GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עידו בן יצחק: (א) מתוך הכספים שמעבירה ממשלת ישראל לרשות הפלסטינית בהתאם להוראות חוקי היישום, ינוכה בכל חודש, סכום השווה לחלק השנים עשר מסך הכספים ששילמה הרשות הפלסטינית בזיקה לטרור בשנה הקודמת, בהתאם לדוח לגבי אותה שנה כפי שאושר בידי ועדת שרים לענייני ביטחון לאומי לפי סעיף 3(א).
עידו בן יצחק: (ב) על אף האמור בסעיף קטן (א), רשאית ועדת שרים לענייני ביטחון לאומי, מטעמים מיוחדים של ביטחון לאומי ויחסי החוץ של המדינה, להחליט שלא לנכות את הסכומים כאמור בסעיף קטן (א), כולם או חלקם, או להחליט על הקפאה זמנית של העברת הכספים לרשות הפלסטינית; החליטה ועדת השרים לענייני ביטחון לאומי על הקפאת כספים כאמור רשאית היא, בכל עת, לשנות את החלטתה זו ולהחליט על ניכוי הכספים לפי הוראות סעיף קטן (א) או על העברתם לרשות הפלסטינית.
עידו בן יצחק: כאן סיימנו את הדיון הקודם בלי שקיבלנו איזושהי החלטה.
אבי דיכטר: פה היה סלע המחלוקת הפרטית לבין הצעת החוק הממשלתית.
אבי דיכטר: הצעת החוק הפרטית היא אפס גמישות, נכון, שטרן?
אבי דיכטר: הצעת החוק הממשלתית היא מקסימום גמישות.
ענת אסיף גיל: כלל וחריג.
אבי דיכטר: כלל וחריג.
גל כהן: על פי הצעת החוק הממשלתית הכלל הוא ניכוי מוחלט של הכספים שיימצאו שהרשות הפלסטינית העבירה בזיקה לטרור, כאשר החריג הוא שמטעמים מיוחדים, כמו שכתבנו, הממשלה יכולה להחליט על הקפאה של חלק מהכספים או על העברה של חלק מהם.
מרדכי יוגב: לא כלל וחריג.
מרדכי יוגב: זה כלל והפרה של הכלל.
מרדכי יוגב: דהיינו, הכנסת מבקשת לנכות את כספי הטרור מהרשות הפלסטינית, באה הממשלה ונימוקיה עימה ואומרת: בכל פעם שאני אחליט אני יכולה לבטל את מה שהכנסת ביקשה.
מרדכי יוגב: זו לא דמוקרטיה.
מרדכי יוגב: זה לא כלל וחריג.
רני פלד: קודם הממשלה מחליטה כמו הכנסת אבל היא משאירה לה את מרחב הגמישות.
אבי דיכטר: אנחנו מקיימים את הדיון בדיוק לתכלית הזו, להבחין בין מקסימום גמישות בהצעת החוק הממשלתית – זה מקסימום גמישות מפני שברגע שהממשלה רשאית להחליט מהסיבות הכי טובות שאפשר להעלות על הדעת, שלא יקוזזו כספים, אין שום הגבלת זמן, זה יכול להיות חודש, שנה או חמש שנים.
אבי דיכטר: לזה אני קורא מקסימום גמישות.
אבי דיכטר: כלל וחריג זה מונח משפטי, מקסימום גמישות זה מונח עממי.
אבי דיכטר: אני אתן לך לדבר אבל קודם כל אנו רוצים לשמוע את משרדי הממשלה הרלוונטיים ואחרי זה את חברי הכנסת.
אלעזר שטרן: אם אפשר לתרגם את זה: הממשלה יכולה להחליט לבטל את החוק של הכנסת.
מרדכי יוגב: כל אימת שהיא תחליט מטעמים מיוחדים.
ענת אסיף גיל: זה לא שהממשלה יכולה לבטל את החוק של הכנסת אלא שלפי הצעת החוק הממשלתית, אם היא תתקבל, הכנסת מסמיכה את הממשלה להפעיל שיקול דעת.
ענת ברקו: שיקול הדעת ניטל מהכנסת.
חיים ילין: אני מציע למוטי ללכת לבג"ץ.
מרדכי יוגב: אני מעדיף למצות את הזמן שלי בעוטף עזה.
אבי דיכטר: אני לא רוצה לקזז לכם זמן.
חיים ילין: אפשר לקזז את העפיפונים, כבוד היושב-ראש, כמו שראש הממשלה ביקש?
חיים ילין: נתחיל משם ונמשיך אחרי זה.
אלעזר שטרן: זה חוק קיזוז הכנסת.
אבי דיכטר: חבר הכנסת שטרן, בבקשה.
אבי דיכטר: נציגי המל"ל, אתם רוצים להתייחס?
רני פלד: אני חושב שהתייחסנו בכל הדיונים המקדימים שהיו פה.
רני פלד: אין מחלוקת בין הממשלה לכנסת על הצורך להיאבק באופן נחוש בטרור.
רני פלד: גם הנושא הזה של קיזוז כספים שאיננו דבר פשוט, הוא אחד הכלים שנבחנים פה ובסך הכול יש הסכמה שצריך לעשות שימוש בכלי הזה.
רני פלד: הוויכוח כרגע הוא ויכוח ענייני לדעתי, האם בסופו של דבר – אני מנסה לתאר תרחיש בו קבינט מתכנס סביב זה ולקבל החלטות.
רני פלד: אני לא מספיק אובייקטיבי אבל אני סומך על הקבינט שיקבל את ההחלטה הכי נכונה לביטחון המדינה בכל נושא ונושא.
קריאה: ועל הכנסת אתה לא סומך?
רני פלד: וכולם צריכים לסמוך על זה.
רני פלד: לכן בעיני רוחי, כל פעם שיהיה בזה דיון, יעלו כל השיקולים ותתקבל ההחלטה הנכונה.
רני פלד: מן הסתם, ההחלטה הנכונה יכולה להיות במנעד שלם בהקשר קונקרטי של המצב, של הערכות המודיעין וכל כיוצא בזה.
רני פלד: לכן אני לא רואה שום פגם בבקשה הזאת להשאיר פה עניין של שיקול דעת.
אבי דיכטר: אתה לא רואה פגם בבקשה לתת מנדט לקבינט להחליט בשונה מרוח החוק או מלשון החוק ללא שום הגבלת זמן?
אבי דיכטר: אני לא מכיר מצב כזה – יתקנו אותי חבריי המלומדים – שבו אתה מחוקק חוק שמותר לנסוע במהירות של 100 קמ"ש בתוך העיר ובנסיבות מיוחדת הממשלה תחליט שאפשר לנסוע, אז היא בעצם מחליטה לנצח.
אבי דיכטר: זה לא נראה לי סביר.
אבי דיכטר: לא באתם עם איזושהי הצעה אחרת – חשבנו שנתקדם.
אבי דיכטר: אולי נציגי משרד הביטחון?
אבי דיכטר: אתה לבד?
גל כהן: היום כן.
אבי דיכטר: ברגעים הקשים אתה לבד.
אבי דיכטר: חברת הכנסת ענת ברקו, בבקשה – יש פה רשימה, סליחה.
אבי דיכטר: Ladies first, ענת, בבקשה.
מרדכי יוגב: אתה נכנע.
אבי דיכטר: אנחנו אנשים עם אופי, אבל חלש.
ענת ברקו: אני חושבת שמה שמוצע כאן על ידי הממשלה זו ראייה קצת טווח.
ענת ברקו: הנכון הוא להסתכל לטווח הארוך והרתעה נבנית לטווח ארוך.
ענת ברקו: אם אנחנו מדברים על מה שנוח באותו זמן אופרטיבית כדי לעצור איזשהו אירוע מתגלגל והרבה פעמים זאת המטרה – זו לא גמישות.
ענת ברקו: את הגמישות הזאת אפשר לתת כשתוחמים אותה בזמן וכשטרוריסטים יודעים שהם משלמים על זה.
ענת ברקו: אנחנו הופכים להיות מממנים של הטרור נגדנו ואנחנו לא רוצים לממן את הטרור נגדנו.
ענת ברקו: אנחנו לא רוצים לממן את התליינים שלנו.
ענת ברקו: לכן הראייה ארוכת הטווח חייבת להיות כזו שתוחמת את הממשלה בזמן וגם אם יש הסתכלות על אירוע מסוים, לתקופה מסוימת, לסיטואציה מסוימת שאנחנו מאוד סומכים על הקבינט שיקבל את ההחלטות הנכונות, אבל זה לא יהיה forever.
ענת ברקו: אנחנו נקבל את הטרור הזה forever מבלי יכולת לעצור אותו, מבלי יכולת - - -
אבי דיכטר: קונקרטית, מה זה אצלך forever מינוס?
ענת ברקו: אם יש אירוע מתגלגל, יכול להיות שנוכל להחזיר את זה לאישור הוועדה.
ענת ברקו: עושים חודש, חודשיים, אבל לאחר מכן – שיבואו לוועדה ויציגו למה צריך להאריך את זה.
ענת ברקו: אבל סתם ככה פרוץ, שהממשלה מחליטה לקחת חוק של הכנסת?
ענת ברקו: אז לא צריך את החוק כי גם היום הם מחליטים, אז למה צריך את החוק?
מרדכי יוגב: אדוני היושב-ראש, הנוסח שמוצע פה לפנינו – אני אומר את זה גם לכם בכל הכנות, בכל היושר – הוא לא פחות מסירוס החלטת הכנסת, סירוס החוק.
מרדכי יוגב: לא פחות מכך.
מרדכי יוגב: למשעה, ביטולו, אם תרצו, על ידי הממשלה ולא זו כוונת המחוקק.
מרדכי יוגב: אמר נכון היושב-ראש שאנחנו פה עוסקים בין הגמישות המוחלטת לבין אי גמישות.
מרדכי יוגב: אני מקבל, רני, את זה שממשלה בעת מציאות מסוימת יכולה או צריך שיהיה לה מינימום גמישות כלשהי.
מרדכי יוגב: אבל פה אנחנו עוסקים בכספי טרור.
מרדכי יוגב: זה עניין מאוד מוחלט.
מרדכי יוגב: זה עניין מאוד ברור, חד-ערכי.
מרדכי יוגב: הרשות הפלסטינית מחנכת את ילדיה לרצוח ילדים יהודים ומשקיעה בהאדרת שהידים ונותנת לרוצחים הרבה מאוד כסף – פה הביאו בפנינו כמה מאז שהתעסקנו בעניין – שנה בשנה ובכך מעודדת רצח.
מרדכי יוגב: זה עניין מאוד חד-ערכי.
מרדכי יוגב: פה היה נכון ללכת למצב היותר קיצוני של או חוסר גמישות, כפי שהציע חברי חבר הכנסת אלעזר שטרן, או מינימום גמישות כלשהי, כפי שאמרה חברתי חברת הכנסת ענת ברקו, תגיד לחודש, תגיד לחודשיים, תגיד פעמיים.
מרדכי יוגב: אדוני היושב-ראש, אם שאלת כבר על דברים מוחלטים של גמישות הממשלה ויכולתה לעכב, ולא – היא צריכה לחזור לכנסת ולבקש לבטל את החוק, כפי שניתן פה המשל על תאונות דרכים או על מהירות.
מרדכי יוגב: המקסימום האפשרי, לפי דעתי, הוא לקבל מנדט מוגבל, לקבל גמישות למנדט מוגבל של חודש או חודשיים ולא יותר מפעמיים וגם זה אולי, אדוני היושב-ראש, באישור ועדת החוץ והביטחון שהיא נציגת הכנסת שהיא הריבון שהיא חוקקה את החוק הזה או שהיא רוצה שכך יהיה כי יש פה עניין חד-ערכי של רצח יהודים והיא רוצה להגן של תושבי ישראל.
מרדכי יוגב: הצעד בחוק הזה הוא צעד חשוב בהרתעת טרור ואסור לסרס אותו בגמישות כזו רחבה.
מרדכי יוגב: צריך להצר אותה עד למינימום, אם בכלל.
איל בן ראובן: החוק החשוב הזה, אין ויכוח בין הכנסת לבין הממשלה על נושא חשיבותו.
איל בן ראובן: עצם העובדה שגם הממשלה הציעה חוק כזה, הרי ברור שזה חשוב גם לממשלה.
איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, אין סיבה בעיני לאיזה קרב.
איל בן ראובן: הדיון פה הוא לא על סמכויות הכנסת ולא על סמכויות הממשלה.
איל בן ראובן: יש פה דיון ענייני על מה נכון לעשות כדי שהחוק הזה יהיה חוק יעיל ורציני.
איל בן ראובן: אני חושב שצריך לאפשר לממשלה שהיא הגורם המבצע איזושהי גמישות בסוגיית החוק הזה כי אני חושב שאנחנו יכולים לראות סיטואציות, תרחישים כאלה שיכול להיות שצריך לתת איזשהו כלי משחק בעניין הזה.
איל בן ראובן: אני מציע, כבוד היושב-הראש, להטיל על היועץ המשפטי של הוועדה יחד עם חבר הכנסת שטרן ככותב ההצעה לתת לנו הצעה להגדרת הגמישות, להגדיר את המושג גמישות.
איל בן ראובן: אנחנו יכולים להגדיר גמישות בזמן, אנחנו יכולים להגדיר גמישות בנתונים מאוד חשובים, אפשר להגדיר את הזמן שיבוא לאישור הכנסת, אפשר פה לחשוב.
איל בן ראובן: אני מודה שלא העמקתי מספיק בעניין הזה של הגמשות, אבל אני מציע ללכת על איזשהו מינוח של גמישות.
איל בן ראובן: הצעה כזאת חשובה כי יכולות להיות סיטואציות בהן צריך את הגמישות הזאת ולכן אני לא מציע לתת פה חוק דרקוני שלא יאפשר אחר כך לשחק עם זה.
איל בן ראובן: יש לנו פה אנשים טובים שיכולים לנסות להגדיר - - -
אבי דיכטר: היועצים המשפטיים ינסחו את זה.
אבי דיכטר: אנחנו צריכים לומר מה התפיסה.
אבי דיכטר: מהו פרק הזמן הסביר?
אבי דיכטר: מוטי אומר חודש, נכון?
מרדכי יוגב: חשבתי לחודש-חודשיים פעם או פעמיים לכל היותר.
איל בן ראובן: לא יודע אם פעמיים.
איל בן ראובן: יכול להיות שאפשר להגדיר את זה לחודש או משהו כזה.
איל בן ראובן: פרק זמן שיהיה סביב אותה הצעה.
איל בן ראובן: כלומר, זה לא יכול להיות הרבה יותר כי הצעה כזאת צריכה להיות קונקרטית.
איל בן ראובן: כשמחליטים, זה צריך להתבצע, אי אפשר למרוח את זה לזמן רב.
איל בן ראובן: אפשר להגדיר איזשהו לוח זמנים.
איל בן ראובן: אני לא רוצה לתת מספרים כי לא חשבתי על זה מספיק לעומק, אבל כדאי להגדיר את העניין.
איל בן ראובן: אתה תגדיר: אנחנו רוצים איזושהי גמישות שמאפשרת לחוק הזה גם את ההחלטה לבצע אותו אבל עם מתן יכולת לממשלה להגיד: רגע, hold on, יש לנו נתונים חדשים וחשובים שאנחנו מציעים לשקול אותם מחדש לתת את פרק הזמן של חודש או משהו כזה.
אבי דיכטר: תודה רבה, תודה רבה.
חיים ילין: כבוד היושב-ראש, תודה.
חיים ילין: אנחנו לא רוצים לנצח את הטרור כנראה.
חיים ילין: אני אומר את זה כי אין לנו את הנחישות הזאת.
חיים ילין: אני אומר את הדברים כמו שהם.
חיים ילין: באמת שאני סומך על הקבינט, לא משנה איזה קבינט.
חיים ילין: כי אנשים שנמצאים ברמות האלה באמת דואגים לביטחון של האזרחים.
חיים ילין: רק לפני חודש יצא פה חוק בלי גמישות על יציאה למלחמה של שר הביטחון וראש הממשלה ועכשיו מבקשים בחוק שהוא נגד הטרור – סוג של מלחמה – מקסימום גמישות.
חיים ילין: אז אתם התבלבלתם לגמרי וזה לא כנסת וממשלה, זו הנחישות שלנו להילחם נגד הטרור.
חיים ילין: מגיע ראש הממשלה ומבקש קיזוז על מה שהחמאס עושה?
חיים ילין: הרי זה הזוי לחלוטין.
חיים ילין: הרי החמאס עוד יותר יעיף עפיפונים כי הוא יודע שאנחנו ניקח כסף מהרשות הפלסטינאית או שלא.
חיים ילין: אנחנו מחזקים את הטרור ולא מחלישים אותו ככה.
חיים ילין: אני אומר לכם בשיא הרצינות.
חיים ילין: זו דעה של אדם שכבר חוטף הרבה מאוד שנים ואני כבר מכיר אותם ואני לא יושב בירושלים למעלה ומבקר.
חיים ילין: אני אומר את הדברים מהשטח.
חיים ילין: ברגע שאתם רוצים גמישות, הם גם יודעים שיש גמישות והם יודעים שיש נקודת חולשה.
חיים ילין: כשאנחנו לא נותנים גמישות ואנחנו נחושים להילחם מול הטרור, לא יהיה טרור.
חיים ילין: שכחנו איך להילחם.
חיים ילין: חלק מהמלחמה זה החוק הזה.
מאיר אינדור: ולכן ההתנתקות הייתה מאוד גרועה.
חיים ילין: אני רוצה להסתכל פה כמה חברים היו בכנסת והצביעו בעד ההתנתקות.
חיים ילין: אותה ממשלה שהיום מנהלת אותך ולא רוצה, הם הצביעו בעת ההתנתקות.
חיים ילין: תפסיקו עם הפופוליזם הזה.
קריאה: זה גם לא קשור עכשיו בכלל, מה הקשר עכשיו?
מאיר אינדור: זו הייתה כניעה לטרור, זו הייתה כניעה לטרור - - -
חיים ילין: אני אומר לכם כאחד שחי שם כבר מעל 40 שנה וידענו להילחם בטרור וראינו איך בתוך רצועת עזה, על כל ארבעה רחובות יש רחוב רחב.
חיים ילין: למי שלא יודע, זה בשביל שהטנק יוכל לעבור.
חיים ילין: שכחנו להילחם וזה לא שייך לשמאל וימין.
חיים ילין: זה שייך לנצח פעם אחת ולתמיד והחוק הזה מנצח את הטרור.
חיים ילין: הוא שם מראה מול הפרצוף של כולם ואומר במילים פשוטות לחמאס ולרשות הפלסטינאית: אנחנו הולכים עד הניצחון.
חיים ילין: זה מה שאבד.
חיים ילין: את זה לא לומדים באוניברסיטה, חברים, גם לא יוצאים ללימודים בצה"ל על זה.
חיים ילין: את זה צריך ללמוד בירושלים.
חיים ילין: זו הנחישות הזאת להגן על עמך ואם אין לך את הנחישות הזאת, אתה תפסיד והם ימשיכו להפגיז אותנו עם עפיפונים ועם כל מה שאתם רוצים ולשרוף את השדות שלנו כי אנחנו אפילו לא מגיבים על זה.
חיים ילין: תודה, היושב-ראש.
חיים ילין: מה שאני אומר: זה לא ממשלה וכנסת, זה כולנו ביחד אם אנחנו נחושים לנצח.
אבי דיכטר: חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה.
אבי דיכטר: אחריו – חבר הכנסת אוחנה.
אלעזר שטרן: אולי צריך לעשות יום הולדת לחוק הזה.
אלעזר שטרן: מהיום שהוא בדיון פה, אנחנו סופרים שנה.
אלעזר שטרן: העברנו כספים שהיינו צריכים לקזז בזמן הזה, מעל מיליארד וחצי שקל.
אלעזר שטרן: עזרנו לרשות לממן טרור.
אלעזר שטרן: עזרנו לרשות לטפח טרור ולהגיד למי שיבצע את זה: בקצה אנחנו גם נשלם לכם.
אלעזר שטרן: החוק הזה באמת הוא חוק חוצה קואליציה ואופוזיציה.
אלעזר שטרן: אין הרבה חוקים כאלה.
אלעזר שטרן: הבעיה שלנו היא שהוא אולי לא חוצה ממשלה ואנחנו רואים, כמו שמעידים נציגיה, שהיא לא מתכנסת לאשר משהו ולא משנה אם מה שענת אמרה, מוטי אמר, חיים אמר – תגידו משהו.
אלעזר שטרן: אני מקווה שהם רוצים שנחליט על אפס גמישות.
אלעזר שטרן: ככה אני מפרש את זה שהם לא מתכנסים להגיד לנו משהו אחר.
אלעזר שטרן: אין ספק שההצעה של הממשלה שאומרת: אתם תחליטו ואנחנו נבטל.
אלעזר שטרן: זה חוק קיזוז הכנסת במקום חוק קיזוז הטרור.
אלעזר שטרן: אני לא מכיר דבר כזה לפחות מהניסיון שלי, כשעשינו חוק כאן.
אלעזר שטרן: זה כאילו היפוך רשויות.
אלעזר שטרן: כשאתה אומר היפוך רשויות – כבר ראינו הרבה פעמים שהממשלה מנסה לעשות את זה וזה בסדר – אבל בקצה היפוך הרשויות הזה, אזרחי ישראל ישלמו בחיי אדם, זאת המשמעות וקשה לי להגיד את זה.
אלעזר שטרן: המציאות היום היא מציאות שמייצרת מסגרות של מודעות אבל, היא רק לא שמה את השמות בתוכן.
אלעזר שטרן: המשך המדיניות הזאת אומרת עוד מודעות אבל.
אלעזר שטרן: לכן אדוני היושב-ראש, אני אומר את האמת, אני שומע אותך וכמעט הייתי אומר גם אותנו, כמעט מתחננים לממשלה: נו, תביאו משהו.
אלעזר שטרן: אתם רוצים גמישות הגיונית?
אלעזר שטרן: תביאו גמישות הגיונית.
אלעזר שטרן: אבל אתה לא שומע גם את זה ואני אומר את זה כחבר אופוזיציה.
איל בן ראובן: גמישות הגיונית זה מה שאנחנו מציעים כאן.
אלעזר שטרן: אמר את זה איל קודם, אמר את זה מוטי, חזרת על זה עתה ולכן אני מבין שלעניין הזה אין ממשלה בישראל.
אלעזר שטרן: אנחנו כאחראים בוועדת חוץ וביטחון, אדוני היושב-ראש, תגיד אתה אם אתה רוצה שאנחנו נגיד מעבר למה שנאמר פה, סוג של גמישות שניתן לממשלה.
אלעזר שטרן: ניתן לממשלה סוג של גמישות ונלך עם זה הלאה.
אלעזר שטרן: אמרתי יום הולדת שנה שאנחנו חוגגים פה כבר מאז שההצעה הזאת עלתה.
אבי דיכטר: חבר הכנסת אוחנה, בבקשה.
אמיר אוחנה: תודה, אדוני היושב-ראש, זה מסוג החוקים האבסורדיים האלה שאתה עוסק במשהו שאתה מתפלא איך לא התקיים עד כה.
אמיר אוחנה: איך ממשלות ישראל – ואני בכוונה אומר ממשלות כי זה מאז 1994 ועד היום ואין פה חבר כנסת אחד חדר שלא היו לו נציגים בממשלות ישראל מאז 1994 ועד היום.
אמיר אוחנה: הממשלות צריכות להיות ראשונות, כדי להיאבק בטרור, שדורשות לקזז את הכספים מהרשות הפלסטינית.
אמיר אוחנה: החוק מסמיך כידוע בהסכמי אוסלו את שר האוצר לקזז את הכספים ובכל זאת אנחנו יודעים ששרי האוצר לדורותיהם נמנעים כמעט לחלוטין מלעשות שימוש בסמכות הזאת.
אמיר אוחנה: באה הכנסת ואומרת :
אמיר אוחנה: כך אנו דורשים.
אמיר אוחנה: זה העם באמצעות נבחריו, באמצעות נציגיו, כך דורשים.
אמיר אוחנה: באה הממשלה ואומרת: אוקיי, אבל תנו לנו את האפשרות להחליט.
אמיר אוחנה: לא צריך לעסוק בעתידנות כדי להבין מה תחליט הממשלה.
אמיר אוחנה: הממשלה כבר רשאית, שר האוצר כבר ראשי מאז 1994 לקזז והוא לא עושה את זה.
אמיר אוחנה: אנחנו מבינים שכך יהיו ההחלטות של הממשלות הבאות.
אמיר אוחנה: אני מצטרף לחבריי, אדוני, אני רוצה מינימום גמישות בידי הממשלה ומקסימום שליטה בחוק הזה כדי שהקיזוז יצא לפועל, כדי הקיזוז יהיה וכדי שבאמת ניאבק בטרור.
אבי דיכטר: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.
עיסאווי פריג': שלום, חברים.
עיסאווי פריג': עמדתי לגבי החוק ידועה מהיום שזה התחיל ואני רק אקצר אותה ואתן את נימוקיי.
עיסאווי פריג': החוק מיותר, החוק לא ישים, זה חוק שלא יוריד את הטרור באחוז אחד.
עיסאווי פריג': לעניין הדיון שמתקיים עכשיו, חברים.
עיסאווי פריג': הממשלה באומרת: חברים, אני נותנת לכם סולם לרדת מהעץ, אני לא יכולה ליישם את החוק הזה.
קריאות: למה לא? למה לא?
שולי מועלם-רפאלי: למה, עיסאווי?
אבי דיכטר: רבותיי, החלוקה פה, לאורחים שלא מכירים, היא שהערות מתפרצות שמורות לחברי הכנסת.
אבי דיכטר: אורחים – זו פריבילגיה שאנחנו לא נותנים.
אמיר אוחנה: אז למה לא?
שולי מועלם-רפאלי: אני כבר שאלתי.
שולי מועלם-רפאלי: ביקשתי ממש שיסביר את זה.
עיסאווי פריג': מדינת ישראל, חברים, את זה כולם יודעים ומסכימים, אחראית על קיום הרשות הפלסטינית ועל המשך קיומה.
עיסאווי פריג': עובדה שהתיאום הביטחוני שזוכה להערכות מכל הדרגים, המדינה מחויבת בו.
עיסאווי פריג': הכסף הזה הוא לב לבו של המשך קיום הרשות ותפקוד הרשות.
עיסאווי פריג': אז תבטלי את אוסלו, תבטלי את הרשות.
עיסאווי פריג': למה אתם לא עושים את זה?
עיסאווי פריג': תבטלו את הרשות.
עיסאווי פריג': תפסיקו להיות פופוליסטים.
עיסאווי פריג': אני אישית מופתע מהממשלה.
עיסאווי פריג': באי חברי הכנסת אוחנה וברקו ומציעים הצעת חוק - - -
ענת ברקו: זו לא הצעת חוק - - - קניין רוחני - - -
חיים ילין: עיסאווי, זה של החמוצים החוק.
אלעזר שטרן: עיסאווי, זה חוק לקידום השלום.
אבי דיכטר: בבקשה, עיסאווי.
עיסאווי פריג': אני לא מקבל הגנה - - -
ענת ברקו: זה החוק לפיצול האופוזיציה.
עיסאווי פריג': באים חברי הכנסת אוחנה וברקו עם כל היד החזקה - -
ענת ברקו: והזרוע הנטויה.
עיסאווי פריג': - - והממשלה מגלה גמישות.
עיסאווי פריג': איך זה מסתדר לי?
עיסאווי פריג': האמת, אני מופתע מהעמדה הממשלתית.
עיסאווי פריג': היא אומרת לכם: אני לא יכולה ליישם את זה.
עיסאווי פריג': והיא לא תיישם את זה ושר האוצר ממפלגתה של בן ארי יש לו את הסמכות והיא לא יכולה גם להצביע נגדו.
עיסאווי פריג': אתם מתעקשים לקבל כותרת.
עיסאווי פריג': אצבע בעין.
עיסאווי פריג': מתעקשים - - -
ענת ברקו: אז בשביל מה צריך את החוק?
עיסאווי פריג': בשביל כותרת פוליטית - - -
עיסאווי פריג': - - - בשביל להשיג עוד כותרת?
ענת ברקו: כדי שכספים לא יעברו לטרוריסטים.
אבי דיכטר: נא לא להפריע.
עיסאווי פריג': אתם יודעים שזה לא ישים - - -
עיסאווי פריג': - - - בשביל כותרת - - -
אבי דיכטר: חבר הכנסת אוחנה, אנחנו לא הפרענו לך.
שולי מועלם-רפאלי: לקחת חוק כל כך ראוי והפכת אותו לכותרת פוליטית - - -
ענת ברקו: - - - אנחנו לא תלויים - - - תוציא לך את זה מהראש - - -
אבי דיכטר: חברת הכנסת ברקו, נא לאפשר - - -
עיסאווי פריג': שמעתי את המנטרה - - -
אבי דיכטר: עיסאווי, בבקשה לסיים.
עיסאווי פריג': לא הצלחתי לדבר מילה.
עיסאווי פריג': המאבק בטרור הוא לא בחנק כלכלי ולא בביטול תמריצים.
עיסאווי פריג': תתחילו לייצר פתרונות.
עיסאווי פריג': לא בחומות ולא בחומות תת-קרקעיות.
אמיר אוחנה: כמו מה?
אמיר אוחנה: כמו - - -
חיים ילין: - - - פתרון - - - אבל זה לא נותן לך - - -
אבי דיכטר: חיים ילין, לא הפריעו לך.
עיסאווי פריג': - - - אז אני מציע לכם, חברים, גם כספי הצדקה אפשר להפסיק אותם, הם אמצעי - - -
ענת ברקו: צדקה שחלק ממנה מולבן לטרור - - -
עיסאווי פריג': - - - אני מציע, בין היתר, חברים, לסגור את כניסת העובדים הפלסטינים כדי שלא יהיה להם שקל בכיס.
עיסאווי פריג': זה פתרון?
עיסאווי פריג': - - -
קריאה: עם טרור אין שלום.
עיסאווי פריג': זה גם פתרון - - - תשכילו להביא פתרונות - - - כותרות מיותרות - - -
אמיר אוחנה: - - - לא היינו כאן
אמיר אוחנה: היום ורבות מהמשפחות - - -
אבי דיכטר: אני לא אוהב לעשות את זה.
עמר בר-לב: כל פעם שיש זימון לישיבה הזאת אני אומר לעצמי ברגע הראשון: רגע, החוק הזה הלוא כבר דנו בו וחוקקנו אותו, הוא עדיין - - -
שולי מועלם-רפאלי: שוב הוא כאן.
עמר בר-לב: כמו שאומר אלעזר, שנה שלמה אנחנו חוזרים ומדברים.
עמר בר-לב: זה פשוט לא יאומן.
עמר בר-לב: נכון שתמיד הטוב מאוד הוא האויב של הטוב וכן הלאה, אבל בזמן הזה שאנחנו כאן מתברברים, באמת לא מתקבל על הדעת ואני אומר את זה בתור אחד שחתום על החוק.
עמר בר-לב: האם במקרים קיצוניים כאלה או אחרים שקשה לחזות אותם ראוי שתהיה לקבינט המדיני-ביטחוני איזושהי גמישות?
עמר בר-לב: אני אומר בתור אחד שלא סומך על הקבינט המדיני-ביטחוני הנוכחי שבתנאים קיצוניים מסוימים כן, צריכה להיות לו גמישות, צריך לאפשר איזשהו יוצא מן הכלל שיש.
עמר בר-לב: אבל זה לא הנוסח כאן.
עמר בר-לב: בואו נזכר בנוסח של החוק שהעבירו ועכשיו מצטערים שהעבירו אותו, שראש הממשלה ושר הביטחון יכולים להחליט לצאת למלחמה.
עמר בר-לב: שם כתוב – אני לא זוכר בדיוק את הניסוח – במקרים קיצוניים כאלה ואחרים, רק אז ואחרי שכך וכך.
עמר בר-לב: אנחנו רצינו להכניס שהיה לפחות קוורום בקבינט הביטחוני שמחליט על זה ולא רק שר הביטחון וראש הממשלה.
עמר בר-לב: לכן אני חושב שבאותם מקרים קיצוניים שעכשיו קשה לחזות אותם, ראוי שתהיה לממשלה ולקבינט גמישות.