבר אחר, נחליט גם אם נעשה את זה ברמה של ועדת חוץ ובטחון, ועדת משנה או בדרך אחרת.
אבי דיכטר: אנחנו מתכוונים ללוות את הדבר הזה, ואני אומר לכם, אנחנו מבקשים להתעדכן.
אבי דיכטר: גם בדחיפה אבל גם במשיכה.
אבי דיכטר: משיכה זו בעיה שלנו, דחיפה זו בעיה שלכם.
אבי דיכטר: אנחנו מבקשים להתעדכן גם ממשרדי הממשלה, גם מאנשי המינהל האזרחי, כי אנחנו מבינים היטב שזה לא סיפור שיתנהל בצורה ליניארית.
אבי דיכטר: אם חס וחלילה זה יקרוס, זה יקרוס באופן שאני לא בטוח שאנחנו נבין את עוצמת הקריסה ואת ההתפתחות ולא נבין בכלל מאיפה מתפתחים הדברים בצורה כל כך, הייתי אומר אפילו, קטסטרופלית.
אבי דיכטר: אני לא מתרשם שעל המדוכה נמצאים דברים שהם מחוץ לגבולות ההיגיון העסקי.
אבי דיכטר: משה, אתה אמרת את זה, בני אמר את זה מבחינתו ואריאל, את הליווי שלהם, אני באמת מצפה שבסוגיה הזו לא ימצא את עצמו המינהל האזרחי, ואורי יושב כאן והרמ"א אני מניח מודאג עוד יותר ממך, לפי ההיררכיה מודאגים יותר.
אבי דיכטר: כי בסוף אם חס וחלילה זו תתפתח לבעיה, זו בעיה שלכבות אותה זה כבר סיפור יותר, לצערי הפכנו להיות מומחי כיבוי יום יומיים עכשיו בגין השריפות בדרום, ואתה רואה איך לפעמים בלון קטן אחד בשדה חיטה גדול, והסיפור נראה אחרת לגמרי.
אבי דיכטר: פה אני רואה את זה אותו דבר, ממש אותו דבר.
אבי דיכטר: אני חושב שאתם מחזיקים בלונים קטנים שעלולים להצית שדה גדול מאוד.
אבי דיכטר: אנחנו נודיע לפי התפתחות, איך אנחנו מתכוונים לקיים את הישיבות שלנו ואני מקווה שנשמע על ההתקדמות לפני שאנחנו נהיה מודאגים יותר.
מרדכי יוגב: אם ברשותך אדוני היושב ראש אפשר שאנחנו כן נקיים ישיבה שהמינהל האזרחי יעביר לנו את תפיסתו, בין אם זה רמ"א, מתפ"ש, של החוסר, הפער - - -
אבי דיכטר: אתה לא היית פה מוטי, אני אמרתי קודם, הבעיה היא לא רק תנאי העבודה והשכר של העובדים.
מרדכי יוגב: גם תקנים.
אבי דיכטר: הבעיה היא הרבה מעבר לזה, היא בעיה מערכתית, כי היו פה נתונים שהציג, נתונים באמת של אחד מ- - -
מרדכי יוגב: מסמך שיוכל להוות בסיס לעבודה - - -
אבי דיכטר: אני לא יודע אם אתם הגשתם מכתב כזה לאוצר, אם הגשתם אנחנו נשמח מאוד לקבל אותו, שאומר מה תפיסת המינהל האזרחי כדי לתפעל את המערכת בצורה סבירה.
אריאל יעקבי: ממלא מקום - - - ההסתדרות הגיש מסמך מסודר.
קריאה: לא, לא על זה הוא מדבר.
שירה עמנואל: אני אשמח להגיד, זה לא הנושא של הדיון, דיברנו על זה ב- - - ועדה, המינהל האזרחי הגיש איזו שהיא תכנית שמציעה יותר מלהכפיל אותו, אנחנו לא מקבלים את התכנית הזאת כמות שהיא ואנחנו - - -
מרדכי יוגב: בסדר, אבל צריך להביא אות לדיון ולהסכמה.
מרדכי יוגב: הם יגישו, אתם לא תקבלו, השריפה בשטח תעלה אחרי זה לנו ולמדינת ישראל בחיים ובכסף יותר גדול מה - - -
שירה עמנואל: אני אשמח להשלים, אנחנו לא חושבים, כפי שאני אציג וככל שיהיה דיון כזה, אנחנו לא חושבים שנכון לייצר רפליקה שלמה של ממשלת ישראל בגוף ענק באיו"ש, אנחנו חושבים שצריך לתת פתרונות אחרים לכל אותם דברים שעולים ואנחנו בשיח הזה מול המינהל האזרחי, כמובן שנשמח להגיע לדיון - - -
אבי דיכטר: אנחנו לא מחליפים את הממשלה באיך נכון לנהל את יהודה ושומרון על האוכלוסייה הישראלית שבה ועל האוכלוסייה הפלשתינית שבה ועל הממשק עם מדינת ישראל.
אבי דיכטר: בדיוק בשביל זה יש את גופי המינהל האזרחי שהם בעצם הממשק בין משרדי הממשלה השונים לבין האוכלוסייה בשטח, אם המינהל האזרחי יודע לנהל את המשימות שלו, שהוא אחראי עליהן, אם הוא יודע לנהל את זה עם 246 עובדים, הוועדה תהיה הגורם האחרון לבוא ולומר שזה בלתי אפשרי, אלא אם העובדות - - -
אורי מהנדס: לא נטעה בעובדות, אנחנו לא יודעים.
אורי מהנדס: אני הבנתי את מה שאמרת, נוח לי מכיוון שבני הוא גם עובד המשרד להגנת הסביבה, אני אתן את זה כאנקדוטה, משרד הגנת הסביבה, 683 עובדים שמחולקים לחמישה מחוזות במדינת ישראל.
אורי מהנדס: במחוז במדינת ישראל עובדים סדר גודל של בין 68 ל-72 עובדים.
אורי מהנדס: במחוז יו"ש על שטח בגודל 25% משטח מדינת ישראל, עם 5% מהאוכלוסייה עם הקשיים של ראייה אנכרוניסטית, יש שמונה עובדים.
אבי דיכטר: בוא ניקח לדוגמה מדינה אחת לידנו, לבנון, הייתה מדינה מאוד ידועה באפליה לרעה.
אבי דיכטר: היו שם מחוזות, כל מחוז היה לו שם.
אבי דיכטר: היה מחוז ביירות, מחוז בעלבק, מחוז ג'וניה, מחוז שוף והיה מחוז אחד שקראו לו המחוז השביעי.
אבי דיכטר: מה היה המחוז השביעי?
אבי דיכטר: זה היה המחוז של השיעים בדרום.
אבי דיכטר: הם קראו לעצמם המחוז השביעי בשביל לא להגיד המחוז הדפוק, סליחה על המילה.
אבי דיכטר: הבעיה, מה שקרה בעצם זה שהמחוז הזה ואני מדבר איתך על עד לפני 25-30 שנה, הם עשו את השינוי בדיוק מהסיבה הזו.
אבי דיכטר: הם השתלטו בעצם על לבנון, ביירות בוודאי.
אבי דיכטר: אני אומר את זה מפני שבסופו של דבר יש גורם אחראי במדינת ישראל, זה המינהל האזרחי, שהוא מייצג גם את משרדי הממשלה האחרים ואני אומר לך שירה, אם המינהל האזרחי יודע לעשות את המשימות עם X אנשים, אנחנו צריכים לראות שהמשימות מתבצעות בצורה סבירה.
אבי דיכטר: אני אומר לך שאני מכיר מעט מאוד פטנטים כאלה, ששטח שגדל מבחינת האוכלוסייה כמו שתואר כאן פי ארבעה, ונשאר עם אותם אנשים לנהל משימות שהן פי ארבעה, מול אנשים, אני לא מדבר על מול מורכבויות אחרות.
אבי דיכטר: אז אם יש פטנט כזה, אני אומר לכם, שווה באמת להתמודד עליו לפרסים הרבה יותר יצירתיים, ואם לא, צריך לפתור את זה עכשיו.
אבי דיכטר: שום דבר לא מכפיל את עצמו בבת אחת, מי כמוכם יודע.
אבי דיכטר: גם אם הייתם נותנים להם תקנים פי שניים, הרי זה עניין של שנים לאייש סדר גודל כזה ולהכשיר כוח אדם.
אבי דיכטר: אבל אני חושב שבאיזה שהוא מקום ואני אומר בשיחות, שלא יהיה מצב שנפתרת בעיה אחת של שכר ונפתחת בעיה ענקית של עמידה במשימות.
אבי דיכטר: זה לא יהיה משא ומתן רציני, סליחה על האנדר-סטייטמנט.
אבי דיכטר: אני אומר לכם, האנשים פה לפחות משדרים כוונה אמיתית להתקדם ואנחנו האחרונים שנבלום את הכוונה הזו.
אבי דיכטר: שלום לכולם, אנחנו שמחים לפתוח את ישיבת ועדת החוץ והביטחון כאן בשער הנגב, אורחיו של ראש המועצה שוסטר ועם ראשי מועצות, אנשי ביטחון, צה"ל, מל"ל ואחרים.
אבי דיכטר: אני כבר אומר לעצמנו, חברי הכנסת, שלפי סעיף 120 (ב)(2) ישיבה זו אינה חסויה.
אבי דיכטר: אני אומר את זה גם לגורמי הביטחון לגבי הסקירות וההתייחסות וגם לאחרים שידברו כאן, שישיבה זו אינה חסויה ולכן היו עניינים בדבריכם, אבל זהירים במידע שיוצא כאן.
אבי דיכטר: את המפגש הזה אנחנו עושים בהמשך לסדרה של מפגשים וסיורים שאנחנו עושים בסוגיית הביטחון לאורך קווי הגבול וקווי התפר, גם בגבול הצפון וגם ברמת הגולן, גם לאורך קו התפר ביהודה ושומרון, בירושלים, וגם כאן, בעוטף עזה או לאורך הקו עם רצועת עזה ומצרים.
אבי דיכטר: היינו היום, כמה שעות בבוקר, בכרם שלום, ושם קיבלנו סקירות מגופי הביטחון.
אבי דיכטר: הישיבה שם היתה סגורה אז יכולנו לשמוע ולדבר בצורה קצת יותר פתוחה בדברים הסגורים, ופה אנחנו רוצים לדבר באופן פתוח בדברים הפתוחים.
אבי דיכטר: תודה רבה על האכסניה.
אבי דיכטר: הסוקר הראשון יהיה נציג פיקוד העורף.
גולן ואך: פיקוד העורף הוא למעשה המוציא לפועל של הערכת המצב מחד של הגורמים באוגדת עזה ופיקוד הדרום, מאידך של החלטות הממשלה שמתקבלות בהתאם למצב שקיים בשטח.
גולן ואך: למעשה אנחנו מדברים על סיומו של שלב משמעותי מאוד, שבמהלך השנים האחרונות הוצא לפועל בשיתוף פעולה של כלל גורמי צה"ל ומשרד הביטחון, של תהליך מיגון בתי אזרחים, מיגון מלא של מוסדות חינוך בין אפס לשבעה קילומטר, והשלמת מיגון של מוסדות חינוך וגני ילדים בין שבע לחמש-עשרה.
גולן ואך: התהליך הזה נמשך כעשר שנים, שהיה במסגרת מספר החלטות ממשלה, והוא אמור להסתיים במהלך חודש אוקטובר 2017.
גולן ואך: מיגון בתי האזרחים – יותר מ-10,500 ממ"דים הוצבו על-ידי המינהלת של משרד הבינוי והשיכון ובמימון מלא של מדינת ישראל.