GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חזי משיטה: שער לפני זה יש את הטיפול שניתן ביחידה לתגובות קרב, הוא טיפול, מטפלים בהם.
חזי משיטה: זאת אומרת, עוד לפני הכרה באחוזים קודם כל מטפלים בהם.
חזי משיטה: לגבי היחידה של ועדות רפואיות, מה שהם יחליטו, אתה צודק זה לא כמו פציעה פיזית.
חזי משיטה: כשבא מישהו להגיש הכרה על קטיעת יד, רואים שנקטעה יד, יודעים להגדיר את האחוזים ויודעים להגדיר יותר טוב מאשר הגדרה של פוסט טראומה שהיא בדרך כלל מול הוועדה, תיאום של אירועים שהוא חווה מהאירוע שהוא היה בו.
חזי משיטה: היא קובעת את אחוזי הנכות, לא אנחנו.
חזי משיטה: אנחנו נוהגים בהתאם ומרגע שנקבע אחוזי הנכות הוא מוכר, הוא מטופל.
חזי משיטה: ואני חושב שהיחידה לתגובות קרב היא יחידה טובה, היא לפני השער הזה.
חזי משיטה: ואני חושב שהם עושים עבודה נהדרת.
אבי דיכטר: דני לסיום אם אתה יכול - - -
דן שגב: אנחנו גם הצגנו את זה בוועדה ב- - - דוגמאות לפעילות קבוצתית שנעשית לנפגעי פוסט טראומה, לבני משפחותיהם בשנים האחרונות.
דן שגב: השקף הזה מתאר את המסגרות שבהם אנחנו מאפשרים לנכים שהם אינם עובדים להיות באיזשהי פעילות יומית.
דן שגב: יש לנו 10 מרכזי שיקום יומיים, יש פרוייקט ייחודי לנפגעי טראומה, ספינה שטה, ספינת גל, חממה, דגש, ואנחנו משתמשים גם בכלים נוספים כמו חונכות לטובת המקרים שזה - - -
אבי דיכטר: חזי, בשקף שביעות הרצון שהראית קודם זה כולל את כלל הנכים כולל פוסט טראומה?
אבי דיכטר: אם היית מבודד פוסט טראומתיים - - -
חנן מכלוף: אני לא חושב שצריך לבודד - - -
אבי דיכטר: אני שואל, אנחנו כוועדה עוסקים בנושא הזה, לפי דעתי, כבר שלושה דיונים, אני חושב שאתה היית באחד מהם והתחושה שלנו שבתחום הפוסט טראומה שביעות הרצון של הנכים כפי שאנחנו מתרשמים, לא משום סקר, שביעות הרצון היא נמוכה משמעותית משביעות הרצון של הנכים שתארת שקטיעת יד אנחנו יודעים שזו פציעה ברורה ופה, זו התחושה שלנו.
אבי דיכטר: האם אתם יכולים לתקף את זה מסקרים שלכם?
חזי משיטה: אנחנו נקח את ההצעה שלך ונבודד.
חזי משיטה: הקבוצה היא דיי גדולה ואת הפוסט טראומה נשים בעמודה נפרדת.
אבי דיכטר: מי רצה להעיר?
עידו גל רזון: אני רוצה להגיד דבר אחד על ההתייחסות על הדבר הזה.
עידו גל רזון: מרכזי יום שהציגו לנו אז בסדנת גל בשביל להכנס לשם אתה צריך להיות מוכר 50% ולא בר שיקום - - - אני עזרתי לחנן ואני עוזר גם להרבה צעירים להכנס לשם כי אני חושב שאפשר ויש מקום להכניס וליצור את זה אפילו יותר טוב.
עידו גל רזון: אבל מה קורה, קורה מצב כזה שבאים ואומרים אה, בשביל להכנס לשם, חנן, בשביל לקבל טיפול, וחנן רוצה להיות שם אבל חנן גר בבית שקמה, אז אומרים לו לפי הכתובת שלך אתה לא יכול להיות מטופל שם ואין לך גם 50% אז כמה חסימות שמתם לבנאדם עד לפני שהוא נכנס?
עידו גל רזון: יש שם רק מבוגרים.
עידו גל רזון: אני מגיע לשם, האוכלוסייה שאני עובד איתה זה רק מבוגרים ואתה יודע מה, כל חודש נפטרים לנו שניים.
עידו גל רזון: שניים מתרופות, משבץ מוחי והתקפי לב, יש לי הוכחה.
עידו גל רזון: תעשו לזה סקר.
עידו גל רזון: זה הטיפול שאתם נותנים לנו! בסופו של דבר טלפארמה, מה היא עושה, היא שולחת לשם את כל התרופות.
עידו גל רזון: בוא תראה, אני אראה לך ארגזים, טיפול חודשי, זה לא הגיוני.
עידו גל רזון: זה לא הגיוני.
עידו גל רזון: המדינה חייבת לקחת פה מעשה ולפתור לנו את הנושא הזה של פוסט טראומה שזה טיפול גם לילדים, לנשים, לא רק לפצוע.
עידו גל רזון: אני התגרשתי - - - את הסעיף גירושים הגרושה שלי טענה הוא הלום קרב, הוא נרקומן, הוא לא עובד, ככה היא הגדירה אותי.
עידו גל רזון: אני לא היחיד - - -
קריאה: צוק איתן טיפלו - - -
עידו גל רזון: אין שם פצוע אחד מצוק איתן - - -
קריאה: ההורים שהילדים שלהם יתאבדו לא יבואו ויעלו את זה בדגל - - -
אבי דיכטר: משפט אחרון בבקשה.
דן שגב: אנחנו בנוסף לכל מה שאמרתי גם מקיימים פעילות גם עם מוסדות אקדמיה בארץ וגם בעולם סביב הנושא של הטיפול בפוסט טראומתיים ואנחנו משתדלים לעשות כמיטב יכולתנו.
אבי דיכטר: אתה רוצה לומר עוד משפט, חזי, לסיכום?
חזי משיטה: אני רוצה רגע להגיד שביקשתם מאתנו להציג את התקציב אז אני מציג את התקציב, תקציב של 2017 נוצל במלואו.
חזי משיטה: תקציב דומה עומד לראש אגף שיקום גם ב-2018, אתם יכולים לראות פה את ה-break down של התקציב הזה, הוא תקציב לא קטן.
חזי משיטה: ארגז הכלים שעומד למשרד הביטחון, לראש אגף שיקום, הוא רחב ועמוק ומספיק כדי לטפל בכל מה שאנחנו צריכים לעשות.
חזי משיטה: משפט אחרון, אני לא חוזר על הדברים האלה.
חזי משיטה: אני שירתתי 30 שנה בשירות צבאי, חלק מהדברים שלי עשיתי עשייה חברתית עד שהגעתי למשרד הביטחון בתפקיד אחר והגעתי לאגף שיקום ואני רואה בזה זכות גדולה לעשות את התפקיד שאני עושה.
חזי משיטה: הוא קשה נפשית ופיזית אבל הוא עושה טוב לאנשים אחרים ואני נמצא במקום הנכון כדי לעשות את זה.
חזי משיטה: תודה.
אבי דיכטר: אני רוצה רגע לסטות מהתכנית המקורית ולפני שאני נותן לחיים בר אני מבקש מחברי הכנסת.
אבי דיכטר: אלי אלאלוף בבקשה.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שנושא של פוסט טראומה וטיפול פסיכיאטרי וטיפול נפשי הוא תחום מוזנח מאוד במדינה בכלל.
אלי אלאלוף: אתמול בנושא בדיון על קצבאות הנכים גם כן עלה בצורה מאוד חריפה.
אלי אלאלוף: יש לנו פה בעיה מאוד קשה במדינה, חוסר כח אדם.
אלי אלאלוף: ואנחנו לא לוקחים בחשבון שהפוסט טראומה זה תופעה שתלך ותגדל ואי אפשר לתכנן אותה מראש.
אלי אלאלוף: הבעיה המרכזית היום זה לתת תשובות, כמו שאמר חזי, ואני מסכים, כמה שיותר מהר להגיע אליהם אבל לא לפעולה חד פעמית אלא לטיפול מיידי.
אלי אלאלוף: הטיפול המיידי דורש תכנית אישית לכל אחד בהיקפים גדולים יותר.
אלי אלאלוף: לכן שאלתי על הפיילוט.
אלי אלאלוף: כשעושים פיילוט עד 12 מטופלים בקבוצה של 50-60 זה נראה סביר, 1 ל-5.
אלי אלאלוף: אבל כשאתה אומר, אני עושה פיילוט ולוקח שנתיים כדי להגיע למסקנות, שנה, זה אומר שאתה מטפל רק ב-12 כשהמספר הרבה יותר גדול.
אלי אלאלוף: אני בטוח שהמספר יותר גדול.
אלי אלאלוף: אני חושב שיש פה בעיה של העשייה גם ברמה של הפיילוט.
אלי אלאלוף: נקודה שנייה.
אלי אלאלוף: זה ברור שהיום אם לא נשלב את הכוחות של מערכות אזרחיות ושל משרד הביטחון לא תוכלו להתמודד עם כל הדרישה שתהיה, ותהיה גדולה.
אלי אלאלוף: אם אתה עושה פיילוט בחיפה, אני לא מבין איך אין פיילוט בבאר שבע, אני באר שבעי אז אני לא - - - למה לא יהיה?
אלי אלאלוף: מה אין מחלקה פסיכולוגית - - - אל תגיד לי לא, זה תשובה שאני מקבל מהבן שלי, לא ממך, לא יכול לקבל ממך.
אלי אלאלוף: גם אם צריך ללכת ולהקים אותה.
אלי אלאלוף: חברים, אי אפשר.
אלי אלאלוף: אחד הדברים, הפעם אני בא כצופה מהצד ולא כמוביל דיון, ואני רואה את זה חברים, יש מערכת של חוסר אמון הדדי בין אגף השיקום לבין המטופלים.
אלי אלאלוף: אם לא תשימו את זה ככותרת ראשית להתמודדות תמשיכו לרוץ אחד אחרי השני, וזו הבעיה המרכזית.
אלי אלאלוף: ואני באופן אישי מודה, מכיר ומעריך אתכם.
אלי אלאלוף: יש סגנון אחר ממה שהיה לפני כן אז זה לא מספיק.
אלי אלאלוף: חייבים בנושא הזה להחזיר את האמון של המערכת למטופלים שלה, זה מאוד מרכזי, ולחזור לנושא הזה של החשיבה, חשיבה משולבת עם משרד הבריאות והסתדרות הרופאים כדי לחשוב איך מתמודדים בהיקף, שלצערנו רק ילך ויגדל, של הפוסט טראומה.
אלי אלאלוף: לבד לא תצליחו, לא בידע וגם לא בכוח אדם הנדרש.
אלי אלאלוף: אני בטוח שהכספים יימצאו, אני בטוח שתשובות צריכות להיות ומהירות אבל זה שתי הנקודות.
אלי אלאלוף: אחת, אני חוזר עליה, בניית מערכת שיש בה אמון בין אגף השיקום לבין המטופלים שלה ודבר שני שיתוף עם כוחות אחרים כדי לתת תשובה ברמה ובמהירות הנדרשת בנושא הזה של הפוסט טראומה.
אבי דיכטר: חבר הכנסת איל בן ראובן, בבקשה.
איל בן ראובן: אלי עזר לי אז אני יכול להסתפק במשפט קצר.
איל בן ראובן: אני חושב דווקא לאור, חזי, מה שהצגתם אני קודם כל רוצה להודות לאנשים פה על העבודה שאתם עושים.
איל בן ראובן: אני חושב שיש עבודה מאוד מאוד רחבה, אני גם ביקרתי באפקה בבית הלוחם ואני ראיתי את המראות.
איל בן ראובן: באמת יש עבודה ומאמץ ואנשים שעושים עבודה יוצאת דופן.
איל בן ראובן: דווקא לאור הדברים החשובים שאתם עושים פה אני חושב שאנחנו יכולים מהזווית שלי, כשאני מסתכל מפה, למקד את העניין של סוגיית הפוסט טראומה לאנשים לאורך זמן.
איל בן ראובן: אני חושב שאם תקח את זה, ואני חושב שבמערכת הביטחון, במקום שבו אתה נמצא, שלוקחים נושא אז יודעים להתנפל על נושא.
איל בן ראובן: אני חושב שאת הדבר הזה צריך לסמן כנושא מרכזי מאוד באיתור, בטיפול ובמעקב ובבקרה שאכן אנחנו מצליחים להשתפר על פי מדדים בנושא הזה.
איל בן ראובן: אני חושב שהנושא הזה יענה גם לחלק מהבעיה שהעלה פה אלי כי אני חושב שאבי אמר את זה קודם, הטענות והקולות שאנחנו שומעים הם הקולות החזקים ביותר, אנחנו שומעים משם, מהמרחב הזה, תסתכלו על האנשים שיושבים פה, אנחנו שומעים את זה משם וזה כנראה עניין מאוד מאוד רציני.
איל בן ראובן: המילה מורכב היא מילה חשובה אבל אני חושב שמערכת הביטחון יודעת יותר מגופים אזרחיים אחרים, אנחנו יודעים במקומות אחרים.
איל בן ראובן: כשצריך, כשיש משהו באמת מורכב אז בסוף אומרים רבותיי, מערכת הביטחון, קדימה תתנפלו על הדבר הזה.
איל בן ראובן: אני חושב שחזי, פה אתם יכולים לקחת אתגר ואנחנו כוועדה באמת נשמח אולי למקד את הדיון כשיהיה איזשהו רעיון מרכזי, כנראה שהוא דורש משאבים מסויימים.
איל בן ראובן: אני חושב שלדבר הזה צריך להתייחס כנושא ייחודי ולתת לו מענה.
אבי דיכטר: יושב ראש ארגון נכי צה"ל, חיים בר, בבקשה.
חיים בר: תודה רבה אדוני היושב ראש, אבי דיכטר, יושב ראש ועדת העבודה והרווחה, אלאלוף וחברי הכנסת, חברי הוועדה.
חיים בר: אני רוצה להתחיל דווקא במשפטים שנאמרו פה שנעשו פה על ידי ראש אגף השיקום.
חיים בר: יש דברים שנעשים, יש דברים שקל לעשות אותם ויש דברים שיותר קשה לעשות אותם.
חיים בר: הנכות אולי הקשה ביותר שההשלכות שלה המיידיות זה על הנכה, על ילדיו ועל בני משפחתו זה הפוסט טראומה.
חיים בר: הקשה ביותר.
חיים בר: אין לזה שום פתרון טכנולוגי.
חיים בר: אין פה קביים ואין פה רגליים תותבות ואין פה פרותזות ואין ביוני ולא ביוני.
חיים בר: הבסיס של הדבר הזה – היה לי פעם מפקד שאמר ביחידות ההצלה שהאויב מספר אחת של כוחות ההצלה זה הזמן, לא תגיעו אנשים ימותו, גם פה הזמן הוא הגורם הקובע.
חיים בר: פה לפני שהוא בכלל שרק מזהים את הניצוץ הראשון של הפוסט טראומה הוא צריך להיות במקום לקבל טיפולים פוסט טראומתיים, פסיכולוגיים, הוא ובני משפחתו.
חיים בר: ואני לא יודע אם זה הקצאת מספר הטיפולים.
חיים בר: אין הגבלה, אסור שתהיה הגבלה.
חיים בר: כל עוד הוא צריך את זה הוא צריך לקבל וזה לא צריך להיות בעיה.
חיים בר: הדבר השני, שהיא בעיה והיא נכונה לכלל נכי צה"ל ובמיוחד לפוסט טראומתיים, זה נושא תעסוקה.
חיים בר: יש פה אנשים אינטלגנטיים, מוכשרים, יודעים לעשות עבודות, הם לא יכולים להיות בחברה אם זה לא בכפייה.
חיים בר: הציבור שהם עובדים איתם דוחה אותם, ואנחנו פה בכנסת ישבנו בוועדת המשנה של ועדת חוץ וביטחון על נושא חוק העסקת נכי מלחמה.
חיים בר: צריך להפעיל את החוק הזה בכל חומרתו, לא 100 ₪ קנס כספי.
חיים בר: כן, לעשות מה שאמר מנכ"ל משרד הביטחון, להפסיק את החברות האלה מלהפעיל מכרזים, לא לתת להן להשתתף במכרזים.
חיים בר: המכרז יהיה מותנה בזה שהוא יכתוב שהוא מעסיק X אנשים אצלו במקום.
חיים בר: מה קרה?
חיים בר: אפשר.
חיים בר: ולמצוא להם תעסוקה ולחייב מפעלים, זה קיים בחוק.
חיים בר: זה בחוק, זה קיים, הדבר היחידי שצריך לשנות שם זה את התפקידים שיש שם, את המקצועות שמוגדרים עדיין בחוק מאז.
חיים בר: לא השתנה משנות ה-50.
חיים בר: כרטיסנים באגד, מפעילי מזנונים, סדרנים, נהגי מוניות.
חיים בר: מה זה?
חיים בר: לא קיים.
חיים בר: תחליפו את זה.
חיים בר: תנו להם את כל דוכני מפעל הפיס בארץ, שהם יפעילו אותם.
חיים בר: אפשר וצריך להתמקד בזה.
חיים בר: תופעות של הפוסט טראומה, אחד הדברים שעבר כבר בכנסת פה, בוועדת המשנה ואחר כך במליאה, שסוף כל סוף אחרי הרבה שנים, לא 70 שנה, פחות 4-5 שנים, הפוסט טראומה הייתה מוגדרת כמחלה.
חיים בר: כשהוא בא עם הפוסט טראומה הוא יכול לבדוק אם אבא שלו מהגטו, אולי הוא עבר שם משהו טראומתי וכו' וכו'.
חיים בר: היום זו חבלה, זו חבלה פה בכנסת, הובילו את זה לפני 4 שנים.
חיים בר: לא צריך לבנות את ההיסטוריה של האיש אם הוא הביא משהו מולד.
חיים בר: קל מאוד, ומזה צריך להתחיל, זה הנושא הכי קשה.
חיים בר: ודיברו פה על דמי קיום ואני - - - משהו על דמי קיום של האנשים האלה.
חיים בר: מי שמוגדר על ידי מדינת ישראל כלא בר שיקום בין אם הוא נכה צה"ל, בין אם הוא פוסט טראומתי, המדינה קבעה שהוא לא כשר לעבודה.
חיים בר: הוא צריך לקבל שכר שהוא יכול לכלכל את משפחתו.
חיים בר: המושג נצרך ש- - - גדולה - - - זה נצרך, זה לא נצרך, הסכום הוא אותו סכום.
חיים בר: הסכום היום בקטגוריות, בנוסחאות זה 4500 ₪ לחודש תגמול קיום.
חיים בר: הכסף הנוסף שמקבלים זה ניידות, זה משקלות, זה עזרת הזולת, כל הדברים שהוא מקבל עקב הפציעה.
חיים בר: צריך לעשות הפרדה ברורה בין הפיצוי על הנזק לבין דמי הקיום.
חיים בר: אי אפשר להתקיים מ-4500 ₪ לחודש, נשוי עם ילדים.
חיים בר: זה התגמול.
חיים בר: היתר זה תגמול נכות נוסף לו.
חיים בר: ממה הוא בנוי?
חיים בר: הוא בנוי מתגמול בסיסי של נכה 100%.
חיים בר: 4500 ₪ כי כל אחוז זה 45 ₪.
חיים בר: צריך להפסיק עם זה - - -
קריאה: ועוד מבחן ההכנסת.
עידו גל רזון: כן, כי כרגע אמרת שאנחנו הנכים הכי קשים, אין לנו פתרון פסיכולוגי, אין לנו כלום ואנחנו בסוף את המחיר - - - הרי בחקיקה עכשיו אני לא יודע כמה הטבות הוספתם ל-PTSD וכמה תוסיפו, לא דיברתם על זה בכלל.
חיים בר: אתה תרגע, הוסיפו ל-PTSD - - -
עידו גל רזון: אנחנו נראה מה הוספתם - - -
אבי דיכטר: לא, לא, חבר'ה אתם לא צריכים אותנו בדיון הזה.
קריאה: אבל הוא לא יכול להגיד שהוסיפו כשעשו אפליה למשל בנושא הבראה רפואית, הנכים הפוסט טראומתיים נמצאים בסוף הרשימה ולא מסוגלים לממש הבראה בכלל.
עידו גל רזון: איזה משרה הציעו לי?
עידו גל רזון: איזה משרה?
אבי דיכטר: בבקשה חיים.
חיים בר: אני חוזר ואומר, התגמול היום מובנה על הבסיס הזה שאמרתי וזה צריך להיות שינוי וצריך לעשות הפרדה בין תגמול הקיום לתגמול הנכות.
חיים בר: הדבר השני שצריך לעשות עם זה זה לבטל את מבחן ההכנסה כפי שדובר קודם.
קריאה: ברור ומייד.
חיים בר: אבל לא רק לבטל את מבחן ההכנסה, לבטל את האמירה שזה רק הכנסה מעמל כפיים.
חיים בר: שאם בנאדם יש לו דירה שהוא משכיר והוא קצת יותר ממה שמותר לו היום, 2500 ₪, מתקזזים איתו.
קריאה: או קיבל ירושה.
חיים בר: לא צריך להתקזז איתו, זה לא תשלום של משרד הביטחון.
חיים בר: נכון, יש למשרד הביטחון, למערכת, צ'ק הפסד, הפסד הכנסה.
חיים בר: אבל ההפסד הכנסה גורם לנכה לחיות יותר טוב וזו המטרה שלנו.
חיים בר: אז בשביל מה להוריד את זה?
קריאה: יש אפליה בין ביטוח לאומי לנכי צה"ל.
קריאה: שם זה בוטל, אצלנו לא.
ענת ברקו: כן זה האבסורד.
קריאה: אצל כולם זה בוטל, רק לנכי צה"ל - - -
קריאה: אל תנסו להשוות.
קריאה: הוועדה יודעת שמקזזים לנו - - -
אבי דיכטר: חבר'ה אני מאוד מעריך את ההערות אנחנו פשוט לא מסוגלים לעמוד במצב שחיים ברשות דיבור ואנחנו - - -
חיים בר: אני אעבור על כמה נושאים.
חיים בר: מה שעושים ועושים אני אגיד את זה אחר כך בסיכום.
חיים בר: אבל יש נושאים שהם אקוטיים, הנושאים האלה נמצאים כבר ככה במערכת מאז קום המדינה ואף אחד לא מסתכל ימינה ושמאלה אם ניתן לשנות דברים.
חיים בר: למשל, מופיע בתקנות ובדרישות מרופאים באגף השיקום להיות רופאי שיקום.
חיים בר: במה הם משקמים?
חיים בר: שום דבר.
חיים בר: הם פקידים טכניים, סליחה על הביטוי, שהתפקיד שלהם זה לשלוח אותו להפניה לרופא מומחה, לקרוא את ההפניה ולאשר.
חיים בר: אז אם הוא רופא טוב בחבר'ה אז הוא גם מאשר את ההמלצה של הרופא המומחה ואם לא הוא גם לא מקבל את ההמלצה של הרופא המומחה שהוא שלח אותו.
חיים בר: לא צריך רופא מקצועי אם שם כאלה.
חיים בר: יוזיל את המחירים, לא יצטרכו לשלם הרבה כסף, יהיו שם רופאים ברמה של רופא משפחה מצויין.
חיים בר: ואם רוצים לעשות את זה עוד יותר טוב, שימו שם רופא מנהל אחד שהיה ברמה של מנהל מחלקה שיפקח על הרופאים האלה.
חיים בר: שים 5-6 רופאים בלשכה, עם הפערים של הכסף תאייש את כל המזכירות הרפואיות שצריך להיות שם, לא יהיה שם פקק, לא יהיה שם צורך לחכות ימים ולילות.
חיים בר: ובמקביל, אני ישבתי עם ראש האגף, ודנו בנושא, לעשות במקביל למה שאמרתי עכשיו, לעשות פיילוט בעיר כמו אשדוד או עיר כמו באר שבע, לבחון אפשרות שאנשים שגרים בעיר הזו יקבלו את השירותים הרפואיים שלהם דרך משרד הביטחון באמצעות הרופא המטפל שלו בקופת החולים שהוא שייך אליה.
ענת ברקו: ואיזה קדימות הם יקבלו בהגעה לרופאים מומחים - - -
חיים בר: זה צריך לשבת איתם ולראות.
חיים בר: אני מדבר על העיקרון.
חיים בר: אני הולך לרופא פרטי, שירות מצויין.
חיים בר: מישהו אחר הולך לרופא אחר.
חיים בר: אני רוצה שהבנאדם יהיה נגיש - - -
קריאה: פוסט טראומתי יכול לעמוד אצל רופא בתור בקופת חולים שיש 100 איש בתור?
קריאה: אני רוצה להבין אותך.
חיים בר: אני אסביר לך לבד, עכשיו אני מסביר לוועדה.
אבי דיכטר: כן, חיים, אנחנו מבקשים להתכנס.
חיים בר: אני רוצה להציג את הדברים כי באמת הדברים האלה אני חושב שהם שינוי מהותי.
חיים בר: זה בנושא של הנושא הרפואי.
קריאה: מה קרה, מה השתנה, בראיון ברדיו הוא אמר מצבנו מצויין.
חיים בר: אני יכול להגיד משהו על מצבנו, אני חושב שמעולם מצבו של ארגון נכי צה"ל ומערכת היחסים שיש לו עם משרד הביטחון ואגף השיקום מעולם לא היה כל כך טוב כמו היום, בטח לא בשנתיים קודמות.
קריאה: מה מצב היחסים של הנכים עם הארגון.
אבי דיכטר: חיים אני מבקש ממש משפטים מסכמים.
חיים בר: מעבר למה שנאמר פה על ידי ראש האגף לשיקום ומעבר לשיתוף הפעולה אני חושב שבין הדברים שצריך להקפיד יותר במשרד הביטחון ששיתוף פעולה לא יהיה אחרי גמר של איזשהו מיזם שהם רוצים ולצרף אותנו להסכים, אנחנו צריכים להיות כחלק בלתי נפרד מצוות הניהול של אותו מיזם על הבנייה שלו, ההערות שלנו, כדי שנהיה באמת שותפים לכל הליך ואנחנו בנויים גם להיות שותפים.
חיים בר: יש לנו את היכולות שלא תמיד יש למשרד הביטחון ואגף השיקום.
חיים בר: אני רוצה לומר שבארגון נכי צה"ל היום אין פרמטר אחד בפעילות של ארגון נכי צה"ל שלא גדל ב-8 שנים האחרונות בערך ב-40%-50%, בעיקר בפעילות לנכים, לא למשכורות של עובדים.
חיים בר: מדריכים רק אלה שעובדים במגע ישיר עם אנשים, פיזיותרפיסטים, הידרותרפיסטים ואחרים.
חיים בר: אנחנו השקענו בארגון נכי צה"ל במשך ה-8 שנים האחרונות 165 מיליון ₪ רק לשדרוג בתי הלוחם.
חיים בר: וכשאני אומר שדרוג מי שהיה בבית הלוחם בתל אביב - - -
חנן מכלוף: מה צריך את הבריכה בבית הלוחם בתל אביב - - - אני אין לי נעליים, החורף מתחיל, גשם, אתמול היו שלושה קסאמים, אתה לא שכבת על הילד כדי שהוא יהיה מוגן.
חנן מכלוף: אז בוא נמשיך לדבר, אני אתן מענה לכל השיקום - - -
ענת ברקו: הוא שכב על הרבה ילדים שיהיו מוגנים.
ענת ברקו: בבקשה ממך תרגע, אל תבדיל בסדר?
ענת ברקו: אתה תגיד - - -
חנן מכלוף: אני הגעתי עד לפה כדי שכולכם - - -אני לא מגזים - - -
אבי דיכטר: חנן, זו אותה אזעקה בבית שקמה ואשקלון.
אבי דיכטר: בבקשה, חיים.
חיים בר: אני רוצה בהזדמנות הזו שגם חבר הכנסת דיכטר וגם חבר הכנסת אלאלוף שהיו בוועדה המשותפת של ועדת חוץ וביטחון שדנה בנושא גורן.
חיים בר: שמענו שם דברים ואיומים על מה יקרה לנכי צה"ל, שמענו שם כל הרכבים יורדים מהם, שמענו שכל הפוסט טראומתיים לוקחים להם את הרכבים, שלא יהיה, שמור בשביל להטיס אותם, זה בדיוק הדבר הכי קשה לכל אדם כזה שמערערים את הביטחון ההתהוות שלו ברגע אחד.
חיים בר: זו בדיוק הנקודה.
חיים בר: אני אני רוצה להודות לך אדוני יושב ראש הוועדה, וגם לחבר הכנסת אלאלוף, יושב ראש הוועדה, שישבו ביחד.
חיים בר: לא הייתה שום פגיעה בזכויות נכי צה"ל כתוצאה מוועדת גורן והסכם המנכ"לים.
חיים בר: ההיפך, הגשנו עבודה משותפת עם משרד הביטחון והאוצר שגם חבר הכנסת אלאלוף שדן היום בתסקיר חוק הנכים אמר שזאת עבודה מסודרת, טובה שאפשר לדון בה.
חיים בר: ומה שצריך לעגל יעגלו ומה שלא, לא יעגלו.
חיים בר: אני מזכיר, זה בא ממקום אחד, לצלם מצב ולאחר מכן לדוג ב- - -
אבי דיכטר: תודה רבה חיים.
אבי דיכטר: אנחנו פשוט חייבים להמשיך כי אנחנו חייבים להתייחס לאנשים.
חיים בר: אני אגיד את המשפט האחרון.
חיים בר: אני רוצה לומר שארגון נכי צה"ל ביחד עם האוצר וביחד עם משרד הביטחון אנחנו היום הגוף היחידי במדינת ישראל שיש לנו ביטוח סיעודי קולקטיבי לנכים ולבני משפחותיהם.
חיים בר: ליד זה הביטוח הרפואי שעשה משרד הביטחון ברובד הבסיסי לנכים ואנחנו הרחבנו את זה לבני המשפחות.
חיים בר: עושים ועושים ועושים והיעד שלנו שלא יהיה דבר שנכה צה"ל צריך ורוצה שאנחנו לא ניתן לו כדי לממש את הפנטזיה שלו כדי שהוא יוכל לחיות בכבוד ולכבד את בני משפחתו.
חיים בר: תודה רבה לך אדוני.
אבי דיכטר: אנחנו עוברים עכשיו להתייחסות על פי שעון.
אבי דיכטר: אז נא להתכנס לזמן שמופיע, זה שתי דקות למתייחס, אני מבקש מאוד להתכנס לזמן הזה.
אבי דיכטר: הראשון מאיר חלבי בבקשה.
מאיר חלבי: אחרי נאום הנצחון של יושב ראש הארגון, אדוני היושב ראש, חברי ועדה נכבדים.
מאיר חלבי: אדוני היושב ראש, היום הוא יום ההוקרה לנכי צה"ל.
מאיר חלבי: נכי צה"ל לא צריכים יום הוקרה פעם בשנה.
מאיר חלבי: נכי צה"ל רוצים ודורשים יחס בכל ימות השנה.
מאיר חלבי: הלומי הקרב, מדובר במגזר מאוד מאוד קשה, חבלה נפשית שאין יודעים את הסוף אך כן יודעים איך זה פרץ, איך זה התחיל.
מאיר חלבי: אני מאיר חלבי, נכה צה"ל, קטוע יד ופגוע בכל חלקי הגוף ופגוע גם בהלם קרב.
מאיר חלבי: לא קל.
מאיר חלבי: שירתתי כחבלן מספר אחד בצה"ל, ברצוני להבהיר בצורה שאינה משתמעת לשתי פנים, אגף השיקום על כל שלוחותיו ועובדיו, ובראשם ראש האגף, חזי משיטה, שעושה עבודה טובה לעילא ולעילא, אינם ולא היו ולא יהיו אויבים שלנו.
מאיר חלבי: אגף השיקום לא אויב שלנו ואנחנו לא אוייבים שלהם, אחים אנחנו.
מאיר חלבי: ולכן ביחד בשילוב ידיים יש להגיע למקסימום הטיפול בהלומי קרב, ביחד להקשיב לנכים וללמוד ויש מה ללמוד והרבה מה ללמוד בנושא של הלומי קרב.
מאיר חלבי: אני רוצה ומבקש ושואף שהלומי הקרב יקבלו את מירב והמיטב בטיפול שלהם.
מאיר חלבי: הם זקוקים כהלומי קרב, מאוד מאוד זקוקים ליחס שונה לחלוטין ויחס חיובי.
מאיר חלבי: לכן אני מציע, אדוני היושב ראש, שבכל מרפאות אגף השיקום יהיה רופא שמטפל אך ורק ורק ואך בהלומי קרב, תהיה עובדת שיקום ועובדת רווחה בכל מרפאה, מחלקה להלומי קרב בלבד.
מאיר חלבי: רופא שהמומחיות שלו הלומי קרב, רופא שמהשורה הראשונה.
מאיר חלבי: יש להעניק לפוסט טראומה טיפול מיוחד.
מאיר חלבי: יחד עם זאת, אני אומר כאן בוועדת חוץ וביטחון בכנסת ישראל ואני אומר מה שאחרים לא יאמרו.
מאיר חלבי: לא מקובל עליי, אדוני היושב ראש, ייצור נכים יש מאין ולהשתמש על המשבצת של הלומי קרב.
מאיר חלבי: מי שנפגע בעת שירותו הצבאי יש להעניק לו את המירב והמיטב וטיפול VIP.
מאיר חלבי: התנהלות כזאת פוגעת בנכי צה"ל, הלומי קרב הקשים והאמיתיים.
מאיר חלבי: לכן אני קורא לשיתוף פעולה בין אגף השיקום לנכים עצמם והדגש נכים עצמם.
מאיר חלבי: אני מקווה שדבריי יפלו על אזניים קשובות.
אבי דיכטר: תודה רבה מאיר.
אבי דיכטר: חברת הכנסת ענת ברקו, יושבת ראש השדולה למען נכי צה"ל ונפגעי פעולות האיבה, בבקשה.
ענת ברקו: אני רוצה להודות לחבריי שלמרות שאנחנו היינו כאן עד חמש וחצי בבוקר מצאו את הכוחות להגיע.
ענת ברקו: תודה לך לחברי, חבר הכנסת אלאלוף - - -
קריאה: אבל היו פעולות בינתיים.
ענת ברקו: היו פעולות בינתיים ופעלנו ועשו ובאמת ליושב ראש הוועדה על המפגש הזה שהוא הקדיש לו שעתיים, שזה לא מובן מאליו, אז באמת תודה.
ענת ברקו: אני רוצה להביע הרבה הערכה גם לאגף השיקום וגם לארגון נכי צה"ל על העשייה שלכם.
ענת ברקו: אבל ברשות
ענת ברקו: כם יש כמה נושאים שמטרידים אותי ואני אעבור עליהם ביעף מתוך מה שלמדתי, מתוך באמת הניסיון להכנס לעומק הדברים גם אולי אני רואה את זה גם לאורך השנים, מהשירות שלי בצבא.
ענת ברקו: נתחיל מזה שאף אחד לא עושה טובה לנכי צה"ל, זה לא הטבה סוציאלית.
ענת ברקו: צריך לתת לכם, יש מחוייבות ערכית לתת לכם, לפגועי הגוף והנפש, נקודה.
ענת ברקו: מכאן אנחנו נתחיל את הדיון.
ענת ברקו: אני מאוד מוטרדת מהסיפור הזה של העדר רופאים לטיפול ויש לי הרגשה שאם רוצים לעשות, להעביר את כל הטיפול לקופות החולים אז שימו את זה על השולחן.
ענת ברקו: לא צריך לייבש את העסק, לא צריך להגיד אין רופאים, לא צריך רופאים, הם רק פקידים.
ענת ברקו: אתם רוצים להעביר את זה לקופת החולים תעבירו לקופת החולים.
ענת ברקו: אבל צריך להבטיח את זה שנכה צה"ל צריך להגיע לבדיקה או ל-CT הוא לא יחכה ארבעה חודשים, זה מה שקורה היום.
ענת ברקו: גם היום עם אגף השיקום נכי צה"ל מחכים לבדיקות רפואיות הרבה מאוד זמן, זה לא מתקבל על הדעת.
ענת ברקו: הנושא של מחשוב – התיקים של נכי צה"ל באגף השיקום הם לא ממוחשבים לכן אי אפשר לטפל בתיקים במקביל לכן הם שוכבים שם חודשים על גבי חודשים ולא עומדים בלוח זמנים של 45 יום לוועדות רפואיות.
ענת ברקו: לצערי הרב כמובן.
ענת ברקו: אנחנו מדברים על למה נכה צה"ל שיש לו הכרה בנכות לא יכול לצאת מאגף השיקום עם מסמך שמרכז את הנכויות שלו ואת הזכאויות שלו לאור הנכויות שלו.
ענת ברקו: נורא פשוט, דיברנו על זה אצלך בוועדה.
ענת ברקו: זה מאוד פשוט, זה מאוד חשוב.
ענת ברקו: כל אחד יידע והוא לא יגלה by the way, הנה מגיע לי את זה ואת זה, הייתי צריך לקבל נופש, הייתי צריך לקבל הטבה, מגיעה לי הלוואה.
ענת ברקו: תנו להם את זה, תגישו להם את זה, בדחיפה, אל תחכו שהם יעשו עבודה.
ענת ברקו: הדבר הנוסף – צמצום כוח אדם באגף השיקום שאני חושבת שזה מאוד מאוד פוגע באופן הטיפול.
ענת ברקו: אז צריך לנסות חלק מהדברים לקבל מבלי לחכות שנכי צה"ל יביאו את המסמכים.
ענת ברקו: יש הרבה מאוד מסמכים שאגף השיקום יכול לשאוב מתוך המערכות שמשרד הביטחון יכול לעשות את זה, אגף השיקום הוא חלק ממשרד הביטחון, מתוך צה"ל, מתוך בתי החולים.
ענת ברקו: לחסוך לנכים את הריצות האלה.
ענת ברקו: מעבר לפציעה הם לא צריכים לרוץ להשיג את הניירות האלה.
ענת ברקו: מה שאי אפשר אי אפשר.
ענת ברקו: הבעיה בטיפול של פוסט טראומתיים – אמר כאן ראש אגף השיקום, ובצדק, הסמיכות של הטיפול לפגיעה, לחבלה, זה מה שיקבע את - - - יש קורלציה ברורה לגבי ההחלמה והצלחת הטיפול, האפקטיביות של הטיפול.
ענת ברקו: אבל בגלל שהתהליכים כל כך ממושכים ובגלל שלא החליטו עדיין אם זה ועדת לובין או ועדה אחרת, לא משנה איזה פסיכיאטרים מטפלים ולפי איזה קו הולכים יש ממש ממש בעיה בטיפול בנפגעי פוסט טראומה וזה מאוד מאוד חבל.
ענת ברקו: יש צורך להפריד בין המערכת האזרחית למערכת שמטפלת בנכי צה"ל.
ענת ברקו: מגיע לכם טיפול מיוחד, יחס מיוחד.
ענת ברקו: רמ"ח נפגעים יושבת כאן.
ענת ברקו: אני מבקשת להתייחס גם לנראות של הצבא בכל הליך הטיפול והשיקום.
ענת ברקו: זאת אומרת שאנחנו רואים שעם הפציעה מערך הנפגעים עוטף את הנכים לגמרי.
ענת ברקו: לאחר מכן המדים הולכים ונעלמים.
ענת ברקו: לא, המדים צריכים ללוות את נכי צה"ל לאורך כל החיים.
ענת ברקו: הנושא של מבחן ההכנסה, אני לא אחזור על זה, ביטול מבחן ההכנסה.
ענת ברקו: הדבר האחרון, אני רוצה להגיד, הטיפול צריך להיות מערכתי משפחתי, גם בנות זוג אבל גם ילדים.
ענת ברקו: ילדים שזקוקים לטיפול.
ענת ברקו: הנושא של תעסוקה, אדוני יושב הראש, יש 5% שהמדינה חייבת להעסיק אותם.
ענת ברקו: זה לא מתבצע החוק הזה, לכן זה פוגם בהליך השיקום וחייבים לאפשר את הנושא הזה של התעסוקה.
אבי דיכטר: אני מבקש מרמ"ח נפגעים בצה"ל, אל"מ ג'וסלין, להתייחס.
ג'וסלין באש: בוקר טוב לכולם.
ג'וסלין באש: צה"ל מלווה את הפצועים מרגע הפציעה עצמה ונכנס שם לתמונה גם בהיבטים רפואיים, גם בהיבטי מפקדים וגם מערך הנפגעים הפרוס.
ג'וסלין באש: זה באמת מתוך המקום של המחוייבות הערכית והמוסרית שלנו לחיילים המשרתים.
ג'וסלין באש: ברגע הפציעה בהתאם לרמת הפציעה לעתים גם נדרשת הודעה למשפחה ואנחנו יודעים גם לבצע הודעה מרמת הפצוע הקשה ומעלה.
ג'וסלין באש: ובעצם הליווי שלנו את הפצוע הרבה פעמים לא נוגע רק לפצוע עצמו אלא גם למעטפת המשפחתית ולמשפחה עצמה כל עוד הוא בשירות.
ג'וסלין באש: השאיפה שלנו בדרך כלל של צה"ל שאותו פצוע יחזור לשירות משמעותי, כמובן, בהתאם ליכולות הרפואיות שלו.
ג'וסלין באש: ובמידה ולא ניתן בהיבטים רפואיים אזי החייל הפצוע עובר באמת לטיפול משרד הביטחון אגף שיקום נכים.