GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רם לוי: כי האירופאים אומרים, מה פתאום?
רם לוי: אנחנו מסתכלים לא רק על הפרטיות שלך אלא בכלל איך החברות מגנות על המידע, איך הן שומרות עליו, איך הן מעבירות אותו ממקום למקום, איך הן דואגות שלא אוספות יותר ממה שהן צריכות.
רם לוי: זה כל ההיבטים שקשורים בהגנה על המידע ולא רק דלף מידע אלא זה דלף, שמירת המידע מדויק, שמירה שהוא לא יגיע לצדדים שלישיים.
ענת ברקו: בחקיקה שלנו - מערך הסייבר יידרש לעניין הזה - האם היא תהיה על הבסיס הזה?
ענת ברקו: האם היא צריכה לינוק מהחקיקה האירופאית?
ענת ברקו: האם יש הבדל בין החקיקה האירופאית לחקיקה האמריקאית?
רם לוי: התשובה כל השאלות היא כן.
רם לוי: אנחנו עשינו השוואה מקיפה בין חוק הגנת הפרטיות והתקנות לאבטחת מידע שנכנסות ממש עוד שבוע לבין GDPR.
רם לוי: יש חפיפה די גדולה ביניהם ואזורים בהם אין חפיפה כמו לדוגמה חובות הדיווח שבחוק הישראלי זה רק לרשות להגנת הפרטיות וב-GDPR זה לנושא המידע.
רם לוי: זאת אומרת, לאנשים עצמם.
רם לוי: יש זכויות כמו היכולת להתנגד לפעולות עיבוד, מה שלא קיים בחוק הישראלי.
רם לוי: יש כאן שתי שאלות.
רם לוי: השאלה הראשונה היא האם החקיקה הישראלית תיישר קו עם החקיקה האירופאית והשאלה השנייה היא מה יקרה אם לא.
רם לוי: היום ישראל היא אדיקווט קאונטרי, זאת אומרת שאפשר להעביר מידע בין ישראל לאירופה.
רם לוי: אם ישראל לא תהיה אדיקווט קאונטרי, המשמעות של זה – אני לא רוצה להתבטא כאן במילים חמורות – יכולה להיות הרסנית כי לא ניתן יהיה להעביר מידע לאירופה מבלי לעגן את זה באישורים קבועים מראש, ב-... בתוך החברות שעובדות.
רם לוי: ישראל בנויה על יצוא.
רם לוי: לא רק שהיא בנויה על יצוא אלא היא בנויה על יצוא מתן שירותים ופיתוח מוצרים שנמכרים לשוק האירופי ולשוק האמריקאי.
רם לוי: המשמעות שאם אנחנו לא ניישר קו עם האירופאים ולא נמשיך להיות אדיקווט קאונטרי, כמו שעכשיו קרה עם הברקסיט.
רם לוי: יצא גילוי דעת של האיחוד האירופי, של ה-ווקינג פרטי שהוא בעצם מפרשן את ה-GDPR, שהחל מ-2019, אלא אם כן האנגלים יסדירו באמצעות הברקסיט את זה שהם יהפכו ללא אדיקווט קאונטרי, חברות לא יוכלו לשמור מידע באנגליה.
רם לוי: זה דבר שהוא מסוכן מאוד.
רם לוי: יותר מזה, וכאן יש בעיה שאני רוצה להציף אותה שהיא יותר משמעותית.
רם לוי: חברות באירופה צריכות לבחור את הרגולטור מולו הן עובדות כי בעצם GDPR הוא רגולציה.
רם לוי: זאת לא דירקטיבה.
רם לוי: זה אומר שלא צריך לאשר אותה במדינות והיא חלה באופן אוטומטי ומדינות יכולות להחמיר, כמו לדוגמה גרמניה שהחמירה.
רם לוי: ה-GDPR קובע שגופים לפי קריטריונים מסוימים צריכים למנות מה שהם קוראים קצין הגנת פרטיות.
רם לוי: קצין הגנת הפרטיות הזה הוא תפקיד בכיר, הוא מדווח להנהלה הבכירה, אסור לפטר אותו בגלל תפקידו, זאת דמות מאוד מאוד בכירה שהוא בעצם אחראי על יישום הרגולציה בתוך הארגון, הוא עובד מול נושא המידע, הוא עובד מול הרשויות.
רם לוי: בגרמניה החליטו שכל ארגון מעל 10 אנשים חייב למנות DPO.
רם לוי: זאת דוגמה להחמרה.
ענת ברקו: זה תפקיד בפני עצמו?
רם לוי: תפקיד בפני עצמו.
ענת ברקו: זה תפקיד בנוסף לתפקידו?
רם לוי: זה תלוי.
רם לוי: זה יכול להיות נוסף על תפקידו.
רם לוי: הוא יכול לעשות באמצעות חברה חיצונית ובחלק מהמקרים תהיה לו כל כך הרבה עבודה שלא תהיה לו ברירה אלא למנות DPO כי יש לו סמכויות מאוד משמעותיות.
רם לוי: בעצם הוא חייב להיות מעורב בכל תהליך ניהול הסיכונים בתחום הגנת הפרטיות והסייבר בחברה.
רם לוי: זה תפקיד מאוד מאוד משמעותי.
רם לוי: דוגמה להחמרה.
רם לוי: כל ארגון צריך לבחור את הרשות מולה הוא עובד וזה נקבע לפי המקום בו נמצא מרכז העסקים.
רם לוי: השאלה היא כזאת: לחברה ישראלית, איפה מרכז העסקים שלה באירופה?
רם לוי: היינו מצפים שהרגולטור יהיה הרגולטור הישראלי והוא יעזור לה בחוק שבאמת הוא מורכב.
רם לוי: זה כמעט 200 עמודים בפונט 8 שרק להבין את זה לוקח שנתיים.
רם לוי: לחברות הישראליות אין רגולטור.
רם לוי: אין להן למי לפנות.
רם לוי: יותר מזה, הרשות להגנת הפרטיות – שאני חושב שהיא עושה עבודה מצוינת ויש שם אנשים נפלאים – שותקת בנושא ובעצם משאירה את כל החברות הישראליות שפעילות באירופה, שמוכרות שירותים לאירופה, להסתדר לבד.
רם לוי: זה מצב שהוא לא טוב.
רם לוי: כי הוא בעצם מייצר עכשיו חוסר הוגנות מול החברות המקבילות האירופאיות שלהן ברור מה הן צריכות לעשות ולהן יש רשויות.
רם לוי: , אתם צריכים לראות לדוגמה מה עושה הרשות להגנת הפרטיות האנגלית.
רם לוי: היא מייצרת חומרים, דוגמאות, פורמטים, פמפלטים ובעצם עוזרת לחברות שלה, כמובן קו חם להתייעצויות.
רם לוי: כאן אנחנו עושים כאילו הרגולציה לא קיימת כך שהיא חלה על אלפי חברות בישראל, אני לא מדבר בכלל על סטרט-אפים שמוכרים שירותים לארצות הברית וזה יכול לפגוע בנו בצורה לא טובה.
רם לוי: אני מדבר מדם ליבם של החברות.
רם לוי: אנחנו פשוט נמצאים שם ואנחנו רואים כמה קשה ההתמודדות והפרשנות עם חלק מהסוגיות.
רם לוי: לדוגמה, איפה ממנים את קצין הגנת הפרטיות.
רם לוי: האם הם שמים אותו באירופה כי האירופאים ממליצים שהוא ישב באירופה?
רם לוי: או שמים אותו בישראל?
רם לוי: כדי לשים אותו באירופה, אני אומר לכם שזה מצב לא הגיוני.
רם לוי: דמות כל כך בכירה לא יכולה לשבת רחוק מליבת הארגון או לדבר בעברית.
רם לוי: היא צריכה לשבת כאן, היא צריכה להיות מעורבת בתהליכים הפנימיים, היא צריכה לקדם תרבות של הגנת מידע.
רם לוי: לא מקדמים תרבות שם.
ענת ברקו: זה הנושא שבעצם הכי מטריד אתכם.
ענת ברקו: הנושא הזה שאין את ההסדרה ברמה של המדינה, ברגולציה, אלא שכל חברה נשארת להתמודד עם העניין הזה באופן עצמאי.
רם לוי: לא.
רם לוי: זה נושא שהכי מטריד אותנו בכל מה שקשור להגנת הפרטיות ועבודה מול האיחוד האירופי.
ענת ברקו: לסוגיה הזאת אני מתכוונת.
ענת ברקו: אנחנו נידרש לזה בהמשך.
רם לוי: אני חושב שזה צריך להטריד אותנו כי ההשפעה של זה על המשק הישראלי היא מאוד מאוד גדולה.
רם לוי: כל החברות הכי גדולות בישראל שעובדות באירופה צריכות לעמוד ברגולציה הזאת ואסור להתעלם מזה.
ענת ברקו: העניין ברור.
ישראל גרוס: סיימנו את המצגת.
ישראל גרוס: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לבועז שאולי יוכל להתייחס דווקא לנושאים של האיראנים, הפעילויות שהם עשו עכשיו.
בועז דולב: אני מנכ"ל חברת קלירסקיי.
בועז דולב: אנחנו בעצם מספקים מודיעין סייבר להרבה מאוד חברות בישראל.
בועז דולב: אי פעם בעבר, עת הייתי צעיר וקצת פחות שמן, הקמתי את מערך האבטחה של ממשלת ישראל, פרויקט תהילה בממשל זמין.
בועז דולב: אני רוצה ברשותך לומר מילה לגבי ההבנה שלכם לגבי גבולות הגזרה.
בועז דולב: שאלת כמה פעמים האם זה מערך הסייבר עושה.
בועז דולב: אני רוצה לתת הקבלה לעולם הפיזי.
בועז דולב: בעולם הפיזי שלנו יש את מדינת ישראל.
בועז דולב: למדינת ישראל יש גבולות ובגבולות המדינה ניצבים כוחות הביטחון.
בועז דולב: לצורך העניין, אם נקביל את זה למערכות הסייבר, נמצאים שם אנשי 8200, נמצאים שם אולי אנשי המוסד ואולי גופים אחרים.
בועז דולב: כשאנחנו נכנסים לפנים המדינה, בתוך המדינה עצמה מי שמגן על הביטחון זאת בדרך כלל משטרת ישראל.
בועז דולב: גם כאן בתוך המדינה משטרת ישראל עושה את התפקיד שלה בדרך כלל נגד פושעים שהם פושעים מקומיים.
בועז דולב: אבל לכל אחד מאתנו יש בית ויש חברה.
בועז דולב: על הבית שלנו אנחנו מגנים.
בועז דולב: אנחנו דואגים לנעול את הדלת עם מפתח, אנחנו דואגים להתקין אזעקה, אנחנו דואגים שבמכונית שלנו תהיה אזעקה, אנחנו בעצם אחראים כאזרחים לאבטחה הפיזית שלנו.
בועז דולב: אותו דבר צריך להיות גם בנושא הסייבר אבל צריך לזכור שכל אזרח או חברה, גם מעסיקה איזושהי חברה שהיא חברת אבטחה פרטית שבעצם בודקת את הטלוויזיות שלה, בודקת את מקום המגורים ואם נשווה את הדבר הזה לעולם שבו אנחנו נמצאים בסייבר, זה בעצם המקום שבו חברות האבטחה הפרטיות נמצאות.
בועז דולב: צריך להיזהר מאוד, איפה בעצם הבעיה.
בועז דולב: כמובן שנמצא כאן גם מערך הסייבר שהוא מנסה לתאם בין הגופים ואני לא אכנס כרגע לעניין הזה.
בועז דולב: אני רוצה שתבינו שיש הרבה מאוד רמות ובכל רמה יש בעצם גוף שאחראי על הרמה הזאת ולא להגיד האם זה בעצם עושה מטה הסייבר.
בועז דולב: זה כמו שנגיד שאזרח שיוצא מהבית, ישאיר את הדלת פתוחה כמו בקיבוץ ויגיד שמשטרת ישראל צריכה לדאוג לו.
בועז דולב: לא.
בועז דולב: כל אחד מאתנו וכל גוף, יש לו את מנגנוני ההגנה שלו ולכן יש מקום למטה הסייבר ולמערך הסייבר ויש מקום לחברות הפרטיות וכל אחד עושה.
עפר שלח: באנלוגיה שלך נקודה אחת.
עפר שלח: זכותי להשאיר את הדלת שלי פתוחה ולא להגיד משטרת ישראל תגן עלי.
עפר שלח: בעולם הסייבר, אם אני משאיר את הדלת שלי פתוחה, אפשר להיכנס גם לבית שלך.
בועז דולב: נכון.
בועז דולב: אני ממש מנסה לא להיכנס לפרטים כי יש הרבה מאוד דברים לא נכונים באנלוגיה שאני אומר.
עפר שלח: מכיוון שיש כאן קישור, ויש כאן קישור לא רק מגוף פרטי לגוף פרטי אלא יכול להיות גם קישור מגוף פרטי לגוף לאומי.
בועז דולב: אני ממש מסכים.
בועז דולב: אני אומר עוד דבר.
בועז דולב: איפה האתגר הגדול?
בועז דולב: האתגר הגדול הוא שמחר בבוקר סיני, כדי להגיע לבית שלו בגילה, מה שהוא יצטרך לעשות זה להגיע קודם כל לגבול של מדינת ישראל, לעבור אותו, להגיע לעיר, אז להגיע לשכונה ואז להגיע לבית שלי.
בועז דולב: לעומת זאת, בסייבר הסיני יכול להידבק לי ישירות על המחשב עכשיו כשאני יושב כאן ואין בעצם שום דבר שמפריד בינו לביני.
בועז דולב: זאת אומרת, כל מעגלי ההגנה הפיזיים שבעצם נבנו במשך מאות שנים, בסייבר לא קיימים.
בועז דולב: זה גם אומר שכל הגופים שמתעסקים היום בדבר הזה - - -
ענת ברקו: אתה מתמודד עם חברות בינלאומיות שזה הרבה יותר קל.
בועז דולב: זה אומר שבעצם התקיפות יכולות להגיע בכל רמה שהיא מכל מדינה שהיא ולהיכנס ישירות למחשב שלי שנמצא כאן היום בדיון שלנו.
בועז דולב: כל אחד מהגופים, כולל החברות הפרטיות, נאבק היום לא רק בפושע שיושב עכשיו בצד השני של החדר אלא הוא יכול גם בטעות להחליט שהוא נאבק בסיני שיושב כרגע בסין.
בועז דולב: לכן יש איזושהי חפיפה ויש טיפול משותף.
בועז דולב: צריך להבין שיש הרבה מאוד התמחויות בתוך הדבר הזה.
בועז דולב: התחושה שלנו, של החברות, היא שאנחנו צברנו הרבה מאוד ניסיון במהלך השנים האחרונות ואנחנו דווקא עוזרים למערך הסייבר.
בועז דולב: בתוך הדבר הזה צריך להבין בעצם את המערך העדין של הדבר הזה וכמובן שיש כאן רגולטורים כמו נגיד סקטור הבנקים שם יש את המפקח על הבנקים שגם הוא דואג לזה שיגנו על הסקטור.
בועז דולב: זאת אומרת, יש הרבה מאוד גופים שמתעסקים בעניין הזה בגלל החשיבות המאוד גדולה.
בועז דולב: בעצם, נקרא לזה, ליבת החיים שלנו היום היא מערכי מידע.
בועז דולב: זה כל מה שיש שם.
בועז דולב: גם בנקים, הם בעצם מערכי מידע.
אבי דיכטר: אם אפשר להתפרץ בהערה.
אבי דיכטר: אתה מעלה נקודה מאוד חשובה אבל אני רוצה לעזור לך לעזור לנו מזווית ראייה של מחוקקים.
אבי דיכטר: אנחנו, כשאנחנו מסתכלים כמחוקקים, אנחנו תמיד מסתכלים על אחריות שיורית ואחריות ייעודית.
אבי דיכטר: אם אני לוקח את הדוגמאות שנתת, בישראל יש שני גופים ביטחוניים שיש להם אחריות שיורית וכל השאר זאת אחריות ייעודית.
אבי דיכטר: משטרת ישראל היא עד הקו הירוק וצה"ל הוא מהקו הירוק עד קצה העולם.
אבי דיכטר: תיקח את הנושא הזה ותנסה רגע להסביר לנו במונחים שלך איפה אתה רואה אחריות שיורית מבחינת גופים, מערכות, ואיפה אתה רואה אחריות ייעודית כי אחרת לנו קשה מאוד להבין איפה לעזור לך.
בועז דולב: ראשית, אני יכול לומר את זה אבל אני מעדיף לא לעשות את זה בפורום הפתוח הזה.
בועז דולב: אם תרצו, אני אשמח לעשות את זה אבל לא בפורום הזה.
בועז דולב: אני כן חושב שיש לנו איזשהו סוג של בעייתיות במערך או במה שנבנה היום.
בועז דולב: איכשהו זה לא הסתדר שם עד הסוף אבל אני ממש מעדיף לא לעשות את זה כרגע.
בועז דולב: אני כן רוצה להגיד כמה דברים לגבי התקיפות על מדינת ישראל.
ענת ברקו: אם תוכל להעביר לנו את ההתייחסות הזאת בכתב, אני אודה לך.
בועז דולב: כן.
בועז דולב: ודאי.
בועז דולב: התקיפות הקריטיות שהיום מתרחשות במדינת ישראל מגיעות מהאויבים שלנו.
בועז דולב: לצורך העניין, האיראנים ומדינות אחרות.
בועז דולב: הן בעצם הדבר העיקרי.
בועז דולב: דרך אגב, זה מופיע אצלנו בשקף בתקיפות של מדינות וארגוני טרור מול אזרחים וארגונים.
בועז דולב: זה בעצם פחות או יתר הדבר שאנחנו רואים כנקודה הקריטית שצריך לשמור עליה.
בועז דולב: ציינת נושא של שרשרת האספקה - מתווה התקיפה של האיראנים, כפי אנחנו רואים את זה בשנים האחרונות, זה דרך שרשרת האספקה.
בועז דולב: לכן יש חשיבות רבה.
בועז דולב: כאן אני אומר עוד איזושהי הסתייגות.
בועז דולב: לצורך העניין, אם רוצים היום שבנק ישמור גם על כל החברות שנמצאות כאן בשרשרת האספקה, זה מבחינתי משהו שהוא לא הגיוני.
בועז דולב: לא יכול להיות שבנק עכשיו יהיה אחראי על 1,000 עד 3,000 גופים של בעצם שרשרת האספקה שלו כדי לטפל באבטחה שלהם.
בועז דולב: לכן אם יש איזושהי רגולציה שאומרת שהבנק חייב לוודא שכל אחד מהגופים שנמצא בשרשרת האספקה יעמוד בכללי אבטחת מידע, אני חושב שיש כאן טעות גדולה וזה צריך להיעשות בצורה שונה.
בועז דולב: ברור לחלוטין ששרשרת האספקה היא נקודה קריטית אבל היא לא הנקודה היחידה.
בועז דולב: אנחנו מיפינו - וגם כאן אני אשמח להעביר את המסמך – את כל הנקודות, נקרא לזה, הרגישות שדרכן אפשר לתקוף היום אזרח, עובד, חברה ואפילו מדינה.
בועז דולב: מדובר כרגע במשהו כמו 100 נקודות.
בועז דולב: קשה מאוד לעשות את ההגנה הזאת.
בועז דולב: צריך להבין שהתוקפים היום הרבה יותר קל להם לתקוף מאשר למגנים להגן.
בועז דולב: למה?
בועז דולב: כי אנחנו עובדים כל הזמן עם הטלפון וכמה שאתם תגידו שאתם משתחררים מהטלפון כל היום, ברור לחלוטין שזה הכלי העיקרי היום של אזרח בעולם החדש ואחרי כן יש את המחשב ואחרי כן את מערכות המחשוב וקשה מאוד להגן עליהם.
בועז דולב: לכן צריך לעשות הרבה מאוד הפרדות בין העולמות השונים כדי לנסות להגן על המידע שלנו.
בועז דולב: הדברים שאנחנו רואים עכשיו, אלה בעיקר תקיפות שמגיעות ממדינות אבל יש כבר כניסה מסוימת של ארגוני פשע, דברים שלא ראינו בשנים האחרונות.
בועז דולב: פשיעה שמגיעה מרוסיה ושבשנים האחרונות כמעט ולא הייתה והיא מייצרת הרבה מאוד תקיפות של רן-סמוור.
בועז דולב: דרך אגב, אני רואה את רן-סמוור, תקיפות הכופרה, כדבר מדהים.
בועז דולב: כי זה מחייב את כל החברות שבמשך שנים לא עשו שום דבר בנושא של אבטחת מידע, מחייב אותן כרגע לייצר מערך אבטחת מידע.
בועז דולב: לצורך העניין, זאת רגולציה הלכה למעשה.
בועז דולב: לכן אני מאוד שמח כי אני חושב שזה הכניס, נקרא לזה, פחד בלב החברות שהוא לא קשור לרגולציה ולא קשור לזה שאתם מנסים לייצר כרגע חקיקה חדשה.
בועז דולב: לכן הלכה למעשה זה אחד הדברים הטובים שקרו.
בועז דולב: אבל ברור לחלוטין שמי שכרגע עושה את הדבר הזה, זאת לא המטרה שלו.
בועז דולב: המטרה שלו היא פשוט לייצר מכונת כסף ולהכניס כסף.
בועז דולב: לכן כמות התקיפות הרבות יותר מול חברות בישראל בשלוש השנים האחרונות, אלה תקיפות כופרה.
בועז דולב: אנשים מצפינים להם את הנתונים, הם צריכים לשלם כסף, לרוב הם משלמים כסף ובעצם ברוב הפעמים גם מצליחים לפתוח חזרה את הנתונים.
ענת ברקו: על אותם נתיבים.
ענת ברקו: זה כמובן יכול להיות גם לכופר מסוג שונה לחלוטין, להפעלת לחץ על גופים.
ענת ברקו: היום זאת כופרה.
בועז דולב: ברגע שנכנסת לתוך ארגון, אפשר לעשות שם כבר מה שרוצים.
בועז דולב: זה ברר.
בועז דולב: אני אומר את הדבר האחרון.
בועז דולב: צריך גם לא להתעלם מהנושא של תקיפות שהן ברמה של מעצמות.
בועז דולב: רוסיה, סין ואחרות.
בועז דולב: כאן יש בעצם מרחב פעולה שהוא ממש לא נמצא במקום של החברות הישראליות.
בועז דולב: לצורך העניין, זאת הגנה מדינית, זה נמצא שם וזאת פעילות שהיא מאוד קשה, מאוד כבדה וגם כמובן עתירת תקציבים.
בועז דולב: בסך הכול אני חושב שאם מסתכלים על מדינת ישראל – ואני אומר כאן שבדרך כלל אני מאוד ציני ומאוד פסימי – בחמש השנים האחרונות, מדינת ישראל עשתה הרבה מאוד צעדים מאוד מעניינים כדי להיות יותר מוגנת בסייבר מאשר קודם.
בועז דולב: אני חושב שאנחנו התקדמנו מאוד יפה בעניין הזה.
ענת ברקו: תודה לך.
ענת ברקו: מערך הסייבר, בבקשה.
שני שרביט: את חלקכם אני מכירה ואת חלקכם פחות.
שני שרביט: אנחנו מאוד מברכים על ההזדמנויות האלה שעוזרות לנו מאוד לדעת ולהבין מה עולה מתוך התעשייה, אילו סוגיות צריכות עוד להיות בטיפול משמעותי, ואני רוצה לומר שהווריאטי הזה שחלקו נשמע כאן וחלקו אנחנו רוצים עוד לשמוע, וגם את אלה שלא בחדר, הוא מאוד חשוב לנו.
שני שרביט: ככל שעובר הזמן ומתקדמות הפעילויות, אנחנו למדים שהוא חסר.
שני שרביט: ככל שנשמע יותר קולות ויותר אפילו שוני בין דעות, זה מאוד עוזר לנו גם בכלים שאנחנו מפעילים.
שני שרביט: אנחנו ממש לומדים את זה דרך הרגליים.
שני שרביט: היכן ששמענו יותר והיינו קשובים יותר, ראינו שהשכל ממש לא בצד אחד של השולחן ואנחנו עושים את זה הרבה.
שני שרביט: זאת אומרת, שיתופי ציבור בכלל, זה משהו שהוא ממש נר לרגלינו ואנחנו מאוד מאמינים בו, לא כי צריך אלא כי פשוט זה עושה את העבודה שלנו יותר טובה.
שני שרביט: אני רוצה להתייחס לכמה מהדברים שאמרתם.
שני שרביט: הראשון קשור לשיתופי ידע בכלל.
שני שרביט: נעשים לא מעט מאמצים בעניין הזה.
שני שרביט: כמובן נציג לכם אותם בצורה מסודרת.
שני שרביט: אנחנו חברים בחלק מקבוצות הווטסאפ שתיארת ומעבר לזה יש מערכות לשיתוף ידע שאנחנו מנהלים בהתפתחות.
שני שרביט: ככל שעובר הזמן, יש יותר גורמים שלוקחים בהם חלק.
שני שרביט: מה שתואר כאן קודם על הדלת הפתוחה, חבר הכנסת שלח ציין, אנחנו, ככל שהזמן עובר, רואים שמורל האזרד הוא סיכון מוסרי, שזאת בערך התופעה שתוארה כאן, זה משהו שהתעשייה לא לוקחת בו חלק.
שני שרביט: זאת אומרת, יוצאים מנקודת הנחה שחברה מתעסקת במה שקורה אצלה ופחות מתעניינת במה שקורה במרחב, אז התעשייה הישראלית היא תעשייה אחראית ואכפת לה שהדלת שלה תהיה סגורה לא רק בשבילה אלא גם בשביל הסביבה שלה.
שני שרביט: אנחנו רואים את זה בשיתופי הידע.
שני שרביט: אנחנו רואים את זה במה שאנחנו מתעדכנים מהחברות.
שני שרביט: אנחנו רואים את זה במה שאנחנו מעדכנים.
שני שרביט: מנסים כמה שיותר להפיץ.
שני שרביט: יש גם "אזהרות מסע", כאלה שאנחנו מוציאים באתר ואפשר ליהנות מהן ולהשתמש בהן ואנחנו רואים היענות כאשר ברגע שאנחנו מעלים משהו, מיד משתמשים בזה ועושים.
שני שרביט: היו כמה וכמה אירועים כאלה שראינו שהפרסומים שלנו מנפיקים.
שני שרביט: גם משהו שהוא יותר עתי או יותר נקודתי לתוך מערכות מסוימות, בדרך כלל אנחנו עובדים לפי מגזרים והכוונה במגזרים לפלחים של המשק הישראלי וזה כמובן לפי תעדוף ולפי רמת האיום, דברים שהם כמובן יותר מורכבים.
שני שרביט: אבל יש כמה רמות בעולמות שיתוף הידע שאת חלקן אני מניחה שאתם מכירים גם מתוך העשייה והשיח אתנו.
שני שרביט: בפירוש יש שיתוף, גם כאלה שהם רחבים מאוד, גם כאלה שהם יותר ממוקדים וככל שעובר הזמן צריך לעשות יותר מזה ואנחנו יודעים את זה וגם פועלים בכיוונים האלה.
שני שרביט: ברור לנו שזה ערך הדדי.
ענת ברקו: תוכלי להתייחס לנושא של החקיקה האירופאית?
שני שרביט: כן.
שני שרביט: ה-GDPR.
שני שרביט: קודם כל, אנחנו עושים עבודה היום לגבי שתי סוגיות שהולכות ביחד, חובת הדיווח במדינת ישראל וביטוח.
שני שרביט: אנחנו מבינים את יחסי הגומלין ביניהן.
שני שרביט: אנחנו עדיין בתוך העבודה הזאת.
שני שרביט: נשמח לשמוע גם אותך וגם אחרים שיש להם מה לתרום לעבודה הזאת שהיא ממש עכשיו על השולחן .
שני שרביט: לגבי החקיקה הישראלית, אנחנו נבוא ונדבר על הקשרים הרלוונטיים, כן או לא, בהתייחס למה שקורה באירופה.
שני שרביט: הרגולטור הרלוונטי הוא רמות אבל אנחנו כן רואים את עצמנו כמי שאמורים לעזור לזה.
שני שרביט: אנחנו בפירוש לוקחים מהשולחן הזה וחושבים מה לעשות.
שני שרביט: צריך לומר באופן כללי שהעולם כולו מסתכל ותוהה.
שני שרביט: זאת אומרת, אולי תיארת את הבריטים, אבל האמריקאים, דווקא אנחנו חושבים שהם באותה היערכות פחות או יותר כמו בארץ.
שני שרביט: יש איזו תהייה כללית וזה קורה בדרך כלל בסיטואציות כאלה של השנתיים הראשונות שעוד מנסים להתארגן ולהיערך ולהבין איך לגשת, ואנחנו מבינים שיש כאן אתגר.
שני שרביט: אנחנו מבינים את זה ובפירוש יש לנו אינטרס כמו שלכם שתצליחו לפלח את השוק הזה ושזה לא יפריע, שזה לא יהיה משהו שמפריע אלא להפך.
ענת ברקו: מי מקדם תקינת סייבר?
שני שרביט: תקינת סייבר מנוהלת בגדול על ידינו.
שני שרביט: אנחנו עושים את זה הרבה פעמים בשיתוף עם מכון התקנים.
שני שרביט: יש כמה מהלכים כאלה שאנחנו עושים בימים אלה.
ענת ברקו: החברות נמצאות בלופ הזה?
שני שרביט: באזורים הרלוונטיים.
שני שרביט: לא תמיד זה משויך ישירות לפעילות הזאת אבל בפירוש כן.
שני שרביט: דבר נוסף שרציתי לומר הוא על בכלל שיתוף הציבור.
שני שרביט: אולי אבירם ידבר על תורת ההגנה שלנו שכבר פורסמה לציבור ונראה לי שגם נכון להתייחס אליה.
אבירם עצבה: ראש מרכז תורה וביקורת במערך הסייבר.
אבירם עצבה: אנחנו אחראים בין היתר על פרסום תורת ההגנה לארגון שפורסמה לפני שנה.
אבירם עצבה: אנחנו מוציאים הרחבות מקצועיות, מוציאים בסט-פרקטיסס, זאת אומרת, מסמכים יישומיים איך להקשיח ולהגן על טכנולוגיות מסוימות, על פתרונות מסוימים, וכל תהליך העבודה הזה, גם של פיתוח המתודולוגיה המקורית וגם של פיתוח תוצרים נוספים, זה משהו שמבוצע יחד עם חלק לא קטן מהאנשים שיושבים כאן ועם עוד הרבה אנשים חיצוניים.
אבירם עצבה: אנחנו עושים את זה במתודולוגיה של שיתוף התעשייה, שיתוף האקדמיה, מייצרים טיוטה של המסמך, שמים את הטיוטה הזאת באתר של המערך, מקבלים התייחסויות פתוחות לגמרי של כולם ורק לאחר מכן בעצם מוציאים מסמך החוצה.
אבירם עצבה: כך שהמסמכים מבשילים גם על ידי ידע מקצועי ספציפי אבל גם על ידי התייחסויות של כל בעלי העניין, גם תעשייה וגם מיישמים.
ענת ברקו: מי מהאנשים כאן השתמש בדברים הללו?
אבירם עצבה: בקבוצות העבודה שלנו.
אבירם עצבה: יש לנו בערך 80-90 אנשים.
ענת ברקו: אבל הרוב לא.
אבירם עצבה: אבל זה פתוח לכולם.
אבירם עצבה: כולם הוזמנו.
רם לוי: קבוצות מצוינות.
רם לוי: החומרים מעולים.
ענת ברקו: כי זה ספציפי.
ענת ברקו: הידע הוא ספציפי וצריך להיות נחלת הכלל.
אבירם עצבה: יש תחומים מסוימים של ידע.
אבירם עצבה: זה פתוח.
אבירם עצבה: זאת אומרת, באים אנשים שמעוניינים לתרום ידע.
אבירם עצבה: מי שרוצה, מוזמן.
אבירם עצבה: זה לא שסגרנו את זה לקבוצה ספציפית.
אבי דיכטר: שאלת שאלה נכונה ולא קיבלנו תשובה.
ענת ברקו: רוב האנשים לא משתמשים בזה.
אבי דיכטר: אם הרוב לא משתמש, אז רוב הפורום לא עוסק בסייבר?
רם לוי: החומרים שהם מפיצים, הם יותר קשורים לתהליכי ניהול הגנת הסייבר.
רם לוי: זה אמר שפשוט לא יושבות כאן הפונקציות הנכונות.
רם לוי: אם היית יושב ומדבר עם מנהלי הגנת הסייבר בגופים מוסדיים או בנקים, הם היו אומרים לך חד משמעית כן ומה שהם נותנים זה מצוין.
רם לוי: או מי שאמור לנהל את הגנת המידע לפי תקנות הגנת הפרטיות, הוא יאמר לך כן.
רם לוי: זה פשוט כי חסר כאן הצד השני של אותו מטבע.
רם לוי: אבל החומרים שהם מופצים על ידי הרשות וקבוצות העבודה, הן מעולות.
עמיר גיל: קבוצת ח.
עמיר גיל: מר.
עמיר גיל: אני מנהל פעילות של פרומיסט, מוצר שמגן על תחנות הקצה.
עמיר גיל: אני מבקר הרבה מאוד מנהלי אבטחת מידע.
עמיר גיל: תורת הגנת הסייבר היא ספר שיושב על שולחן כל אחד.
שני שרביט: בעיקר מה שחשוב זה שהשכל של תעשיית הסייבר נכנס לתוך הנייר הזה.
שני שרביט: עוד כמה מלים על פיתוח התעשייה בכלל כי דיברנו על ציר אחד של פעילות מערך הסייבר שהוא ציר ההגנה ושיתופי הידע, אבל למעשה אנחנו רואים בקהל היושב כאן גם את היעד שלנו לפיתוח התעשייה ועידוד התעשייה מבחינת האקו-סיסטמס.
שני שרביט: כמובן שאני מניחה שכולם מכירים את קריית הסייבר הלאומית בבאר שבע, שם יש מספר פרויקטים.
שני שרביט: אנחנו כמובן נשתף אתכם ונחשוף אתכם לפרויקטים האלה שחלקם כבר במרוץ וחלקם יהיו מעבדת פינסט שאנחנו מקווים שתוקם בבאר שבע.
שני שרביט: עוד מספר פרויקטים.
שני שרביט: גם מעבדת ICS.
שני שרביט: אני רואה את ההנהונים ומניחה שחלק תכירו בהמשך.
שני שרביט: יש לא מעט פעילויות מהסוג הזה.
שני שרביט: יש יחידה משותפת במכון הייצוא שלנו, של מינהל סחר חוץ במשרד הכלכלה ובמכון הייצוא.
שני שרביט: היחידה הזאת בשנה החולפת קיימה 25 פעילויות משמעותיות מאוד גם של משלחות, כנסים ופעילויות בתוך הארץ, משלחות מחוץ לארץ, ואנחנו בהחלט רואים אתכם נמצאים בתוך הפעילות הזאת ונעזרים בה.
שני שרביט: אם יש לכם אימפוטים על הפעילות הזאת שאתם חושבים שכדאי שנבין אותם ונמשיך להשתפר בכיוון הזה, זה גם מאוד חיוני.
שני שרביט: אנחנו מאוד מרוצים מהפעילות של היחידה.
שני שרביט: היא נבנתה בשותפות הזו בגלל כל מה שכל אחד מהשחקנים האלה מביא לשולחן.
שני שרביט: אנחנו כמובן נשמח להמשיך להשתמש בה.
שני שרביט: גם שם נשמח לקבל פידבקים.
עמי לוין: רק לומר שאני נציג המשרד למינהל סחר חוץ ביחידה ואני רוצה לחזק את מה ששני אמרה.
אבי דיכטר: אני חייב לומר שהקשבתי ואני לא יודע למה אבל מצאתי את המודל הדומה וזה כל נושא הרופאים.
אבי דיכטר: הרי הרופאים, לאו דווקא בארץ אלא הרופאים ברמה העולמית, הם בעצם מגנים על הפרט, על כל אחד מאתנו, מידי תוקפים.
אבי דיכטר: כל שנה יש כנסים, או לא כל שנה אבל הכנסים זה אולי הדבר הכי מפורסם, הכי ממוסד והכי אפקטיבי שאני מכיר.
ענת ברקו: התכוונת יחד עם חברות התרופות.
אבי דיכטר: יחד עם חברות התרופות.
אבי דיכטר: אגב, גם יחד עם אתרי הכנסים.
אבי דיכטר: בחורף הכנסים הכי טובים הם באלפים ובקיץ באילת.
אבי דיכטר: אני רוצה לקחת את הנושא הרלוונטי לענייננו.
אבי דיכטר: המסורת שם לאורך שנים באמת הפכה להיות מאוד אפקטיבית.
אבי דיכטר: שיתוף הפעולה שקיים בין הרופאים כדי לעזור לכל פרט ברמה הרפואית מפני התוקפים, באמת אין לה אח ורע.
אבי דיכטר: אני חושב שזה המודל הכי סוציאלי שאני מכיר, הרי מקצועי שאני מכיר ואני חושב שגם הכי אפקטיבי.
אבי דיכטר: ההתקדמות היא מטורפת לטובה.
אבי דיכטר: תוחלת החיים וכולי, זה המדד הכי אמיתי לזה.
אבי דיכטר: אני שואל האם ההקבלה הזאת היא באמת נכונה, הרי כאן התוקפים – קרי, הרעים והרי כל הדיון הזה עוסק ברעים – איך הטובים נלחמים ברעים.
אבי דיכטר: הרעים כאן הם כולם בשר ודם.
אבי דיכטר: אין לנו תוקפים שהם אנונימיים שאנחנו צריכים לעשות מחקר כדי לדעת בכלל מאיפה הם.
בועז דולב: אני לא בטוח.
אבי דיכטר: אמרת קודם שאי אפשר לעשות הפרדה בין העולמות.
אבי דיכטר: ההפרדה היחידה שאני מכיר בין העולמות היא בין העולם הזה לעולם הבא אבל שם עוד לא פיצחנו את ההפרדה הזאת.
אבי דיכטר: לא הצלחתי להבין מהמשפט שלך אם זה טוב או רע לנו שאין הפרדה בין העולמות.
אבי דיכטר: מה שחשוב לנו להבין זה אם המודל הזה של הרופאים הוא נכון, בגדול כמובן, האם אנחנו בכיוון הנכון.
אבי דיכטר: מה ששני אמרה כאן, ואנחנו במערך הסייבר שנים, בסוף אנחנו מנסים לחפש מודל שהוא הכי קרוב והכי רלוונטי ואם המודל הזה לא, אולי יש מודלים אחרים, ואם אין, אז נמציא משהו חדש.
אבי דיכטר: אבל אני לא בטוח שאנחנו צריכים להמציא משהו חדש כי משהו שעובד כבר עשרות שנים או מאות שנים, לפעמים כדאי לקחת ממנו את הדברים הטובים.
אבי דיכטר: רופאים ללא גבולות זה סייבר ללא גבולות במובן ההגנתי.
אבי דיכטר: מה שאני מחפש, ואני לא זוכר דיון שמישהו הצליח לרכז בחדר הזה או בחדר אחר – שהוא לא ועדת הכספים – כל כך הרבה אנשים.
אבי דיכטר: מבחינתי זו הפתעה שיש כזאת התעניינות בנושא הזה, רצון וכמיהה לחבר את כלל המערכות אבל בסוף לנו ככנסת, כוועדת חוץ וביטחון, אתה כל הזמן מחפש איפה יש לנו מיילג' בתחום הזה, בתחום שלו, ולומר בואו נעשה משהו באמת, בואו נעשה את ההתאמות.
רונן יהושע: זו בדיוק הנקודה, שהנושא הוא כל כך שונה בממד כל כך אחר שדווקא אסור לנו לבחון אותו מתוך מטריות קיימות כי הכול מעורבב כאן.
רונן יהושע: התוקף הוא אחר.
ענת ברקו: לא הצגת את עצמך.
רונן יהושע: מנכ"ל חבר מורפיסק שצמחה בבאר שבע.
רונן יהושע: אני באתי לכאן כי רציתי להעלות נושא קצת אחר, אבל בהתייחסות לנושא הזה, אני חושב שזה ממד אחר לגמרי.
עפר שלח: אם כך, זה קצת מסוכן מה שאתה אומר.
עפר שלח: כי אין שום דבר שעל פיו אנחנו יכולים לבחון דברים.
עפר שלח: אפילו אין קריטריון בסיסי.
עפר שלח: מה לדעתך הבסיס המחשבתי שעליו אנחנו יכולים לבחון אם בסופו של דבר ללכת בכיוון כזה או אחר?
רונן יהושע: לא שיש לי כאן את המתכונת לדבר.
רונן יהושע: יש טובים וחכמים ממני, כמו ששמענו כאן, אבל לעצם העניין של בוא נאמץ מתודולוגיות קיימות ואולי תהליכים קיימים וגופים קיימים בתעשייה או בתחום הביטחון שבמדינה כדי להתמודד עם הדבר הזה, הוא כנראה לא נכון.
רונן יהושע: צריך להתחיל על אפס.
ענת ברקו: הרגולציה היא בהתהוות.
ענת ברקו: החקיקה היא בהתהוות.
ענת ברקו: התקינה היא בהתהוות.