GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרדכי יוגב: אני חושב שגם תשומת הלב שלנו, מעבר למצוקות כלכליות בעזה שמביאות אותם יותר לגדר, זה היזום שלנו – לא פה המקום לפתוח - של 46 מפעלי תעשייה שיעבדו פה והמשמעויות, משחקי החיים, שזה יכול ליצור קיץ עם סיטואציות שאני לא יודע להגיד מה יהיו ההשלכות.
אבי דיכטר: חיים ילין.
אריה מור: יש תשובה און ליין, שני בתי-הספר.
אריה מור: זה עניין של ימים.
אריה מור: יש הכרה, יש תקציב, זה מתוקצב, גם אחד להרחבה.
אריה מור: זה עניין של ימים ונזרז את התהליך.
חיים ילין: אני אתייחס לכמה דברים.
חיים ילין: ראשית, מרכזי חוסן – כבר אמרתי, אני חושב שאם רוצים לצאת למכרז, אני מציע למשרד הבריאות להוביל את המהלך יחד עם ראשי המועצות.
חיים ילין: לבוא ולקבוע שעוד שנתיים יוצאים למכרז ואז גופים שירצו להתמודד, יוכלו להתמודד, אבל אי אפשר לכפות עכשיו מערכת של מכרזים כאשר אין אף אחד שמוכן לקחת או להיות חלק מזה, ובוודאי אין בעלי מקצוע שמסוגלים להקים מערך כזה.
חיים ילין: לפי הבטחת השר עד -30 ביוני יש תקציב ומ-1 ביולי - - -
30694: 15 ביוני.
חיים ילין: למה הם רצו את זה?
חיים ילין: כדי להסדיר את הפטור ממכרז, זה לא בשביל לצאת למכרז.
חיים ילין: זו היתה האמירה ואם אין דבר כזה, אז נשב שוב עם שר הבריאות ונלחץ.
חיים ילין: מעונות יום – מוטי, אני אומר לך את זה ולא בעקיצות פוליטיות, כי אתה יודע שאני לא מהזן הזה, כשבעל הבית שלך, בנט, לקח את משרד החינוך מהכלכלה, אתה יודע איפה היו מעונות היום, נכון?
מרדכי יוגב: כשהוא לקח את הכלכלה אמרתי לו שיעביר לחינוך.
חיים ילין: הם היו בכלכלה.
חיים ילין: כשהוא עבר לחינוך, אמרתי לו שזו ההזדמנות עכשיו להעביר.
חיים ילין: הוא קם במליאה ואמר: אין לי את התקציב להעביר, כי המשמעות היא הרבה מאוד כסף.
חיים ילין: אני אומר את זה פה, כי אני חושב שבסוף זה צריך לעבור.
חיים ילין: אבל מה ההבדל בין עוטף עזה לבין מקומות אחרים?
חיים ילין: 1.
חיים ילין: בעוטף עזה כמעט שאין מעונות יום פרטיים.
חיים ילין: אתם צריכים להבין את הנתונים – במדינת ישראל רק 25% נמצאים במעונות יום מוכרים על-ידי הממשלה.
חיים ילין: 75% של הילדים נמצאים במסגרת פרטית.
חיים ילין: אין אחוזים כאלה בעוטף עזה, מהמון סיבות.
חיים ילין: הסיבה העיקרית היא שגוף פרטי לא מסוגל להרים מעון יום ולהחזיר את ההשקעה במיגון של מעון יום כמו שהוא יכול לעשות את זה במרכז הארץ, כי זה פי שניים או פי שלושה.
חיים ילין: לכן הממשלה שמה את הכסף והמועצות מתארגנות להפעיל את מעונות היום.
חיים ילין: זו שערוריה שעדיין מעונות היום מהווים מכשול לקליטת משפחות, כי לילדים אין איפה להיות.
חיים ילין: לכן אני מבקש שתהיה הנחיה – כי דיברתי גם עם השר ואני כל הזמן מדבר איתם.
חיים ילין: זה לא זז, הם שמו 20 מיליון שקל, האוצר שם 20 מיליון שקל.
חיים ילין: יש 40 מיליון שקל והודעה לתקשורת.
חיים ילין: זה הדבר הכי מעניין – יש הודעה לתקשורת, אפשר ללכת לישון.
חיים ילין: זהו, עשינו את שלנו, אבל תכלס אין מעונות יום.
חיים ילין: זו השורה התחתונה של ה-40 מיליון שקל.
חיים ילין: דרך אגב, צריך להבין, זה הכל תוספתי.
חיים ילין: ה-20 מיליון שקל של האוצר הם תוספתיים.
חיים ילין: כשבאים לבדוק, ה-20 מיליון זה מעונות יום רגילים והפי שניים זה התוספת של האוצר.
חיים ילין: ראשי הרשויות – אחת הבעיות שקיימות, גם מבחינה חוקתית, זה מה האחריות ומה הסמכות של ראש רשות.
חיים ילין: כרגע, חוקית, כל מה שהם יכולים לעשות זה להחמיר את המצב, הוא לא יכול להיטיב את המצב.
חיים ילין: זאת אומרת, אני יכול לקבל החלטה, כמו שקיבלתי ביום הרביעי של "צוק איתן", כשהירי היה של החמאס ואני הבנתי שאם החמאס יורה, זה הולך למלחמה.
חיים ילין: לא ידעתי שזה יימשך 50 יום, אבל הודעתי שיש חירום.
חיים ילין: לי אין שום בעיה, אבל מה ההשלכות של זה?
חיים ילין: אם יש חירום, יש לימודים או אין לימודים?
חיים ילין: ההורים באים או לא באים?
חיים ילין: מה יש ומה אין.
חיים ילין: במקרה כזה אני כאילו לוקח אחריות על חיי אנשים, בלי הסמכות של מעטפת שלמה.
חיים ילין: החוק הזה נמצא אצל טרייבר, הוא כבר שנתיים מודיע שהחוק הזה יצא.
חיים ילין: עמיר פרץ מנסה אף הוא לקדם את זה.
חיים ילין: תכלס, אם יהיה סבב נוסף, האחריות והסמכות הן אותן אחריות וסמכות שהיו ב"עופרת יצוקה", ב"עמוד ענן" וב"צוק איתן".
חיים ילין: לגבי ה-26 מיליון שקל – אמרתי שזה מה שצריך לעשות.
חיים ילין: אני חייב לומר שאנחנו כל הזמן דנים על הפערים ועל מה שקורה.
חיים ילין: קודם כל, הפערים קיימים בגלל שיש הצלחה לתוכנית.
חיים ילין: אם לא היתה הצלחה, לא היו פערים.
חיים ילין: יש פערים בגלל שבאים הרבה מאוד אנשים.
חיים ילין: זאת האסטרטגיה של העוטף – העוטף קבע לעצמו שרוצים לצמוח, למרות המצב הביטחוני.
חיים ילין: זו הכותרת.
חיים ילין: כמו שיש אצלך, יהודה בכל גדוד, תסתכלו אחורה ותבינו על מי אתם מגינים כשהאורות דולקים, אז תבינו מה האסטרטגיה של אותם יישובים: להתפתח.
חיים ילין: אנחנו צריכים את הממשלה שתעזור, לא שתשים בירוקרטיה על השולחן.
חיים ילין: זה לא שייך בכלל לפוליטיקה, לא לימין ולא שמאל, כי כולם מתמודדים עם הבירוקרטיה הזאת בממשלת ישראל ובכלל ביורוקרטיה בממשלה ובמדינה.
חיים ילין: לשאלה מה אני חושב שצריך לעשות – השאלה הראשונה שגנץ שאל אותי בסוף הלחימה היתה: אתם מסוגלים לקלוט עובדים עזתיים?
חיים ילין: התשובה שלי היתה: כן, בתנאי שאותם עובדים עוברים דרך המצב הביטחוני שקיים, כלומר שאלה אותם עובדים שעבדו אצלנו, שאנחנו מכירים אותם, ושגם צה"ל מאשר את זה.
חיים ילין: אני חושב שאין מנוס.
חיים ילין: יש לנו אחריות כאזרחים, יש לנו אחריות כחברי כנסת ואחריות בכלל.
חיים ילין: המלחמה שלנו היא מול החמאס, היא אינה מול אזרחי עזה.
חיים ילין: זה שהם בחרו באופן דמוקרטי דיקטטורה, אלה השלכות שיש עלינו.
חיים ילין: אבל אם יש משהו שאנחנו צריכים למנוע - - -
אבי דיכטר: מתי הם בחרו באופן דמוקרטי דיקטטורה?
חיים ילין: הם בחרו באופן דמוקרטי דיקטטורה, אתה לא מכיר את זה?
חיים ילין: אני יכול ללמד אותך הרבה מאוד זמן.
חיים ילין: הם בחרו את החמאס, מה לעשות.
חיים ילין: ארצות הברית אמרו שאין סיכוי שהחמאס יעלה לשלטון, הם בחרו באופן דמוקרטי.
אבי דיכטר: הם בחרו פרלמנט, לא נשיא.
אבי דיכטר: הם בחרו את אבו-מאזן לנשיא.
אבי דיכטר: אחרי זה הם זרקו אותו בהפיכה צבאית, זה משהו אחר, אבל לא דמוקרטיה.
חיים ילין: בסדר, זו דמוקרטורה.
אבי דיכטר: באופן דיקטטורי הם בחרו דמוקרטיה.
אבי דיכטר: זה יותר מדויק.
חיים ילין: אני מקבל, לא מתווכח.
חיים ילין: השאלה אם אנחנו שמים לנו אסטרטגיה לגבי רצועת עזה.
חיים ילין: אנחנו - כאזרחים, וגם כחברי כנסת.
חיים ילין: אני חושב שאם נצליח לפתח מפעלים בתוך מדינת ישראל, על הגבול, שהם יוכלו להיכנס ולצאת ויהיו להם מקומות עבודה, יש הרבה מאוד אזרחים בצד העזתי שאוהבים את מדינת ישראל בגלל שהכלכלה מנצחת יותר מאשר את החמאס, אבל הם מפחדים להגיד את זה ולצאת.
חיים ילין: יש לנו פה לתמרן – מה שאני אומר זה לא שחור לבן – בין המלחמה שלנו מול החמאס ומול הטרור למול אלה שרוצים עתיד יותר טוב בתוך רצועת עזה.
חיים ילין: ראינו את זה היום בכרם שלום, איך זה ניתן להיעשות, ואני חושב שאנחנו צריכים לעשות פיילוט ולהכניס בין 500 ל-1,000 עזתים שיבואו לעבוד בחקלאות ובבניין וייכנסו חזרה לרצועת עזה, מה שיוריד את הלחץ של עובדים זרים גם במושבים וגם בקיבוצים.
חיים ילין: אני חושב שראשי המועצות אמרו את זה בקול רם וגם יצאו לתקשורת עם הנושא הזה.
חיים ילין: אני חושב שזה משהו שאנחנו צריכים לקדם לא מתוך זה שאנחנו שמאל או ימין או קונוטציות מהסוג הזה, אלא מתוך זה שיש לנו אחריות.
חיים ילין: אם לא יחברו את המט"ש הצפוני לחשמל, אז הביוב יזרום לבית חנון, לשקמה ומחר בבוקר אלון יצטרך לראות יחד עם חוף אשקלון איך מנקים את השקמה מכל הביוב.
חיים ילין: גם מה שזורם לים בסוף בא להתפלה באשקלון.
חיים ילין: תרצו או לא תרצו, לחוף הים בזיקים.
חיים ילין: בסוף אנחנו אוכלים את כל הדבר הזה, כולל התוצרת שמגיעה מחברון דרך נחל באר שבע, הבשור ובסופו של דבר לרצועת עזה.
חיים ילין: כל הדבר הזה בסוף נופל עלינו.
מרדכי יוגב: בגלל שאנחנו יותר מתקדמים, אנחנו נעשה מט"ש לנחלים שמגיעים לישראל.
חיים ילין: אני רק אומר את הדברים כמו שהם.
חיים ילין: יש לנו אחריות – מצד אחד אנחנו אומרים בכל הכותרות שצריך לתת להם בראש וכו' וכו' ולא לחבר אותם, אבל תבינו שההשלכות ההומניטריות של רצועת עזה עעוברות אלינו.
חיים ילין: היה שם פה וטלפים – לרפת של ניר יצחק היה פה וטלפים במשך חודשים ארוכים.
חיים ילין: המחלות, הזיהום וכל מה שנמצא ברצועה מחלחל אלינו.
חיים ילין: המחלות וכו' לא יודעות מה זה גבול ומה זה גדר וגם לא מה זה הוברס, זה עובר חופשי.
חיים ילין: הצבא לא אמון בכלל לטפל בנושא הזה.
חיים ילין: לכן אם אנחנו מבינים שאנחנו 50,000, 60,000 תושבים והולכים וגדלים וצומחים מול 2 מיליון, יש פה דיסוננס מאוד גדול שצריך לטפל בו.
חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אני אומר לך, הקטע האזרחי לא פחות חשוב מהרתעה צבאית, כי זה גם הסברה וגם זה שאנחנו מושיטים יד למשהו אחר.
חיים ילין: זה קשה, אפילו קשה להסביר אידיאולוגית את מה שאנחנו עושים, אבל צריך להבין שהסכסוך שלנו הוא עם החמאס בלבד.
חיים ילין: אני מקווה מאוד שנצליח ליצור ולשכנע גם את שר הביטחון – אני כל הזמן בדיבורים איתו – כי אני חושב שאני מדבר גם בשם צה"ל.
חיים ילין: צה"ל מעוניין בזה.
חיים ילין: אני חושב שזה אחד הדברים החשובים ביותר, מעבר להיערכות.
גדי ירקוני: הצענו את זה כמה פעמים לשר ולמנכ"לים של משרד הביטחון.
חיים ילין: אני אומר בכוונה את הדברים האלה, כמו שהם, אני חושב שזה יכול לייצר תשתית אחרת לגמרי.
חיים ילין: לקחת תב"אות שהיו מיועדות לאזורי תעשייה בתוך מדינת ישראל ולהביא אותם לפה.
חיים ילין: אני מביא את כל המשלחות לעוטף עזה ואומר להם: הם צריכים לבחור בין החושך של המנהרות או האור שהתעשייה והכלכלה והעתיד יכולים לתת להם.
חיים ילין: זה בידיים שלהם, אבל אנחנו יכולים לעזור ולא לדחוף אותם.
חיים ילין: היום אמרת את משפט המפתח – לאן אתה דוחף אותם?
חיים ילין: אתה דוחף אותם בסוף אל הקיר וכשלא תהיה להם ברירה, בסופו של דבר זה יתפוצץ עלינו, או שאתה דוחף אותם למקום שיש להם אפשרות להתפתח.
אבי דיכטר: אני רק ציטטתי בזמנו את יצחק רבין ז"ל, באחת מהערכות המצב היותר מסעירות באינתיפאדה.
אבי דיכטר: הוא שאל: איך אפשר לנסר את רצועת עזה ולדחוף אותה לים?
אבי דיכטר: הוא שאל את זה ברצינות, או לפחות הפנים היו רציניות ולא כל כך ידענו איך להגיב.
אבי דיכטר: אני הייתי ראש השב"כ, נגר לא הייתי.
אבי דיכטר: הוא הסתכל עלי כאילו אני צריך לתת את התשובה.
אבי דיכטר: הוא אמר לי: נו, דיכטר.
אבי דיכטר: אמרתי לו: אנחנו עובדים על זה.
חיים ילין: עכשיו הם מנסרים את הרצועה, אבל בלי לזרוק אותם לים.
אבי דיכטר: הקרחונים הענקיים שאף אחד לא האמין שיזוזו אי-פעם, מתחילים עכשיו לזוז.
אבי דיכטר: אתה יודע, אם קרחון זז, אז...
חיים ילין: הערה לגבי המכשול עצמו – אני לא איש טכני ואני לא יודע איך הוא מתקדם, אבל זה שגם המכשול התת-קרקעי תלוי ב"שעון חול", נראה לי קצת - - -
תא"ל יהודה פוקס: נשמח לבוא אליכם ולפרט.
חיים ילין: יהודה, לא על זה.
חיים ילין: אני מנסה לומר שעכשיו, כשתהיה מצוקה והם יתקרבו יותר לגדר, אם היתה לנו את הגדר שיש על גבול מצרים, הדברים היו נראים אחרת לגמרי.
חיים ילין: אני חושב שצריך לעשות את זה לפחות במקומות שהם סמוכי גדר.
חיים ילין: הערה קטנה לגבי 232 – אלף משאיות נכנסות ויוצאות, זה אלפיים.
חיים ילין: כל המשאיות וכל החומרים שצריך להעביר גם בשביל המכשול, עוברים דרך אותו כביש.
חיים ילין: האזורים החקלאיים הגדולים ביותר במדינת ישראל, 60, 70 אחוז מהתוצרת החקלאית נעשית בעוטף עזה ויוצאת גם דרך אותו כביש.
חיים ילין: החלטת הממשלה דיברה על תוכנית מסוימת שתוכננה.
חיים ילין: שינו את התוכנית לגמרי, עשו ממנה אוטוסטרדה בלתי רגילה, אבל עכשיו בעלות של 700-600 מיליון שקל ולא של 250 מיליון.
חיים ילין: ה-250 קיימים, העוד 500 מיליון שקל לא קיימים ולכן אני מעריך שהכביש הזה יגיע עד לקצת יותר מניר יצחק, אפילו לא לצומת מגן, ובסופו של דבר לא יהיה.
חיים ילין: זו בכיה לדורות גם לצה"ל ולכל מי שנמצא שם, אבל משרד הביטחון וצה"ל לא אומרים כלום.
חיים ילין: אתה יודע למה?
חיים ילין: כי הם מפחדים שבסוף גם הם יצטרכו לשלם ולהיות חלק מהסכום הזה.
חיים ילין: זה חבל.
אמיר אוחנה: בחלק הסגור, כשהיינו עם ראש 890 הוא אמר מפורשות שכל מה שיוצא מרצועת עזה, החמאס נוגע בו והחמאס שולט בו.
אמיר אוחנה: אז אם אנחנו חושבים ברצינות לקיים רעיון כזה של לאפשר לאנשים לעבור, צריך לשמוע גם את המינוסים ואת האיומים ואת הסכנות, ולא רק את הפלוסים.
אמיר אוחנה: אולי יתקיים דיון כזה בעתיד, אבל בוודאי ראש 890 יוזמן אליו.
אמיר אוחנה: אני רוצה להודות לראשי הרשויות גם על האירוח וגם על הסקירה, וכן לאנשי הצבא.
אמיר אוחנה: אני מאוד מעודד, הרבה יותר מעודד לעומת מה ששמענו מראשי הרשויות בצפון בכל הקשור לצה"ל, לגבי התיאום, לגבי האינטראקציה, לגבי המוכנות והידע שלכם מה צריך לעשות בשעת פקודה.
אמיר אוחנה: אני פחות מעודד מזה שיש החלטת ראש ממשלה להעביר תקציבים והם לא עוברים.
אבי דיכטר: החלטת ממשלה לא החלטת ראש ממשלה.
אמיר אוחנה: החלטת ממשלה.
אמיר אוחנה: אולי צריך שהוועדה הזאת תצא החוצה בפנייה כדי לדאוג שההחלטה הזאת ממומשת.
אמיר אוחנה: אני חושב שלכולנו ברור שהעימות הבא בעזה הוא עניין של זמן.
אמיר אוחנה: כלומר, יש עכשיו הרתעה, ברור לנו שמבחינה רציונלית אנחנו לא אמורים להיכנס לעימות, שני הצדדים לא מעוניינים בכך, אבל אני חושב שכולנו יודעים שכמיטב הרציונליזציה באזורנו הכל יכול להתלקח בשנייה ואנחנו מוצאים את עצמנו בתוך עימות.
אמיר אוחנה: צריך להיות מוכנים לזה מבעוד מועד.
אמיר אוחנה: אני די מרוצה, אבל אפשר לעשות עוד יותר.
מרדכי יוגב: חיים, העלית כמה נושאים שאני מסכים איתך.
מרדכי יוגב: דבר אחד שאולי לא היה בהסכמה זה שלהיפרד מרצועת עזה לא היה תפיסת עולמי, לא האידיאולוגית ולא הריאלית.
מרדכי יוגב: יחד עם זה, במציאות הנוכחית – אמרתי ואני אומר הרבה – רצועת עזה לא מעניינת אף אחד בעולם, אבל טורדת ביטחונית רק אותנו.
מרדכי יוגב: על כן לא תהיה לנו ברירה ובתפיסת העולם להבין שאנחנו נצטרך לקחת עליה אחריות על, ביטחונית והומניטרית.
מרדכי יוגב: כרגע אני לא מדבר על האיך – דחיפת המים, דחיפת החשמל, דחיפת כל מה שיש שם, כי יש שם 2 מיליון איש שככל שמצבם יהיה קשה יותר, זה יזלוג אלינו בכל היבט, מאיכות סביבה ועד חיים.
מרדכי יוגב: בהקשר הזה, אני חושב שאולי כן מתחייב מכם לחץ.
מרדכי יוגב: אנחנו יכולים להביא אותו, אם זה מתאם הפעולות בשטחים, שהוא הגורם הדומיננטי פה, פולי מרדכי, לא פחות ממנו, לא מתפ"ש עזה, שהוא גם שר החוץ של כל הסיפור, ולראות עד כמה זה ריאלי.
מרדכי יוגב: עמדת 890 היא אחת, אבל עד כמה הדבר הזה ריאלי תחת שלטון החמאס, עד כמה יכולים לגשש בפנים על יציאה מסיבית כזאת של פועלים בצורה מאובטחת ללא פיגועים וכו' לעבודה בחקלאות.
מרדכי יוגב: עד כמה שם התחילו להבין – אם זה הנייה או אם זה סנואר – שהם זקוקים לעוד פרנסות, בעיקר בעידן שאבו-מאזן מוריד כספים ולא משלם.
מרדכי יוגב: יכול להיות שפה משהו כן יתחבר ופולי כן יצליח להביא.
30694: בינתיים פולי הודיע שהוא מקצץ – או ישראל מקצצת - ברבע את החשמל.
מרדכי יוגב: גם אנחנו יכולים לנהל את הדיון הזה עם פולי, כשיח.
מרדכי יוגב: אני נפגשתי איתו ולא חשבתי על הנקודה הזאת.
מרדכי יוגב: וגם אתם, כשיח של צרכנים.
מרדכי יוגב: מבחינתו זה יכול להיות פתרון לבעיה.
30694: צרכני ביטחון או עבודה?
מרדכי יוגב: צרכני עבודה חקלאית או צרכני עבודה אחרת.
מרדכי יוגב: אני חושב שיכול להיות פה איזה win-win שכרגע חמאס עוצר אותו ולא מאפשר אותו בשום דרך, אלא רק לפיגועים והוא לא דואג לפרנסה של אנשיו.
מרדכי יוגב: אבל יכול להיות שיהיה פה איזה סיבוב של הראש ויכול להיות שדרך פולי – יש לו צינורות, כמו קטאר ואחרים – שכן יהיה פה מצב של win-win.
מרדכי יוגב: אני לא יודע, אני יודע שאני אופטימי, אבל אני אומר שזה שווה.
30694: מה שהבנו, דווקא מהדרגים הישראלים, שאין עדיין הסכמה.
30694: גם שר הביטחון יודע לשמוע את אותו גורם ששמעתם והוא שומע את אנשי הצבא ואותנו, את הפוליטיקאים וכולם, מדברים כמו שאתם מדברים, והוא עדיין לא קיבל החלטה.
מרדכי יוגב: הוא לא יכול לקבל החלטה בלי שתי הזרועות שלו – פולי ו-890.
מרדכי יוגב: הוא לא יכול לקבל החלטה חסרת אחריות בלי שני אנשי המקצוע שלו.
מרדכי יוגב: ביו"ש יש את אותו היגיון, אבל יכול להיות שההיגיון הזה לא ישחק פה, כי אין לך עם מי לדבר, כי הם יותר משיגנערים.
מרדכי יוגב: ביו"ש ההיגיון היה שעוד 10,000 אישורים ועוד 10,000 אישורים – ועכשיו אנחנו כבר עם 80, 90 אלף אישורים.
חיים ילין: נגעת בדיוק בחיכוך שקיים בין הצבא לבין 890.
חיים ילין: לא יעזור כלום, יש שם חיכוך והם לא בראש אחד.
חיים ילין: אם הם היו בראש אחד, כבר מזמן היו מקבלים החלטה.
מרדכי יוגב: זה עניין של אחריות.
חיים ילין: קוראים לזה הערכת סיכונים.
מרדכי יוגב: אבל לצורך של התושבים פה ולצורך של הרעב שם, יכול להיות שיש פה איזה נקודה שכן יכולה להוליד משהו.
אבי דיכטר: עמיחי, ממשרד האוצר, עלו פה נקודות – היו כאלה ממשרדים שהופנו אליהם שאלות והם נתנו תשובות.
אבי דיכטר: בעידן הסמארטפונים הם עשו את זה מהר מאוד.
אבי דיכטר: לך יש איזה עדכונים תוך כדי?
אבי דיכטר: האם יש דברים שאתה, כנצגיג האוצר, יכול להתייחס לסוגיות שעלו כאן או לדברים שלא עלו כאן?
עמיחי דויד: הנקודה המרכזית שהתבקשתי להתייחס היא בנוגע למס מעסיקים כתוצאה מהחלטת ממשלה 2017.
עמיחי דויד: אני אברר ואעביר את התשובה בצורה מסודרת.
דובר: זה לא רק מס מעסיקים, יש עוד כמה סעיפים מתוך אותה החלטת ממשלה.
עמיחי דויד: אני אשב אתכם אחרי הדיון ואני אבין בדיוק מה הבעיות.
חיים ילין: שם ניתן תשלום אחד, שני-שלישים מ-50 מיליון.
אבי דיכטר: אתה יודע לומר משהו לגבי כביש 232?
עמיחי דויד: זה שייך למשרד התחבורה.
עמיחי דויד: מבחינת התקציב – עד כמה שאני יודע, יש תוכנית שמתוקצבת.
עמיחי דויד: איפה ומה, אני לא יודע.
חיים ילין: בספטמבר הם אמורים לגמור תכנון ולהתחיל את הביצוע באוקטובר.
חיים ילין: זה באיחור של שנתיים.
אבי דיכטר: קודם כל, באמת תודה רבה על הסקירות.
אבי דיכטר: אני חושב שגם חלק מהמחלוקות לפחות הונחו על השולחן בצורה הוגנת.
אבי דיכטר: זו לא סדנה לתיקון כל החוליים.
אבי דיכטר: יש פה פיל אחד שנמצא על השולחן, שלא עסקנו בו מטבע הדברים, וזה סוגיית האיומים מעזה שמדינת ישראל, מערכת הביטחון, משקיעה בו את ההשקעה הגדולה ביותר מבחינת קשב, תקציבים, שהיתה מול הרצועה בשנים האחרונות.
אבי דיכטר: אני לא מדבר במערכות שהיו, אלא בניסיון להיות ערוכים טוב יותר לאיום.
אבי דיכטר: בצדק, הדברים האלה מטרידים מאוד.
אבי דיכטר: אני חושב שההשקעה הלאומית בתחום הזה היא אדירה.
אבי דיכטר: אני חושב שהפעם האחרונה שמדינת ישראל השקיעה השקעה בסדר גודל כזה היתה מול איום המסתננים מאפריקה, שאז לקחו 2 מיליארד שקל - - -
חיים ילין: 1.2 מיליארד שקל הושקעו ב"שעון חול".
אבי דיכטר: בסופו של דבר הושקעו 2 מיליארד שקל בפרויקט הזה וצריך להודות שהוא הביא תוצאה יוצאת מהכלל.
אבי דיכטר: אנחנו רואים מה קורה היום מול מדינות אחרות, מול אירופה – בסוף זה כמו מים, הם לא ראו שנבנה סכר לאורך קו נגב-סיני, אז המים פנו ללוב ומלוב לאיטליה או לצרפת ומשם לכל אירופה, ואני לא מדבר על מה שקורה מסוריה לכיוון אירופה.
אבי דיכטר: מטבע הדברים ההשקעה הזאת מתועדפת גבוה מאוד, מעל ומעבר לכל ההשקעות האחרות, בדין ובצדק.
אבי דיכטר: לכן, כשאתה מסתכל על הסכומים האחרים של 5 מיליון או 2.5 מיליון או 3 מיליון, זה נראה כאילו זניח מבחינת היכולת להשקיע, אבל אני מניח שכולנו מבינים היטב – בלי לפרט את הדברים לפרטי פרטים – איזה איום אמיתי נשקף משם, מה המגבלות שמוטלות היום על החמאס בגין העובדה שהוא סגור הדוק יותר.
אבי דיכטר: מבחינת ישראל הוא תמיד היה סגור הדוק, אבל המצרים עברו תהליך גיור לא רע והם משקיעים הרבה מאוד, בגלל אינטרסים שלהם ולא שלנו.
אבי דיכטר: לכן אני חושב שזה חלק מהסיבות שיש שקט באזור הזה מאז "צוק איתן", מעבר למה שהיה ב"צוק איתן" עצמו, ואני שמח על הפריחה.
אבי דיכטר: אני חושב שהגידול בתושבים הוא – יכול להיות שיום אחד יגיעו אנתרופולוגים ויצטרכו לחקור בכלל מה קרה פה, זה גידול מעל ומעבר.
אבי דיכטר: מה שאמרת לגבי שדרות זה לא החלטה של רענן דינור מאז, אלא משהו שקרה.
אבי דיכטר: לא יודע, זה משהו בגנים הישראלים, אנחנו לא יודעים לפצח את זה עד הסוף למרות שאנחנו מנסים.
אבי דיכטר: ההשקעה הזאת היא בהחלט משמעותית מאוד.
אבי דיכטר: השוטף שהוועדה עוסקת בו או במאפיינים שלו, גם כמליאה, כמו שאנחנו יושבים כאן, וגם כוועדות משנה – כשאתה שואל את עצמך עם מה אתה רוצה להגיע למערכה אם חס וחלילה תיכפה עליך, אתה רוצה להגיע עם דברים הרבה יותר סגורים.
אבי דיכטר: לבסוף, ביום פקודה, הדברים האלה נמדדים בדברים היום-יומיים, שאם אין לך מקום להחזיק את הילדים, אתה צריך לפנות.
אבי דיכטר: אתה צריך לפנות את הילדים, אז הקשב שלך הוא לזירה אחרת, הוא לזירה שבה נמצאים הילדים ולא במקום שהילדים מוגנים ואתה יכול להיות הרבה יותר רגוע.
אבי דיכטר: ביקשתי לקבל תשובות לחלק מהדברים שעלו כאן, מפני שבסופו של דבר הוועדה לא יכולה לבצע, היא מחויבת לפקח.
אבי דיכטר: אמנם תקציב המדינה עבר לשנתיים – 2017 ו-2018 – אבל יש לנו תחנת בדיקה מאוד אפקטיבית ברבעון האחרון של 2017, לקראת שנת 2018.
אבי דיכטר: אנחנו בהחלט מתכוונים ברבעון הזה להיות מסוגלים להיות יותר אפקטיביים בדברים שהם מובנים מאליהם, ברורים לחלוטין.
אבי דיכטר: חלק מהתשובות שניתנו כאן לא מספקות, אני חושב שכולנו מבינים את זה.
אבי דיכטר: אנחנו נמתין לתשובות – אם זה ממשרד הבריאות ואם זה ממשרד האוצר בעיקר, ששם חלק מהדברים – או דברים לטווח יותר ארוך, כמו מרח"ל והמל"ל שנקבל מהם את ההתייחסות והתשובות לדברים האלה.
אבי דיכטר: הערה אחרונה בהקשר הזה – תוך כדי הדברים עלו כאן
אבי דיכטר: התייחסויות ומעין אנחה "אנחנו לא יכולים להיות סמוכים על תרומות".
אבי דיכטר: בכל הארץ, כולל במאפייני ביטחון, הנכונות של גופים בעולם, יהודים ולא יהודים, לתרום לנושאי ביטחון, זה משהו מדהים.
אבי דיכטר: אתה לא יודע לתקצב את זה, אתה לא יודע לבנות תוכנית תקציבית על זה, אבל זה דבר שאתה לא יכול להתעלם ממנו.
אבי דיכטר: המדינה לא בונה על זה, אבל הרשויות בונות על זה.
אבי דיכטר: אני זוכר, גם כשהייתי שר להגנת העורף ב"עמוד ענן", שביום או יומיים הגיע לפה סכום שאפשר לעשות המון דברים שהיו תקועים.
אבי דיכטר: המפתח הוא – ואני אומר את זה בעיקר למשרדי הממשלה ולראשי הרשויות – שכשעובדים נל"ן, ראש רשות מול תורם, זה טוב בשגרה.
אבי דיכטר: בחירום זה יוצר בעיה, מפני שהתורמים לא כל כך יודעים לאן להתכוונן ואז אתה מוכרח שמשרד ממשלתי יהיה השער שדרכו זה זורם, אחרת מי שיש לו קשר טוב יותר יכול ליהנות מהתרומות בצורה נדיבה יותר ולא תמיד לפי הצורך.
אבי דיכטר: אני אומר את זה כהערה, זה לא קשור בעבודת ועדת החוץ והביטחון ולא קשור לתחום הממלכתי.
אבי דיכטר: זה באמת תחום אישי, שבסוף ראשי הרשויות יש להם את הטכניקות שלהם ואת היכולות שלהם.
אבי דיכטר: איך אמרת, שוסטר – סליחה על המונח השיווקי - קשה למכור את האזור בזמן שקט.
תא"ל יהודה פוקס: שאז כל העיניים מופנות אליך.
אבי דיכטר: אתה לא צריך להתנצל.
אבי דיכטר: האמן לי, לא צריך להתנצל על זה.
אבי דיכטר: מי כמוך מכיר ויודע איך העסק הזה מתהפך בשנייה אחת.
אבי דיכטר: אני חושב שאנשים שמגיעים לכאן מבינים את הבעיה בצורה הכי מיידית שלה.
אבי דיכטר: אם אתה עולה לגבעת קובי א' – ראיתי שעכשיו אתם בונים גבעת קובי ב' – יש שם השקעה הנדסית רחבה מאוד - - -
דובר: אנחנו תמיד עם הגב לעזה.
דובר: אנחנו מסתכלים על הפיתוח ולא על האיום.
אבי דיכטר: ראיתי שהיום כבר לא צריך להסתכל על הפיתוח, הפיתוח מסתכל עליך.
אבי דיכטר: אני אומר את זה מפני שיש הרבה מאוד גאווה לבוא ולהסביר על האזור הזה, שלמרות שכשאתה מסתכל מערבה, לעבר עזה, ואתה מסתכל מזרחה, דרומה או צפונה, לעבר היישובים שלנו שבמועצות שלכם, אתה מיד רואה את ההבדל.
אבי דיכטר: אני לא מדבר על הסתכלות על תצ"א, שאז אתה בכלל רואה את ההבדלים בצורה הרבה יותר מובהקת.
אבי דיכטר: אני חושב שבסוגיה הזאת יש לנו לא מעט מה להסביר.
אבי דיכטר: יכול להיות שאפשר גם לשווק, אבל בסוף יש לא מעט מה להסביר.
אבי דיכטר: אני אומר לכם כאחד שמארח לא מעט משלחות מחו"ל.
אבי דיכטר: אני מגיע לפה עם הרבה מאוד משלחות כדי להסביר את הפרדוקס.
אבי דיכטר: זה באמת פרדוקס, כי אתה אומר שהעולם משקיע בעזה .
אבי דיכטר: אין מקום בעולם שמיעוט קיבל כל כך הרבה כספים ועשה איתו כל כך מעט לרווחת התושבים שלו.
אבי דיכטר: אין דבר כזה.
אבי דיכטר: הנקודה אחרונה, לגבי מה שהעלו חיים ואחרים על העסקת פועלים – אני מציע לעצמנו להיזהר מאוד מאוד.
אבי דיכטר: אנחנו לא אחראים על בעיות עזה.
אבי דיכטר: הם הרוויחו ביושר את המציאות שבה הם חיים.
אבי דיכטר: זה נכון שזה משליך עלינו, זה נכון שזה משפיע עלינו, זה נכון שזה מרגיז אותנו, רק אני אומר שאנחנו צריכים קצת להיזהר.
אבי דיכטר: לפעמים, בגלל שכישראלים או כיהודים אנחנו אוהבים לפתור את הבעיות של האחרים, כי נדמה לנו שזה באחריותנו.
אבי דיכטר: קודם כל, זה לא באחריותנו.
אבי דיכטר: אנחנו צריכים להיזהר מלקחת את זה על אחריותנו.
אבי דיכטר: מי זוכר שפעם יכולנו לנסוע מראש הנקרה עד תעלת סואץ ולא לראות מחסום אחד?
אבי דיכטר: אתם יודעים מתי החזירו את המחסום?
אבי דיכטר: יכולת לנסוע מראש הנקרה, כביש 4, על הכביש לבית חנון, חצית את כל הרצועה והגעת דרך סיני עד תעלת סואץ.
אבי דיכטר: לא היה מחסום.
אבי דיכטר: החזירו את המחסום ב-84'.
אבי דיכטר: מ-80' עד 84' לא היה מחסום.
אבי דיכטר: החזירו ב-84' בגלל קו 300.
אבי דיכטר: חטפו אוטובוס, ואז החזירו את המחסום.
אבי דיכטר: אתה מדבר על אזורי תעשייה – קרני הרי היה אזור תעשייה - - -
חיים ילין: גם ארז.
חיים ילין: היו שם 5,000 פועלים פלסטינים.
אבי דיכטר: היה אזור תעשייה בתוך עזה.
מרדכי יוגב: אבי, עוד מעט תגיע לזה שעד 1918 היתה רכבת מטורקיה עד סואץ.
אבי דיכטר: לא, אני מדבר על הפלסטינים, עם העזתים, לא עם אחרים.
אבי דיכטר: אני אומר את זה כי אנחנו צריכים להיזהר מלחזור על טעויות שעשינו בעבר.
אבי דיכטר: אזור תעשייה קרני היה אזור פורח, עד שפועלים רצחו את המעבידים.
אבי דיכטר: ארז היה אזור תעשייה מאוד מאוד מצליח, עד שקרו דברים והפסיקו להגיע לשם משקיעים והעסקים התחילו להיסגר.
אבי דיכטר: שלא לדבר באינתיפאדה השנייה שפלסטינים עבדו שם ולא ישראלים, אבל את הפיגועים הם עשו על השוטרים שבדקו, כולל אישה שהתפוצצה שם.
אבי דיכטר: אני אומר את זה מפני שאנחנו מהר מאוד - - -
מרדכי יוגב: הסדנה של צה"ל בעזה היה מושתתת על שאטי.
מרדכי יוגב: לא היה שם יהודי אחד.
חיים ילין: השאלה אם פותחים או לא זה לא עניין פוליטי, זה קודם כל עניין מקצועי של צה"ל והשב"כ.
אבי דיכטר: זה בשום פנים ואופן לא עניין פוליטי, אני רק אומר לעצמנו כי זה נזרק לפה כאילו זה רק עניין של החלטה וזה משתנה.
אבי דיכטר: זה לא רק עניין של החלטה, אני מזהיר את עצמנו מלחשוב במונחים של פשטות.
אבי דיכטר: היום בעזה, מתוך 1.9 מיליון תושבים, כל מי שהוא מתחת לגיל 40, לא יודע מה זה ישראל.
אבי דיכטר: לא התנתקנו מעזה ב-2005, התנתקנו מעזה כבר ב-94', כבר 23 שנה.
אבי דיכטר: כלומר, מי שהיה בגיל 16 ומעלה, לא יודע מה זה ישראל.
אבי דיכטר: תיקח עשר שנים אחרי זה, כשהיתה ההתנתקות, אז הוא גם לא יודע מה זה ישראלים, כי עד אז עבדו ביישובים.
אבי דיכטר: מאז הוא אפילו לא יודע מה זה ישראלים.
אבי דיכטר: זאת אומרת, אתה עוסק באוכלוסיה, אני מניח - גיל החציון בעזה הוא 17 – שמתחת לגיל 40 זה סדר גודל של 70% מהעזתים.
אבי דיכטר: כלומר, 70% מהעזתים לא יודעים מה זה ישראל.
אבי דיכטר: 50% מהעזתים לא יודעים איך נראה ישראלי בכלל, חוץ מאשר בטלוויזיה.
אבי דיכטר: לכן צריך להבין שאתה הולך לפגוש שם אנשים – מי שמכיר את הסיפורים על צה"ל, על הישראלים ועל צה"ל, אחרי 67'.
אבי דיכטר: הרי כשבאנו אחרי 67', היינו עם קרניים.
אבי דיכטר: מבחינתם אלה אנשים עם קרניים.
אבי דיכטר: אני תמיד מספר את הסיפור שכשבאו מילואימניקים לעשות מפקדים במחנות הפליטים בעזה, עשו להם הכשרה.
אבי דיכטר: הביאו את המילואימניקים דוברי כל השפות חוץ מאשר ערבית ועשו להם הכשרה קצרה.
אבי דיכטר: אמרו להם: אתם דופקים על הדלת, עונה האישה מהבית – האישה תמיד עונה, הגבר לא עונה שם – ושואלת: "מין על באב"?
אבי דיכטר: מי בדלת?
אבי דיכטר: ואומרים: ג'ש.
אבי דיכטר: צבא.
אבי דיכטר: "אש בדקו"?
אבי דיכטר: מה אתם רוצים?
אבי דיכטר: "ג'ינה נחסקו".
אבי דיכטר: באנו לפקוד אתכם.
אבי דיכטר: החבר'ה היו הולכים עם הטפסים ודופקים על הדלת, והם צועקים "מין על באב"?