GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חזי משיטה: אין כאלה.
חיים בר: יש כאלה, רופאי משפחה יש, הם פקידים טכניים, הם לא קובעים שום קריטריונים, הם שולחים אותך לוועדה, לרופא מקצועי.
חזי משיטה: אבל הם מקבלים בקופת חולים ובביטוח לאומי יותר, חיים.
חיים בר: עוד פעם, אני לא מדבר על הכסף, תיתנו לו אתם יותר, מה זה מעניין?
חיים בר: אבל שיהיו יותר רופאים, מה אכפת לי מי נותן את הכסף?
חזי משיטה: אני מתחבר למה שחיים אמר, אני מזמין את הוועדה לסייע לנו לחלץ את המצב הלא טוב של הרופאים של אגף שיקום, גם בתגמול וגם בגיוס.
אבי דיכטר: אבל המספר שחיים אמר, אם אני מתמצת אותו, הוא הגדיר מבחינת רופאים ומרפאות, אמרת?
חיים בר: הרופאים במרפאות.
חיים בר: זה במחוזות של אגף השיקום, זה לא בוועדות הרפואיות.
אבי דיכטר: הרופאים, הוא אמר, רופאים ומרפאות, המצב הוא רע.
חיים בר: רע מאוד.
אבי דיכטר: רע מאוד.
אבי דיכטר: יש עוד דרגות?
אבי דיכטר: אל"ף, כמה זמן הוא רע מאוד?
חיים בר: כמה זמן?
חזי משיטה: הוא היה יותר רע מלפני שנה וחצי, הוא יותר טוב מלפני שנה והוא יהיה יותר טוב בשנה הבאה.
חיים בר: מעניין, מ-2002 - - -
משה חוזה: אני באופן אישי עוסק בזה שנתיים וחצי, כפי שראיתם בגרף, מתחילת 2016 אנחנו בירידה.
משה חוזה: אנחנו עם האוצר, עם ההסתדרות הרפואית, עם הר"י, עם כולם, מנסים וגם הפתרון שנתן לנו כרגע האוצר, של 450,000 שקל שהוא לכאורה אמור לתת מענה, אבל הוא לא נותן מענה, הוא רק לשש עמדות.
משה חוזה: אם תסתכל טוב בנתונים אנחנו בפער של עשר משרות, כי היום אנחנו מאיישים ארבע ומשהו משרות על ידי ארעים שהם לא מקצועיים, הם למל"מים, שזה גם כורח, ואנחנו מאיישים על ידי יועצים, שזה גם כורח.
משה חוזה: זאת אומרת התקן התקני שמדינת ישראל או הנציבות או האוצר קבעו לתת לאגף שיקום, כשאני מדבר על הפלח של המחוזות שבסוף נוגעים באותם נכים, הם בפער רציני.
משה חוזה: אישרו לי רק שש עמדות, אני כבר בפער של עשר, זאת אומרת לארבע אני אפילו לא יכול לגשת.
משה חוזה: חינוך לבריאות, אנחנו אחרי מאבקים ודיונים והתחננויות ומפגשים, כולל חזי שבא איתי עם לאה וכו' וכו', הצלחנו לרתום גם את הר"י שיסכימו לתת את החינוך לבריאות הזה.
משה חוזה: נתנו עכשיו, הלשכה המשפטית של הממונה על השכר באוצר סוחבת, מורחת, שואלת אותי כל חצי שעה עשר שאלות והעסק לא מתקדם.
משה חוזה: אם נצליח להביא את זה אולי יצליחו להגיע אותם ארבעה וחצי משרות שגם מתוכן יש גיל 64, 65, 66.
משה חוזה: שימו לב לגילאים.
משה חוזה: הבעיה היא שאל"ף, הוציאו אותם מהסכם השכר הכולל של הרופאים - - -
עמיר פרץ: אבל למה אין מספיק מועמדים?
משה חוזה: כי השכר בהשוואה לביטוח לאומי - - -
אבי דיכטר: אנחנו הזמנו לכאן גם את נציג משרד האוצר, הוא לא הגיע.
אבי דיכטר: אני אומר כאן לטובת חברי הכנסת, זה מתחיל לצבור תאוצה, הסיפור הזה.
אבי דיכטר: זה לא הדיון הראשון, לצערי, שאנחנו חווים את החוויה הזו, אבל אני לא רוצה להתגלגל על זה יותר מפני שאנחנו עוסקים בין רע מאוד להיה יותר גרוע.
עמיר פרץ: רק להבין, מה הבעיה, נתוני הסף או השכר?
חזי משיטה: הבעיה זה השכר.
עמיר פרץ: מה, אתם רוצים להגיד לי שהרופאים היום לא מקבלים - - - רופאים צעירים שמגיעים לבתי חולים - - -
אבי דיכטר: אני מתרגם את מה שחזי או לא זוכר מי אמר פה, אתה שואל רופא 'מה אתה רוצה להיות כשתהיה גדול?
אבי דיכטר: ' 'להיות רופא של הביטוח הלאומי'.
עמיר פרץ: כמה השכר של רופא אצלך?
חזי משיטה: יש הפרש של מעל 10,000 שקל.
עמיר פרץ: כמה השכר?
חזי משיטה: 25-24 והם מגיעים ל-10,000.
עמיר פרץ: בבתי החולים הרופאים החדשים מקבלים - - -
משה חוזה: עשינו מאמצים להביא ארבעה חצאי משרות לבית חולים - - -
עמיר פרץ: אני הייתי במאבק של הרופאים, הם היו - - -
קריאה: אבל יש להם - - - הם הולכים לכיוון של התמחות ואחר כך קליניקות פרטיות, אם הוא מוצא את עצמו כאן, איזה תועלת?
קריאה: עיקר הבעיה, חשוב שיכניסו אותם להסכם הקרוב שנפתח ב-2019.
עמיר פרץ: אני בעד.
חזי משיטה: אדוני היושב ראש, אני מבקש שתבינו שהבעיה היא של שכר ואני מזמין אתכם לסייע לנו מול משרד האוצר ומול משרד האוצר, בהיבט המיידי זה שישוו או שיהיה שכר אטרקטיבי כמו בקופת חולים ובביטוח לאומי, מחד, ומצד שני, שבהסכם הבא שצפוי ב-19'-20', הרופאים שלנו לא יישארו בחוץ.
חזי משיטה: אנחנו ראויים שיהיו לנו רופאים טובים שיטפלו באוכלוסייה הכי ראויה במדינת ישראל.
חיים בר: למה פערי השכר ירדו בשלוש השנים האחרונות?
חיים בר: למה הפערים של הרופאים האלה - - -
משה חוזה: כי ביטוח לאומי עשו הסכם - - -
חיים בר: תנו לי רגע לשאול.
חיים בר: יש לי הערכה שלי למה, אבל - - -
אבי דיכטר: חיים, בוא תשאל את השאלה.
חיים בר: אני שואל עוד פעם, הרי זה קרה לפני שלוש שנים, התחילה לרדת הרמה של הרופאים, הרופאים החליטו להתפטר, ללכת לביטוח לאומי.
חיים בר: היו פה אנשים שעבדו פה והלכו לשם, כי שם הם מקבלים יותר שכר, מה קרה שלא נתנו להם פה את השכר?
חיים בר: כי כן עבדו כאן לפניהם, לפניהם אף פעם לא הלכו לביטוח לאומי, מה קרה?
חיים בר: אני אגיד לכם למה, אני לא אומר שזה טוב או לא טוב, הייתה תפיסת עולם כאן של משרד הביטחון לבחון את האפשרות להעביר את נכי צה"ל לטיפול באמצעות קופות החולים.
נעמי ענתבי: זו הביצה והתרנגולת.
חיים בר: נכון, וברגע הזה יש עכשיו שאיפות שאולי הן טובות, אולי לא, אני לא יודע כי זה לא נבחן, לא מכניסים תגבור על פי התעריפים עכשיו ולכן אנשים עוזבים.
חיים בר: זו הסיבה.
חזי משיטה: אני תיכף אתייחס לזה.
חיים בר: אם זה לא יהיה, אין חצאי תקנים ב - - -
משה חוזה: אני לא מכיר סידור כזה.
אבי דיכטר: חזי, אנחנו ממשיכים.
חזי משיטה: אני רוצה, ברשותך, אני עובר לנושא הבא.
חזי משיטה: ככל שאני יודע, גם מהתקופה הקצרה שאני נמצא פה, אני רוצה להגיד לחיים שאנחנו מגייסים רופאים, מנסים לגייס רופאים טובים, אין קשר בין זה שיש עבודה להעביר את נכי צה"ל לטיפול בקופת חולים, העבודה היא בראשיתה.
חזי משיטה: אני מעדכן אתכם, ביקשת סטטוס, הנה אני נותן סטטוס, הוא יהיה קצר, הוא לא יהיה ארוך.
חזי משיטה: אני רק רוצה לתת את הנתון, נדמה לי שנתתי אותו פעם בוועדת חוץ וביטחון, אני לא בטוח שכולם היו, אני אתן אותו עוד פעם.
חזי משיטה: אם לוקחים את נכי צה"ל כגוף אחד ושואלים מה אחוז הנכות של נכי צה"ל, אחוז הנכות של נכי צה"ל הוא 25% או 28% ליתר דיוק, כך שנכי צה"ל, מרבית גופם ונפשם מטופל היום בקופת חולים, גם היום.
חזי משיטה: זה אחוז הנכות של כלל נכי צה"ל, 28%.
חזי משיטה: הם מטופלים היום בקופת חולים.
אבי דיכטר: אני לא מבין, זה הממוצע?
אבי דיכטר: אני תמיד אומר, תרשה לי לומר את זה פה, הממוצע זה הדבר הכי מסוכן כשאתה עוסק בסוגיה של בני אדם, כי בן אדם שהראש שלו בפריזר והרגליים שלו בתנור בממוצע נעים לו בפופיק, אבל בשני המצבים הוא מת.
אבי דיכטר: אני אומר לך, מה זה הממוצע?
אבי דיכטר: אין משמעות לממוצע.
חזי משיטה: אני אסביר.
חזי משיטה: יש לו משמעות גדולה.
חזי משיטה: רוב נכי צה"ל, המכריע אם לא כולם, אני יכול להגיד כולם כמעט בפה מלא, קודם כל יש לו קופת חולים והוא הולך לקופת חולים, כולם הולכים לקופת חולים.
חזי משיטה: הרי בנכות שהיא לא מוכרת אצלנו אין לו סעד אצלי, הוא צריך ללכת לקופת חולים.
חזי משיטה: אתה שואל אותי אם ה-100 פלוס כשיש לו שפעת הוא בא אליי?
חזי משיטה: הוא הולך לקופת חולים.
חזי משיטה: אם יש לו דלקת באוזן והוא רוצה טיפול עכשיו, הוא יבוא למחוז?
חזי משיטה: הוא יילך לקופת חולים.
חזי משיטה: אנחנו כולה שבעה מחוזות, מרפאות יש מאילת דרך הערבה עד קרית שמונה, אלפי מרפאות של קופת חולים.
חזי משיטה: הוא יכול שם לקבל טיפול זמין יותר, טוב יותר.
חזי משיטה: מה ההבדל?
חזי משיטה: כאן זה רופא משפחה ואצלי זה רופא משפחה, אלא מה היתרון שיהיה כשניגש לדבר הזה?
חזי משיטה: אנחנו מתכוונים לבחון את המצב ואנחנו מתכוונים להעביר יחד עם קופות חולים איזה שהוא הסכם ואנחנו אומרים את העקרונות המנחים שלנו, איכות הטיפול לא תרד, אולי היא אפילו תעלה, והזמינות של הרופאים תהיה גבוהה יותר.
חזי משיטה: אין שום קשר בין הבדיקה הזאת לבין הרופאים שאנחנו מגייסים.
חזי משיטה: הנה, עובדה, אנחנו מגייסים ועובדים על פיילוט אנחנו הצגנו את זה אצל מנכ"ל משרד הביטחון, אנחנו הצגנו את זה בתוך האגף, חיים יודע שביקשתי לבוא להציג את זה בארגון נכי צה"ל.
חזי משיטה: כשזה יבשיל נביא את זה לוועדת העבודה והרווחה ונראה איך אנחנו עושים את זה.
חזי משיטה: צריכים שמינהל הרכש יעשה גם הסכמים עם הקופות.
חזי משיטה: לא יהיו בתוך החבילה הזאת, לא 100 פלוס, הם יישארו אצלנו, לא יהיו מלווים, זה יישאר אצלנו, טיפול רפואי, לא יהיה חמי מרפא, לא יהיה רכב רפואי, לא יהיה טלפארמה אם לא יהיה צורך, אלא אם כן נעשה הסכמים גם עם בתי מרקחת, כך שאנחנו ממשיכים לטפל.
חזי משיטה: ועכשיו מה יקרה עם נכה?
חזי משיטה: הכוונה היא שנכה שיש לו 25% או 50% הוא הולך לרופא, הוא מעביר כרטיס.
חזי משיטה: הרופא שעשינו איתו הסכם בקופת חולים כללית נניח, הוא יודע כרגע שנכנס אליו נכה צה"ל שמוכר על רגל ימין אורתופדית.
חזי משיטה: ברגל הזו אין לו סל, הוא ייתן לו כל מה שנדרש, יוקם במקביל לזה מוקד מומחים במשרד הביטחון שהוא מבחינת הנכה שקוף, הנכה יקבל את כל מה שצריך כאילו שהוא נכנס למרפאה במחוז.
חזי משיטה: מוקד המומחים שלנו יאשר את הדברים כפי שנדרש.
חזי משיטה: הוא לא יוכל להגיד לו 'לך תעשה צילום רנטגן' כשאנחנו חושבים והוא זכאי לקבל MRI כדי לא לטרטר אותו, הוא יקבל MRI.
חזי משיטה: חבר קופת חולים כנראה יקבל 'קודם כל תעשה צילום רנטגן ואחר אולי סי.
חזי משיטה: טי ואחר כך נעשה לך MRI', אצלנו זה לא יקרה.
חזי משיטה: אבל מכיוון שהדבר הזה לא הבשיל כדי להציג את זה לארגון אני מציע שכשנציג את זה לארגון נביא את זה ונראה איך זה מבשיל.
חזי משיטה: אני חושב שזה דבר טוב, פרופ' לחיאני הגה את זה, הוא היה מנהל בית חולים, הוא איש בעל רקורד מפואר בתחום הרפואי.
חזי משיטה: אני חושב שאם תרצו נביא את פרופ' לחיאני לתת לכם את תפיסת העולם, הוא עבד על זה די הרבה חודשים, הוא גם יציג את זה בארגון נכי צה"ל.
חזי משיטה: כשזה יבשיל נעשה את זה אם תהיה הסכמה, עם הארגון מחד ועם קופות החולים.
עפר שלח: מאוד מאוד נכון, רק שהוא מתנגש עם נטייתן הקבועה של קופות החולים להוזיל כל הזמן את הטיפול.
חזי משיטה: נהפוך הוא, יכול להיות - - -
עפר שלח: אבל אתה לא הרופא שיושב בקצה שיש לו - - -
חזי משיטה: תלוי איזה הסכם אני עושה איתו.
חזי משיטה: יכול להיות שהוא אפילו ינצל את זה, ירצה ממני יותר כסף, ישלח אותו ליותר טיפולים.
חזי משיטה: הוא לא יקבל פחות, הוא יקבל או מה שהוא קיבל אצלנו או יותר ממה שהוא קיבל אצלנו.
עפר שלח: לא הרופא, המנטליות של הקופה כפי שהיא משתקפת אצל הרופא.
עפר שלח: אבל בסדר, זה לא הדיון.
חזי משיטה: אבל בנכות שלו זה אני, זה לא קופת החולים שלו.
חזי משיטה: נהפוך הוא, הוא מקבל על זה תקורה.
עפר שלח: אתה נהיה סוג של קופה כמו הקופות האחרות, רק שהמנטליות שלה היא אחרת מהקופות האחרות שהוא עובד איתן וזה לא פשוט.
קריאה: תלוי כמה תשלם לו.
קריאה: אם תשלם לו טוב - - -
עפר שלח: זה לא פשוט.
חזי משיטה: חבר הכנסת שלח, אנחנו לא מתכוונים לפגוע - - -
עפר שלח: אני בטוח שלא.
חזי משיטה: הזמינות תהיה טובה, הטיפול יהיה יותר טוב, יותר מהיר, לדעתנו.
חזי משיטה: אנחנו לא עושים את הדברים בלי שנשב עם הארגון, נציג לו את זה.
חזי משיטה: אני אומר, פרופ' לחיאני עבד על העבודה הזו.
חזי משיטה: אם תרצו שהוא יבוא לחצי שעה, באיזה שהיא ישיבה שתעשו נביא אותו להצגה ונעשה את זה.
חזי משיטה: זה לגבי הנושא של הרופאים, אני עובר הלאה לנושאים שביקשתם.
חזי משיטה: פוסט טראומה.
חזי משיטה: ד"ר דן שגב אחראי על יחידת השיקום והוא ידבר על הנושא.
דן שגב: אגף השיקום מטפל בכ-4,600 נכי צה"ל שמאובחנים כסובלים מפוסט טראומה, חלקם כפגימה בלעדית וחלקם כחלק מפגימות פיזיות, בנוסף לפגימות פיזיות.
דן שגב: הטיפול בנפגעים האלה במשך השנים ניתן בהתאם לעקרונות שנכתבו על ידי הקונסורציום הישראלי, שזה חבורה של אנשי מקצוע שישבו על המדוכה במשך מספר שנים להוציא איזה גיידליינס שלפיהם אנחנו עובדים, שבעיקר מסדירים את הנושא הטיפולי שמבוסס על טיפול שמותאם לפי הספרות ולפי הפרקטיקה בעולם בנפגעי פוסט טראומה.
דן שגב: הדברים המרכזיים שהאגף עושה בתפעול בנפגעי פוסט טראומה הוא אחד - - - חיים, אנחנו כיוונו כנראה לדעת גדולים, אנחנו חושבים שזה נכון שמשרד הבריאות יקים צוות מומחים, מועצה לאומית, אני הצגתי את זה גם בוועדה שלכם בכנסת, מועצה לאומית שתקבע את ההתוויות איך נכון לטפל בנפגעי פוסט טראומה.
דן שגב: אנחנו עדים לזה שאנחנו מקבלים הנה כל הזמן יוזמות מקומיות כאלה ואחרות, שאחד אומר שטיול בג'יפים טוב והשני אומר שצניחה זה טוב והשלישי אומר 'תנו לי אוטו עם דלק, זה מה שעושה לי טוב', הטרנד החדש זה כלבים, שגם הולך וצובר תאוצה ואנחנו חושבים שחייב להיות במדינת ישראל איזה גוף שיידע לאסוף את החומר, לקבוע מדיניות והתוויות טיפול.
דן שגב: אנחנו נשלח מכתב למנכ"ל משרד הביטחון ולמנכ"ל משרד הבריאות עם המלצה שיקום גוף כזה ואנחנו מקווים באמת שזה יקרה.
אבי דיכטר: יש איזה לוח זמנים תחום או שזה מה שנקרא שלח לחמך, ירצו ייקחו, לא ירצו לא ייקחו?
דן שגב: אני חושב שזו האפשרות השנייה.
אבי דיכטר: זאת אומרת אין לזה איזה משהו - - -
דן שגב: אנחנו לא יכולים לומר למשרד הבריאות מה לעשות.
אבי דיכטר: לא, זה שני משרדי ממשלה, שני משרדי ממשלה זה שתי זרועות של אותו גוף.
דן שגב: אני לא מכיר לוחות זמנים כאלה, אבל עוד מעט יבוא ראש האגף ואני מוכן לשאול אותו.
דן שגב: הרעיון הוא שיקום גוף, מועצה לאומית, תחת משרד הבריאות - - -
מיכל רוזין: זה כבר 20 שנה.
דן שגב: אם את שואלת זה היה צריך לקום לפני 20 שנה, אני מסכים איתך לגמרי.
דן שגב: במיוחד במדינת ישראל.
דן שגב: אבל כיום אין גוף כזה, אין במדינת ישראל, למרות האירועים הרבים, למרות ההתמודדות היומיומית כמעט עם מצבי לחץ אין במדינת ישראל גוף שקובע מה ההתוויות הנכונות לטפל בטראומה.
דן שגב: אין.
מיכל רוזין: אז אתה אומר שאין איזה סטנדרט שלפיו אתם עובדים וביטוח לאומי עובדים ושאר ה - - -
דן שגב: נכון מאוד.
דן שגב: חזי, נשאלנו אם יש לוחות זמנים לגבי הנושא של המועצה.
חזי משיטה: כשאני הגעתי לכאן הבנתי שהייתה פעם מועצה שהתפרקה, אני גם לא בטוח שהיא כיוונה לתת גיידליינס לגופים כפי שנדרש.
חזי משיטה: יש היום רשות לאומית למניעת התאבדויות, אין רשות לאומית לפוסט טראומה, שזה הפך להיות באמת משהו רחב, לא רק לגבי חיילי צה"ל, אלא גם לגבי נפגעי פעולות איבה וגם נפגעי תאונות דרכים.
מיכל רוזין: יש קואליציה.
חזי משיטה: גם ביקשתי ויצא מכתב, אני יכול להעביר לך אותו, אני הזמנתי את ראש אגף בריאות הנפש, טל ברגמן, ראש האגף במשרד הבריאות, התייעצתי איתה, היא אמרה 'אני חושבת שאתה צודק, צריך להקים רשות לאומית כזו', שהיא תיתן גיידליינס לכל הגופים, הגופים יממנו אותה והם יעשו עבודה, יישב שם הטוב ביותר מבין האנשים ש - - -
אבי דיכטר: למה שלא תיזמו חקיקה בנושא הזה במשרד ממשלתי?
חזי משיטה: אל"ף, אפשר - - -
אבי דיכטר: אני אגיד לך מה, החשיבה היא מאוד נכונה, אבל מי כמוך יודע שבישראל יש תהליכים שאם אתה מתחיל אותם ככה אז אתה מתי שהוא תגיע לאן שהוא ואם אתה מתחיל אותם ככה אתה מתי שהוא תגיע לנקודה שבה יש החלטה, כן או לא.
חזי משיטה: הדרך הנורמלית היא שהגוף האחראי מקים רשות כזאת.
חזי משיטה: אפשר גם להקים את זה בחקיקה, אבל זה כאילו משהו מאולץ יותר.
חזי משיטה: אנחנו מחכים לתשובתו של מנכ"ל משרד הבריאות, זה נמצא שם.
חזי משיטה: יכול להיות שאם זה ישתהה אפשר לקחת את זה לחקיקה, אבל הרשות הזאת היא הכרחית בעת הזאת למשרד הרווחה, למשרד הבריאות, לביטוח לאומי, למשרד הביטחון.
חזי משיטה: אני חושב שגם הגופים צריכים לממן אותם, לשמש כדירקטורים, במרכאות או שלא במרכאות, לגוף הזה.
חזי משיטה: היא תתכנס אחד לתקופה, היא תעשה מחקרים, היא תעשה שיתופי פעולה בינלאומיים.
עמיר פרץ: חזי, אתה חייב חקיקה.
עמיר פרץ: על מה אתה מדבר?
עמיר פרץ: ככל שאתה מרחיב זה ברור שבלי חקיקה זה לא יהיה.
אבי דיכטר: עמיר המנוסה משנינו בנושא הזה.
אבי דיכטר: קמה רשות לאומית להגנת הסייבר, עכשיו על המדוכה יושב חוק הסייבר, ממש בשלבים מאוד מתקדמים שלו.
אבי דיכטר: מה בעצם שונה הדבר הזה?
אבי דיכטר: הוא ממש באותה נישה.
חזי משיטה: אני חשבתי שזה כמו שהרשות למלחמה בסמים נמצאת סמוכה למשרד מסוים.
עמיר פרץ: זה חקיקה.
חזי משיטה: אין לנו בעיה לקחת את זה גם לחקיקה, אנחנו פשוט - - -
עמיר פרץ: אני אסביר לך עוד משהו, חזי, להערכתי - - -
קריאה: - - - פינוי מוקשים מאשר להקים - - -
אבי דיכטר: הוא צודק, לא הוקמה רשות לפירוק מוקשים לא פונו עד שלא היה אסון בזמנו.
חזי משיטה: כי היו אסונות ואחר כך אמרו מי יממן את זה, כדי לממן את זה אמרו בואו תביאו את זה בחוק.
חזי משיטה: כאן אני חושב שהמימון הוא שולי.
עמיר פרץ: חזי, גם אם אתה תגיש הצעת חוק לנו, שאנחנו נגיש, אתה לא יכול להגיש, אבל תיזום, ביום שנניח אותה המערכות יתחילו לעבוד.
עמיר פרץ: כל אלה שלא רוצים חקיקה פתאום הם יהיו ילדים טובים, יתאמו איתך ויגידו 'חבר'ה, יש לנו הצעה, בשביל מה חקיקה?'.
עמיר פרץ: זה לא משנה, בכל מקרה הנחת הצעת החוק תגרום לך למצב ש - - -
חזי משיטה: רשמנו את זה בפנינו.
עמיר פרץ: אנחנו באים ונותנים לך טיפ ומוכנים להיות אלה שחותמים על ההצעה, כל ועדת חוץ וביטחון.
עמיר פרץ: דיברתי בשמך, אדוני, אתה מסכים לזה?
אבי דיכטר: אין בעיה, שנינו שכנים.
דן שגב: כחלק מהטיפול השיקומי שראש האגף הזכיר קודם אנחנו בהחלט ממקדים מאמץ לטפל בנפגעי פוסט טראומה, מה הטיפול שניתן עם ההכרה שלהם במשרד.
דן שגב: בעניין הזה אני פותח סוגריים ואומר שצריך לזכור כל הזמן שאנחנו מקבלים אותם מבושלים בתוך הטראומה.
דן שגב: אתה צריך לזכור שהם היו חיילים, היה אירוע והם חלקם התאשפזו אצל פרופ' זיו-נר, חלפו עוד שלושה חודשים, אנחנו קיבלנו אותם במעלה הדרך אחרי חצי שנה כשהם כבר עמוק עמוק בתוך הטראומה, כי רק אז אנחנו יכולים לטפל בהם.
עפר שלח: זה במקרה הקל, במקרה הקשה אתה מקבל אותם שנים אחר כך.
דן שגב: כמו שנאמר קודם, אלה המקרים הפחות, זה לא המיינסטרים, המיינסטרים זה החבר'ה הצעירים שנפצעים בפעילות מבצעית ומגיעים אלינו.
עפר שלח: אני לא בטוח אפילו מספרית, אתה מכיר את זה יותר טוב ממני, אבל מפניות אליי ומעיסוק שלי בעניין יש אחוז גבוה שזה רק אחרי שנים, כתוצאה מאירוע טראומטי, כתוצאה מכל מיני דברים.
דן שגב: אנחנו התחלנו פרוטוקול לפני כשמונה-תשעה חודשים, פרוטוקול שנועד לטיפול בהטיית קשב של פרופ' בר חיים - - -
שרן השכל: כמה חודשים?
דן שגב: התחלנו את הפרוטוקול בפיילוט לפני שמונה או עשרה חודשים בערך, הפיילוט הסתיים ואנחנו ממשיכים לתת את הטיפול בזה במסגרת הזו.
דן שגב: בדיון בכנסת שאלו אותנו למה לא מרחיבים את זה לכל הארץ, זה לא תלוי בנו, כרגע פרופ' בר חיים מפעיל את זה רק בחיפה וגם כי הנושא הזה נמצא תחת בקרה מחקרית אז אין לנו אפשרות לתת את הפרוטוקול הזה, בבאר שבע למשל, למרות שהיינו מאוד רוצים.
דן שגב: ישנו מערך שלם של טיפול, גם אישי, גם קבוצתי וגם תמיכתי לנפגעי פוסט טראומה.
דן שגב: אחד הלקחים, אחת התובנות המרכזיות שלנו ב'צוק איתן' שההורים חייבים להיות חלק מתהליך הטיפול של הילדים שלהם ולכן אנחנו פתחנו לא מעט קבוצות, גם להורים של נפגעי פוסט טראומה.
דן שגב: אנחנו פותחים קבוצות לבני זוג, אנחנו משתמשים גם בפרוטוקול חדש שמתקיים כרגע באוניברסיטת בר אילן, טיפול זוגי בנפגעי פוסט טראומה.
מיכל רוזין: זה כולל טיפול בילדים?
דן שגב: טיפול בילדים יכול להינתן במסגרת של טיפול משפחתי, לא באופן פרטני לילדים, למעט פדויי שבי.
דן שגב: ילדי פדויי שבי יכולים לקבל טיפול פרטני עד הגיעם לגיל 30 למשך שלוש שנים.
דן שגב: זה הסייג היחיד.
מיכל רוזין: למה ההבחנה הזו?
דן שגב: זו הבחנה שקיימת טרם זמני, אבל אני יכול להבין שההיגיון שלה, שאני חושב שיש מרכיבים ייחודיים בהתמודדות של ילדים עם היעדר של אבא שחזר מהשבי מאשר פוסט טראומה.
מירב בן ארי: אנחנו מטפלים בזה בוועדת העבודה והרווחה בדיוק בימים האלה.
מיכל רוזין: העיקרון של טיפול בבני זוג זה כמו ילדים של, אין הבדל.
מיכל רוזין: להיפך, אולי מה שהם סופגים הוא אפילו עולה על מה שבני הזוג.
דן שגב: אנחנו מקיימים שיתופי פעולה מחקריים, כרגע אנחנו מגבשים מחקר עם האוניברסיטה העברית, מגבשים מחקר עם אוניברסיטת אדינבורו, מחקר עולמי שעוסק בנושא הזה.
דן שגב: אנחנו מקיימים כרגע מחקר במקביל בנושא מסגרות יום שראש האגף הזכיר קודם ואנחנו כמובן כל הזמן שמחים לשיתופי פעולה עם גופים דומים שעוסקים בטראומה.
מיכל רוזין: הם חלק מהקואליציה?
דן שגב: לא, גם לצורך הפריה הדדית וגם לצורך קיום מחקר משותף.
דן שגב: אנחנו הבנו במעלה הדרך שהחבר'ה הצעירים הם פחות מתעניינים ורוצים קבוצות שהן יותר ורבליות, שהן יותר תהליכיות.
דן שגב: הבנו את זה כי היה לנו מאוד מאוד קשה לגייס אותם בקבוצות כאלה, אז אנחנו פתחנו קבוצות רכיבה טיפולית על סוסים, קבוצה שכבר נפגשו, לדעתי בפעם העשירית כרגע.
דן שגב: בימים האלה תצא לדרך קבוצה רכיבה על אופניים, גם בימים האלה תתחיל קבוצת צעירים.
דן שגב: אני מדבר על פוסט טראומטיים, כן?
דן שגב: מעבר לזה יש לנו מגוון מאוד רחב של קבוצות.
דן שגב: תתחיל באשדוד קבוצת צעירים שהדגל יהיה שם 'ספינה שטה', לצד זה יש את הקבוצה של הוותיקים שנמצאים בתכנית הזו.
דן שגב: פתחנו לפני שלושה חודשים תכנית בירושלים, לא זוכר את השם שלהם, פתחנו איתם תכנית ייחודית שנמשכת עשרה חודשים שמיועדת לנפגעי פוסט טראומה.
קריאה: בהרצוג?
דן שגב: שלוחה של הרצוג.
דן שגב: תכנית מאוד אינטנסיבית לאותם פוסט טראומטיים שאנחנו לא הצלחנו להכניס אותם למסלול השיקום.
דן שגב: הקבוצה, אני משתף במשפט, זו קבוצה קשה, זה לא פשוט, לעבוד שם, היא מאוד טעונה, אבל אנחנו מנסים בכל דרך שהיא לאסוף את האנשים האלה וכן להכניס אותם לאיזה שהוא מסלול שיקום.
דן שגב: סדנה - - - שמוכרת לחלק מהאנשים פה, זו בעצם סדנה שנועדה להוות מסגרת יומית לפוסט טראומטיים, היא פועלת בתל השומר, אבל שם מדובר על אוכלוסייה יותר כרונית, כלומר זה נכים שמקבלים תגמולי מחיה והם לא מועמדים בשלב הזה לתכנית שיקום כזו או אחרת.
דן שגב: לצד הדברים האלה שציינת יש בארגז הכלים של עובדי השיקום שירותי חונכות, שירותי דיור מוגן, הוסטלים, השמה נתמכת, יש עשרה מרכזי שיקום יום, שהתייחס אליהם קודם ראש האגף ועוד שתי מסגרות, החממה ודגש, כל המסגרות האלה, למעט החונכות שמצוינות פה, מיועדות לאוכלוסייה יותר כרונית, פחות לאוכלוסייה שנמצאת בתהליכי שיקום, חונכות שמשמש כדי לסייע בתהליך השיקום.
חזי משיטה: נחכה ליושב ראש.
חזי משיטה: היחידה לתגובות קרב, מכיוון שהוא ספציפית טיפל בזה, אסף, אני רוצה שהוא ישמע.
עמיר פרץ: תעבור לסעיפים הבאים.
שרן השכל: כמה פניות של פוסט טראומה אתם מקבלים בכל חודש, נגיד?
דן שגב: איזה פניות?
דן שגב: להכרה?
שרן השכל: להכרה.
קריאה: אנחנו מקבלים לגבי בעיות נפשיות, פוסט טראומה אחר כך המומחה קובע.
קריאה: כ-50 בערך.
שרן השכל: 50 בחודש?
קריאה: בערך.
שרן השכל: כמה מתוכן נדחות?
קריאה: לא יכולה להגיד במדויק.
דן שגב: הסטטיסטיקה מדברת בערך על אחד לשניים, על כל שני פצועים פיזית יש גם אחד פוסט טראומטי.
שרן השכל: שליש, פחות או יותר?
דן שגב: לא, אני מדבר על סטטיסטיקה של התפתחות של פוסט טראומה.
דן שגב: אנחנו יודעים להגיד שעל כל שני פצועים פיזיים אחד מהם גם יפתח פוסט טראומה.
חזי משיטה: אדוני היושב ראש, חיכינו לך כי היחידה לתגובות קרב זה אחד הנושאים שהעלית בזמנו גם בשאלה ואנחנו נתחיל לתאר.
דן שגב: היחידה לתגובות קרב הוקמה בשלהי מלחמת לבנון הראשונה, היא הוקמה בשיתוף פעולה בין מקרפ"ר, ברה"נ לבין אגף שיקום.
דן שגב: במעלה הדרך האגף מממן כל הזמן מתקנים שם.
דן שגב: נכון להיום אנחנו מממנים שלושה תקני תק"י, שאלה אנשי קבע שעוסקים בטיפול.
דן שגב: היחידה מאפשרת טיפול לכל חייל משוחרר שמרגיש שהוא סובל מאיזה שהם סימפטומים שקשורים לחוויות שהתרחשו במהלך השירות הצבאי שלו, בין אם זה במילואים ובין אם זה בסדיר.
דן שגב: הכניסה או הטיפול ביחידה לתגובות קרב אינו מותנה בשום אופן בהכרה של נכה צה"ל.
דן שגב: בעצם כל אזרח ששירת בצבא וחווה אירועים טראומטיים ומרגיש שהמצב שלו, ההתמודדות שלו היום קשורה לאירוע, יכול להרים טלפון, יכול לפנות במייל, ביחידה, הם יזמנו אותו לאינטייק ויקבלו אותו לטיפול.
שרן השכל: איפה היא נמצאת?
דן שגב: היחידה נמצאת בתל השומר בתוך בסיס מקרפ"ר מתוך הבנה שאי אפשר להביא בחור מקרית שמונה או מבאר שבע לתל השומר, זה לא הגיוני, כי יש יתרונות לזה שזה נמצא בתוך בסיס צבאי.
דן שגב: אז יש להם אקסטנשן, הם לוקחים אנשי מילואים שמקבלים קליניקות, למשל בבאר שבע ובצפון.
דן שגב: חלק מהמילואים שלי אני עשיתי בירושלים, קיבלתי הפניות מהיחידה לתגובות קרב לטיפול שם.
אבי דיכטר: כמה זמן אחרי שהוא משתחרר הוא יכול לפנות?
דן שגב: לא מוגבל זמן הפנייה, לא מוגבל זמן הטיפול.
דן שגב: שום תשלום.
עפר שלח: כמה פניות בשנה?
דן שגב: אני מיד אציג.
דן שגב: וחשבו לומר שהיחידה הזו זה בהחלט גוף מקצועי שמכיר גם שיטות טיפול מבוססות ראיות שמוכחות כנכונות וכמועילות בטיפול בנפגעי טראומה.
חזי משיטה: צריך להגיד, הם שייכים לרמ"ח ברה"ן בצה"ל, יחידה מצוינת.
חזי משיטה: זה בדיוק שער מעבר שלא בהכרח דרכו עוברים אלינו.
חזי משיטה: חלק מהאנשים שבאים רוצים את הפרוטוקול כדי לחזור לחיים שלהם, לעבוד ולחיות, לא כדי להיות נכה צה"ל.
חזי משיטה: כמובן שיש סביב פיקים של מבצעים ומלחמות אז המספרים עולים.
דן שגב: אפשר לראות בשקף הבא את העמודה הימנית ביותר, לבנון 2, העמודה השמאלית 'צוק איתן', באמצע יש לנו את 'עופרת יצוקה' ואפשר לראות שבשנת האירוע יש איזה פיק, אחרי זה יש התמתנות, אבל לאורך כל השנים יש פניות שעומדות על סדר גודל של כ-160 פניות בשנה.
שרן השכל: שאלה.
שרן השכל: מתוך כל אלה, בין 2007 לבין 2013, כמה משויכים למלחמת לבנון השנייה?
שרן השכל: כלומר אחרי כמה שנים פתאום זה מתפרץ אצלם?
שרן השכל: אתם יודעים להעריך?
דן שגב: אנחנו יודעים להעריך, אני בסוף יכול לתת לך שקף שמפלח את זה גם, פשוט אין לי אותו פה.
דן שגב: אבל ברור ש-2007 הם שייכים ל - - - וגם 2015-16 שייכים בוודאי ל'צוק איתן', אבל גם לאירועים קודמים כמו לבנון 2 וכן הלאה.
דן שגב: ברבעון הראשון פנו 42 פונים חדשים, זה אומר שהם יעמדו על כ-164 פונים במהלך 18', מחצית מהם בעקבות 'צוק איתן'.
דן שגב: לשאלתך, חברת הכנסת, חצי מהם שפנו ברבעון הראשון הם מ'צוק איתן' והשאר מתחלקים, יכול להיות מישהו מיום כיפור.
דן שגב: יש לי שקף שמפרק את המספר הזה אחד לאחד, אני אוכל להראות לך אותו אחרי זה.
דן שגב: החבר'ה של 'צוק איתן' נקלטים בזריזות רבה ביחידה לתגובות קרב, כחלק מהתהליך של יישור קו, גם שלנו וגם של היחידה לתגובות קרב בעקבות 'צוק איתן' הוקם מרכז שבו כל מי שמגיע לחדר מיון קיבל שיחת טלפון שבה עשו איזה סקרינינג טלפוני שבדקו איתו האם הוא סובל מאיזה שהיא רשימה של סימפטומים, ככל שהוא קיבל איזה שהוא ציון מסוים הציעו לו לבוא להערכה במסגרת מה שאנחנו קוראים 'שומר איתן', הם הגיעו למספר ימי עיון מרוכזים ששם הם עברו הערכה ובסוף ההערכה הזו הם קיבלו המלצה לטיפול כזה או אחר.
דן שגב: הנושא התעסוקתי.
דן שגב: כמו שאמר קודם גם ראש האגף, מבחינתנו התהליך השיקומי לא מסתיים, אבל אנחנו שמים את כל המשאבים כדי לשלב בסוף את הפצוע בתעסוקה מפרנסת.
דן שגב: יש לזה ספרות ענפה שמסבירה למה זה נכון וטוב ובריא לעבוד.
דן שגב: למרות שבוועדה היושב ראש ואחרים היו נסערים מהתוצאות, אבל לא הייתה הזדמנות להסביר את זה, אני חושב שאלה היו תוצאות ששווה להתגאות בהם בכל מה שקשור לתעסוקה של פוסט טראומטיים.
דן שגב: צריך להכיר שהממוצע הארצי עומד על בערך 68%-70% מועסקים, אבל יחד עם זה צריך לזכור שכשמודדים את זה מודדים אנשים מגיל 18, פה אנחנו מדברים על אוכלוסייה שהיא מתחילה בגיל 20 וצפונה, לצורך העניין.
דן שגב: אז אנחנו יודעים להגיד ש-65% מהנכים בעלי פגימה בגין פוסט טראומה עובדים במשרה מלאה, 12% עובדים במשרה חלקית.
דן שגב: זה בעיניי נתון מאוד מאוד יפה.
דן שגב: אנחנו גם יודעים להגיד שבמעלה הדרך, ככל שהם מתבגרים, חלקם עוברים לעולם התגמולים.
עפר שלח: יש לכם תקציב לסבסד חלק מהתעסוקה הזו?
דן שגב: יש תמריצים שניתנים לעובדים שמצטרפים למעגל העבודה.
עפר שלח: בתוך התקציב של אגף השיקום?
דן שגב: כן, כי התמריץ ניתן לנכה.
דן שגב: מסגרות של תעסוקה נתמכת, זה לאותם אלה שמתקיימים מתגמולי מחיה ואינם יכולים לעבוד בשוק החופשי.
דן שגב: אנחנו עדיין עוזרים להם להשתלב בתעסוקה שהיא נתמכת.
דן שגב: עוד פעם, הצגתי פה את הנתון ש-55% מנכי צה"ל מועסקים, זו האוכלוסייה הכללית, זה לאו דווקא הפוסט טראומטיים, לעומת 68% באוכלוסייה הכללית.
דן שגב: צריך לשים לב שכאמור מדובר באנשים שמתחילים את הקריירה המקצועית בגיל גבוה יותר.
דן שגב: אתגרים.