GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יצחק הרצוג: אני לא שולל שבשנים הראשונות זה היה יותר.
אבי דיכטר: זה נתון קשה, חברה.
אבי דיכטר: תראו, זה פורום מאד משמעותי, זה נתון מאד קשה, זה הנתון הכי קשה שאפשר להגיד בפורום כזה על מספר כל כך גבוה של מתאבדים.
יצחק הרצוג: בסדר.
יצחק הרצוג: תתמודד עם זה.
אבי דיכטר: על 16 שנים, אם אנחנו לא יכולים לומר האם יש שינוי, האם השנים הראשונות היו קשות - - -
יצחק הרצוג: אני בטוח שיש שינוי.
יצחק הרצוג: אני בטוח.
אבי דיכטר: אני חושב שכדאי שהפורום הזה יידע את זה.
יצחק הרצוג: אני בטוח, כי היו שינויים בכללי ההתנהגות של פקודים ומפקדים.
יצחק הרצוג: ועדיין, טוב לנתח תוצאות.
פנינה תמנו: אדוני יושב הראש, מאז המחאה יש עלייה במתאבדים החיילים.
יצחק טרם: נכון, עלייה מאד גדולה.
פנינה תמנו: בתוך הקהילה אנחנו יודעים ואני אומרת לכם שיש עלייה - - -
אבי דיכטר: חברה תראו, זה נתון שאני אומר לכם, אי אפשר לשים אותו על סמך תחושות, הערכות.
אבי דיכטר: זה נתון שהוא קשה מאד - - -
יצחק טרם: זה דיון שנערך בכנסת.
יצחק טרם: זה נמצא בפרוטוקולים של הכנסת.
יצחק טרם: הקצינים האלה אמרו את זה בכנסת.
יצחק טרם: אגב, מי שחשף את הנתון הזה ברשת גם נעצר על ידי משרד הביטחון בגלל בעיות צנזורה.
יצחק טרם: זו היא הסתרה וזה כיסוי.
ערן שני: לא באתי ערוך עם נתונים כאלה.
אבי דיכטר: בבקשה רחל עזריה ואחריה עמר בר-לב.
יצחק הרצוג: יושב ראש הוועדה, אני מבקש את הנתונים.
ערן שני: אני אבקש לשלוח את הנתונים, אבל אני לא אשלוף כאן נתונים.
רחל עזריה: קודם כל אני חושבת שזה לא משנה אם יש אלוף משנה אחד או מה, או אם יש דרגה כזו, אנחנו מבינים שיש פה בעיה.
רחל עזריה: לדעתי זה ברור.
רחל עזריה: אני חייבת לומר שצה"ל בסופו של דבר ברצותו או שלא ברצותו מתמודד עם כל האתגרים של החברה הישראלית.
רחל עזריה: היה לנו דיון לפני שבוע על גיוס חרדים.
רחל עזריה: בסוף הכל מתנקז אליכם.
רחל עזריה: לכן אני צריכה לומר שאני חושבת שהדיון הזה הוא מאד מורכב, אבל אני הולכת לשאול עכשיו שאלות קשות.
רחל עזריה: מה אתם מתכננים לעשות?
ערן שני: אמרתי.
רחל עזריה: אבל כנראה שזה לא מספיק.
רחל עזריה: תראה, התופעות האלה, אנחנו שומעים כאן נתונים שהם כמעט בלתי נתפסים.
רחל עזריה: אבא שלי עלה מתוניס ובצה"ל זו הייתה – ואני גם מאד הזדהיתי עם מה שאמרת במחקר, כי סבא שלי, למרות שלא העלנו אותו הרבה שנים בגלל שהוא היה עיוור ועד שאישרו להם לעלות והמשפחה התפרקה, הוא עדיין חינך את כולנו לציונות מאד מאד גדולה.
רחל עזריה: אני חושבת שזה מה שאשפר לאבא שלי בסוף כן לדחוף ולסיים תיכון ולהגיע לצבא והוא היה בצנחנים ובסוף קיבל מלגה ללמוד באוניברסיטה.
רחל עזריה: הצנחנים היה רגע מאד משמעותי עבורו בחיים שלו.
רחל עזריה: אני אומרת, שם נעשו טעויות.
רחל עזריה: עשינו את אותן טעויות כבר לפני אי אילו 40 ומשהו שנה ועכשיו אנחנו צריכים לדייק את זה כדי לא לחזור על אותן טעויות.
רחל עזריה: אני לא חושבת שיש לכם – וברור לי שכל הכוונות טובות – אבל ברור שצריך מהלך הרבה יותר דרסטי כדי לעצור את זה.
רחל עזריה: ואם אומרים שיש יותר התאבדויות מאז המחאה, אז זה בעצם אומר שיש פה ציבור שציפה שהדברים ישתפרו והדברים לא השתפרו.
רחל עזריה: אני שוב חוזרת ואומרת, זה כמעט קצת לא הוגן, כי עליכם כל המורכבויות של החברה הישראלית מגיעות לצבא.
רחל עזריה: חייב להיות פתרון.
רחל עזריה: האם אתם עובדים עם משרד הרווחה?
רחל עזריה: האם אתם מחפשים דרך לזהות כבר בשלבים מוקדמים יותר אלה מלש"בים צריכים את העזרה?
רחל עזריה: האם אתם יוצרים את התכניות?
רחל עזריה: האם אתם עושים הכשרה למפקדים?
רחל עזריה: זאת אומרת יש הרבה מאד דברים שאפשר לעשות אותם ולא נראה לי שתקציב הבעיה.
רחל עזריה: פשוט נראה לי שזה להיות מאד מאד במודעות; ואנחנו בוועדת חוץ וביטחון מצפים שאתם תהיו במודעות לזה ותייצרו את הפתרונות לעניין הזה.
רחל עזריה: כבוד יושב הראש, אני אשמח אם נעשה דיון בעוד חצי שנה ובעוד שנה ונעקוב, לוודא שבאמת הדברים משתנים.
שמואל לטקו: אנחנו עושים כל שנה דיון.
רחל עזריה: אז אולי זה יוכל להיות עוד חצי שנה, לוודא שהדברים משתנים ומשתפרים ושאנחנו לא כל שנה הדיון הוא בעצם לשמוע כמה המצב לא טוב.
רחל עזריה: חייב להיות שיפור פה.
אבי דיכטר: חבר הכנסת עמר בר-לב.
עמר בר-לב: תודה רבה אדוני יושב הראש.
עמר בר-לב: אני בכנסת הקודמת הייתי יושב ראש ועדת המשנה למשאבי אנוש, ובהקשר הזה אני עסקתי הרבה מאד בכל הנושא של שילוב יוצאי העדה האתיופית בצבא.
עמר בר-לב: אין ספק שבארבע וחצי השנים שעברו מאז, צה"ל עושה הרבה מאד מאמצים.
עמר בר-לב: חלק מהדברים שעשו עד אז – ושוב, אני מדבר על לפני ארבע שנים – ההישגים שלהם היו מאד מאד מוגבלים.
עמר בר-לב: לעומת זאת היו מהלכים, כמו למשל קורס תכנות ראשון ליוצאי אתיופיה, שנעשה בשיתוף עם עמותה שנדמה לי משה כהן יוצא חיל אוויר, שבו הגיעו נדמה לי 19 יוצאי העדה, שאף אחד מהם לא עבר את המבדקים הבסיסיים.
עמר בר-לב: מתוכם, בעקבות קורס של 17 שבועות 4 הוגדרו כעילויים.
עמר בר-לב: אם אני זוכר נכון – 12 או 14 עברו את כל המבחנים הסופיים והיו 2 או 4 שלא עברו.
עמר בר-לב: לכן אני כן מצטרף למה שאמר חבר הכנסת אלעזר שטרן, שאני חושב שבמקרים מסוימים הכשרות והכנות ייחודיות, בוודאי טרם הגיוס, זה גם מבקר המדינה בזמנו - ושוב, אני מדבר על לפני 5 שנים - הראה שכל מי שעבר הכנה לצה"ל – אחוז הנשר אחרי זה היה הרבה יותר נמוך.
עמר בר-לב: אז אני מודע לשינויים ולשיפורים.
עמר בר-לב: השאלה היא, לאור העובדות שהצגת כאן, שבכל מיני מקרים נלקחים בחשבון גורמים נוספים מעבר לקב"א, כשברור שהקב"א הוא כאן מבחן מאד מאד בעייתי, השאלה אם בחנתם את אלה שהתקבלו אם זה לקורסים מסוימים, אם זה לקורס קצינים, בזכות אותן כל התוספות שעשיתם, מה הייתה מידת ההצלחה שלהם בתפקיד.
עמר בר-לב: ובהנחה שמידת ההצלחה שלהם בתפקיד הייתה גבוהה, אני שואל מה הלאה.
עמר בר-לב: יתכן שצריך להגביר עוד יותר – אלעזר קרה לזה אפליה מתקנת, אני לא חושב שזה אפליה מתקנת כי אם שינוי קריטריונים.
עמר בר-לב: לסיכום האמירה והשאלה שלי, אני מודע לזה שעושים מאמצים גדולים, אבל המאמצים האלה לא מספיקים.
עמר בר-לב: ולאור הניסיון שלכם בשנתיים האחרונות או בשלוש השנים האחרונות, איך אתם מתכוונים להעצים את המאמצים בשביל שרמת השילוביות וההצלחה של יוצאי העדה תהיה יותר גבוהה.
אבי דיכטר: תודה רבה חבר הכנסת עמר בר-לב.
אבי דיכטר: אני מבקש לשמוע את סגן אלוף במילואים דודי, מנהל אגף במשרד העלייה הקליטה.
דוד יאסו: דוד יאסו, מנהל אגף קליטת עולי אתיופיה במשרד העלייה והקליטה, סגן אלוף במילואים.
דוד יאסו: אני רוצה להתחיל דווקא בקב"א.
דוד יאסו: חבר הכנסת שטרן היה מפקד הבסיס שלי בשנות ה-80.
דוד יאסו: אחרי 11 חודשים שהייתי בארץ הלכתי לטבריה, למבחן, יושב בכיתה מפוצצת, מרים יד ושואל מה אני צריך לעשות.
דוד יאסו: - - - אומרת לי כתוב לך, תרשום כן ולא.
דוד יאסו: ונשבע לכם, סיימתי אותו בכן ולא ראשון.
דוד יאסו: עשיתי כן ולא, הגעתי לצנחנים.
דוד יאסו: רוצה לעשות צעדים לקצונה, אומרים לי לא.
דוד יאסו: למה?
דוד יאסו: כי הקב"א שלך הוא לא טוב, כמו שאמרת.
דוד יאסו: אחרי מאמצים הגעתי לבה"ד 1, סיימתי אותו מצטיין למופת.
דוד יאסו: זאת אומרת, מה שהוא גם אמר לפני כן, בין היחס של הקב"א לבין ה - - -
אבי דיכטר: מה זה מאמצים?
אבי דיכטר: אתה יכול רגע לפרט איזה מאמצים עשית?
דוד יאסו: אני אגיד לך, לא עזבתי - - -
פנינה תמנו: היית - - -
אבי דיכטר: רגע, חברה.
אבי דיכטר: תנו לו.
דוד יאסו: ישבתי בממד"ה בתל השומר שבועיים וברכתי עם הגדוד שלי שהיה בלבנון.
דוד יאסו: בסדר?
דוד יאסו: כי הייתה לי מטרה.
דוד יאסו: אמרתי אני רוצה לצאת לקצונה.
דוד יאסו: ישבתי בממד"ה, חיים בורכוב, אם הוא עדיין שם או לא, הוא ישב והבין.
דוד יאסו: נתנו לי את כל המבחנים שאפשר לעשות.
דוד יאסו: אחרי מאמץ כזה, בשנת 1987 יצאתי לבה"ד 1.
דוד יאסו: מאז וגם היום אני בשירות מילואים פעיל.
דוד יאסו: אני עומד מבחינת התפיסה של צה"ל, דווקא צה"ל יודע לעשות את זה, כי הקב"א שאתם קובעים אותו הוא לא משקף את בני הקהילה.
דוד יאסו: כן צה"ל יודע לעשות את זה בשטח, של ההתאמה של אותו מפקד כשהוא מזהה ומוציא אותו.
דוד יאסו: לא יכול להיות שהקצונה מגיעה לרב סרן ונעצרים.
דוד יאסו: נכון, יש 5 סגני אלופים, אחד מתוכם זה אני, אנשי מילואים ועוד 3 בסדיר ואל"מ אחד.
דוד יאסו: זה לא יכול להיות.
דוד יאסו: אני 37 שנים בארץ, אחרי 30-40 שנה, זה לא יכול להיות שאין 3-4, 10 אל"מ, 3-4, 10 סגני אלופים.
דוד יאסו: לא יכול להיות.
דוד יאסו: זה המודל לחיקוי.
דוד יאסו: אני על - - - צריך ללכת.
דוד יאסו: זה משהו שצריך לצאת לשטח, שהילדים יחקו אותו, יגידו אני מסמן ואני רוצה להיות כמותו והצבא יודע לעשות את זה.
דוד יאסו: אני חושב שבאמת, אם יש לכם יכולת, תעשו זאת, כי אחרת אי אפשר להגיד שהם יכולים להתקדם.
דוד יאסו: אנחנו מתקדמים, אנחנו יודעים, באמת יש אנשים טובים פי עשרה ממני ושיכולים להיות שם.
דוד יאסו: אז אנא, מבחינת הדבר הזה זה מאד מאד חשוב, גם הנושא של הקצינה, של הפיקוד.
דוד יאסו: הפיקוד הוא לא רק בקצונה.
דוד יאסו: תסתכלו באיזה יחידות יש מ"כ, סמלים, מבחינת כל הדברים האלה.
ענת ברקו: הפיקוד הזוטר.
דוד יאסו: הפיקוד הזוטר, זה שם.
דוד יאסו: שם גם המשיכה שיכולה להיות.
דוד יאסו: אני חושב שאתם צריכים לעשות את זה ותודה רבה.
אבי דיכטר: חברת הכנסת ענת ברקו, שתי דקות לרשותך.
ענת ברקו: אני רוצה לומר שהצבא עושה הרבה מאד, אני חושבת, למען הקהילה לאורך כל הדרך ובהרבה מקרים סופג את כל הכישלונות, גם של מערכת החינוך וצריך להגיד את זה.
רחל עזריה: זה נכון.
ענת ברקו: גיבוש הזהות הוא גם בתהליך של אותם חיילים והחיבור לחברה הישראלית וגם הנושא של יציאה עם חברים לכל החיים.
ענת ברקו: האמירה לגבי דרגות לגבי שילוב, אני מסכימה כאן עם מה שנאמר לגבי שילוב של מדריכות ביח"ש והפיקוד הזוטר, זה הנראות.
ענת ברקו: זה אפקט ההילה.
ענת ברקו: זה שרואים את החברה בשטח ויודעים שיש למה לשאוף.
ענת ברקו: יחד עם זה, מה שאני חושבת שצריך לעשות השוואה מתקנת במובן הזה שאם הכנה למבחן אמיר עוזרת, אז צריך באמת לתת את זה, בלי להגיד זה רק לקהילה או כל מיני דברים כאלה.
ענת ברקו: אם זה עוזר והנתונים מדברים בעד עצמם וזה מצמצם נשר, צריך - - -
חנה אלעזר: צריך לשנות את המבחנים במקום זה.
פנינה תמנו: לא רוצים, לא רוצים - - -
חנה אלעזר: אנחנו בני העדה אומרים שאנחנו לא רוצים תכניות מיוחדות לילדים שלנו.
חנה אלעזר: אני לא רוצה שהבן שלי יהיה בתכנית נפרדת.
פנינה תמנו: למה אתם - - -
אבי דיכטר: לא, לא, סליחה גברתי.
אבי דיכטר: לחברת הכנסת יש פריבילגיה.
חנה אלעזר: אבל אנחנו ההורים של הילדים האלה ואנחנו לא רוצים - - -
פנינה תמנו: לא - - -
אבי דיכטר: חברת הכנסת פנינה, רגע - - -
פנינה תמנו: - - -
אבי דיכטר: חברת הכנסת תמנו-שטה, אנחנו נותנים לחברת הכנסת ענת ברקו לסיים, בבקשה.
פנינה תמנו: יש הרבה חברה מאחריי שזקוקים - - -
ענת ברקו: הדבר הנוסף - - -
אבי דיכטר: לא, לא, חברת הכנסת פנינה.
חנה אלעזר: - - -
אבי דיכטר: לא, סליחה, אין לך זכות להתפרץ.
אבי דיכטר: היחיד שיש לו זכות זה חבר כנסת וגם זה במידה מוגבלת.
חנה אלעזר: סליחה.
אבי דיכטר: בבקשה ענת, תסיימי.
ענת ברקו: טוב, אני חושבת שהקולות הרמים האלה לא יחליפו את הניסיון של מה שאנחנו ראינו בצבא.
ענת ברקו: האמירה היא שמפקד צריך לחתום על חיילים, זו אמירה שטובה להרבה מאד דברים והדבר הנוסף זה לקחת את - - -
חנה אלעזר: - - - שנים על גבי שנים, מה אתם מצפים, שהם ישתלבו?
אבי דיכטר: לא, סליחה, גברתי.
חנה אלעזר: זה לא יכול להיות.
אבי דיכטר: סליחה, את לא יכולה להתפרץ.
ענת ברקו: אני יכולה לסיים את דברי?
ענת ברקו: עם כל הכבוד.
אבי דיכטר: כן, ענת.
ענת ברקו: אני הייתי בין אלה שהוציאו את החיילות הראשונות מהעדה לקורס קצינות, לפני יותר מ-20 שנה.
ענת ברקו: את אלה ש - - - מדריכות יח"א - - -
חנה אלעזר: אתם - - -
ענת ברקו: אז אל תספרי לי סיפורים.
ענת ברקו: 8200 כסימבול מה שנקרא.
ענת ברקו: אני חושבת שהדוגמא שניתנה כאן על חברי שהם בוגרי 10 יחידות מחשבים, זה לא משנה הקב"א.
ענת ברקו: הצבא צריך להיות במקרים מסוימים עיוור לקב"א, כדי להיות מסוגל לעשות את התיקונים האלה ולתת הזדמנות שווה לכולם.
ענת ברקו: ולכן גם ב-8200, בתפקידים טכנולוגיים, צריך לשלב יותר ויותר אנשים מהקהילה.
ענת ברקו: לא רק ליחידות הלוחמות, שיש להן ייצוב מדהים שם, באמת.
ענת ברקו: אז זה גם השרידות, גם 8200, יחידות טכנולוגיות וגם קידום של מערך הפיקוד הזוטר וגם קידום בתפקידי מפתח בקצונה בכירה, כי יש לכך אמירה.
ענת ברקו: כי רואים אותם והם המודלים להזדהות והם מקדמים את כלל הקהילה.
עמיר פרץ: אדוני יושב הראש, אני חושב שזה אחד הדיונים המאד מאד משמעותיים למה וכיצד אנחנו רואים את צה"ל ומה תפקידו.
עמיר פרץ: אני חושב שצה"ל והנציגים שלו כאן צריכים להיות גאים בכך שהקהילה ואנחנו כולנו רואים בו את הכתובת שיש לה את היכולת לשנות מסלול חיים שלם של אנשים.
עמיר פרץ: ואין מה לעשות, לצה"ל יש מעמד שניתן לו מתוקף העובדה שהוא מהווה מכנה משותף ברמה הגבוהה ביותר ולכן כל מי שמגיע אליו, רמת המחויבות גם יוצרת סיכוי למצות מאדם, שאולי לא הצליחו להוציא ממנו את כל כישוריו במערכת החינוך או במערכות קודמות, צה"ל יכול לדרוש מאותם אנשים להוכיח שהם מסוגלים להרבה יותר.
עמיר פרץ: הקב"א תמיד היה נושא בעייתי.
עמיר פרץ: הקב"א הוא לא בעיה מהיום.
עמיר פרץ: היו ימים שבהם אנשים לא ידעו שכל מי שמגיע מעיר פיתוח באופן אוטומטי מקבל כמה נקודות פחות בקב"א.
עמיר פרץ: זו הייתה-.
עמיר פרץ: זה השתנה - - -
ערן שני: זה אף פעם לא היה ככה.
עמיר פרץ: היה.
עמיר פרץ: היה גם היה.
עמיר פרץ: לא צריך להפוך את זה לוויכוח מיתולוגי, כי זה היה.
אלעזר שטרן: פעם היה גם על הורים גרושים.
ערן שני: לא.
עמיר פרץ: גם.
עמיר פרץ: כל מיני סעיפים שהם לא רלבנטיים, אבל לא ניכנס, זה לא הוויכוח.
עמיר פרץ: הקב"א הוא מאד משמעותי, לכן כשלוקחים אדם שמתחיל לרוץ מ-100 מטר אחורה ומצליח להגיע 10 מטרים לפני מישהו שהתחיל מנקודת היציאה, צריך להעריך את ההוא שהתחיל מ-100 מטר פחות ולבחון אותו לא לפי הנקודה שהוא הגיע אליה כשהוא הגיע אליכם, אלא מה הייתה נקודת הפתיחה שלו וכך לבחון אותו.
עמיר פרץ: אבל אני רוצה לומר גם לכל מי שעכשיו נאחז בעניין הזה של דרגות קצונה גבוהות.
עמיר פרץ: קודם כל למה אתם מדברים רק על אלוף משנה, מה קרה?
עמיר פרץ: מה, אי אפשר לדבר על תת אלוף, אי אפשר על דרגות גבוהות יותר?
עמיר פרץ: אבל בואו לא ניתפס בזה.
עמיר פרץ: זה לא הדבר הכי משמעותי.
עמיר פרץ: מחר יהיה תת אלוף מהעדה, אז מה?
עמיר פרץ: נפתרו כל הבעיות.
עמיר פרץ: ממש לא.
עמיר פרץ: אותי מעניין איך מטפלים בשכבה הרוחבית יותר ואני חושב ואני פונה אליכם – אל נציגי צה"ל.
עמיר פרץ: צריך להבין, אחרי שאדם לא מצליח לממש עצמו בצה"ל, משם החיים האזרחיים שלו הופכים חיים מה שנקרא שמוגדרים למקום שלא היו רוצים שלשם ילך.
עמיר פרץ: צה"ל מסוגל לשנות את כל מסלול החיים שלו בעתיד.
עמיר פרץ: לכן אני חושב שאם צריך לא רק לתת את אותן הזדמנויות והמושג הזה – אפליה מתקנת – זה מושג שהוא כל כך בעייתי.
עמיר פרץ: מה זה אפליה מתקנת?
עמיר פרץ: עצם העובדה שאנחנו נוסכים לתך המושג הזה את המושג אפליה, בואו נחפש מושג קצת יותר מעניין.
עמיר פרץ: אותי מעניין איך אנחנו מאפשרים לכל אותם מתגייסים אלף לנשור פחות.
עמיר פרץ: ב', כמובן שתופעות כאלה, כמו התאבדות, זה דבר שהוא מבחינתנו צריך להיות זעקה מאד גדולה.
עמיר פרץ: הדבר האחרון, אני הייתי הולך לבחון האם העדה משתלבת כן או לא, דווקא לפי המערכות הטכנולוגיות.
עמיר פרץ: הייתי בוחן כמה אנשים נמצאים ב-8200.
עמיר פרץ: כמה אנשים מגיעים למסלולים הייחודיים, כמה הצליחו להגיע להיות תלפיונים, כמה הצליחו להגיע דווקא לשם; ולא את כל המראה כולה רק דרך כמה חברה שהצליחו לפרוץ את הכל ולהגיע לקצונה בכירה.
עמיר פרץ: כי תמיד יהיו כאלה שיפרצו את כל המערכות ויצליחו.
עמיר פרץ: אנחנו צריכים להתמקד באיך מייצרים תשתית שלא גורמת לכך שבנקודת הגיוס, אדם בעצם גורלו נקבע לא רק לתקופת השירות, אלא כמעט אולי לכל מסלול חייו.
עמיר פרץ: ולכן, דווקא צה"ל צריך להיות גאה בכך שרואים פה את הכתובת שמסוגלת לשנות חיים שלמים ומסוגלת לשנות את מראה של החברה הישראלית.
אבי דיכטר: חבר הכנסת אלי אלאלוף, אחרון, בבקשה.
אלי אלאלוף: אני חושב שצה"ל צריך להיות הגוף המשנה את התפיסה החברתית של המדינה.
אלי אלאלוף: אני חוזר על ההגדרה – יהודי אתיופיה, זה לא קהילת האתיופים, זה לא יוצאי העדה האתיופית, זה באמת התפיסה המטעה של כל המערכת שלא מסתכלת על יהודי אתיופיה כמו כל הקהילות היהודיות בעולם.
אלי אלאלוף: רוצים לחסל אותה כגלות אתיופיה?
אלי אלאלוף: אף פעם לא אמרו את זה על שום גלות אחרת.
אלי אלאלוף: אני בא מהעיר פז ואוי ואבוי למי שיגיד בואו נחסל את יהדות מרוקו בפז.
אלי אלאלוף: אם התחושה שאנחנו לא יהודים כמו כל היהודים, איך אתם רוצים אחר כך שירגישו שהם חלק מהצבא, כמו כל חייל בצה"ל?
אלי אלאלוף: איך אתם רוצים שדווקא ליהודי אתיופיה צריך לעשות מבחנים לקורסים מיוחדים?
אלי אלאלוף: אני הייתי בקרן רש"י איזה 18 שנים.
אלי אלאלוף: יום אחד לא הסכמתי לעשות קורס נפרד ליהודי אתיופיה.
אלי אלאלוף: גם כשקמה קרן קציר, במיוחד ליהודי אתיופיה, אני לא הסכמתי להשאיר אותם לבד שם, למרות שזה היה - - -.
אלי אלאלוף: לכן צה"ל שיידע, מה שייקבע בצה"ל זה מה שיאפיין את החברה הישראלית בכל.
אלי אלאלוף: ותשימו לב כמה פעמים התנהגנו – ואני מוכן להיות גם חלק מהמחקר – טועים בצורה פטרנליסטית, לא מובנת.
אלי אלאלוף: עד שלא הגעתי עם אברהם נגוסה לאדיס אבבה ולגונדר, לא הבנתי כמה אני טועה בתחום הזה.
אלי אלאלוף: עובדה שאם מחר בבוקר יהודי יתעורר בטיז אל נביא, מיד מביאים אותו.
אלי אלאלוף: על יהודי אתיופיה מדברים על מכסות.
אלי אלאלוף: זה לא בושה?
אלי אלאלוף: ואומר לי שר האוצר אין לי בעיה תקציבית.
אלי אלאלוף: תביא כמה שאתה יכול.
אלי אלאלוף: ואז יש פה כל מיני משחקים, שכל מי שהתנסה מתחנן.
אלי אלאלוף: למה 1,200?
אלי אלאלוף: תן להם 1,400.
אלי אלאלוף: תביא.
אלי אלאלוף: לכן גם בצה"ל – ואני אומר את זה כי לצה"ל יש כלים אדירים – הוא יכול לשנות את התפיסה שלנו האזרחית פשוט כלפי יהדות אתיופיה.
אלי אלאלוף: שנית, זה לא ייגמר לעולם המאבק הזה וניקח את זה בחשבון.
אלי אלאלוף: זה לא זבנג ופתרנו ושיטה חדשה של בחינה, של זה.
אלי אלאלוף: זה לא ייגמר.
אלי אלאלוף: כל מהלך צריך להיבדק מחדש כל שנה.
אלי אלאלוף: לא יכול להיות שהתופעות האלה – אנחנו מתווכחים על המספרים.
אלי אלאלוף: מה זה 29 או 19 או 79?
אלי אלאלוף: תגידי לי כמה וכמה לא נכנסו למסלול הזה של המכינות, שאת מגדירה אותן כמסלול המוצלח ביותר.
אלי אלאלוף: אם אנחנו נסתפק במספרים הקיימים זה סימן שאנחנו מחפשים תירוצים.
אלי אלאלוף: אם אנחנו מסוגלים לזהות את הפשלות – אז זה אומר שאנחנו רוצים את העיקר.
אלי אלאלוף: ולכן אני רציתי לשאול אותך ולא כדי חס וחלילה לפגוע.
אלי אלאלוף: אני נדה
אלי אלאלוף: מתי לראות את הדו"ח במשרד המשפטים, עם הכותרת – תשימו לב, זו פעם ראשונה – ואני גם יודע מה זה דו"ח – שכותבים למלחמה בגזענות על יהדות אתיופיה.
אלי אלאלוף: תראו את זה.
אלי אלאלוף: אף אחד לא עשה את זה.
אלי אלאלוף: לכן כל המשחקים האלה, הטכניקות, - - - אני לא יודע מה, כל השאלות שאני לא מבין, למרות שהייתי בצה"ל ומרוקאי.
אלי אלאלוף: אלאלוף – מה אתה תהיה משנה טכני, מרוקאי?
אלי אלאלוף: אני רואה את פרץ משדרות, נהג משאית המים עכשיו בשדרות, שקופץ ואומר פעם ראשונה שיש משנה טכני מרוקאי.
אלי אלאלוף: איזו בושה.
אלי אלאלוף: מסכן, הוא שמח, אבל הבושה הייתה של המערכת.
אלי אלאלוף: אז אני באמת מציע, אני אומר - - -
עמיר פרץ: זה הומור של אנשי פז.
אלי אלאלוף: אבל באמת, הוא תייעייש.
אלי אלאלוף: אני אומר כמו שאמר ידידי אמיר, מטילים עליכם משימות גדולות יותר מסתם צה"ל.
אלי אלאלוף: תבינו את זה.
אלי אלאלוף: מפני שיש לכם את האפשרות לשנות את התפיסה החברתית ובוודאי את העתיד של כל אחד מהחברים הנפלאים שמגיעים לצה"ל.
אבי דיכטר: תראו, האמת היא שאני קצת מוטרד מזה שאנחנו פעם בשנה עושים דיון בסדר גודל כזה והעובדה שצה"ל נתפס, גם כשאתה יוצא מהדיון הזה אתה שואל אז איך נתפס צה"ל גם בנושא הזה כמעט כקליניקה הלאומית, שזה מושג שאפשר להסתכל עליו כמובן עם כובד האחריות, עם כובד המשימה; ומצד שני אנחנו צריכים לשאול את עצמנו בסימן שאלה – מה, צה"ל זה הקליניקה הלאומית?
עמיר פרץ: כור היתוך קראו לזה.
אבי דיכטר: כור היתוך זה לא קליניקה.
אבי דיכטר: אנחנו יודעים איך אנחנו נכנסים לקליניקה ויודעים איך יוצאים משם.
אבי דיכטר: כור היתוך אנחנו יודעים איך נכנסים, אנחנו לא יודעים איך יוצאים, לטוב ולרע.
רחל עזריה: יש מערכון על זה ביהודים באים.
אבי דיכטר: לכן תראו, גם בגלל קוצר הזמן, אנחנו בחריגה של 20 דקות וממתין לנו דיון אחר, אנחנו את הדיון הזה בנושא הזה של יוצאי קהילת אתיופיה או כל שם אחר שעלה כאן בדיון, במושב החורף אנחנו נעשה דיון נוסף - - -
ענת ברקו: אבל צריך דיון על הנושא של האובדנות והפקת לקחים לגבי האובדנות.
אבי דיכטר: אנחנו נעשה דיון נוסף במושב החורף, רגע, אני פשוט לא יכול להמשיך את הדיון.
אבי דיכטר: תשובות אפשר לתת אחרי הדיון.
אבי דיכטר: אנחנו נעשה דיון במושב החורף, שבו נבקש לשמוע מצה"ל ומהגופים האחרים הרלבנטיים, כולל משרד החינוך לגבי הנתונים שהוצגו כאן - א' לפרט אותם בצורה שתראה לנו שיפור או חלילה הרעה – כל הנתונים שעלו כאן והכיוונים.
אבי דיכטר: אני מניח שכמו שצה"ל יודע לעשות טר"ש בלא מעט דברים, יש לו גם טר"ש בחום הזה של כוח אדם ובתוך כוח האדם, כוח אדם של יוצאי קהילת אתיופיה.
אבי דיכטר: לדיון הזה גם נקצה יותר זמן ונשקול גם לעשות אולי חלקים סגורים כדי לעסוק בסוגיות רגישות, אם ישנן כאלה, שקשה לדבר עליהן בפורום פתוח.
אבי דיכטר: לתשומת לב חברי כנסת, אנחנו מתחילים מבחינתנו את הישיבה והדברים מוקלטים.
עינת כהן: המוקד מטפל בנכי צה"ל, אנחנו מקבלים שיחות נכנסים, במוקד יש שלושה צוותים, צוות של נציגות שעונה למענה הטלפוני ושני צוותים של רוקחות ואחיות, שהן בעצם קו שני לטיפול, הרוקחות בתרופות והאחיות בציוד נלווה לנכות של הזכאי, לצרכים שלו.
עינת כהן: אנחנו לא הגורם המטפל, אנחנו מנתבים את הפניות לגורמים המטפלים, או מוסרים מידע שקיים במערכת.
עינת כהן: זה ממש בגדול.
עינת כהן: המוקד מנוהל, אתה תראה את המספרים במצגת, אבל בגדול אלה הנציגות וכאן על הבמה יש אחמ"שיות שמנהלות משמרת עם מוניטור, כל הזמן לראות כמות שיחות נכנסות, לראות זמני המתנה.
עינת כהן: זה אחוזי נטישה, שזה מדד בעולם המוקדים.
עפר שלח: כמה עמדות מאוישות?
עינת כהן: יש במוקד 29 עמדות, אנחנו משחקים עם זה.
עפר שלח: בשיא כולן?
עינת כהן: כולן.
עפר שלח: מדי יום?
עינת כהן: ימי ראשון קבוע כולן, ימי חמישי הם ימים מאוד נוחים מבחינת כמות שיחות.
עינת כהן: האמת שבעולם השירות בדרך כלל יום חמישי נמוך, אז בדרך כלל זה 24-23, פחות עמדות.
מירב בן ארי: כמה שעות זה עובד?
עינת כהן: אני שיניתי את המודל, כי מה שראיתי שלאימהות זו משרה שמאוד נוחה וגם הן עושות עבודה מאוד יפה עם הזכאים.
עינת כהן: אז יש פה כמות נכבדת, כי חצי מהמוקד זה אימהות שעובדות במשרה של עד שלוש-ארבע, גם 70%-60% מהשיחות הן עד שעה 12:00, זאת אומרת שליבת העבודה היא בבוקר, והשליש הנוסף, שליש, חצי - - -
עפר שלח: ובערך ערב-לילה כמה?
עינת כהן: המוקד עובד משמונה עד שש, לא עובד ימי שישי, ערבי חג אם הם על אחד מימי הפעילות הוא עובד.
עפר שלח: את עובדת של המשרד או של - - -
עינת כהן: לא, אני עובדת של - - - אחר הצהריים אנחנו רואים כמות שיחות נמוכה, יכולות להיות פה רק שמונה בנות וזה מספיק.
עינת כהן: זה עולם הנציגות, מוניטורים יש למי ש - - -
עמיר פרץ: כמה שיחות מבוצעות?
עינת כהן: יש בממוצע 2,600 שיחות.
עמיר פרץ: ביום?
עינת כהן: ביום, כן.
עמיר פרץ: 2,600 שיחות ביום?
עינת כהן: כן.
עמיר פרץ: מאותם אנשים?
עפר שלח: יש 57,000 נכי צה"ל, 5% מתקשרים לפה כל יום.
מירב בן ארי: משפחה גם מתקשרת.
עינת כהן: יש כמה, מה שנקרא הכוכבים, אבל זה לא רוב, האמת שזה באמת שירותים.
עינת כהן: זה כל פעם משהו אחר, כי באגף קורה איזה שהוא תהליך, משהו משתנה - - -
עמיר פרץ: עשיתם סנכרון של תעודות זהות?
עינת כהן: מה זאת אומרת?
עמיר פרץ: כמה במעגל הזה, ה-2,600 האלה ליום, כמה יש לנו?
עפר שלח: 57,000.
עמיר פרץ: כמה סך הכול נמצאים במעגל?
עמיר פרץ: אני לא מאמין ש - - -
עינת כהן: לא, שני שליש בערך, להערכתי, ככל שאני מסתכלת, פונים.
עינת כהן: לא פונים ברמה היומית, פונים בשוטף.
עינת כהן: פעם בחודש זה לברר משהו על התלוש, זה - - -
עפר שלח: עמיר, זה כולם חוץ ממך וממני.
מיכל רוזין: ומאבא שלי.
עינת כהן: קודם כל יש אוכלוסייה שלמה שבאמת אפשר לא לראות אותה, אבל במערכת יש להערכתי שני שליש בשוטף.
עפר שלח: זה מספרים מדהימים.
עפר שלח: על מה זה מעיד, חזי?
חזי משיטה: זה מעיד גם על האזרחים המבוגרים, שב-1 בחודש רוצים לדעת כמה נכנס להם גמלה וביטוח לאומי והם מתקשרים גם על הדברים, לא רוצה להגיד אזוטריים, זה חשוב להם, אז רוצים לשאול כמה הם קיבלו בגמלה ב-1 לחודש.
עפר שלח: לא, זה צד טוב, כי זה אומר שהם מרגישים שזה הבית שלהם, שזה המקום ש - - -
חזי משיטה: כן.
חזי משיטה: התשובה היא כן.
עינת כהן: נכון, בייחוד הנכים הוותיקים, אפשר לראות שאנחנו המקור לכל הדברים שהם רוצים.
עינת כהן: הם לא יחפשו את זה במקום אחר.
עינת כהן: אם נשלח להם לברר דואר רשום, אז הם יבררו מולנו, הם יעשו אצלנו את הבירור הראשון.
עינת כהן: אם יש לנו את המידע, מצוין, אם לא, הם ייגשו למקום אחר.
חזי משיטה: הם יכולים לראות את הדבר זה באתר אינטרנט לפני שהם מתקשרים, הם מעדיפים להתקשר.
עפר שלח: זה הצד הטוב.
עפר שלח: הצד הרע, אם הכמות הזאת מעידה על כזאת כמות של בעיות שהקהילה הזאת נתקלת בהן, ש-5% מתקשרים לפה כל יום.
מיכל רוזין: או חוסר מענה מגורמים אחרים שהם מגיעים לפה.
חזי משיטה: זה לא בעיות.
חזי משיטה: אם זה לברר תלוש משכורת - - -
עינת כהן: יש לך במערכת אינדיקציה לזה, הנתונים גם שם טובים, המענה בחזרה לפניות, הנתונים הם כאילו במדדים של האגף.
עינת כהן: הפניות מועברות לגורם מטפל ויש על זה בקרה שוטפת.
עפר שלח: כלומר אתם יודעים.
עמיר פרץ: את יכולה להגיד לנו כמה תעודות זהות בחודש?
עינת כהן: אני לא יודעת להגיד, אפשר להוציא דוח כזה.
מירב בן ארי: כמה זמן את כבר עושה את המוקד הזה?
חזי משיטה: הוא מתכוון כמה יוניק.
עינת כהן: כן, הבנתי את השאלה.
עינת כהן: יוניק זו המילה הנכונה, אפשר לפלח גם כמה פניות יש לכל גורם ואז להציג את זה.
אבי דיכטר: מה הטופ פייב שלכם מבחינת פניות?
אבי דיכטר: מה מעסיק אתכם הכי הרבה?
עינת כהן: הדברים שהכי פונים עליהם זה תחום העולם הרפואי.
עינת כהן: אני יכולה לראות את זה, יש לנו את זה בנתב, אני אראה לכם את זה שנייה כאן.
עינת כהן: יש חמישה נתבים, כמו כשאתם מתקשרים להוט, אז יש מכירות 1 - - - אז כאן זה מחולק לחמישה נתבים, נכה 100 פלוס, שהם בעצם ה-VIP, הם כביכול במדדים מקבלים את התעדוף הכי גבוה, וארבעה נוספים שזה תחומים, תחום רפואי, שזה כל מה שקשור לתרופות והפניות, תחום רווחתי, שזה מה שקשור לשיקום שלהם, כספים וכו', ויש ועדות רפואיות ותביעות, אנשים שהם בתהליך תביעה שזה התעדוף האחרון.
מירב בן ארי: אבל תביעות וועדות רפואיות זה ביחד.
עינת כהן: לא, זה שם ישן, עשינו את ההפרדה הזאת.
עינת כהן: זה פשוט שם ישן ואי אפשר לשנות את זה מערכתית, אבל זה מופרד.
עינת כהן: אתה יכול לראות בעין שכמות השיחות הכי גבוהה היא בתרופות, בנתב הזה, 425, אחרי זה שיקום, 322.
עינת כהן: זו ממש החלוקה השוטפת, אין פה משהו חריג.
עמיר פרץ: מי יש לך פה שיאן הפניות?
עמיר פרץ: אני רציני, כי אם יש לך עשרה שפונים כמעט כל יום אז צריך לשלוח להם מטפל, עם כל הכבוד לזה שתמשיכי לדבר איתם.
עינת כהן: מטפלים בהם.
עינת כהן: קודם כל אני חושבת שמטפלים - - -
מיכל רוזין: להעביר אותם לנכות אחרת.
עמיר פרץ: לא, לבדוק.
אבי דיכטר: עמיר, בוא נעשה רגע את הסיור ואחרי זה את השאלות.
עינת כהן: הם לא מפריעים, למדתי לחיות איתם בשלום.
עמיר פרץ: לא, אני לא מסכים איתך בכלל, אני לא רוצה שתחיי איתם בשלום.
עמיר פרץ: אם יש מישהו ממחוז מסוים שפונה כל יום, צריך להעביר את זה לראש האגף או למי שממונה שיפנה לאותו מחוז בלשכה וישאל למה יש כל כך הרבה פניות.
מיכל רוזין: או כללים.
מיכל רוזין: קובעים - - -
עינת כהן: אני אגיד בתור זאת שנותנת שירות והרבה פעמים גם לוקחת שיחה, או האחמ"שיות לוקחות את השיחה, הרבה פעמים זה לא קשור באמת לטיפול, זה משהו נפשי של הבן אדם, הוא בודד, הוא לבד.
עינת כהן: אנחנו יודעים להגיד ביום שיהיו לנו 40 שיחות כאלה ואנחנו חיים איתן בשלום.
עמיר פרץ: את לא יכולה לקבוע את זה.
עמיר פרץ: את לא מוסמכת לקבוע את זה, עם כל הכבוד.
עמיר פרץ: אתם מוקד, אתם לא מטפל.