GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עינת כהן: נכון, אבל אני עוקבת אחרי הטיפול בתיק שלו.
עמיר פרץ: את לא יכולה לקחת על עצמך סמכות כזאת.
עינת כהן: לא, אני לא לוקחת סמכות על מצבו הנפשי - - -
מירב בן ארי: היא לא לוקחת, היא מדברת איתו.
עמיר פרץ: מישהו פנה והוא פונה 20 פעם, צריך לבדוק אם זה תקלה שלו או תקלה בלשכה.
עינת כהן: אני רוצה להתייחס לזה.
עינת כהן: אני אתן לך דוגמה של בחור שקוראים לו מאיר, יש פה מכתב, שיר שהוא כתב.
עינת כהן: הוא מתקשר לפעמים להקריא שירים לבנות, כי משעמם לו.
עינת כהן: זה לא משהו לא בסדר, אנחנו לומדות עם הזמן איך לסיים את השיחה.
עינת כהן: בגלל זה אני אומרת, צריך להבחין אם זה בעיה בטיפול או האם זה צורך שלו הנפשי.
עינת כהן: אם זה צורך שלו - - -
מיכל רוזין: אני רק יכולה להגיד לך, כמי שעמדה בראש מרכזי הסיוע לנפגעות תקיפה מינית, פשוט צריך לקבוע כללים מאוד ברורים איתו, 'בוא נקבע שאתה מתקשר ביום חמישי בשתיים בצהריים, זה הזמן היחיד שאתה יכול להתקשר', תאמיני לי, הוא יחכה כל השבוע, יתקשר ביום חמישי ותהיה מישהי שתקשיב לו עשר דקות.
מיכל רוזין: זו שיטה, למשל.
מיכל רוזין: יש שיטות במוקדי סיוע איך להתגבר על זה.
עינת כהן: אז אביה, יש לה שניים כאלה והיא קובעת איתם שהיא תחזור אליהם אחרי השעה שש, כשהפעילות מסתיימת.
עינת כהן: אנחנו גם מצאנו את הדרך שלנו, אבל יש בסך הכול, לא הייתי אומרת יותר מעשרה כאלה, והם ממש לא העיקר, זה השוליים של המוקד, הליבה היא עולם ומלואו, השוטף שמתנהל בצורה - - -
אבי דיכטר: מה זה תרופות?
אבי דיכטר: מה בדיוק אתם עושים בתרופות?
עינת כהן: אתם רוצים לגשת לרוקחות שיראו לכם?
עינת כהן: על הדרך אני אסביר.
עינת כהן: לכל נכה יש את הנכות המוכרת שלו - - - שמקבלים את כל הטיפול הרפואי מהאגף, אז לנכות המוכרת שלו יש תרופות שהוא מקבל, מרופאים מומחים, למשל אורתופדיה, למשל קרדיולוגיה, ואז נרשם לו כרטיס תרופות, ממש כמו בקופת חולים כללית.
עינת כהן: הוא מתקשר לכאן אחת לחודש ובעצם מבקש להזמין את התרופות האלה.
עינת כהן: מה שקורה, הרוקחת עושה בקרה.
עינת כהן: כמו כשאתה הולך לבית מרקחת להזמין תרופות, אז היא עושה בקרה גם מבחינה כמותית, לראות שהדברים תואמים לנכות שלו, שזה בעצם תרופות שאושרו על ידי הגורמים הרלוונטיים, שיש מרשמים מתאימים ומעבירה את זה לטיפול הגורם הבא כדי שהוא יקבל את התרופות הביתה מטלפארמה.
אבי דיכטר: אבל הגורם לא יושב כאן?
עינת כהן: לא, הגורם הבא אחרי רוקחת, היא הבקרה, היא מעבירה את זה לרופא לאישור סופי, בכל מחוז יש רופא שאחראי על התיק הרפואי של הנכה ושם הוא מאשר לו את האישור הסופי.
עינת כהן: היא עושה את הבקרה והוא מאשר את האישור הסופי.
עינת כהן: אני אקח אותך שתראה בעין דוגמה לתיק, איך הן מטפלות בזה.
עינת כהן: שלום לכן.
עינת כהן: את יכולה להדגים תיק אחד רק להראות איך זה נראה?
עינת כהן: זו נטלי, היא אחראית על הרוקחות.
עינת כהן: יש פה משלחת - - -
נטלי-רוקחת: שלום.
מיכל רוזין: תרופות זה כולל גם אביזרים?
עינת כהן: לא, אביזרים זה ציוד מתכלה.
עינת כהן: יש מקומות שזה גבול דק, אבל זה תרופות שמצריכות מרשם, אביזרים זה יושב אצל אחיות.
חזי משיטה: תרופות בחד פעמי, שנדרש להם, זה טלפארמה.
חזי משיטה: אגב, אנחנו עושים דיוור עד הבית של הדבר הזה, ואביזרים זה כאן אצלנו, אצל ספקים אחרים, כיסאות גלגלים, תותבות, נעליים.
נטלי-רוקחת: אני אראה לכם.
נטלי-רוקחת: הזכאים פונים למוקד, הנציגות מקבלות את השיחות שלהם והפניות עוברות אלינו לתור עבודה.
נטלי-רוקחת: יש גם את האתר של אגף שיקום, שדרכו גם הזכאים יכולים לפנות.
נטלי-רוקחת: נפח העבודה משם הולך וגדל.
נטלי-רוקחת: פה אני בפנייה של זכאי, מלשכת ירושלים.
נטלי-רוקחת: הוא פירט לנציגות שהוא רוצה את המרשם הקבוע, הרגיל שלו.
נטלי-רוקחת: אני נכנסת לכל זכאי, יש לו כרטיס עם התרופות שלו, יש פה תרופות שאנחנו רואים מתי הוא קיבל אותן בפעם האחרונה, התרופות הרלוונטיות שלו.
נטלי-רוקחת: יש כאן גם תרופות יותר ישנות, שהן בהיסטוריה שלו.
נטלי-רוקחת: הזכאי מביא לנו המלצות מרופאים מומחים, אנחנו מקבלים אותן ועל פי זה אנחנו מוציאים את התרופות.
נטלי-רוקחת: אנחנו בעצם עושות את הבקרה על כרטיסי התרופות.
נטלי-רוקחת: יש פה כל מיני צבעים, האדומים זה תרופות שהן לא תקפות, רואים גם מתי הוא לקח בפעם האחרונה.
עינת כהן: המערכת עוזרת לעקוב אחרי - - -
נטלי-רוקחת: לטייב את התרופות, לראות מה הטיפול הנוכחי שלהם.
נטלי-רוקחת: פה יש לי שתי תרופות, אחת בשחור ואחת בכחול.
נטלי-רוקחת: התפקיד שלי זה להזמין לו כרגע את התרופות, התרופה הזאת ספציפית בחוסר.
מיכל רוזין: את עושה את זה יזום או בגלל פנייה שלו?
נטלי-רוקחת: לפי פנייה שלו, כן.
מיכל רוזין: זאת אומרת לא קופץ לך אנשים שהפסיקו לקחת את התרופות או התרופות שלהם - - -
נטלי-רוקחת: לא, כשהוא יפנה.
נטלי-רוקחת: את אומרת 'לוקח', אם הוא לא פנה אז הוא לא לוקח.
מיכל רוזין: זאת אומרת זה רק אקטיבי?
נטלי-רוקחת: כן, זה מחייב יוזמה מצד הזכאי, כי בסופו של דבר זה התרופות שלהם.
נטלי-רוקחת: בדרך כלל אנחנו הולכים לבתי המרקחת, אבל פה באמת צריך שהם יפנו אלינו בקשר לתרופות.
עינת כהן: זה מאפיין את כל המערכת, אין בה משהו פרואקטיבי, היא כולה מגיבה לצורך של הזכאי, זה בכל דבר.
עינת כהן: המערכת בנויה בצורה הזו.
אבי דיכטר: כל כמה זמן הוא פונה אליכם?
נטלי-רוקחת: בעיקרון פעם בחודש.
נטלי-רוקחת: הם מקבלים את התרופות אז הוא פונה למוקד פעם בחודש.
מיכל רוזין: למה צריך לפנות?
עפר שלח: בדיוק, התרופות הן לא בדחיפה, אם זה אוטומטי?
עפר שלח: הוא צריך לפנות אלייך רק כשיש לו בעיה.
נטלי-רוקחת: אני משווה את זה לקופת חולים.
נטלי-רוקחת: נגיד יש גם, אנחנו מקבלים תרופות פעם בשלושה חודשים, נגיד דרך האינטרנט, התרופות המתקדמות, אנחנו יוזמים את הפנייה.
מיכל רוזין: אבל את מקבלת מרשם עכשיו, את יכולה לקבל לחצי שנה, למה הוא צריך כל חודש לפנות אלייך?
נטלי-רוקחת: אז יש כאלה שמקבלים.
נטלי-רוקחת: אל"ף, זה תרופות, אנחנו חייבים שיתוף פעולה של הצד השני.
עפר שלח: זה נכון, אתה מקבל מרשם, אבל אתה צריך אחת לשלושה חודשים לבקש את התרופה.
מיכל רוזין: בסדר, אבל היא אומרת פעם חודש הוא פונה.
נטלי-רוקחת: יש כל מיני מקרים.
נטלי-רוקחת: יש זכאים שמקבלים פעם בחודשיים, יש כאלה פעם בשלושה חודשים.
נטלי-רוקחת: בדרך כלל, בגדול, התרופות הפסיכיאטריות, יש אנשים שנמצאים במעקב כל חודש אצל פסיכיאטר, יוצאות אליהם הפניות, הם במעקב.
נטלי-רוקחת: תרופות כאלה שמשתנות תדיר, בדרך כלל לא מוציאים אחת לשלושה חודשים, אפשר להבין למה, זה מאוד משתנה.
נטלי-רוקחת: גם בקופת חולים זה קורה, תרופות גנריות, לכולסטרול, יתר לחץ דם, סכרת, באמת דברים שהשינוי בהם הוא פחות תדיר, אנחנו רואים, הם מקבלים גם לשלושה חודשים.
נטלי-רוקחת: אנחנו מבקשים גם שהם יהיו במעקב אצל הרופאים המומחים שלהם, שנראה באמת מה הטיפול העדכני שהם צריכים לקבל.
נטלי-רוקחת: בגדול זה פעם בשנה, אבל שוב, זה יכול להשתנות בין התרופות, כי יש מגוון כל כך רחב של תרופות שקשה להכליל את זה.
נטלי-רוקחת: אבל כן, אנחנו דורשים פנייה יזומה שלהם.
נטלי-רוקחת: אני חושבת, כמישהי מעולם התרופות, שיש בזה היגיון.
נטלי-רוקחת: יכול להיות נגיד לא כולם באמת אחת לחודש, אבל - - -
עפר שלח: היה סיפור גם עם החברה שסיפקה והביאה להם הביתה, זה קשור לעניין?
עפר שלח: זאת אומרת כשאתם מאשרים את זה הוא מקבל את האספקה אליו הביתה?
חזי משיטה: טלפארמה עושה עבורנו את השירות של דיוור ישיר של התרופות.
חזי משיטה: אנחנו משדרים להם כל יום בלילה והם מכינים.
חזי משיטה: זה משהו מאוד מתקדם אצלם, זה כמו מחסן לוגיסטי, אבל מתקדם, של תרופות.
חזי משיטה: רוב התרופות הכרוניות שמקבלים אותם לא צריך כל חודש, הם מקבלים אותם לתקופה.
חזי משיטה: אחת לתקופה, של שנה, שנתיים, שלוש, תלוי איזה תרופות, אנחנו חייבים חידוש של הרופא שיגיד שזה עדיין התרופות שהוא צריך לקבל, אחרת אנחנו לא יכולים להמשיך ל - - -
עפר שלח: זה בסדר, אבל נגיד יש מצב שהוא צריך לקבל את זה שנה קדימה, האם טלפארמה נותנת לו את זה שנה, או שהיא נותנת לו כל חודש, או שכל חודש זה צריך לעבור פה?
עפר שלח: כי אם הוא מקבל לשנה, שיעבור, שטלפארמה ייתנו כל חודש מה שהוא צריך.
חזי משיטה: יש אופציה באמת, הוא לא יקבל שנה קדימה, הוא יקבל כל חודש, או אם זה נניח כולסטרול, אז כל שלושה חודשים הוא יקבל מנה לשלושה חודשים - - -
עפר שלח: ולא צריך לעבור דרך פה.
חזי משיטה: לא צריך לעבור פה.
נטלי-רוקחת: אתה רוצה כאילו שיכינו מראש חודש חודש?
עפר שלח: לא, עוד לא הגענו לזה.
יעל כהן-פארן: יש תהליך כזה יזום, זה גם עניין טכנולוגי, אבל האגף עובד על זה.
אבי דיכטר: נטלי, לא הבנתי אם ככה, הרופא המטפל אישר לו תרופה מסוג איקס, זה מופיע אצלך, מתעדכן אצלך על המסך.
נטלי-רוקחת: נכון, הרופא המחוזי מעדכן, ההמלצות מגיעות לרופא המחוזי - - -
אבי דיכטר: ואז כשאת הוא מתקשר אלייך את רואה את זה על המסך.
נטלי-רוקחת: נכון.
אבי דיכטר: ואז מה את עושה עם זה?
אבי דיכטר: את מעבירה פקודה לבית המרקחת?
נטלי-רוקחת: מאיתנו, מהרוקחים פה במוקד זה עובר לרופאים המחוזיים.
נטלי-רוקחת: כל מרשם שאנחנו פותחות וסימנו בעצם נמצא במצב של אישור ביניים וצריך את האישור הסופי של הרופא המחוזי.
אבי דיכטר: אבל הרופא לא היה זה שנתן את האישור ההתחלתי?
נטלי-רוקחת: נכון, הוא נותן את האישור העקרוני לכרטיס התרופות - - -
עפר שלח: זה פקק.
נטלי-רוקחת: כן, יש פה שרשרת אספקה - - -
חזי משיטה: סליחה רגע.
חזי משיטה: לא תמיד הרופא המחוזי הוא זה שנותן את התרופות.
חזי משיטה: הרופא המחוזי הוא כמו רופא משפחה, לפעמים יש רופא ספציפי, נגיד עיניים או רופא בכרוניקה אחרת שהוא מתחום מסוים, הוא נותן את האישור, הרופא המחוזי מאשר אותו.
עפר שלח: לא, אבל זה יוצר פקק אצלו מפני שהאישור שלכם, אפילו על תרופות שהן כרוניות, לצורך העניין, עדיין זה צריך את השטמפלה שלו בקצה.
עפר שלח: זאת אומרת הכול זורם אליו ונוצר פקק אצלו.
חזי משיטה: האחריות בסופו של דבר על נכי צה"ל מבחינה רפואית היא של הרופאים המחוזיים, הם ממונים על ידי שר הביטחון והאחריות היא שלהם.
חזי משיטה: כשמגיעה תרופה על ידי רופא מומחה שהוא שלח ואישר לו, מאשר אותה הרופא המחוזי.
עפר שלח: אבל למה על כרוני לכולסטרול, כשאתה יכול לאשר שלרופא יש סמכות לאשר שנה קדימה זה צריך אחר כך לעבור דרכו?
חזי משיטה: אני חושב שזה מתקיים.
עינת כהן: קודם כל יכול להיות מצב במהלך השנה הזו שלזכאי יקרה משהו נוסף, ואז הוא יקבל מרשם נוסף.
עינת כהן: צריך לבחון את התיק בשוטף כדי לראות שאין התנגשות, כי אם אחרי חודשיים יקרה איתו משהו והוא יקבל עוד סוג תרופה לקרדיולוגיה או לכאבים שמתנגשות מבחינה רוקחית, אני פחות יודעת את השפה, אבל מבחינה לוגית, אז צריך שתהיה בקרה שאין התנגשות בין התרופות.
עפר שלח: מאה אחוז, אבל השאלה היא לא כזו.
עפר שלח: כמה רופאים מחוזיים יש במחוז תל אביב?
חזי משיטה: מעל שלושה.
עפר שלח: יש 12,000 נכים במחוז תל אביב, אני לא יודע כמה מהם מקבלים תרופות, אבל זה יוצר מצב שלרופא המחוזי הזה יש הצטברות של מאות על שולחנו.
חזי משיטה: כן, אבל זה לא מייצר פקקים.
חזי משיטה: אני אומר עוד פעם, זה בדרך כלל באופן אוטומטי.
חזי משיטה: צריך לראות שאם יש תרופה חדשה אין קונטרדיקציה עם תרופות אחרות, יש לנו עדיין בעיות, מה אנחנו נותנים, מה הוא מקבל מקופת חולים ולראות שהוא באמת לא לוקחת תרופה אחת שעוזרת לו ותרופה שנייה שהורגת אותו וזו האחריות של הרופא המחוזי.
עפר שלח: אבל גם הרופא המחוזי לא יכול להיות קייס מנג'ר של כל כך הרבה אנשים.
חזי משיטה: רוב רובם מקבלים תרופות על בסיס קבוע, שהוא לא משתנה.
חזי משיטה: אנחנו, גם בתרופות קבועות, שהוא מקבל אותן כל שלוש שנים, רוצים שהרופא יגיד 'כן, הוא מקבל אותן, אני מאשר לו לעוד שלוש שנים'.
מירב בן ארי: אני לא מבינה, אתה שמעת על נכי צה"ל שבאו ואמרו שרופא מחוזי, זה מתעכב אצלו.
מיכל רוזין: יש לו 4,000 אנשים.
מירב בן ארי: בסדר, אבל יש תרופות שהוא כן מקבל.
עפר שלח: התשובה היא כן.
מיכל רוזין: אלה דברים לפעמים שהם ידועים.
אבי דיכטר: אם יש עוד שאלות לנטלי.
אבי דיכטר: נטלי, יש לך משהו להחכים אותנו.
מירב בן ארי: לא נפריע לך לעבוד.
אבי דיכטר: את רוקחת במקצועך?
נטלי-רוקחת: כן, כולנו רוקחות.
נטלי-רוקחת: אם יש לכם להציע חלופות, זה חסר.
נטלי-רוקחת: אני צוחקת, זה חסר, אם יש לכם חלופות להציע לנו.
אבי דיכטר: חסר, אז מה?
נטלי-רוקחת: הפסיקו לשווק אותה בארץ - - - לדילול דם, לא הרבה לוקחים אותה, בגלל זה גם העיפו אותה.
אבי דיכטר: שאז מה זה אומר?
נטלי-רוקחת: אז זה החברה המייצרת הפסיקה לייצר את זה.
נטלי-רוקחת: בעיקרון עדכנו אותו כבר חודש קודם, אבל עדיין אני עושה על זה מעקב, לראות אם הוא כבר דיבר עם הרופא המטפל שלו, כי אין חלופה בארץ.
אבי דיכטר: כדי שייתן לו משהו אחר?
נטלי-רוקחת: כן, אין חלופה בארץ.
נטלי-רוקחת: כשזה לא חלופה גנרית אז אני לא יכולה להציע לו והרופא המחוזי גם לא.
נטלי-רוקחת: אז לוודא שהוא חוזר לרופא המטפל שלו, מי שהמליץ במקור על התרופה.
מירב בן ארי: הוא זה שצריך לתת לו חלופה.
עפר שלח: אנחנו פוליטיקאים, הדם שלנו מספיק דליל כבר ככה.
אבי דיכטר: אל תדבר בשם ה - - -
עינת כהן: זמן המתנה לנתב של ה-100%, שזה בעצם המקרים הכי קשים, הוא עד דקה וחצי, ולנושאים הרפואיים והרווחתיים עד שלוש דקות.
עינת כהן: בשנתיים האחרונות המוקד עומד בנתונים האלה, בשנה האחרונה עם שיפור משמעותי יותר עם ממוצע של פחות משתי דקות.
עינת כהן: נתבי תביעות וועדות, היעדים שלהם מבחינת זמני המתנה, אחד ארבע דקות, אחד חמש דקות, מן הסתם - - -
מיכל רוזין: הם לא עומדים בחוק של כבל.
עינת כהן: החוק של כבל הוא על גופים עסקיים.
מיכל רוזין: אני יודעת, אתם לא עובדים.
עינת כהן: אני חיה את העולם הזה, אז אני מכירה את הדקויות.
מיכל רוזין: שש דקות.
עינת כהן: שלוש דקות זה שיציע לך מענה חוזר.
עינת כהן: בכל מקרה מבחינת זמני המתנה המוקד במקום טוב.
עינת כהן: הנתון השני שמאפיין את עולם המוקדים זה באמת אחוזי נטישה, זה מי שעמד על הקו והתייאש מלהמתין.
עינת כהן: אחוזי הנטישה במוקד, בנתבים של תרופות, שיקום ו-100 פלוס, לא עוברים את ה-3%.
מיכל רוזין: 2.50 - - -
עינת כהן: זה של כל המוקד, כרגע בכללית.
עינת כהן: וגם נטישה, מתי היא קורית.
עינת כהן: ובתביעות וועדות זה עומד בממוצע על 7% בשני הנתבים, שזה גם ביעדים.
עמיר פרץ: ומשאירים הודעה?
עינת כהן: יש אפשרות להשאיר הודעה, בכל נתב במועד אחר בהתאם לתעדוף שלו, ומשאירים ואנחנו חוזרים באותו יום.
עינת כהן: יש להם אפשרות להשאיר ב-100 פלוס אחרי דקה, בנתבים האחרים אחרי שלוש דקות.
עינת כהן: בעומסים.
עינת כהן: אנחנו בדרך כלל לא מגיעים לזה, יש לנו ביום מעט מאוד, אנחנו לא מגיעים לזמן ההמתנה הזה.
עינת כהן: שאלות?
עינת כהן: משהו שאני יכולה לענות עליו?
אבי דיכטר: אתם מתחילים למדוד את זמן ההמתנה אחרי הפעולות שהוא צריך לעשות?
עינת כהן: אין לו פעולות, אני לא מאמינה בפעולות, אז יש פה רק לחיצה אחת, הוא בוחר נושא וזהו.
עינת כהן: אין לו עוד פעולות.
עפר שלח: אז הזיהוי שלו של מה?
עפר שלח: זה לפי המספר של הסלולרי?
עינת כהן: המערכת לא מזהה אותם, זה לא כמו ב-CRM שעולים הנתונים של הבן אדם, בגלל שזו מערכת של משרד הביטחון, התיק נמצא במערכת סגורה ומערכת הטלפונים נמצאת במערכת פתוחה, אז הסנכרון לא קיים.
עינת כהן: אנחנו מבקשים תיק ומעלים את הנתונים במעמד השיחה.
עפר שלח: אז איך למשל אתם יודעים שזה 100%?
עינת כהן: הוא בוחר שהוא שייך ל-100 פלוס.
עפר שלח: ישראלים, אין אחד שאומר שהוא לא - - -
עינת כהן: נכון, אבל מהר מאוד אנחנו מחנכים אותם, אנחנו מסבירים להם ומעבירים אותם שלוחה.
עינת כהן: אנחנו לא מטפלים בהם כדי לייצר באמת את הפעם הבאה שהם לא יבחרו בזה.
עפר שלח: אין זיהוי אוטומטי.
עינת כהן: נכון.
מיכל רוזין: איזה שפות יש במענה?
עינת כהן: רק עברית.
עינת כהן: אנחנו כמה דוברות אנגלית סבירה - - -
מיכל רוזין: אבל רוסית נגיד?
עינת כהן: לא, אבל גם לא עלה צורך.
עינת כהן: פעם אחת שראיתי בשפה זה היה אמהרית, שנתקלנו ממש בקושי, פעם אחת בארבע שנים.
עינת כהן: כל השאר אנחנו מוצאים דרכים לעזור.
חזי משיטה: אני רוצה לשים שני דברים.
חזי משיטה: אל"ף, בהקשר הטכנולוגי.
חזי משיטה: זו מערכת מתקדמת, היא לא הכי מתקדמת.
חזי משיטה: אנחנו נראה את זה גם במצגת שנעשה שם, אבל היא מערכת מתקדמת, כמו המערכת של שיקום 2000 והם יכולים לראות את כל הנתונים, מי הרופא, איזה תרופות, את כל ההיסטוריה, יכולים לראות במערכת.
חזי משיטה: חיבור לא יכול להיות, זו לא הבעיה התקשובית, שאנחנו יכולים לשים כסף ולקנות, אלא הבעיה של במ"מ, איך מסנכרנים את זה לתוך מערכות של משרד הביטחון והיא בעייתית.
חזי משיטה: אנחנו נעלה את זה גם בנושא של המדיה הדיגיטלית בוועדות הרפואיות, ביחידת התביעות ומה שביניהם, אנחנו נדבר על זה.
חזי משיטה: זה דבר אחד, וזו מערכת מאוד משוכללת כולל מערכת שיקום 2000 שעומדת מאחוריה.
חזי משיטה: אבל אם היינו גורם אזרחי לחלוטין אז לא הייתה מערכת אחת סגורה של משרד הביטחון שאליה מתממשק משהו אזרחי.
חזי משיטה: זאת הבעיה שלנו.
חזי משיטה: משרד הביטחון לא מוכן לוותר, הנושא של ביטחון שדה או ביטחון מידע הוא מאוד חשוב, כי מי שיכול להיכנס פה יכול להגיע לכל מקום.
חזי משיטה: זה דבר אחד.
חזי משיטה: הדבר השני שאני רוצה תדעו, זה אגף שיקום נכים והוא הגדול ביותר ב - - - יש לו חשיבות עליונה, גם לנכים וגם באמת - - - כאן
חזי משיטה: מאחורי הדלת יש גם את אגף משפחות ואגף משפחות מטפל גם במשפחות שכולות.
חזי משיטה: יש להם מוקד דומה.
חזי משיטה: אם אתם רוצים להציץ נציץ, אבל הם עושים אותו דבר למען אלמנות, יתומים, בצורה יותר קטנה, כי המספרים הם יותר קטנים והצרכים הם יותר קטנים.
מיכל רוזין: כמה פניות יש?
עינת כהן: 400 ביום, ביום עמוס.
אבי דיכטר: (בישיבה)
אבי דיכטר: אנחנו היום במסגרת ועדת חוץ וביטחון מתארחים במטה אגף שיקום נכים.
אבי דיכטר: זה לא סוד שאנחנו בסוגיה הזו של נכי צה"ל לסוגיהם עוסקים כבר תקופה די ארוכה, זה לא התחיל רק בשנה האחרונה, יש היסטוריה ארוכה מאוד, כולל עבודה מאוד יסודית שנעשתה בוועדה לפני שבע-שמונה שנים בניסיון באמת לעזור למשרד הביטחון, לאגף השיקום, לתת את השירות האידיאלי לנכי צה"ל.
אבי דיכטר: אנחנו לא יכולים לומר לעצמנו שאנחנו יכולים לנוח על זרי הדפנה, אנחנו למעשה רחוקים מזה.
אבי דיכטר: בוועדה, ואני אמרתי קודם לראש האגף, לחזי, אנחנו בוועדה במליאה, אני חושב אם יש נושא מעבר לסוגיות המקצועיות שוועדות המשנה עוסקות בהן בעיקר, אבל כוועדה, כמליאה, אם יש נושא שאני יכול לומר שהוא מגיע לפתחנו כוועדה וכבודדים בוועדה בהיקף באמת מוביל באופן משמעותי זה נושא נכי צה"ל.
אבי דיכטר: זה מגיע לוועדה, כמעט מדי יום מגיעים מכתבים.
אבי דיכטר: אני לא מדבר על מכתבים של שבח והודיה, אלא מכתבים לעתים מכתבים קשים.
אבי דיכטר: אנחנו לא יודעים לבדוק כמובן את הפרטים, אני רק אומר לכם את האווירה שנוצרה לאור הדיונים שהיו, מכתבים, פניות, ולכן ביקשנו גם מעבר לדיונים שאנחנו מקיימים אצלנו להגיע לפה, גם לראות, ראינו עכשיו את המוקד, ולהתרשם מכלי ראשון, אבל גם לראות את האנשים העוסקים במלאכה, ללא ספק אי אפשר לומר את זה במילה שהיא פחותה מאשר מלאכת קודש.
אבי דיכטר: כך אני רואה את זה, אני משוכנע שאתם רואים את זה באותה מידה.
אבי דיכטר: הדיון הוא דיון פתוח.
אבי דיכטר: אני אומר את זה לכל מי שמתייחס.
אבי דיכטר: הוא פתוח, הוא מוקלט, קחו את זה בחשבון כשאתם רוצים להתייחס לדברים שהם לא ניתנים לפרסום, לאצור את זה ב-א' בתוכנו, וגם ב-ע'.
אסף דורון: כמובן לשים לב בהקשר הזה לצנעת הפרט, מי שיש לו דברים רגישים לומר.
חזי משיטה: כן, אנחנו רוצים באמת, בוודאי מצד האנשים שלנו, שהם רגישים לזה, אבל גם מצד כל המשתתפים האחרים.
חזי משיטה: אם אתם רוצים לדבר על מקרה, אז בלי לציין שמות, אנחנו לא עושים את זה, שומרים על נכה, על צניעותו ועל פרטיותו.
חזי משיטה: קודם כל אנחנו שמחים מאוד לארח אתכם כאן, אתם מקיימים בעצם פה ועדה מן המניין שלכם.
חזי משיטה: אני רוצה להציג רק חלק מהאנשים, אני קודם כל רוצה לדבר על עצמי, אני לא חושב שאנשים מכירים אותי.
חזי משיטה: אני הגעתי הנה לפני שנה, בינואר 2017 קיבלתי את התפקיד.
חזי משיטה: אני בעברי איש צבא, שירתי 30 שנה בחיל הים, השתחררתי בדרגת תת אלוף ותפקידיי האחרונים היו מפקד שייטת הסטי"לים, נספח בוושינגטון וראש מספן מודיעין.
חזי משיטה: אני השתחררתי, הייתי מנכ"ל עמותת 'אור ירוק' ארבע שנים, עשיתי למען גלעד שליט, יותר נכון למשפחתו את מה שהם לא ידעו לעשות למען בנם בהתנדבות במשך תשעה חודשים והצטרפתי למשרד הביטחון ב-2009 על מנת להתעסק בפרויקט של מעבר צה"ל לנגב וכאמור לפני שנה הגעתי הנה.
חזי משיטה: אני הבאתי את האנשים הרלוונטיים, הם יהיו פה, אם יהיו שאלות ספציפיות הם יידעו לענות, יש חלק מהאנשים שיציגו את הדברים שביקשתם בנושאים שאנחנו רוצים לתת לכם תשובות והעמקות על פי המסמך שהגשתם לנו.
חזי משיטה: מודי לובוצקי הוא הרופא הראשי, הוא ממלא מקום כרגע, נדבר עליו בהמשך.
חזי משיטה: ליאת היא האחראית על כל הלוגיסטיקה הרפואית, היא מנהלת חוזים של מיליארד שקל בעניין הזה.
חזי משיטה: נעמי ענתבי היא מאגף התקציבים של משרד הביטחון, אז היא תהיה היועצת המשפטית שלהם.
חזי משיטה: משה חוזה הוא מגיתם, הגוף שמטפל מול משרדי הממשלה ומול הנציבות בכלל הנושאים.
חזי משיטה: אני הבאתי אותו הנה לעניין הרופאים, הוא מכיר את הסוגיה.
חזי משיטה: הילה אחראית אצלנו על התקשרויות ותקציבים, סיגל בכל הנושא של תקשוב, מחשוב ומה שביניהם.
חזי משיטה: קארין היא העוזרת שלי.
חזי משיטה: חיים הוא לא מאגף שיקום, אבל הוא עמית לטיפול בנכי צה"ל, יושב ראש ארגון נכי צה"ל.
חזי משיטה: אני חייב להגיד שלפחות אני מקיים יחסים, אני חושב, טובים עם הארגון למען הנכים.
חזי משיטה: האחריות היא עלינו, מדינת ישראל אחראית לטפל בנכי צה"ל והטיפול אינו תלוי בדבר כלל.
חזי משיטה: הארגון עוסק ברווחתם והוא גם דואג להם בעבודה היומיומית מולנו ויש עבודה רבה לפנינו ואנחנו נציין את זה.
חזי משיטה: דן שגב הוא אחראי על יחידת השיקום, הוא הסגן הבכיר.
חזי משיטה: יהודית דויטש היא ביחידת התביעות.
חזי משיטה: יחידת התביעות היא שער כניסה לאגף השיקום, היא בודקת אם הנכות או יותר נכון הפציעה או הבקשה קרתה עקב שירות או במהלך השירות ויש לה את האנשים שעוזרים לה לקבל את ההחלטות האלה.
חזי משיטה: מרגע שהיא קיבלה החלטה שזה אכן עומד בקריטריונים של עקב ובמהלך שירות היא מעבירה את זה ליחידת הוועדות הרפואיות של ד"ר אורי זנדבנק ושם מקיימים ועדות רפואיות, בערך 11,000 ועדות בשנה.
חזי משיטה: אז היא קובעת את סף הכניסה והוא קובע את רף האחוזים, או הוועדות שלו קובעות את רף האחוזים.
חזי משיטה: פזית היא גם בתפקיד של סגן והיא אחראית על כל נושא התגמולים.
חזי משיטה: קרן אחראית על כל הנושא של פניות הציבור, מידע, והיא גם תציג בהמשך מה אנחנו עושים בתחומים שהיא אמונה עליהם.
חזי משיטה: יש איתנו גם את יחידת הרכב, אלי, ועדות רפואיות, אילה שאחראית על בקרה וכוח אדם.
חזי משיטה: אילן.
חזי משיטה: אני הבאתי את מנהלת מחוז תל אביב, אם תרצו לדעת מה קורה במחוזות אז תדעו, החשבת של המשרד, שהיא נציגה בתוך אגף השיקום.
חזי משיטה: היא נמצאת כאן איתנו וחיה איתנו, ויש איתנו שתי בנות של נעמי, שהן גם מה - - - אלה האנשים שיהיו איתי.
חזי משיטה: אני לרשות
חזי משיטה: כם ואני אגיד לכם מה סדר היום.
חזי משיטה: אני רוצה להעביר מצגת קצרה כדי לתת לכם כניסה לעולם התוכן, הטיפול והעשייה שלנו בתוך אגף שיקום ואחר כך, ברשותך, היושב ראש, אנחנו ממש ניגש לנושאים שביקשתם ונענה עליהם.
חזי משיטה: בעניין הזה יכול להיות דו שיח.
חזי משיטה: אם אפשר תנו לי להציג, אבל אם יש שאלות אני אשמח לענות תוך כדי.
חזי משיטה: אז זה לוח הזמנים שדיברתי עליו.
חזי משיטה: אגף השיקום הוא הזרוע של מדינת ישראל כדי באמת לבטא גם את ההוקרה והמחויבות של מדינת ישראל לאוכלוסייה הזאת.
חזי משיטה: אנחנו רואים בשיקום של נכי צה"ל את המטלה המרכזית שלנו ואנחנו באמת חותרים לתפקד באופן מיטבי ככל הניתן ולתת שירות ולשפר אותו באורח מתמיד.
חזי משיטה: אני אגיד את השורה התחתונה, מתן דגש על פעילות, המודל הוא שיקומי, כפי שאמרתי, ולא מודל פיצוי.
חזי משיטה: ברוב המקרים אנחנו נמצאים שם, בחלק מהמקרים אנחנו מנסים להסיט את האנשים שחושבים שהפיצוי הוא הדבר המרכזי אל תוך השיקום.
חזי משיטה: המבנה הארגוני, אני לא אעבור עליו.
חזי משיטה: יש לנו שבעה מחוזות, המחוזות מטפלים בנכים, המחוזות נמצאים בטבריה, חיפה, בתל אביב יש לנו שני מחוזות, דן ותל אביב, באר שבע, רחובות וירושלים.
חזי משיטה: אלה המחוזות שמטפלים ב-57,000 נכים.
חזי משיטה: האגף כולו, עם יחידות המטה שלו, אנחנו 245 איש, לא שזה מספיק, זה לא מספיק.
חזי משיטה: אנחנו משתדלים לעשות את המיטב והמרב עם כוח האדם הזה, יש לנו גם חלק מהמקומות שיש לנו יועצים.
חזי משיטה: אתם ראיתם את המוקד, הוא מופעל על ידי חברה חיצונית, אני חייב להגיד לכם שהם עושים עבודה מצוינת.
חזי משיטה: מכניסתם לתפקיד עד ההצגה שהם הציגו לכם היום, באיזה מדדים הם עומדים, השיפור הוא באמת ניכר לעין.
אבי דיכטר: אתה יכול לתת רפרנס של מספר נכים ב-2000 אל מול מספר עובדים ב-2000, בהשוואה להיום?
מיכל רוזין: הכינותי מראש.
חזי משיטה: אני אתן את זה.
חזי משיטה: האמת היא שזה מספר הנכים, אבל יש לי גרף שמתאר את המצב.
חזי משיטה: יש גרף שמראה שמספר הנכים עולה ומספר העובדים יורד, אבל זו בעיה שלי מול מנכ"ל משרד הביטחון.
אבי דיכטר: אלה משפטים כלליים מדי בשבילנו.
אבי דיכטר: אנחנו רוצים להבין, אם אפשר, מה המספר שעולה מכמה לכמה באיזה פרק זמן, ומה המספר שיורד מכמה לכמה באותו פרק זמן.
אבי דיכטר: זה פטנט שהוא מאוד מעניין אותנו.
חזי משיטה: עובדים, אתה מתכוון?
אבי דיכטר: נומינלית.
אבי דיכטר: אם אפשר להבין.
אבי דיכטר: 57,000 נכים יש היום, כמה אמרת עובדים?
חזי משיטה: 245 עובדים.
אבי דיכטר: 245 עובדים.
אבי דיכטר: תן לנו את הרפרנס לפני עשר שנים, עשרים שנה.
חזי משיטה: לפני עשר ועשרים בעיקר היו פחות נכים, כמות דומה או קצת קטנה יותר של עובדים.
אבי דיכטר: אתה איש צבא, אתה יודע שכשאומרים למישהו 'זה נשק כבד, יורה רחוק, פוגע לא רע', אתה לאת קבל את זה לא בתור ראש מספן ולא בתור שום תפקיד אחר.
חזי משיטה: אני אציג לך את השקף, יש לי אותו.
חזי משיטה: אבל הנתונים האלה שמופיעים בטבלה הם הנתונים החשובים.
חזי משיטה: בטבלה העליונה אתם יכולים לראות שיש לנו 57,000 נכים שאנחנו מטפלים בהם, הם מתחת למטרייה של אגף השיקום.
חזי משיטה: אחוזי הנכות שלהם, מי שנכנס היום לאגף השיקום הוא 20% ומעלה בלבד.
חזי משיטה: עד שנת 96' נכנסו גם 19-10 למטרייה של אגף השיקום, ב-96' זה הפסיק.
חזי משיטה: למטה יש לנו 51,000 נכים שהם מרכיבים מ-0 עד 19%.
חזי משיטה: אני תיכף אראה לכם מה קורה מ-0 עד 9 ומ-10 עד 19.
חזי משיטה: אנחנו נותנים להם שירותים מינוריים, אבל בעצם אנחנו מטפלים במעל 100,000 נכי צה"ל.
חזי משיטה: הליבה זה ה-57,000 שמקבלים טיפול מקצה לקצה.
מיכל רוזין: כמה מתוכם פוסט טראומה?
חזי משיטה: 4,600, נגיע לנתונים.
חזי משיטה: בקרב הפצועים כולם, אם אנחנו מחלקים אותם, אז אתם יכולים לראות שפציעה קרבית, אם זה מאימונים לקראת קרב, או בתאונות אימונים או בתאונות נשק, או בקרב, זה 20,664, אבל אני אתן לכם את סדר הגודל.
חזי משיטה: אוכלוסיית נכי צה"ל היא פחות משליש היום קרביים, שליש תאונות, שליש מחלות.
חזי משיטה: זה סדר הגודל של נכי צה"ל היום.
חזי משיטה: אני שמתי את הגרף הזה כדי שתתרשמו ואני אגיד עליו מספר דברים.
חזי משיטה: הגרף הזה מתאר על הסקלה האופקית את הגיל ועל הסקלה האנכית הוא מתאר את מספר הנכים.
חזי משיטה: הגילאים האלה, שאתם רואים את הפיק הגדול, אם הייתי לוקח את כל הפיק הזה, שהוא כמות הנכים הגדולה ביותר, זה פיק שמצייר ומביא לידי ביטוי מ-67', מלחמת ששת הימים, ועד ההתשה, כיפור ושנה פוסט יום כיפור, שהיו גם כן התכתשויות רוויות דמים, הרוגים ופצועים, בשנת 74'.
חזי משיטה: למה אני אומר את זה?
חזי משיטה: כי זו האוכלוסייה, מרביתה קרבית, מבוגרת והפצועה הקשה ביותר שיש לנו באוכלוסייה.
עפר שלח: 54 עד 60 זה גם לבנון הראשונה בתוך זה.
חזי משיטה: עופר, אני לא אומר שאין מילואימניקים שהם כאלה, אבל אני אומר המסה היא של סדיר, מילואים, קבע, בשנים של 67' עד 74' הם הפצועים בכמויות הגדולות ביותר, הקרביים והם גם מתבגרים.
חזי משיטה: א אני אגיד משפט שאני מקווה שהוא יהיה גם נבואה שתגשים את עצמה, אם לא תהיינה מלחמות בעשורים הקרובים הגרף שאתם רואים והפיק הזה יירד באופן טבעי.
חזי משיטה: אמנם יש לנו נכים בני 101, אבל בעשורים הקרובים המספרים האלה - - -
עפר שלח: תראה מה שקורה עם המשפחות, המשפחות יורד.
חזי משיטה: נכון, המשפחות שלהם, הם הרבה יותר מבוגרים, הם משיגים אותנו בפאזה של דור, בגלל שזה הורים, בדרך כלל.
חזי משיטה: אבל זה הנתון.