GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ג'וסלין באש: גם את השלב הזה של המעבר למשרד הביטחון אנחנו היום יודעים לעשות אותו יחד עם אגף שיקום, יד ביד, ובדרך כלל אנחנו עושים את זה יחד עם המשפחה ועם אגף שיקום מתוך ההבנה שגם המעבר למשרד הביטחון הרבה פעמים הוא טראומתי ובתחושה של הרבה חיילים זה, לכאורה, הצבא זרק אותי.
נעים עזר: התפר הזה מאוד בעייתי.
ג'וסלין באש: נכון, ולכן נכנסנו אליו בעיקר ממש לפני צוק איתן.
ג'וסלין באש: בצוק איתן כבר מימשנו אותו.
ג'וסלין באש: המעבר למשרד הביטחון נעשה ממש עקב בצד אגודל יחד עם הפצוע עם נציג של אגף נכים עם תקינת נפגעים ועם המשפחה.
ג'וסלין באש: כלומר, מסבירים גם למשפחה למה נועד בעצם המעבר הזה ואנחנו עושים אותו ממש יד ביד ביחד איתם.
ג'וסלין באש: אנחנו משתפים פעולה גם עם אגף שיקום נכים, אנחנו יודעים גם לטפל וללוות מקרים פרטניים.
ג'וסלין באש: אני יכולה לומר שלאורך השנים אנחנו יודעים גם ללוות את בני הנכים המוגדרים קשים מאוד כולל הלומי קרב ופדויי שבי בגיוסם לצה"ל בדיוק כמו שאנחנו מלווים גם את בני המשפחות השכולות בגיוסם לצה"ל.
ג'וסלין באש: הקשר עם היחידות, עם החילות מתקיים לאורך השנים בדרך כלל באמצעות טקסים ואירועים, בהחלט, והדגש הוא בעיקר על הפצועים היותר - - -
נעים עזר: כל הכבוד להם זה נכון מאוד.
אבי דיכטר: רשות הדיבור לעידן קלימן, שתי דקות לרשותך, בבקשה עידן.
עידן קלימן: בוקר טוב, תודה, אני אעשה את זה בזריזות כי קשה על שעה וחצי להגיב על שתי דקות וחבל.
עידן קלימן: קודם כל ראשית מבחן ההכנסה.
עידן קלימן: מבחן ההכנסה, אין שום ועדה של ראם, אני הייתי חבר בוועדה, הוועדה הזו הייתה אמורה לתת את המסקנות ב-1.1.2016, אנחנו נמצאים כבר בפתחו של 2018.
עידן קלימן: למעשה, כמו שנאמר פה, עו"ד שי פרבר ואני היינו נציגי הארגון.
עידן קלימן: היה במשך מספר שבועות דיונים רציפים.
עידן קלימן: הדיונים נקטעו באבחה כאשר התברר שאין מה לעשות באמת.
עידן קלימן: אני חושב שזה בכלל, ופה אתם צריכים להתערב, חברי הכנסת, העניין של ביטול מבחן ההכנסה זה בכלל לא עניין שיקומי, זה לא עניין של אגף השיקום.
עידן קלימן: לא צריך להטריד אותם בעניין הזה.
עידן קלימן: בשורה התחתונה נכי צה"ל נמצאים תחת מבחן הכנסה ונמצאים פה, מופלים לרעה, לעומת נפגעי תאונות הדרכים ונפגעי תאונות עבודה ומשפחות שכולות שמ-2007 נהנים מהפטור הזה וזה מתחבר מייד ובזריזות לנכי צה"ל העניים.
עידן קלימן: כן, אדוני יושב ראש הוועדה, יש נכי צה"ל עניים.
עידן קלימן: כשתעשה את הפילוח של הנכי צה"ל העניים אתה תגלה שרובם נמצאים תחת אותו מבחן הכנסה וזו הסיבה שהם עניים.
עידן קלימן: ולא נתפלא כאשר נמצא שרובם גם הם פוסט טראומתיים מה שמתחבר לעניין שאין לך מרכז אמיתי שמטפל באותם פוסט טראומתיים.
עידן קלימן: לגבי התקציב, אדוני, שנאמר פה, 3.4 מיליארד ₪, אם אדוני ילך אחורה יראה כמה שנים זה אותו תקציב כאשר הייתה עלייה של פצועי צוק איתן ועליות נוספות של תמחורים ואז הוא יבין את הפערים.
עידן קלימן: לגבי הוועדות הרפואיות וקצינות התגמולים אני רוצה לומר משהו.
עידן קלימן: כל האנשים שיושבים פה באגף השיקום, שנמצאים פה על השולחן, כולל אלה שנמצאות מאחורה, יש לנו כנבחרי ציבור שיתוף פעולה מדהים איתם.
עידן קלימן: עונים לטלפונים, מתנהלים מולם, מדברים מולם.
עידן קלימן: ב-DNA של האנשים האלה זה נאמנות למדינה ונאמנות למערכת.
עידן קלימן: הם לא ישבו פה ויגידו לך, אדוני, הקצינת תגמולים הראשית יש לה שלוש בנות שעובדות על 12 אלף תיקים.
עידן קלימן: היא לא תבוא ותגיד לך אדוני, אני צריכה פה עוד ארבע בנות.
עידן קלימן: ראש אגף שיקום לא יעמוד פה, הבנאדם שהיה, אתה יודע כולם מדברים גבוהה גבוהה, הבנאדם היה אחראי על המבצע של קארין A.
עידן קלימן: מדינת ישראל חייבת לו הרבה מאוד.
עידן קלימן: אבל ב-DNA שלו, של 30 שנות שירות, כמו שהוא אמר, זה לא לבוא לפה לוועדת חוץ וביטחון ולהגיד לך אדוני אני צריך עוד מיליארד שקל כדי לטפל בנכי צה"ל.
עידן קלימן: גם לא אלופים שיושבים פה וגם כנראה לא - - - אתה יודע, אתה מכיר את זה מתוך המערכת.
עידן קלימן: אז אני מציע, וזה הנושא האחרון שאני מדבר עליו, דובר פה על קופות החולים, אסון לפתחנו אדוני.
עידן קלימן: בשנת 96' עברה פה הצעת חוק.
עידן קלימן: בא משרד הביטחון ואמר, אני לא יכול לטפל בפצועים 0-19, הם פוקקים לי את המערכת, תעבירו אותם לקופות החולים.
עידן קלימן: 21 שנה אחרי אנחנו נמצאים פה ופתאום כולם הופכים להיות 0-19.
עידן קלימן: כל נכי צה"ל יצאו לקופות החולים.
עידן קלימן: למה אני אומר לך את זה?
עידן קלימן: כי בהגדרת המערכת, הגדרת המערכת על פי חקיקה, גם של בית המשפט העליון, גם בעשרות פסיקות של בתי המשפט.
עידן קלימן: המערכת של קופות החולים היא נחשבת למערכת פחות טובה מהמערכת הרפואית של אגף שיקום.
עידן קלימן: אם הם לא בוחרים פה, אמר פה יושב ראש הארגון שהם פקידים, הרופאים, סליחה, אני רוצה לעמוד על כבודם - הם הרבה יותר מאשר סתם פקידים.
עידן קלימן: הם רופאים מומחים שמכירים את הפציעות של נכי צה"ל מה שרופאי קופות החולים לא מכירים.
עידן קלימן: המערכת הרפואית באגף השיקום קורסת בגלל מחסור בכסף, מחסור בתקציב.
עידן קלימן: פירט את זה בגילוי לב נאות ראש האגף.
עידן קלימן: מנסים למצוא פתרון בלי להודות.
עידן קלימן: מראש מקבלים החלטה להעביר מערכת רפואית שיקומית שבהגדרתה בחוק כפי שבא לידי ביטוי במספר לא מועט של פסקי דין בבית המשפט העליון שאמורה להיות יותר טובה ממערכת נחותה ממנה ואומרים לנו שידאגו ששם נהיה בנים יקרים.
עידן קלימן: כלומר, מה שלמעשה אומרים לאדוני שיש לך דירה שסובלת מגג דולף.
עידן קלימן: במקום לאטום לך את הגג אומרים לך נעביר אותך לצריף, הצריף הגג שלו אמנם סגור אבל אתה בצריף, לא בדירה.
עידן קלימן: המערכת הזאת, נורא נורא פשוט, קודם כל סליחה, אני חלוק על ראש האגף, אנחנו חלוקים על זה כבר בהרבה מקומות, גם יושב ראש ועדת - - -
אבי דיכטר: אני כבר נתתי שתי דקות לעידן, שתי דקות לקלימן - - -
עידן קלימן: במחוז שלי, אדוני, יש את רוב הנכים הקשים והפוסט טראומתיים והקטועים - - - אני מציע לבדוק, אמרו שיש פה התנהלות מסויימת, אני מבקש אדוני, אם באמת אדוני, אתה יודע, אתה היית בשב"כ אני לא צריך להגיד לך איך מביאים חקירה ותוצאות, אבל פה לא נמצא הרופא הראשי, לא נמצא פה מזכירות רפואיות, לא נמצאים פה מנהלי מחוזות.
עידן קלימן: אולי נעשה פעם דיון שיבואו האנשים האלה שבשטח והם יגידו מה קורה.
עידן קלימן: הם יגידו את האמת.
עידן קלימן: כי אני אומר לך שאם תבדוק, ואני לא שוחחתי עם הרופא הראשי כבר שלושה חודשים, אבל אם תבדוק במערך הרפואי יש התנגדות חריפה ביותר להוציא אותנו לקופות החולים.
עידן קלימן: התנגדות חריפה מאוד של הרופאים מעבר לעובדה שאני פה כעורך דין גם אומר לך שאני חולק על היכולת החוקית שלהם לעשות את זה על פי חוק הבריאות הממלכתי שקובע חד משמעית כי המערכת תתן טיפול לפי חוק זה למעט למי שזכאי מכוח חיקוק אחר.
עידן קלימן: ובנוסף כתוב כי "שירותי הבריאות יהיו באיכות סבירה" מה שלא תואם את מה שאמור המחוקק לדאוג לנו נכי צה"ל.
אבי דיכטר: תודה רבה עידן.
אבי דיכטר: חבר הכנסת עמר בר לב הוא הדובר האחרון, לאחר מכן אני מסכם.
אבי דיכטר: ב-11 אנחנו נסיים.
אבי דיכטר: מצטער מאוד, לא ניצחנו את השעון גם הפעם.
עמר בר-לב: אני לא רציתי לגזול זמן כי רציתי לשמוע אתכם אז ביקשתי רק חצי דקה.
עמר בר-לב: תראו, ראשית חיים לך ולכל אנשי הארגון אני חייב לשבח אתכם כי העבודה שלכם היא מאוד מאוד קשה כי מה שלא תעשו לא יהיה מספיק טוב.
עמר בר-לב: ולא מספיק טוב בצדק כי הנכים יש להם דרישות, ודרישות מוצדקות, שהן אף פעם לא מסתיימות, ולכן העבודה שלכם היא עבודה.
עמר בר-לב: אז ראשית לכם ברכות.
עמר בר-לב: ודבר שני לנכים, כמו שאמרתי, הצורך שלכם הוא לעולם לא נגמר.
עמר בר-לב: אני חושב שחשוב מאוד שבאתם הנה היום ואמרתם את הדברים שלכם.
עמר בר-לב: אני חושב שכמו שכאן מישהו אמר מה שצריך זה באמת חיבור אופטימלי בין הנכים לבינכם חיים לבין משרד הביטחון ואתם ואני מאחל באמת שכולנו נמשיך לנסות לעשות את המקסימום בשביל שהמצב ישתפר כי אין ספק, כמו שאמרתי, לעולם לא נוכל להגיע למצב אופטימלי כי אין מצב אופטימלי למי שנפגע במלחמה או באימונים בעקבות שירותו הצבאי, ולכן צריך להמשיך לעשות את המקסימום.
עמר בר-לב: ואבי, תודה רבה לך על הדיון.
אבי דיכטר: אנחנו לקראת סיום הדיון ואני רוצה כמה הערות לפני שאנחנו מסיימים.
קריאה: רציתי רק להגיד משהו דקה.
אבי דיכטר: אתה לא היחיד.
אבי דיכטר: יש פה רשימה ארוכה, ולכן הפעם הזו לא תוכל להתייחס.
אבי דיכטר: לעצם העניין, כמו שאמרתי בהתחלה, הדיון הזה הוא במסגרת יום שהכנסת באמת מקדישה.
אבי דיכטר: היא לא מחליפה את אגף השיקום, חס וחלילה, אין לה שום יכולת לעשות את זה.
אבי דיכטר: היא רק נותנת באמת במה גם לאגף השיקום וגם לנכי צה"ל וגם לעצמה ככנסת לעסוק בסוגייה הזו שהיא סוגייה מרכזית בהווית חיינו.
אבי דיכטר: אני חושב שמשני הצדדים של השולחן יושבים אנשים שסוגיית נכי צה"ל, מלחמות ישראל לא זרה להם, לאף אחד מאתנו.
אבי דיכטר: והעובדה שבאמת חיברנו את זה עם חובת הדיווח על פי חוק של אגף השיקום עזרה לנו גם לקבל את הנתונים.
אבי דיכטר: בין שמסכימים ובין שלא מסכימים, בין שהם נוחים ובין שהם לא נוחים.
אבי דיכטר: אבל היכולת להסתכל על ההתקדמות, על ההתפתחות ובאותם מקרים שהיא לא מספקת, וישנם מקרים כאלה.
אבי דיכטר: אני חושב שבהגינות רבה מאוד חזי משיטה, שאני שמח מאוד על מה שאתה אמרת, עידן, בחלק הראשון.
אבי דיכטר: אני חושב שאתה לא צודק בחלק השני, שמע, מה זאת אומרת לא יודעים לבקש תקציבים.
אבי דיכטר: האמן לי, יודעים לבקש תקציבים.
אבי דיכטר: בסופו של דבר אנחנו נמצאים עכשיו בדצמבר אז אמנם יש תקציב ל-2018 שהוא כבר נקבע ב-2016 אבל אנחנו עדיין יודעים בתוך התקציב הזה לנווט, אנחנו כוועדה אני מדבר, ואני במקרה גם יושב ראש ועדה משותפת לתקציב הביטחון, אנחנו יודעים לנווט בין תכניות שונות בתוך תקציב הביטחון ואנחנו עד סוף מרץ, ככל הנראה, נגבש את תקציב 2019.
אבי דיכטר: אז לכן הדיון הזה מתקיים באמת בעידן המאוד רלוונטי, בתקופה המאוד רלוונטית, ולכן ההערות הן גם מאוד חשובות מבחינתנו כחברי כנסת.
אבי דיכטר: הדברים שהתחדדו מאוד אני ביקשתי ואני חוזר בסיכום על הבקשה.
אבי דיכטר: אנחנו מבקשים לקבל תמונה מאוד מאוד מדוייקת של הרופאים, של התקנים של התקני משנה.
אבי דיכטר: הסוגייה של קופות החולים והעברת הטיפול לקופות החולים שהיא עולה כבר במספר דיונים ולא רק היום בפעם הראשונה, האם זה downgrade בטיפול בנכים או upgrade בטיפול בנכים, זו סוגייה שמאוד מאוד רלוונטית לנו ואנחנו נמצא להתעמק בה לא אגב דיון של הרבה מאוד סעיפים אלא באמת לעשות זום אין.
אבי דיכטר: זום אין נוסף שאנחנו מתכוונים לעשות ומבקשים לעשות זו סוגיית הפוסט טראומה.
אבי דיכטר: תראו, זה דיון שלישי בתוך פחות משנה שאנחנו עושים.
אבי דיכטר: אני כבר מכיר את הפנים, שלא לומר מכיר את השמות, וזה לא קורה לנו הרבה כחברי כנסת כאן בוועדה.
אבי דיכטר: זה אומר שאנחנו באמת נוגעים בסוגייה הזו, זו ממש נגיעה בקצות העצבים.
אבי דיכטר: העובדה הזו של פוסט טראומה שגם כשאתה סקרת, חזי או דני דיבר, אני חושב שגם אתם יכולתם לחוש בהבדל בין שאתם עוסקים בפוסט טראומה לבין שאתם עוסקים בנכי צה"ל שחלק מהם גם פוסט טראומתיים וגם נכי צה"ל כפי שתואר כאן על ידי אחד מהם.
אבי דיכטר: זו סוגייה שאנחנו כחברי כנסת מתחילים לגעת בה יותר ויותר לעומק.
אבי דיכטר: אני חייב להודות שיש לנו אפילו חשיבה על הצעת חוק בקנה שהיא ייחודית לפוסט טראומתיים אבל בעיקר לנושא של חיילים שמשתחררים היום.
אבי דיכטר: אנחנו לא חושבים שצריך לטפל בזה בצורה ליניארית.
אבי דיכטר: קודם כל במי שמשתחרר ואחרי זה ללכת הלאה.
אבי דיכטר: אנחנו יודעים לעבוד במקביל גם על אנשים שהפוסט טראומה אצלם התגלתה מאוחר מאוד, כמו שתארת קודם לכן, והאמן לי יושבים כאן בחדר אנשים שיודעים היטב איך נראית פוסט טראומה מאוחרת.
אבי דיכטר: אני אומר לכם אפילו ככה אחד שזוכר את זה לפני 33 שנה, נר ראשון של חנוכה, באיזשהו מבצע שגמרנו אותו, לצערי, עם הרוג ושמונה פצועים ושנים אחרי זה הסתבר לי, להפתעתי, שבאמת אנשים סובלים מפוסט טראומה שהתגלתה להם שנים רבות לאחר מכן.
אבי דיכטר: וזה היה מאוד מפתיע כי אתה לפעמים לא מצפה לפגוש את זה בלוחמים נועזים בעורף האוייב ומסתבר שזה פוגע בכולם.
אבי דיכטר: ותארו את זה כאן לאורך הדיונים, כולל גם היום, התיאור היה מאוד אמיתי.
אבי דיכטר: אני חושב שקל היה מאוד לכולנו להבין את הטיעונים שלך.
אבי דיכטר: הסוגייה הזו, אנחנו כוועדה מתכוונים להכנס לעומק ואנחנו נידרש לעסוק בסוגייה הזו עם אנשים נוספים, גם אנשי מקצוע וגם נכי צה"ל, בוודאי בתחום הזה של פוסט טראומה.
אבי דיכטר: הסיפור הזה מבחינתנו הוא יקבל תאוצה בשנת העבודה הקרובה.
אבי דיכטר: לגבי הנושא של מבחן ההכנסה, שתי נקודות שעלו, גם מבחן ההכנסה וגם החוק שעוסק בחוק העסקת נכי מלחמה אבל היועץ המשפטי של הוועדה, עידו, קורא לזה חוק חיילים משוחררים, החזרה לעבודה שבתוכו יש תקנות העסקת נכי מלחמה אבל כשאתה מסתכל בתקנות אתה גם ב-1953.
אבי דיכטר: ב-1953 מה היה אז, כרטיסן בדן וכיוצא בזה.
אבי דיכטר: אני חושב שבאיזשהו מקום אנחנו בנושא הזה נוציא מכתב.
אבי דיכטר: אחרי קרוב ל-70 שנה מגיע לנו תקנות עדכניות, אנחנו כבר לא נמצאים שם.
אבי דיכטר: אני אומר שלא יכול להיות שתקנות שהן באמת אמורות להיטיב עם נכי צה"ל לא מתעדכנות בחלוף 65 שנה.
אבי דיכטר: זה לא נראה לי סביר, לא נראה לי מתאים לנו ולא נראה לי מכבד לא את הנכים ולא את עצמנו.
אבי דיכטר: אז אנחנו את הנושא הזה נצטרך לתקן גם כן.
אבי דיכטר: אנחנו לצערי חייבים לסיים - - -
קריאה: אמרת משהו על מבחן הכנסה ולא המשכת.
אבי דיכטר: אני אומר שזה שני נושאים שאנחנו נטפל בהם.
אבי דיכטר: מבחינתנו סוגיית מבחן ההכנסה היא מתחברת - - - תראו, כשחזי ענה לשאלה שלי ותוך כדי הסקירה שלו שאלתי האם יש נכי צה"ל עניים התשובה של חזי הייתה - - -
קריאה: משרד הביטחון גרם לי להיות לי עני - - -
אבי דיכטר: הנושא הזה שאנחנו כוועדה לא יכולים לחבר את שני הצדדים של המשווה.
אבי דיכטר: נכי צה"ל עניים לא מתחבר אצלנו בוועדה.
קריאה: יש, יש.
אבי דיכטר: אני אומר שאצלנו בוועדה זה לא מתחבר.
אבי דיכטר: אם הסיפור הזה מתחבר במציאות זו תקלה.
אבי דיכטר: תקלה מבחינתנו כחברי כנסת שאמורים לפקח על זה.
אבי דיכטר: מכאן - - -
קריאה: 15 שנה אני ישן באוטו - - -
אבי דיכטר: מכאן אנחנו יודעים לקחת את זה הלאה כוועדת חוץ וביטחון או בהפניה לבעלות הרלוונטיות האחרות.
אבי דיכטר: אני פעם נוספת קודם כל מודה מאוד לאנשים שהגיעו, לנכי צה"ל שהגיעו לכאן ללא קשר למגבלה ולקשיים שלהם.
אבי דיכטר: אני מתנצל אם היה כאן לא כל כך נוח בגלל הצפיפות אבל לנו הבאתם הרבה מאוד כבוד, לנו לכנסת.
אבי דיכטר: אני מודה לאגף השיקום, תודה רבה, הישיבה נעולה.
אבי דיכטר: אנחנו מבקשים להתחיל בדיון מהיר, שכונס לבקשת שלושה חברי כנסת: איל בן-ראובן, מוסי רז ופנינה תמנו-שאטה.
אבי דיכטר: שניים נמצאים פה.
אבי דיכטר: שלום למשפחת מנגיסטו, ושלום למתאם שו"ן ירון.
אבי דיכטר: אנחנו מתחילים, בבקשה.
אבי דיכטר: חבר הכנסת איל בן ראובן, בבקשה ממש בקצרה.
אבי דיכטר: לתשומת לב האנשים, הדיון פתוח, ולכן כל מי שמתייחס ויש ברשותו אי אלו פרטים, שזה לא המקום לומר אותם, נא לקחת את זה בחשבון.
איל בן ראובן: בוקר טוב, בוקר למשפחת מנגיסטו, בוקר טוב לירון.
איל בן ראובן: אני רוצה להודות ליושב-ראש הוועדה, אבי דיכטר, על הדיון המאוד-מאוד חשוב הזה.
איל בן ראובן: אני, כמובן, גם מודה לכול חברי הכנסת, ויש פה בהחלט נציגות מאוד יפה של חברי כנסת שבאו בשעה המוקדמת הזאת לדיון החשוב הזה.
איל בן ראובן: ביקשתי את הדיון הזה ויזמתי אותו לא בדרך של דיונים מהירים שבאים להכות במישהו ולהגיד שזה לא בסדר ושזה לא בסדר, מצד אחד.
איל בן ראובן: מצד שני, יש לי ניסיון רב בעבודה גם, לדעתי, בשיתוף עם ירון בעבר בנושא נעדרים, ואני למדתי לגבי משפחות נעדרים, שבסופו של דבר, אל"ף, קשה להפריז בקושי שעובר על המשפחות האלה, וזו אי-ודאות איומה ונוראה.
איל בן ראובן: מצד שני, הן תמיד צודקות בטענות שלהן.
איל בן ראובן: כי מבחינתן יש תוצאה אחת, ואין שתי תוצאות אולי, והתוצאה היא שהבן, הנעדר, או הבת, בבית חי או, לצערי, לפעמים גם לא.
איל בן ראובן: אבל זו התוצאה הנדרשת.
איל בן ראובן: לכן המשפחות בעניין הזה תמיד צודקות.
איל בן ראובן: אני אומר לך, כבוד היושב-ראש, שיזמתי את הדיון הזה, כדי בעיקר לשמור את נושא אברה מנגיסטו על אש חיה, חמה ובוערת.
איל בן ראובן: כי משפחת מנגיסטו – ותסלחו לי, ואני מקווה שאתם מקבלים את מה שאני אומר פה – היא לא משפחה עם כלי רעש וצלצולים, מה שנקרא.
איל בן ראובן: זו משפחה טובה ונחמדה שכול מה שהם רוצים הוא שהילד יחזור הביתה.
איל בן ראובן: הילד שלהם עזב את ביתו, ילד לא בריא, וככול הנראה עבר את גבול מדינת ישראל לעזה שלא מדעת, שלא מאיזו שהיא יוזמה שקשורה באיזו שהיא צורה לסכסוך שבין ישראל לעזה.
איל בן ראובן: זה סיפור אחר לגמרי.
איל בן ראובן: לכן אני חושב שתפקידנו, כוועדה, כוועדת חוץ וביטחון, ותפקידנו כחברי כנסת, לשמור את הדבר הזה, להתעניין, לשאול שאלות, לוודא, לדעת מה קורה, כדי שבסופו של דבר אברה מנגיסטו, הילד הנחמד הזה, הבחור הנחמד הזה, יחזור הביתה.
איל בן ראובן: זו חובתה של מדינה.
איל בן ראובן: אני חושב שב-DNA של מדינת ישראל דבר אחד אנחנו שמרנו לאורך השנים והוא נורא-נורא חשוב: חייב אזרחינו הם מעל לכול.
איל בן ראובן: אנחנו לא עוזבים אזרח, חייל או אזרח, עד אשר הוא חוזר הביתה.
איל בן ראובן: לא עוזבים.
איל בן ראובן: אני לא רוצה פה ואני לא חושב שהדיון פה עכשיו, במקום הזה, צריך לדון במחירים.
איל בן ראובן: זה לא הדיון כרגע.
איל בן ראובן: הדיון כרגע – ואני מכיר את ירון, ואני יודע בדיוק מה הוא עשה בעבר, ואני שמח שאתה יושב היום במקום שבו אתה יושב כי אני סמוך ובטוח שאתה עושה כל מה שאפשר בעניין הזה.
איל בן ראובן: עוד נושא אחד – ברור שמבחינת כלים, אני רוצה לדעת שבאמת כל דיבור באיזו שהיא צורה על איזה שהוא נושא מול אוייבינו אחד הנושאים המובילים שבו הוא נושא נעדרים שצריכים לחזור.
איל בן ראובן: נעדרינו זה אומר חיילים וזה אומר אזרחים.
איל בן ראובן: אנחנו צריכים להחזיר אותו, את אברה, הביתה.
איל בן ראובן: אגב, יש כמובן הבדל גדול בין העיסוק, אני מניח, וירון יודע את זה יותר טוב ממני, בחיילים לעיסוק באזרחים.
איל בן ראובן: זה הבדל גדול.
איל בן ראובן: זה לכאן ולכאן, ואני לא אומר מה טוב ומה לא טוב.
איל בן ראובן: אבל ברור שהעניין של אברה מנגיסטו הוא עניין הומניטרי מהמעלה העליונה.
איל בן ראובן: זה לא חייל, וזה לא מישהו שרצה לעשות משהו.
איל בן ראובן: זה מישהו שפשוט עבר את הגבול ונתקל באכזריות שאין כמוה של ארגון שיושב ממולנו ואין לו שום טיפת – קשה להגדיר במילים בכלל את האכזריות הזאת למול אזרח כזה, אדם חולה, שמחזיקים אותו כמין איזה משהו לצורך הסכסוך מול מדינת ישראל.
איל בן ראובן: זה פשוט בניגוד לכול חוקי המשפט הבין-לאומי והמוסר והערכים.
איל בן ראובן: אני מסיים בזה, ואני מאוד מבקש באמת.
איל בן ראובן: עוד פעם, תודה לכול חברי הכנסת שהגיעו לכאן.
איל בן ראובן: אנחנו נמשיך לשמור על האש הזאת חמה, עד שאברה מנגיסטו יחזור הביתה.
אבי דיכטר: חבר הכנסת מוסי רז, בבקשה.
מוסי רז: בעצם, מבחינתי, הדיון הזה נועד – הייתי פעמיים אצל משפחת מנגיסטו באוהל שלהם – קודם כל לתת לכם חיבוק, להגיד לכם: אנחנו, חברי הכנסת, לא שכחנו, לא אתכם ולא אותו, את אברה.
מוסי רז: מדובר פה בעניין הומניטרי.
מוסי רז: זה אזרח שנמצא בעזה, ואנחנו צריכים להחזיר אותו.
מוסי רז: אני בטוח שהרשויות עושות מה שהן יכולות, אבל אני חושב שאנחנו כל הזמן נעלה את העניין הזה לתודעה הציבורית, נחבק אתכם ונגיד לכם:
מוסי רז: אנחנו לא שוכחים אותו, ומבחינתנו, אנחנו גם נזכיר לרשויות כל הזמן, כי הן עסוקות בהרבה דברים, שיש לנו שם נעדר – בהזדמנות הזאת אני אגיד: יש לנו נעדרים, ויש לנו גם גופות של חיילים, וגם את זה צריך להזכיר – ואנחנו רוצים אותם בבית.
מוסי רז: זו המסורת הישראלית, זו המסורת היהודית, וזה לא דבר שאנחנו מוכנים לוותר עליו.
מוסי רז: אני לא רוצה לנצל שלוש דקות, אני רוצה לנצל פחות מזה, אבל רק להגיד שאנחנו, וגם אם מי שמחזיק בו שומע אותנו, דואגים לו, אנחנו רוצים שיהיו לו תנאים מסודרים.
מוסי רז: לא מעניין אם הוא צופה במונדיאל או לא צופה במונדיאל, אבל שיש לו מזון כמו שצריך ושיש לו בריאות כמו שצריך, תרופות וטיפול רפואי ומגורים בצורה הנאותה.
מוסי רז: זה מה שאנחנו דורשים.
מוסי רז: אנחנו דורשים להחזיר אותו הביתה.
מוסי רז: אני רוצה מאוד לשמוע את המשפחה יותר מאשר את עצמי.
אבי דיכטר: חברת הכנסת פנינה תמנו, בבקשה.
פנינה תמנו: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
פנינה תמנו: תחילה, אני רוצה גם להודות לחברים, לבן ראובן ולרז, על כך שהם הובילו את הדיון הזה.
פנינה תמנו: אני רוצה לחזק אתכם, משפחת מנגיסטו.
פנינה תמנו: (אומרת דברים בשפה האמהרית.
פנינה תמנו: ) אני רוצה לומר – יותר נכון אני רוצה להזכיר – שכמעט ארבע שנים מאז אברה חצה את הגבול, ואני זוכרת איך הייתי צריכה להתרוצץ בין חברי כנסת, שהם חברים בוועדת חוץ וביטחון, בשביל לעדכן אותם שיש אזרח ישראלי שחצה את הגבול, מה שאף אחד לא ידע, וגם חברי קבינט לא ידעו.
פנינה תמנו: אם מישהו מנסה להסיר אחריות מהחשיבות – לא מהחשיבות אלא יותר נכון מגודל האחריות של הוועדה הזאת בלעקוב אחרי מה שקורה עם אברה מנגיסטו ואיך מטופל עניינו של אברה מנגיסטו – כדאי מאוד שאנחנו נתעורר.
פנינה תמנו: לוועדה הזאת יש משמעות חשובה בפיקוח על הממשלה, גם אם ישנם נושאים שממדרים.
פנינה תמנו: יש כאלה שיגידו שגם ועדת חוץ וביטחון - - אתם מפריעים לי.
פנינה תמנו: - - לא יודעת הכול ושממדרים אותם, וגם הקבינט ואולי ראש הממשלה.
פנינה תמנו: אבל הוועדה הזאת לא צריכה להרפות, והיא צריכה להעלות את הנושא שלו על סדר-היום, כי יש ליקויים.
פנינה תמנו: לא השתמשו בכול האמצעים והמנופים כדי להפעיל לחץ בין-לאומי.
פנינה תמנו: רק אתמול, כשהיה לנו מפגש עם המשפחה ועם ח"כ עפר שלח, אני יכולה להגיד לכם שסיפרתי שחבר שלי, שעומד בראש ארגון הבריאות הבין-לאומי, הגיע לפה לפני כחודשיים-שלושה, והוא הגיע והתקשר אלי כי אנחנו מיודדים, ואמרתי לו "למה אתה לא פוגש את המשפחה?
פנינה תמנו: " כי יום למחרת הוא נסע לעזה, והוא אמר לי: אף אחד לא אמר לי ולא סיפר לי על הסוגיה הזאת.
פנינה תמנו: איזה מין דבר זה?
פנינה תמנו: ואז הוא אמר לי: אנחנו מנסים למצות את כל הכלים.
פנינה תמנו: ללא ממצים את כל הכלים.