GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבי דיכטר: האם אתם עושים הצלבה במערכות שלכם כדי להבין את המספר המדויק כי אנחנו קיבלנו פה לא מעט עדכונים – לא שבדקנו אותם – על כך שבמרשם הפלסטיני כלולים גם 300 ומשהו אלף פלסטינים שגרים בירושלים.
אבי דיכטר: זה חד-משמעית, הוזם על-ידכם.
אל"מ אורי מנדס: חד-משמעית, זה לא נכון.
אל"מ אורי מנדס: הדבר היחידי המתקיים הוא תושבים פלסטינים שמקבלים תהליך של איחוד משפחות ואז נרשמים דווקא כתושבי מדינת ישראל במקביל.
אל"מ אורי מנדס: זה מתקיים לגבי אוכלוסייה מצומצמת, איחוד משפחות.
אל"מ אורי מנדס: תהליך הפוך לא מתקיים.
אל"מ אורי מנדס: הרשות הפלסטינית אכן מתייחסת לאותם אנשים ולאותם תושבים כאוכלוסייה שהם מכירים בה, ולכן הם מנסים גם לפעול במקומות שונים.
אל"מ אורי מנדס: אנחנו מכירים גם את אותם תושבי מדינת ישראל שמתגוררים בין בצד האחר של הגדר או הצד השני של הגדר, ובין בתוך הערים הפלסטיניות, ואז הם נותנים להם שירותים.
אבי דיכטר: בהערת הבהרה לעצמנו.
אבי דיכטר: אנחנו מכירים את הנתון הרשמי לגבי עזה שהם חצו את קו שני מיליון הפלסטינים תושבי עזה.
אבי דיכטר: זאת אומרת, אם אני מחבר את הנתונים עם איו"ש, יש לנו היום בין הים לבין הירדן רשומים ברשות הפלסטינית למעלה מחמישה מיליון איש.
קריאה: כולל עזה.
אל"מ אורי מנדס: אכן.
אבי דיכטר: יהודה, שומרון ועזה.
אבי דיכטר: אני מודה שהנתון הזה מעולם לא עודכן כאן בוועדה במספר הזה, לדעתי זו הפעם הראשונה שאנחנו שומעים את המספר הזה – חמישה מיליון פלסטינים, לא כולל פלסטינים במזרח ירושלים.
אבי דיכטר: מעניין, נתון מעניין מאוד.
אל"מ אורי מנדס: אדוני היושב-ראש, התקיימו על כך מספר דיונים בראשותו של מוטי יוגב.
אל"מ אורי מנדס: זה דבר ראשון.
אל"מ אורי מנדס: והדבר השני, כמו שמוטי אמר, בצדק מבחינתו, על העניין הדמוגרפי יש מספר סטטיסטיקות ונתונים, פרופ' דלה-פרגולה שעוסק בכך ופרופסורים אחרים שכותבים על כך מאמרים ועל כיוונים שונים, גם על טענות, על נתונים שלנו שאינם מדויקים, ומכאן המחלוקות שקיימות בנושא.
אל"מ אורי מנדס: אני התייחסתי לעובדות מה האוכלוסייה הרשומה ומה האוכלוסייה שלהערכתנו, אחרי כל החישובים של הגירה ומעבר בגשר, מכיוון שכל פלסטיני שנע היום, נרשם במערכות ורשומה התנועה שלו וידוע היכן הוא, למעט נושא של הנפטרים שאולי מעט לוקה בחסר אך גם על כך ראינו שרוב הנתונים של הרשות הפלסטינית מועברים.
אבי דיכטר: רק לטובת הנושא הזה מבחינתנו, אני לא רוצה להרחיב כי זה לא נושא הדיון שלנו, למרות שהוא משליך כפי שאמר גיא – היקף העבודה נגזר מהיקף התושבים - אבל אני מבקש שמשרד הביטחון יעביר לנו מסמך דמוגרפי מסודר לגבי האוכלוסייה הפלסטינית, כפי שאתם מבינים אותה, בצורה הכי פורמלית שאנחנו יכולים לקבל.
אבי דיכטר: בסדר?
אל"מ אורי מנדס: ברור.
מרדכי יוגב: זה אומנם לא נושא הישיבה אבל אני אעשה את זה מאוד מאוד קצר.
מרדכי יוגב: באמת ניהלנו בוועדת המשנה שתי ישיבות על נושא הדמוגרפיה.
מרדכי יוגב: נשענו גם על פרופ' ארנון סופר – שלא הגיע לבסוף אבל הייתי איתו בקשר – גם פרופ' דלה-פרגולה, יש גם את התזה של אטינגר מצד שני.
מרדכי יוגב: מצאנו ארבעה פרמטרים שבהם הדיווחים הללו שנשענים מזה נדמה לי כבר כ-15 שנה, אני לא מדייק, רק על הדיווח הפלסטיני, אין למדינת ישראל שום ספירה.
מרדכי יוגב: אנחנו ביקשנו שיספרו לפחות בשטחי C, זה לא רלוונטי כי יש תנועות משטחי A ו-B ל-C ויש מאמצים לכבוש את שטחי C על-ידי הפלסטינים, אז לכן זה כל הזמן נייד אבל ביקשנו שתהיה אינדיקציה כי הרי בשטחי C המתפ"ש, המינהל האזרחי כן אחראי.
מרדכי יוגב: גם שם הם לא יודעים לציין מספרים מדויקים – זה חבל מאוד, זה חוסר אחריות.
מרדכי יוגב: אבל המספרים שלא דויקו: אחד, על דעתו של פרופ' דלה-פרגולה, הגענו למספר של 2.4, 2.5 ביהודה ושומרון, ברצועת עזה אין לי שמץ של מושג, 1.9 כנראה אבל אני לא יודע, בניגוד לדעתו של אטינגר שדיבר על 1.6, 1.8, בניגוד לדעתם של אחרים שדיברו על 3.
מרדכי יוגב: המספרים האלה התבססו על דיווחי הלמ"ס הפלסטיני, 317,000 זה דיווחי ערביי מזרח ירושלים שרשומים גם במדינת ישראל, פער עצום בין נפטרים לילודים.
מרדכי יוגב: הם הראו לנו עשור שנים שבהן עשירית מהילודים נפטרים, 80,000 ילודים בשנת 16' – 8,000 נפטרו, וכך הלאה.
מרדכי יוגב: 70,000 ילודים ב-15' – 7,000 נפטרו.
מרדכי יוגב: פשוט פערים בלתי נתפסים.
מרדכי יוגב: פער נוסף בלתי נתפס הוא של כ-20% בין ילודים – דיווח על ילודים – לבין נרשמים לכיתה א', שזה כמעט מאה אחוז מהילדים, גם ברשות, גם שם לומדים.
מרדכי יוגב: זו אחת האוכלוסיות הערביות בסביבה היחידה שבה לומדים קרוב למאה אחוז מהילדים – זה לא בסוריה, זה אפילו לא בירדן ובמצרים, זה רק ביהודה ושומרון תחת שלטוננו.
מרדכי יוגב: פער של 20% משום שגם זוג שהלך לקטאר או להונגריה ללמוד רפואה, מחויב ורושם את ילדיו אידיאולוגית פה, נולדו פה, והם כביכול אזרחי הרשות הפלסטינית.
מרדכי יוגב: והפער הרביעי, שעד היום – ויעיד אסף – לא קיבלנו מרשות ההגירה בשתי ישיבות, לפני שנה ולפני שנתיים, את הדיווח המדויק של המהגרים.
מרדכי יוגב: קיבלנו איזשהן סטטיסטיקות של שנת שיא של 21,000 מהגרים, מינוס, ושנים עם הוצאות של 14,000, 15,000 מהגרים.
מרדכי יוגב: לא הצלחנו לקבל מהם תשובה מדויקת של מהגרים.
מרדכי יוגב: ארבעת הפרמטרים האלה – תושבי מזרח ירושלים בכפולה, פער עצום של פי 10 בין נפטרים לילודים כי תוחלת החיים אצל ערבים ברשות הפלסטינית יותר גבוהה מבכל העולם, ה-OECD היה צריך לציין את זה; פער שלישי בין נרשמים לכיתה א' לילודים, וחוסר הנתון, רשות ההגירה לא הביאה בפנינו אף פעם נתון מדויק.
מרדכי יוגב: בסוף הביאה איזושהי תמונת עולם של שנת שיא וממוצע.
מרדכי יוגב: אלה ארבעת הדברים, ואתה צודק שנכון היה שמשרד הביטחון ייקח את האחריות, מתאם הפעולות בשטחים, לפחות על שטחי C, יביא מספרים יותר מדויקים, נדע להתמודד איתם.
מרדכי יוגב: נדע שהמדויק הוא שלושה מיליון, נדע להתמודד איתו.
מרדכי יוגב: עכשיו נחזור לענייננו.
מרדכי יוגב: זה כן קשור ואני מסכים עם גיא בכל מה שהוא ביטא.
מרדכי יוגב: היה גידול עצום באוכלוסייה והיה את הסכמי אוסלו שאני לא יודע לאן רצו לשלוח, אבל מאז מתאם הפעולות בשטחים אחראי על טיפול של קרוב לשלושה מיליון לדעתי – כ-2.5 מיליון פלסטינים, וקרוב לחצי מיליון יהודים.
מרדכי יוגב: והעבודה נעשתה רבה יותר בכל ההיבטים שגיא אמר, והתקנים קוטנו, והתקציב קוטן, ובעיקר אחרי שראיתי שתקציב 19' עובר גם הוא ללא גידול וללא טיפול מצד משרד הביטחון והשלמת האוצר, אז סברתי שהישיבה הזאת היא דחופה כי מדובר פה בזרוע של ממשלת ישראל לטפל בכלל האוכלוסייה הזאת, וכל משרדי הממשלה סגורים.
אבי דיכטר: אלי, קיבלת תשובה על השאלה שלך?
אלי אלאלוף: התשובה היא שהיא לא קיימת.
אבי דיכטר: התשובה היא שתשובה פורמלית תועבר לנו על-ידי משרד הביטחון.
אבי דיכטר: אני חושב שהנתון הוא מעניין הרבה מעבר לדיון הזה של עיצומים או אין עיצומים.
אלי אלאלוף: כן, בהחלט.
רועי אסייג: בוקר טוב.
רועי אסייג: שמי רועי אסייג, אני מוועד העובדים.
רועי אסייג: אז כמו שהתחלת, אנחנו נאחל החלמה לבני אלבז שמאושפז, ולהודות לכם על כינוס הוועדה הזאת.
רועי אסייג: לא כל איזשהו סכסוך עבודה מגיע לוועדת חוץ וביטחון, וזה רק מראה על החשיבות של העבודה ושל העובדים ביו"ש.
רועי אסייג: נקודה נוספת היא שלא כל סכסוך עבודה מגיע לפה בשורה אחת עם ההנהלה של המתפ"ש ושל המינהל האזרחי ביחד, יד ביד.
שמואל לטקו: אוצר.
רועי אסייג: אוצר, אני לא מכיר.
קריאה: אןצר, משפטים, כולם.
רועי אסייג: מה שחשוב לנו זה שההנהלה איתנו בסיפור הזה והגיעה לפה, וזה לא סתם.
רועי אסייג: הדיון עד עכשיו באמת הלך קצת לכיוונים פוליטיים ואנחנו היינו רוצים ככה למקד אותו לכיוון שלנו.
רועי אסייג: אין ספק שהאוכלוסייה גדלה ובכל מה שדיברנו עכשיו מתעסקים כ-200 עובדים ביו"ש, 200 עובדים ישראלים שנותנים את השירות לכל מה שדיברנו עליו עד עכשיו, פלוס העובדים הפלסטינים.
רועי אסייג: נפתח במיוחדות של הארגון.
רועי אסייג: העובדים שלנו, אנחנו כ-22 נציגים של משרדי ממשלה שיושבים ביו"ש - במשרדים מסוימים קצת יותר, משרדים אחרים קצת פחות – יושבים בבית-אל ופרוסים בכל רחבי יו"ש על בסיס המת"קים של המינהל האזרחי.
רועי אסייג: העובדים שלנו מגיעים בוקר-בוקר לעבודה, חלקם בהסעות, חלקם ברכבים פרטיים, מסכנים – הם תחת סיכון חיים, בתקופות מסוימות סיכון ממשי, בתקופות אחרות קצת פחות.
רועי אסייג: לא מתלוננים, מגיעים לכל מקום שנדרשים, לדיונים בכל מועצה אזורית שקיימת ביו"ש או בכל כפר אחר שאנחנו נדרשים להגיע.
רועי אסייג: אבל לצערי, האוצר ואולי נציבות שירות המדינה, אינם תופסים את זה ככה, לא מכירים במיוחדות של הארגון שלנו, ותכף נפרט.
אבי דיכטר: אין שום תוספת לעובדה שאתם עובדים בשטחים?
רועי אסייג: יש תוספת משנת 91' שלא עודכנה מאז והיא נשחקה, שרכבו עליה עוד לא מעט ארגונים במדינה ויושבים עליה, וגם זה מונע מהאוצר להעלות אותה, אבל אני אגע בזה.
רועי אסייג: העובדים שלנו מנוהלים ביומיום על-ידי אנשי צבא.
רועי אסייג: אנחנו אזרחים עובדי משרדי ממשלה, ומעלינו נמצא הדרג הצבאי.
רועי אסייג: למה אני מזכיר את זה?
רועי אסייג: כי בחיי היומיום שלנו ככה זה נראה.
רועי אסייג: אתם יודעים איך הצבא עובד, כולנו היינו – הכול דחוף, דחוף, דחוף, הכול מעכשיו לעכשיו, ובאזור שלנו כנראה זה נחוץ וזה קריטי, וזה בסדר, אבל זה לא עובד מדינה רגיל שנמצא פה בישראל.
רועי אסייג: כשאנחנו מדברים על פינוי עמונה שהיה לפני שנה, אז עובדים שלנו נדרשים אד הוק לקיים ועדות מיוחדות כדי לנסות לסדר את המצב, כדי להסדיר את המצב, ופתאום אנחנו מקבלים שיח ישיר מהדרג הפוליטי אלינו, כשעד עכשיו, עד תחילת העיצומים אף אחד לא רצה לדבר איתנו.
רועי אסייג: זו דוגמה אחת ויש עוד עשרות דוגמאות אחרות שאנחנו נדרשים מעכשיו לעכשיו להביא את העובדים, לקיים ועדות באמצע הלילה, בשטח, בכל מיני מקומות, בכל מיני תחומים שאנחנו עוסקים בהם.
רועי אסייג: הלויאליות של העובדים היא מלאה, הם לעולם לא יגידו לא.
רועי אסייג: הם יגיעו לעבודה, יעשו את העבודה, יגיעו לכל נקודה שהיא, אבל לצערנו לאורך שנים כנראה טיפסו על הלויאליות הזאת, כנראה השתמשו בה.
רועי אסייג: אני יכול להמשיל את זה למסע אלונקות, שאתה אומר – אנחנו נכנסים תחת האלונקה כדי עכשיו לחלץ את הצרה שבפתח, ואומרים לך נדבר איתך אחרי זה, אבל אף פעם האחרי זה לא מגיע.
רועי אסייג: ולכן אנחנו הגענו למצב הזה של עכשיו אנחנו עצרנו את הכול, וזה בדיוק הסטטוס.
רועי אסייג: אפשר להודות לאוצר, אגב.
רועי אסייג: עשינו היסטוריה.
רועי אסייג: עובדי המינהל האזרחי לא נכנסו לעיצומים מזה קרוב ל-20 שנה.
רועי אסייג: 20 שנה.
רועי אסייג: אתם לבד רואים במשק כל ארגון.
אבי דיכטר: מה היה לפני 20 שנה?
רועי אסייג: היו איזשהם עיצומים בשנת 2000, אני עוד הייתי בצבא בשנת 2000 – לא יודע להגיד לך בדיוק, היו איזשהם עיצומים בתחילת שנות ה-2000, אבל מאז לא היה שום דבר, ואנחנו מצטערים שהגענו למצב הזה.
יעקב בנימין: זה נובע מלויאליות.
רועי אסייג: לויאליות, בוודאי.
יעקב בנימין: חוסר העיצומים, גם כשהיו שביתות במשק, אנחנו היינו פטורים.
יעקב בנימין: היינו ממש פטורים, המשכנו לעבוד כרגיל.
אבי דיכטר: זאת אומרת, ההסתדרות פטרה אתכם.
רועי אסייג: כן, כן.
רועי אסייג: אנחנו מגישים בקשה, ראש המינהל מגיש בקשה מסודרת להסתדרות לפטור אותנו בשל המורכבות, ולרוב, כמעט תמיד אנחנו פטורים מזה ואנחנו ממשיכים לתת שירות כרגיל, אבל עד כאן הגיע לנו הסיפור הזה שרוכבים עלינו ומנצלים את הלויאליות שלנו.
רועי אסייג: יכולים לסקור לאורך 20 השנה האחרונות עשרות פרויקטים ואירועים שנדרשנו מעכשיו לעכשיו לכל מיני משימות – חלקן אנחנו אוהבים פחות, חלקן יותר – אנחנו עושים אותן ללא שום תנאים.
רועי אסייג: נדבר קצת על תנאי ההעסקה שלנו.
רועי אסייג: אנחנו מאוגדים באיזשהו הסכם עובדים שתופס בתוכו את עובדי יו"ש ועובדי עזה.
רועי אסייג: ההסכם הזה פג תוקף ב-2015.
אמיר אוחנה: מה החלוקה יו"ש-עזה, עובדים?
רועי אסייג: בעזה יש כ-30 עובדים, וביו"ש 200–210 עובדים.
מרדכי יוגב: זה מחולק, ישראלים-פלסטינים.
רועי אסייג: לא, אני מדבר רק על ישראלים.
רועי אסייג: פלסטינים זה סיפור אחר.
רועי אסייג: יש אצלנו כמאה.
מרדכי יוגב: הם עובדי מינהל אזרחי.
אל"מ אורי מנדס: אנחנו לא.
אל"מ אורי מנדס: על מנת לדייק, אני אתפרץ לדברים ואגיד באופן מדויק.
אל"מ אורי מנדס: העובדים היחידים שהם עובדי מינהל אזרחי זה אותם 119 עובדים פלסטינים.
אל"מ אורי מנדס: עובדי משרדי הממשלה היושבים כאן לצידי, בהגדרה, הם עובדים מושאלים מכל משרדי האם במדינת ישראל כדי לעבוד במינהל האזרחי.
אל"מ אורי מנדס: זו ההגדרה החוקית המדויקת שלהם.
אבי דיכטר: וכל תנאי השירות שלהם והשכר, זה נגזר מהמשרדים שלהם, ממשרדי האם?
אל"מ אורי מנדס: לצערנו, לא.
אל"מ אורי מנדס: זה נגזר מהסכם ייחודי לעובדי משרדי הממשלה בשטחים, שהם מושאלים ממשרדי האם ומאוגדים באותו ועד שנקרא ועד המינהל האזרחי.
אל"מ אורי מנדס: אני דייקתי בנתונים רק לצורך העניין כי יש לזה משמעויות.
שמואל לטקו: מי משלם להם משכורת?
אבי דיכטר: המשכורת משולמת על-ידי משרד הביטחון?
אל"מ אורי מנדס: המשכורת משולמת על בסיס סעיף 17 בתקציב המדינה, שמועבר מחשב תיאום פעולות הממשלה בשטחים לכל אחד ממשרדי האם, כשבתלוש השכר של מר רועי אסייג מופיע משרד האוצר.
אל"מ אורי מנדס: רועי אסייג שדיבר כרגע, בתלוש השכר שלו מופיע משרד האוצר.
אבי דיכטר: מי שבא ממשרד החקלאות, על התלוש לא יופיע משרד החקלאות?
דגנית בן זכאי: אותו דבר בדיוק.
אל"מ אורי מנדס: מופיע משרד החקלאות, בדיוק, אלא שהמשכורת מועברת מחשב המשרד למשרד החקלאות, ומשרד החקלאות משלם את המשכורת.
אל"מ אורי מנדס: מי שיקבע לו את מכסת השעות הנוספות ומכסת הכוננות, אם בכלל תהיה כזאת, או שיטת שכר העידוד אם תהיה כזאת, זה עבדך.
אל"מ אורי מנדס: זאת אומרת, המורכבות של העניין בכמה וכמה מישורים.
אבי דיכטר: אבל רק להבין.
אבי דיכטר: משרד האם, בעצם למעט העובדה שהוא שולח נציג או נציגים לעבוד במינהל האזרחי, הוא לא קשור בשום צורה אחרת – לא בשכר, לא בתנאי השירות.
תא"ל גיא גולדשטיין: יש כפיפות מקצועית.
אבי דיכטר: הכפיפות המקצועית.
אבי דיכטר: הכפיפות הניהולית, הפיקודית - - -
תא"ל גיא גולדשטיין: היא במינהל האזרחי.
תא"ל גיא גולדשטיין: התלוש מופק על-ידי משרד האם, משולם על-ידי המינהל האזרחי תחת התנאים שמוגדרים בהסכם עובדים ובמה שההנהלה - - -
אבי דיכטר: אבל סעיף 17 הוא תקציב של המינהל האזרחי.
אבי דיכטר: של משרד הביטחון.
תא"ל גיא גולדשטיין: לא.
תא"ל גיא גולדשטיין: תקציב של המתפ"ש, שהוא נפרד ממשרד הביטחון.
צמח אהרוני: זה מינוס גדול כי אנחנו כל פעם - - -
צמח אהרוני: אני יושב-ראש מת"ק עזה, צמח, וזה מינוס גדול כי כל פעם זורקים אותנו.
צמח אהרוני: פעם אתה בא למשרד האם, אתה צריך לקבל רווחה או דברים כאלה, אומרים לך – שם.
צמח אהרוני: זורקים אותנו מצד לצד.
צמח אהרוני: אנחנו גם לא מתקדמים כמו שצריך מכיוון שאין לנו משרד אם שמטפל בנו טוב.
צמח אהרוני: מכרזים, אין לנו יציאות למכרזים, אנחנו תקועים.
אבי דיכטר: הייתה הבהרה חשובה דווקא, אורי.
רועי אסייג: הסיפור הזה, המשמעות הקריטית שלו – כל הסכם שמתרחש בישראל באחד מהמשרדים - -
יעקב בנימין: לא חל עלינו.
רועי אסייג: - - לא חל עלינו.
רועי אסייג: אם בחקלאות עכשיו הגיעו לאיזשהם תנאי העסקה חדשים, אז העובד של יו"ש שנמצא שם, הוא לא קשור אליהם, הוא לא מקבל את זה.
רועי אסייג: האוצר אומר – לא, אתה מקבל איזושהי תוספת ביו"ש ולכן אתה לא תקבל את מה שמקבלים עובדי משרדי הממשלה בישראל.
רועי אסייג: אני חוזר להסכם שלנו, שהוא פג תוקף ב-2015.
רועי אסייג: עד דצמבר האחרון לא הסכימו לדבר איתנו כי היינו תחת המטריה הזאת של השקט התעשייתי של ההסתדרות בהסכם הכללי.
רועי אסייג: צר לנו כי אנחנו ביוני האחרון, ביחד עם אורי נפגשנו עם סגן הממונה על השכר ורצינו להתחיל תהליך של הידברות כדי להגיע לדצמבר כבר מוכנים, כדי להגיע לדצמבר כבר עם הסכם לפחות שרובו מוסכם ולא להגיע לדצמבר כשאנחנו עכשיו עם העיצומים פוגעים באזרחים.
רועי אסייג: לצערנו, אפילו תשובה לא קיבלנו, מיוני.
רועי אסייג: לא קיבלנו תשובה ממשרד האוצר האם הוא מוכן לפתוח איתנו או לא מוכן לפתוח איתנו.
רועי אסייג: וכשפתחנו בעיצומים, אז הוא רץ לתקשורת ואמר – קבעתי אתכם אחרי החג, שגם זה לא נכון, אבל ניגע בזה.
רועי אסייג: כרגע ההסכם שלנו לא בתוקף ואנחנו דורשים להתחיל לדבר עליו.
רועי אסייג: יש מסמך שלם שמדבר על התנאים.
רועי אסייג: נוצר כרגע מצב אבסורדי שלהביא עובדים ליו"ש זה כבר לא אטרקטיבי.
רועי אסייג: אם העובד בישראל מועסק בדרגה מסוימת, אז ביו"ש הוא כבר נמצא הרחק מאחור, ונוצר מצב שלא אטרקטיבי להגיע.
רועי אסייג: יש לי היום - יתקן אותי אורי אם אני טועה – קרוב ל-20 תקנים קיימים שאני לא מצליח לאייש אותם.
רועי אסייג: למה?
רועי אסייג: כי אני עושה מכרז, אנשים רואים את השכר, רואים את המיקום, אומרים למה לי להגיע לפה, אני אעבוד בעזריאלי בתל אביב, יותר נוח, יותר טוב לי, שכר יותר גבוה.
רועי אסייג: זה המצב האבסורדי שנוצר.
אבי דיכטר: כמה זמן התקנים האלה פנויים כבר?
רועי אסייג: תקופה ארוכה שאנחנו לא מצליחים.
אל"מ אורי מנדס: בשנת 2017 פורסמו למעלה מ-20 מכרזים במינהל האזרחי.
אל"מ אורי מנדס: הצלחנו לקלוט 16 עובדים, ויחד עם זה עזבו אותנו 17 – חלקם כאלה שנקלטו חצי שנה קודם לכן, ואמרו שלמקום הזה ולהריח את הגז המדמיע הם לא מגיעים שוב פעם.
רועי אסייג: זה המצב שקיים כרגע ביו"ש.
רועי אסייג: יש פה מסמך דרישות מסודר.
אלי אלאלוף: אם זה ינחם אתכם, זה גם ככה במשרד הרווחה והעבודה פה.
רועי אסייג: הדרישה הבסיסית שלנו זה קודם כול תשוו את התנאים, את רמת הדרגות, רמת השכר, למה שקורה בישראל, זאת אומרת עובדים ביו"ש באותה רמת דרגות שבישראל צריכים להרוויח - - -
אמיר אוחנה: מסמך הדרישות שדיברת עליו, הוא קיים?
רועי אסייג: הוא קיים, נתתי העתק קודם, אם תרצו נעביר עוד.
אסף דורון: זה קובץ.
אבי דיכטר: התקציב שלכם מאושר בוועדת הכספים, לא בוועדה אצלנו.
שמואל לטקו: כספים, כן.
שמואל לטקו: 17' זה כספים.
רועי אסייג: אז קודם כול להשוות את רמת הדרגות למה שקורה בישראל, ומפה אנחנו בכלל רוצים להתחיל לדבר.
רועי אסייג: זאת אומרת, אם עכשיו אתה רוצה להביא עובד ליו"ש – תן לו את תוספת השטחים, התוספת הזאת שדיברנו עליה קודם נקבעה איפשהו בשנת 91' ולא עודכנה מאז.
צמח אהרוני: אפילו לא צמוד למדד.
רועי אסייג: לא צמוד לשום דבר.
רועי אסייג: זו התוספת.
רועי אסייג: יש חוסר אדיר בכוננויות – אני מניח שאתם מבינים על מה אנחנו מדברים.
רועי אסייג: בארגון, עובדים שנדרשים לענות לטלפונים בלילה לתיאומים של רפואה, לפיקוח באמצע הלילה בכפרים פלסטינים, מסתובבים ללא כוננויות.
יעקב בנימין: ללא תגמול.
רועי אסייג: ללא תגמול.
רועי אסייג: זה נקרא כוננויות בישראל.
רועי אסייג: דרגות אחזקת הרכב הן נמוכות.
רועי אסייג: הארגון שלנו מופלה כמעט בכל נתון שניתן לך - ואורי פה יגיד את זה – מופלה בכל דבר.
רועי אסייג: אם במשרד האוצר יושבים עובדים עם רמת אחזקת רכב 4, אצלנו מתחילים מ-א'.
רועי אסייג: הוא צריך לנסוע ליו"ש, הוא צריך להסתובב ביו"ש.
אמיר אוחנה: מה זה נקרא מענקי פרישה לעובדים שפורשים?
רועי אסייג: הסעיף הזה מדבר על כך שמתוקף זה שאנחנו מיוחדים, אנחנו רוצים שעובדים שיסיימו שירות של 25 שנה ביו"ש ולמעלה מזה, יצאו עם משהו ביד.
רועי אסייג: הם יוצאים היום בלי שום דבר.
רועי אסייג: הם עובדים כמו צבא.
אמיר אוחנה: עובד משרד הפנים, משרד החקלאות, שפורש אחרי 25 שנה, מקבל או לא מקבל?
רועי אסייג: לא מקבל, שום דבר.
רועי אסייג: כמה שיש לו בפנסיה, בקופות גמל שלו, וזהו.
רועי אסייג: אנחנו רוצים – כן, סליחה, אנחנו עובדים ביו"ש, אנחנו מיוחדים, אנחנו מסייעים.
אמיר אוחנה: יש כמה סעיפים שאני מסכים איתך.
אבי דיכטר: אמיר, אנחנו לא מנהלים את המשא ומתן, אנחנו מנסים להבין את הרקע.
אבי דיכטר: סיימת, רועי?
רועי אסייג: רק עוד נקודה אחת.
רועי אסייג: בשנתיים האחרונות מאז שנכנס אחוות בן חור ראש המינהל האזרחי, שאנחנו מאוד מוקירים אותו, עשה מהפכה של שירות במינהל האזרחי – אני מניח שמוטי יוגב יעיד על כך שרמת השירות במינהל השתנתה, וזה ללא תוספת תקן אחד, זה הכול על בסיס המצב הקיים – ואנחנו רואים גם את הפלסטינים ובטח את הישראלים כלקוחות שלנו, אנחנו נותנים להם שירות.
רועי אסייג: אבל במצב הזה, זה לא יכול להימשך ככה, בטח ובטח – עכשיו הסוף שלנו זה שמוגשת בחודש האחרון הצעת חוק לסגירת המינהל האזרחי.
רועי אסייג: מבחינתנו העובדים, יש לנו פה חרב על הצוואר.
רועי אסייג: מה, תסגור את המינהל האזרחי ולאן העובדים ילכו?
רועי אסייג: הביתה?
קריאה: למשרדי האם.
רועי אסייג: יש לי 60 עובדים – שימו לב – 65 עובדים שאין להם הסכם בכלל, כי ההסכם איפשהו ב-2012 סגר את כל העובדים, ומ-2012 גייסנו עוד 60 עובדים שאין להם שום הסכם.
רועי אסייג: מחר אתה סוגר את המינהל האזרחי, הם הולכים הביתה.
אמיר אוחנה: של מי הצעת החוק?
יעקב בנימין: סמוטריץ ועוד 13 חברי כנסת.
קריאה: זה עניין מדיני.
רועי אסייג: חבר'ה, זה ברקע, לא בגלל זה פתחנו את העיצומים אבל זה ברקע של כל הסיפור הזה.
יעקב בנימין: אני רוצה להשלים את חברי רועי.
יעקב בנימין: שמי בני, אני גם חבר המינהל האזרחי.
אמיר אוחנה: סליחה, זה לא סגירת המינהל האזרחי.
אמיר אוחנה: זה אזרוח המינהל האזרחי, זאת אומרת שהמשרדים השונים יפעילו את האנשים.
אבי דיכטר: מה זה אזרוח המינהל האזרחי?
אבי דיכטר: מינהל אזרחי הוא אזרחי.
אמיר אוחנה: שעובד משרד הפנים לצורך העניין לא יקבל משכורת - - -
קריאה: אגב, הוא לא ייסגר כי הוא צריך לטפל גם בפלסטינים בשטחי C.
יעקב בנימין: שמי בני, אני גם חבר בוועד, אני רוצה להשלים את מה שסגן ראש המינהל אמר.
יעקב בנימין: אנחנו מדברים פה על משהו שהוא יצור כלאיים.
יעקב בנימין: מחד, מינהל אזרחי מחזיק את הכסף, מצד שני אנחנו שייכים למשרדי אם.
יעקב בנימין: משרד האם אומר זה לא שלי, וזה אומר זה לא שלי.
יעקב בנימין: כשאתה מגיע לשלב ההטבות, אני בבעיה; כשמגיע לשלב ההסכמים, אני בבעיה.
יעקב בנימין: אני יכול לתת לך שתי דוגמאות פשוטות.
יעקב בנימין: מינהל התכנון עבר למשרד האוצר.
יעקב בנימין: היה איזשהו גוף כזה שהוקם, מינהל התכנון, או רפורמה במינהל מקרקעי ישראל – אותי השאירו מאחור, את העובדים השאירו מאחור.
יעקב בנימין: אז הבסיס הוא בסיס קודם כול של משרד האם, אני בהשוואה לעובד במשרד האם בישראל ומפה אפשר להתחיל הלאה ולבנות את הקטע של ההטבות.
יעקב בנימין: לא יכול להיות מצב שכשאני מגיע לסיטואציה מסוימת שבה עובד צריך הטבה מסוימת, אומרים לו אתה שייך למשרד האם.
יעקב בנימין: כשהוא בא למשרד האם אומרים לו: לא, אתה שייך לצד השני.
יעקב בנימין: ופה אנחנו עומדים בפני שוקת שבורה.
יעקב בנימין: זה כבר די הרבה זמן, זה משליך.
אלי אלאלוף: כמה זמן המצב הזה?
אלי אלאלוף: המינהל האזרחי זה 50 שנה?
מרדכי יוגב: זה שנים.
רועי אסייג: מ-67'.
אלי אלאלוף: לא סידרו לכם את זה?
קריאה: בגלל זה הגיעו מים עד נפש.
קריאה: לפני 50 שנה הייתה להם משכורת טובה, לאט לאט זה נשחק.
קריאה: קיבלו תוספת שטחים.
אלי אלאלוף: סליחה, אבי.
אלי אלאלוף: ומי הפרטנר המרכזי בממשלה?
אלי אלאלוף: האוצר?
מרדכי יוגב: לכאורה צריך להיות שר הביטחון.
מרדכי יוגב: ואני מאוד שמח שאתה פה, אלי, חשבתי שכבר בחו"ל.
אלי אלאלוף: עוד יומיים.
מרדכי יוגב: מאוד מאוד שמח שאתה פה – תרשה לי לומר ואני אומר גם ליושב-ראש ועדת חוץ וביטחון וגם לך – אני סבור שוועדת המעקב הבאה, אם תהיה ואם נקבע אותה עם אפשרויות לוועדת חוץ וביטחון, טוב יהיה אם תהיה משותפת כי יש צדדים שלנו, אנחנו כוועדת חוץ וביטחון איננו יכולים לגעת בהם – בתנאי העבודה והשכר אלא יותר במשמעויות הנלוות, עד כדי משמעויות ביטחוניות שכל אותם 10,000 עובדים שלא יהיה להם אישור במאי, שזה חודש מעורער כזה, לא יהיה להם מה לעשות, הם יהיו בצד האנטי ביטחוני של הגדר ולא בצד העבודה והיצרנות והפרנסה של המשפחות שלהם, מעבר לזה שעכשיו הם פוגעים באזור התעשייה.
אבי דיכטר: מוטי, אנחנו רוצים לעבור לנושא.
אבי דיכטר: רועי, נא לסיים.
רועי אסייג: נכון, אתמול הוסכם על פגישה שאמורה להיות מחר אצל מנכ"ל האוצר אבל אנחנו יודעים איך האוצר נוקט בדברים האלה.
רועי אסייג: אנחנו אומרים באופן חד-משמעי – אם לא תהיה סדרה של פגישות לפתור את הסיפור הזה, אנחנו מייד אחרי הפסח חוזרים לעיצומים.
רועי אסייג: יש לנו עוד נקודות להחריף את זה אבל לא תהיה סחבת הפעם.
רועי אסייג: ההסכמים הקודמים, לקח להם שלוש שנים להיחתם, אנחנו לא נעשה סחבת הפעם.
רועי אסייג: גם ההסתדרות איתנו בעניין הזה.
רועי אסייג: יש מסמך שהעברתי לכם.
רועי אסייג: אנחנו רוצים עכשיו רצף של חמש, שבע פגישות, כמה שצריך, לסגור את העניינים ולהמשיך הלאה.
רועי אסייג: אנחנו לא ניתן להם את הסחבת הזאת, יש לנו איפשהו באמצע מאי ועדת מת"א שאמורה להתכנס, יש עוד הרבה דברים על הפרק.
אלי אלאלוף: אבל מול מי אתם?
אלי אלאלוף: מול מנכ"ל האוצר, אישית?
רועי אסייג: כן.
רועי אסייג: הוא מחר הסכים להיפגש איתנו ביחד עם אבי ניסנקורן.
אלי אלאלוף: שבע ישיבות רצופות?
רועי אסייג: לא.
רועי אסייג: שימנה צוות.
צמח אהרוני: לפתוח.
צמח אהרוני: הם לא מוכנים לשבת איתנו.
רועי אסייג: עד עכשיו הם לא הסכימו לדבר, עכשיו הסכימו לדבר.
רועי אסייג: אנחנו עכשיו לא רוצים סחבת, אנחנו רוצים חמישה, שישה, שבעה מפגשים לסגור את הנושא.
מרדכי יוגב: הממונה על התקציבים באוצר.
אבי דיכטר: לפני שקבעתי את הדיון, שוחחתי עם מנכ"ל האוצר כדי להבין איפה הדברים עומדים כי קיבלנו עדכונים מהמינהל האזרחי והוא אמר שהוא נכנס בעובי הקורה, אבל החלטנו לקיים את הדיון הזה למרות הכול כי לא הרגשנו שהדברים יושבים על קרקע איתנה.
אבי דיכטר: ולכן, אני מבקש עכשיו את ההתייחסות של אנשי האוצר.
אלי אלאלוף: עוד שאלה.
אלי אלאלוף: ההסתדרות בתמונה?
רועי אסייג: כן, בוודאי.
רועי אסייג: סכסוך עבודה חתום על-ידי ההסתדרות, מיוצגים על-ידם.
יעקב בנימין: גיבוי מלא.
אבי דיכטר: בבקשה, אנשי האוצר.
משה בכר: בוקר טוב.
משה בכר: משה.
משה בכר: קודם כול, אני רק אדייק כמה דברים שנאמרו.
משה בכר: הישיבה שנקבעה מחר עם המנכ"ל, נקבעה עוד לפני שהעובדים פתחו בעיצומים.
משה בכר: זה רק למען הדיוק.
רועי אסייג: הישיבה הייתה על נושא אחר, על נושא התקנים.
צמח אהרוני: נכון.
צמח אהרוני: נושא אחר לגמרי.
רועי אסייג: הייתה על נושא התקנים ולא על נושא העיצומים.
משה בכר: הישיבה, כמו שאמרתי, נקבעה לדון על כלל הנושאים.
משה בכר: לפני שאנחנו נפגשים עם עובדים אנחנו קודם כול מקפידים לפגוש את ההנהלה.
משה בכר: הישיבה נקבעה עוד לפני שהעובדים התחילו לנקוט עיצומים והיא נקבעה כדי לדון בכלל הנושאים שההנהלה קודם כול התחילה להעלות מולנו.
משה בכר: אני מודה שאנחנו קצת הופתענו מזה כי הרי רק לא מזמן עבר התקציב וכבר נחתם סיכום – לזה אולי שירה תתייחס – עם המינהל האזרחי, אבל לא משנה, אנחנו - - -
מרדכי יוגב: משה, זה בשבילי הקטליזטור לקביעת הישיבה כי נקבע תקציב ולא תוקן.
אבי דיכטר: תמשיך בדברים שלך בבקשה.
משה בכר: אמרתי.
משה בכר: הישיבה נקבעה, זה עובדתית, ואנחנו כמובן נדבר על כלל הנושאים עם ההנהלה, עם הנהלת האוצר.
משה בכר: אני הבנתי שאתמול בלילה גם המנכ"ל שוחח עם אבי ניסנקורן והוא אמר שהוא גם רוצה לבוא ולהציג את הדברים מנקודת מבטו, אז הוא אמר שהוא מוזמן לבוא, אמר כמובן.
משה בכר: אבל קודם כול אנחנו צריכים להבין את הדברים מצד ההנהלה ואחרי כן אנחנו נראה מה הנושאים.
משה בכר: לגבי תנאי העבודה אני רוצה לציין שכמו שאדוני היושב-ראש, פתחת ואמרת, זה משרדי ממשלה רגילים אבל שנמצאים בשטחים ונותנים שירות לאזרחים ותושבי השטחים.
משה בכר: כעיקרון, יש הסכם קיבוצי שכפי שציינו, הוא נגמר עכשיו.
קריאה: נגמר ב-2015.
משה בכר: חלק מההסכם שחל לגבי כל משרדי הממשלה, הסכם המסגרת במשק שנגמר רק עכשיו בדצמבר 17' – מה זה נגמר?
משה בכר: תקופת ההסכם הסתיימה אבל עוד לא סיימו לשלם את כל התוספות שבהסכם, זאת אומרת הפעימה הבאה של הקצאת עלות תהיה ביוני השנה ויש עוד שתי פעימות לאחר מכן, וזה כמובן יחול גם על העובדים האלה.
משה בכר: לכן, אנחנו קצת הופתענו גם מזה כי אנחנו לא שמענו איזה משהו דחוף שקורה במשרדי האם – משרד הבריאות, משרד התקשורת – הרי כולם מקבלים בדיוק את אותן תוספות.
משה בכר: הפעימה הבאה תהיה ביוני.
משה בכר: צריך לראות.
משה בכר: אם רוצים לעשות דברים מיוחדים בכסף הזה שמוקצה בהסכם, דברים מיוחדים במינהל האזרחי, אז כמובן שאפשר לדבר על זה במסגרת ההסכם.
רועי אסייג: מערבב פה הרבה דברים.
משה בכר: זה מהבחינה הזאת.
משה בכר: אני גם אציין על מנת לסבר את האוזן.
משה בכר: באמת יש להם תוספות מיוחדות שרק עובדי השטחים מקבלים או עובדי המינהל האזרחי – כמו שאורי דייק, העובדים המושאלים ממשרדי האם למינהל האזרחי.
אבי דיכטר: זו באמת תוספת שלא עודכנה מ-91'?
קריאות: כן.
משה בכר: לא, זה לא מדויק.