GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירב בן ארי: הדתיים הנשואים שמקבלים תשמ"ש והם בעצם לא מתחת לקו העוני.
ענת ברקו: אוקיי, אז בדיוק.
מירב בן ארי: והיו צריכות להגיע לפה תקנות לפני שנה.
ענת ברקו: אז אנחנו צריכים לדבר על זה שיש משפחות שמקבלות 5,000 שקלים לחודש והם פותחים את הממטרות בקריה.
ענת ברקו: גם את זה אני לא רוצה לראות.
מירב בן ארי: אין בעיה.
ענת ברקו: עכשיו לגבי הסיוע בשכירות, אמרנו סיוע משפטי, ליווי ואני שוכנעתי – נועם – מה שאתה אמרת, אני שוכנעתי מזה שבאמת כנראה הפתרון של דיור ושכירת דירה, כדי שהיא תהיה בית, הוא כנראה צורך, כדי לקבל תחושה של בית ולא - - -
נועם אביטל: מסגרת של בית.
ענת ברקו: לינה חמה, מיטה חמה כמו שאתם מציעים, שזה טוב, אבל זה טוב לטווח קצר, לא טוב לשלוש שנים למישהו שזה באמת הבית שלו וכנראה שאין ברירה.
ענת ברקו: הנושא הנוסף, אדוני יושב הראש, שאנחנו לא פתרו אותו, דחיית שירות בעקבות פציעה לחיילים בודדים.
ענת ברקו: יש ניתוק מהצבא, אין ליווי וצריך לוודא שמי שנפצע תוך כדי שירות גם-.
ענת ברקו: אל תוציאו אותו לדחיית שירות אם הוא חייל בודד.
ענת ברקו: אין אפשרות לעשות את זה.
ענת ברקו: אין השגחה עליו.
ענת ברקו: עוצרים לו את כל המענקים.
ענת ברקו: הם פשוט באמת נזרקים והדברים האלה ידועים לי באמת ממקור ראשון.
ענת ברקו: לגבי ביטוח לאומי – אם אפשר להעביר סוג של אינדיקציה בלי פרטים מיוחדים, כדי באמת לא לפגוע בפרטיות, כדאי שאתם תדעו שיש איזו שהיא פרה-דיספוזיציה לבעיות או לקשיים והצבא יהיה מוכן לזה ואפשר יהיה לטפל בחיים יותר טוב.
אבי דיכטר: מירב.
מירב בן ארי: אני רוצה להתייחס, בוודאי.
מירב בן ארי: הן פשוט היו לפני והן מציעות הדיון, אז נתתי להן.
מירב בן ארי: ברור, אני באתי בכוונה בשביל שני דברים עיקריים, שכבר עסקנו בהם כבר לפני שנה.
מירב בן ארי: אחד זה הנושא של המידע.
מירב בן ארי: אני אומרת לכם גם מניסיון אישי עם האזרחות שלי, לפני הכנסת, סופר קריטי בעיני.
מירב בן ארי: רק אנשים שלא מכירים את מערכות הרווחה יכולים לבוא ולהגיד לצבא אתה לא צריך את המידע הזה, זה יפגע בו.
מירב בן ארי: אם הילד הוא בוגר פנימייה, אם הילד הוא חסר עורף משפחתי, המפקד הוא הראשון שצריך לדעת.
מירב בן ארי: אתה יודע כמה פעמים מצאתי את עצמי מדברת עם מ"מ, ודרך אגב רוב הזמן של לוחמים, כי אין מה לעשות, היו לי חיילים עניים שלא הצליחו להשתלב במסגרת הקרבית, כי תוך שבועיים-שלושה אני מקבלת תגובה מהמ"מ שאומר לי יש לך בחור מצוין, רק שהוא חייב לחזור הביתה לעבוד.
מירב בן ארי: אז אני אומרת לעצמי אם היו יודעים, אם משק"ית הת"ש הייתה מקבלת אותו ביום הראשון ואומרת לו בוא תראה כל מה שמגיע לך, לא הייתי צריכה אחרי זה להתעסק בלארגן לו תווים, תלושים ומגבית.
מירב בן ארי: שאגב, יושב פה הלל ואני מניחה שגם הבחור הצעיר, שלא ישתמע מדברי, אני לא נגדך, רק התעניינתי בך.
מירב בן ארי: עושים הרבה עבודה שלך פרו-בונו מאחורה, אבל זה לא אמור להיות ככה.
מירב בן ארי: כי אם בא בחור צעיר עם רקע בסיכון מה שנקרא, או מערכות רווחה, עדיף.
מירב בן ארי: רק אנשים שהם סופר מקצועיים מבינים כמה ידע זה כוח וכמה זה יכול לעזור.
מירב בן ארי: אני אומרת את זה גם מהמקום שבו הייתי, אבל גם מהמקום שכבר ישבנו בדיונים במשרד הביטחון, בקריה.
מירב בן ארי: זה היה לפני שנה וחצי, כשעוד היה הבחור עם הכומתה הסגולה, התת אלוף, שכחתי את שמו, בחור נהדר, גדי, נכון.
מירב בן ארי: נהדר וישבנו.
מירב בן ארי: אז הנה, עכשיו קראתי, דרך אגב, את הנתון המעניין.
מירב בן ארי: בתקופה האחרונה התחדש השיח בנושא בין צה"ל למשרד הרווחה ורק בשביל זה היה שווה לבוא.
מירב בן ארי: כי אם התחדש השיח, בעיני זה כל כך מקצועי שמגיע בחור, המלש"ב, יודעים עליו.
מירב בן ארי: נכון, אם מלש"ב בא ואומר אני לא רוצה ויש התנגדות, על הכיפאק, הוא בן 17, הוא יודע.
מירב בן ארי: אבל אם אין התנגדות, למה שהמפקד לא יידע?
מירב בן ארי: אני רואה אבי, שכבר יש פה שינוי, אז דיינו, אני מברכת עליו, שרק יתעצם.
מירב בן ארי: בגלל זה גם שאלתי אותך על יתד, כי בדיוק בשביל זה שמנו עובדים סוציאליים.
מירב בן ארי: הרי מה היה כל העניין?
מירב בן ארי: העניין שלא היו עובדים סוציאליים עד גיל 18.
מירב בן ארי: באה המדינה, הכניסה בשנת 2017 ב-256 רשויות עובדים סוציאליים, שהתפקיד שלהם זה זה.
מירב בן ארי: לחבר בין הצבא.
מירב בן ארי: נכון, גם שירות לאומי, גם עוד דברים אחרים, אבל גם זה.
מירב בן ארי: ודבר שני התשמ"ש.
מירב בן ארי: זה עלה פה עם ענת וזה עלה שם, בצד השני ומכירים.
מירב בן ארי: אנחנו כבר לפני שנה היינו בדיונים עם צוות מיוחד שהוקם.
מירב בן ארי: בואו נוציא רגע את האמת, נשים את הקלפים על השולחן ונגיד שיש מאות, אולי אלפים, אני נזהרת בלשוני, שמקבלים תשמ"ש שהם לא צריכים את התשמ"ש.
מירב בן ארי: שהם באים ממשפחות שהן בסדר גמור.
מירב בן ארי: סליחה, אני לא אגיד מבוססות, חלילה, אני לא מסתכלת בכיס, אבל הם מגיעים ממשפחה שיש לה עורף.
מירב בן ארי: אבל הם מקבלים תשמ"ש כי הם מתחתנים בגיל מוקדם והיו, אני לא יודעת, אני אשמח אם ידווחו לוועדה איפה זה עומד.
מירב בן ארי: היו אמורות להגיע תקנות חדשות, אבי, שבאות ואומרות בואו נבחן מחדש את מקבלי התשמ"ש.
מירב בן ארי: כבר לפני שנה הוקם צוות, אני מודה שהכרתי את המילואימניק שהיה מעורב בזה אישית.
מירב בן ארי: לדעתי הנושא ה זה חייב והצבא צריך לבוא ולהגיד - - -
ענת ברקו: יש פה ייצוג לצוות הזה?
מירב בן ארי: תיכף הצבא יענה.
מירב בן ארי: אני רק אומרת שהנושא - - -
אבי דיכטר: לא, אני לא יודע מה זה תיכף, אין לנו תשמ"ש פה.
אבי דיכטר: לתשמ"ש אין לנו את הזמן פה.
מירב בן ארי: הנה, עשר שניות אחרונות, סיימתי.
מירב בן ארי: אני רק אומרת שאנחנו חייבים לפתור את הנושא של התשמ"ש.
מירב בן ארי: האם יש בתוך הצבא מאות חיילים שקבלים תשמ"ש ולא אמורים לקבל אותו?
מירב בן ארי: שאלה חברת הכנסת עם סימן שאלה.
אבי דיכטר: אם יש תשובות או התייחסות, מירב אז בבקשה.
מירב קירשנר: קרן, את רוצה להתייחס?
קרן זר אביב: אני רוצה להתייחס לכמה דברים שעלו.
קרן זר אביב: קודם כל אני שוב חוזרת ואומרת שיש מעטפת שלמה משמעותית והצבא משקיע משאבים אדירים, לא רק כלכליים, דרך אגב, קשב של מפקדים.
קרן זר אביב: זאת אומרת נורא קל לראות את המקרים האלה שלא צלחו, אבל לצידם יש הרבה, הרבה, הרבה יותר מקרים של חיילים מטופלים, שהצבא מעלה אותם על דרך המלך ומשנה להם את החיים.
קרן זר אביב: לגבי משרד הרווחה, שיתוף הפעולה הוא קריטי בעיני.
קרן זר אביב: זאת אומרת אנחנו פורצים פה דרך שהיא קריטית והיא תעזור לנו לגעת בהם לפני הגיוס ולהביא אותם ליום הגיוס כשהם כבר מוכרים ומטופלים.
קרן זר אביב: מפקדים מלווים חיילים בודדים – נגעתי בזה מקודם – באופן צמוד.
קרן זר אביב: שוב, הבירוקרטיה שמדברים עליה כאן רודדה ככל הניתן, אבל אתם צריכים לזכור שגם אנחנו מחויבים למינהל תקין.
קרן זר אביב: אני לא יכולה לחלק 200 מיליון שקלים לכל מי שבא ואומר אני חייל בודד.
קרן זר אביב: זאת אומרת בסוף יש איזו מינימום של בירוקרטיה שהיא מחויבת המציאות, שמשרתת מטרה ואנחנו מאד מרדדים אותה, ככל שניתן.
קרן זר אביב: לגבי חיילים שיוצאים לדח"ש, סוכם מענה והוא ממומש.
קרן זר אביב: זאת אומרת שכחייל נמצא בוועדה רפואית וברגע שאנחנו מבינים שהוא הולך להשתחרר אנחנו מזרימים לו מיד מענק מאד משמעותי, שבעצם הוא שווה ערך למה שהוא אמור לקבל כחייל בודד בשירות.
קרן זר אביב: אנחנו מסדירים - - -
ענת ברקו: כל חודש?
קרן זר אביב: לא.
קרן זר אביב: אנחנו מזרימים לו את זה קדימה.
קרן זר אביב: זאת אומרת בכפולות של חודשים קדימה, בצורה מיידית לפני שהוא משתחרר זה קורה.
קרן זר אביב: לגבי עמותות – אנחנו בשנה האחרונה בתהליך.
קרן זר אביב: תראו, העמותות עושות עבודה מדהימה וכבודן במקומו מונח.
קרן זר אביב: אנחנו בתהליך של הסדרה ובאמת להכיר את העמותות לעומק ויש כאלה שמכירים אותן יותר ויש כאלה שפחות, שפועלות בעצם - - -
יאיר הס: חבל שהן לא הוזמנו לכאן.
קרן זר אביב: אני לא הזמנתי לכאן אף אחד.
קרן זר אביב: אנחנו הזמנו את העמותות להיפגש.
מירב קירשנר: אבל אנחנו נפגשים איתן כל הזמן.
מירב קירשנר: אני רק לפני שבוע נפגשתי אצלי במשרד עם עמותה.
יאיר הס: מצוין.
יאיר הס: אני אומר, אני חבר בפורום העמותות למען חיילים בודדים.
יאיר הס: הפורום לא קיבל הזמנה.
קרן זר אביב: אני הוצאתי לפורום העמותות לחיילים בודדים לפני שנה בערך ואנחנו ביחסים יומיומיים.
יאיר הס: אני יודע.
יאיר הס: אני אומר חבל שהנציגים לא הוזמנו.
מירב בן ארי: יאיר, הכי חשוב שהם בקשר איתן.
קרן זר אביב: ולגבי כל הדברים שנופלים בין הכיסאות, המציאות היא לא סטרילית.
קרן זר אביב: יש את מוקד הבודדים, גם עמותת מייקל לווין מפנה אלינו למוקד בודדים.
קרן זר אביב: ברמה המטכ"לית מישהו שם לי איזה שהוא זרקור על חייל למטה בגדוד, שיש איזו שהיא בעיה עם משהו ולפעמים זה קורה, אז אנחנו יודעים לפתור את זה בקווים מאד קצרים.
קרן זר אביב: אז אני מזמינה, כל אזרח יכול לפנות אלינו למוקד בודדים.
קרן זר אביב: זאת אומרת לא צריך להיות עמותה מוכרת.
קרן זר אביב: אפשר לפנות אלינו, אנחנו מאד נגישים ואנחנו מטפלים בבעיות ברגע שהן צפות.
מירב קירשנר: מספר דברים.
מירב קירשנר: קודם כל צה"ל כאמור עושה הכל כדי לשלב בשירות ומאפשר מגוון מסלולים ומענה מלא.
מירב קירשנר: אני מברכת פה על הדברים שנאמרו וכמובן על השירות שלך אבל חשוב להדגיש, כמו שאמרה קרן, שסדר מינימאלי חייב להיות.
מירב קירשנר: גם החבר פה שדיבר אמר שהוא מקבל 40 מקרים, 35 מקרים נפתרים מיד וחמישה הוא מטפל וגם זה לא מול צה"ל, מול מש"קיות הת"ש.
מירב קירשנר: אז אנחנו נעשה סדר ואם צריך נתחבר.
מירב קירשנר: לכן תתחבר אם צריך למוקד ותעביר פניות שלא הצלחת בהן.
מירב קירשנר: זה לא אומר שהכל יקבל מענה חיובי.
מירב קירשנר: יש לנו פורום שאחראי על רידוד הבירוקרטיה.
מירב קירשנר: אנחנו עוסקים בזה כל הזמן וכמו ששמעתם, רוב הדברים כבר נמצאים מזמן ברשותם של מפקדים ומאפשרים למפקדים, שזה הטיפול הנכון, לתת מענה.
מירב קירשנר: על שולחן עגול עם העמותות קרן כבר דיברה.
מירב קירשנר: לא הכל ורוד.
מירב קירשנר: כשמטפלים בהיקף כזה של חיילים, יש גם מקומות שבהם זה פחות מצליח, בין אם באחריות החייל ובין אם באחריותנו.
מירב קירשנר: זה בכל מקרה אחריות שלנו לפתור את העניין הזה.
מירב קירשנר: אני אבדוק את הסיפור של שכר הדירה.
מירב קירשנר: אני מניחה שזה קשור במגורים, אבל גם זאת נבדוק.
מירב קירשנר: העברנו חוברת שלמה של התייחסויות, באמת מענה מאד רחב לוועדה.
מירב קירשנר: אם צריך אתם מוזמנים גם להפיץ את זה לחברי הכנסת על מנת שיכירו יותר, כמי שנמצאים גם הם בקשר עם הציבור.
מירב קירשנר: אנחנו עוסקים כל הזמן בעידוד המוטיבציה ומתן מרחב של הזדמנויות בצה"ל, שזה אחד המקומות האחרונים שנותנים גם הזדמנויות לחיילים האלה.
מירב קירשנר: אנחנו פותחים גם קבוצות של אחרי בתיאום עם העמותה ואומרים להם לאן לייחד אותם.
מירב קירשנר: מבצעים שיח בפנימיות, מעדכנים על אפשרות למחיקת רישום פלילי וגם – ופה חשוב לציין את שיתוף הפעולה גם עם תכנית ניצוץ, גם עם מוקד, אבל יותר מזה עם משרד הרווחה.
מירב קירשנר: אנחנו גם לא מפנים עורף למי ששוגה.
מירב קירשנר: נפתחה אך בינואר האחרון תכנית חדשה, גם זה בשיתוף עם משרד הרווחה, שנקראת בית דין משלב.
מירב קירשנר: חייל עריק, שעומד בפני בית דין ומגלה נכונות להמשיך לשרת, יש לנו דבר חדש בצה"ל שהוא בית דין משלב.
מירב קירשנר: נמצאת שם אחראית מטעם משרד הרווחה, שהיא שותפה שלנו ואנחנו לחייל כזה, לא אנחנו, בית הדין בונה תכנית שיקומית משלבת בתוך היחידה, תוך שמשרד הרווחה מטפל בינתיים במשפחה שלו, כמעגל רחב יותר שצריך לתמוך את האפשרות שלו לשלב.
מירב קירשנר: צה"ל ימשיך לאפשר הזדמנויות, לפשט, לטפל בחיילים ולהכיר במי שנכון להכיר למטרת סיוע ואחריות המפקדים.
מירב בן ארי: מה עם התשמ"ש?
מירב קירשנר: לגבי תשמ"ש אנחנו התבקשנו, כפי שאת מכירה, לדייק שם מספר דברים.
מירב קירשנר: אנחנו נשלים את זה ונבוא ונציג.
מירב בן ארי: כמה זמן - - -
אבי דיכטר: לא, חברה, אנחנו בקצה, אנחנו כבר באיחור של 10 דקות מעבר לזמן, אבל לא רציתי לעצור.
אבי דיכטר: קטנה.
פנינה תמנו: כן.
פנינה תמנו: פנה אלי חייל שהוא חוזר בשאלה.
פנינה תמנו: הוא אמר שיש להם בעיה מאד מאד קשה מהבחינה של להעניק להם סיוע בהשוואה למשל לחרדים שמתגייסים.
פנינה תמנו: אני אשאל אותו אם הוא מוכן לדבר איתכם, כי הוא חושש, אבל הוא העלה הרבה מאד טיעונים לא פשוטים ומורכבים של הקבוצה הזאת.
פנינה תמנו: זו קבוצה מאד גדולה שהם בקשר ויש להם גם קבוצות ווטאסאפ.
מירב קירשנר: אנחנו מכירים קבוצה כזאת.
מירב קירשנר: נותנים להם מענה.
מירב קירשנר: חבל שהוא חושש.
מירב קירשנר: שיפנה למוקד ויקבל מענה.
מירב קירשנר: ההיפך, אנחנו מודעים לזה שהם מתקשים להביא אישורים ולכן פה ניתן באמת מלוא המרחב כדי לפתור להם את הבעיה.
יאיר הס: אני רוצה להתייחס לזה במילה אחת.
אבי דיכטר: לא, אני מצטער מאד, אנחנו פשוט באיחור.
אבי דיכטר: אלף אני חושב שהעובדה שחלק מהעמותות היו כאן, חלק לא הגיעו, או בגלל שלא ידעו או בגלל שלא רצו.
אבי דיכטר: אני באמת חושב שהעבודה הזו היא עבודה ברוכה.
אבי דיכטר: צריך לזכור שהאחריות נמצאת על כתפיו של צה"ל.
אבי דיכטר: אנחנו רואים וכל הדיון הזה מתקיים לא בגין הפעילות של העמותות, אלא בגין האחריות שמוטלת על צה"ל ואיך הוא מממש אותה וההערות של נציגי העמותות שהגיעו לכאן הן הערות מאד חשובות מבחינתנו.
אבי דיכטר: אני אומר בצער, באותם מקרים שהעמותה לא מחוברת לצה"ל, לדעתי זה פספוס של שני הצדדים.
אבי דיכטר: גם של צה"ל – הם מפסידים מידע, גם של העמותה – הם מפסידים עוגן לממש ולתרגם את המידע הזה לשפת המעשה.
אבי דיכטר: אז נועם ואחרים, אני אומר לכם, תסגרו את זה פה, תיצרו קשר ויהיה לכם יותר קל לעזור לצה"ל ויהיה לצה"ל יותר קל לעזור לכם.
אבי דיכטר: הרי בסופו של דבר המידע הוא לא המטרה.
אבי דיכטר: המטרה זה הטיפול באותו חייל, שמה שאתה חווית לפני 5 שנים, לא יחווה חייל השנה.
מירב בן ארי: בדיוק.
אבי דיכטר: לגבי תקנות התשמ"ש, אני לא יודע בדיוק מה מעכב את זה.
אבי דיכטר: מבחינתנו, אנחנו לא יכולים כוועדה – ואני אומר את זה למי שלא בקיא בפרוצדורה.
אבי דיכטר: כוועדה אנחנו לא יכולים.
אבי דיכטר: אנחנו מטחנה שצריך לזרוק לתוכה בשר כדי לטחון, או לחם, לא חשוב, לגבי הצמחונים.
אבי דיכטר: המטחנה הזו עובדת, אבל אם לא זורקים פנימה תקנות, הוועדה לא יכולה להביא תקנות מעצמה.
איילת לוי נחום: בקיצור צריך להניח על שולחן הוועדה.
אבי דיכטר: צריך להניח על שולחן הוועדה, זו ההגדרה הנכונה, איילת.
אבי דיכטר: צריך להניח על שולחן הוועדה את התקנות.
אבי דיכטר: אז אנחנו מצפים לנושא הזה ונשמח להתעדכן אם יש איזו שהיא בעיה שאנחנו צריכים לדעת עליה.
אבי דיכטר: לגבי הסוגיות שעלו כאן, גם הסגירה בין צה"ל לרווחה, אני מסכים שהיא סגירה מאד חשובה.
אבי דיכטר: עם כל הצורך, בוודאי הרצון, לשמור על צנעת הפרט אבל עדיין יש פה חיבור שהוא קריטי לשני הצדדים.
אבי דיכטר: לא התרשמתי שיש כאן איזו שהיא בעיה, למעט העובדה שצריך לסגור את זה.
אבי דיכטר: אנחנו מבקשים לקבל עד נובמבר עדכון מה נסגר, עד 18 בנובמבר, למען הסר ספק, מה נסגר בין צה"ל לבין משרד הרווחה בסוגיה הזו.
אבי דיכטר: לגבי הנושא של חוזי השכירות לגבי אלה שבוחרים, אם חצי בוחרים ללכת לחוזי שכירות, אז פחות חשובה לי כרגע הסיבה, אלא יותר חשובה לי הזכאות ומימוש הזכאות או תרגום הזכאות לסיוע והעיכובים.
אבי דיכטר: אני חושב שבשנת 2018, בעידן שלנו כבר לדבר על בעיה של החוזה, שצריך ללכת עכשיו, בין החייל לבין הצבא או בין החייל לבין המשכיר, אני חושב שהיום החוזים הסטנדרטיים, הגנריים, הם צריכים כבר לתת פתרון לנושא הזה ואני מזמין את צה"ל למצוא את הדרך לתת לאותם חיילים, ל-50 אחוז מהחיילים, אם אני זוכר את הנתון שלכם – 50 אחוז מהחיילים שבוחרים בנושא הזה, עם כל הקושי שזה מחייב אותם לשלם מכיסם את רוב הסכום.
אבי דיכטר: אבל אם זו בחירה, אני אומר איך אפשר לכבד את הבחירה הזו ולא להביא אותם לדחייה של מימוש התשלום רק בגלל שהחוזה לא נוסח.
אבי דיכטר: היום זה כבר מצב שלא צריך להתקיים.
אבי דיכטר: לגבי כאלה שלא זכאים והליבון של כן זכאות, לא זכאות לוקח זמן, זה כבר דבר אחר.
אבי דיכטר: אני לא יכול וגם לא רוצה להיכנס אליו.
עליזה לביא: אני פשוט רצה בין דיונים מהירים.
אבי דיכטר: אם יש הערה קטנה.
עליזה לביא: הערה קצרה.
עליזה לביא: אני לא רוצה שתפתח דיון אחר בבקשה אחרת, אבל תראו, אני באתי ושוב, אני מצטערת שאני בין לבין כי יש לי פה דיונים מהירים, אבל בסוגיה הזאת של החיילים הבודדים, אני יושב ראש השדולה פה עם איציק בכנסת בסוגיה של חיילים בודדים.
עליזה לביא: נפגשנו כבר בכמה צמתים, אבל אחת התופעות היום בצבא זה שיש ריכוזים של חיילים בודדים גם מעורף משפחתי במקומות מסוימים בצבא ואתם יודעים את זה.
עליזה לביא: אתם יודעים את זה.
עליזה לביא: אנחנו לא נמצא במקומות כאלה וכן נמצא יותר במקומות אחרים.
עליזה לביא: אני חושבת שאתם צריכים לעשות אצלכם בדק בית.
עליזה לביא: על מה אני מדברת?
עליזה לביא: את רוצה שאני אגיד לך עכשיו?
מירב קירשנר: אני באמת לא מבינה למה את מתכוונת.
עליזה לביא: אני אגש אלייך אחרי זה.
עליזה לביא: אני מתכוונת לזה שיש היום חלוקה מאד מאד לא ברורה איך קרה שבריכוזים מסוימים יש יותר חיילים חסרי עורף משפחתי וחיילים בודדים ובמקומות אחרים פחות.
עליזה לביא: זה שייך לזה שילדים ממעמד סוציו אקונומי מסוים מגיעים למקומות מסוימים ולא מגיעים למקומות אחרים.
עליזה לביא: אני חושבת שאתם צריכים לעשות בדק בית איפה נמצאים החיילים חסרי העורף המשפחתי והחיילים הבודדים.
עליזה לביא: אני יכולה לעזור לך, כי אני יודעת פחות או יותר איפה הם נמצאים וגם אתם יודעים את זה.
עליזה לביא: ולבוא ולתגבר את המקומות האלה.
עליזה לביא: בואו נלך לגדודים הלוחמים.
עליזה לביא: בסדר?
עליזה לביא: בואי נתחיל בגדודים הלוחמים.
אבי דיכטר: אבל בואי, עליזה - - -
עליזה לביא: בסדר, אדוני יושב הראש.
עליזה לביא: אל תסתכלי עלי.
קריאה: שיש שם או אין שם, לא הבנתי?
מירב קירשנר: יש שם המוני חיילים בודדים.
עליזה לביא: נכון, אבל אני חושבת שהמערך והמענה צריכים להיות הרבה יותר משמעותיים שם.
עליזה לביא: מש"קית לפלוגה לא מספיקה היום.
עליזה לביא: היא לא מספיקה.
עליזה לביא: אני לא מאשימה את הצבא, זאת החברה בישראל, אבל אני חושבת שיש היום מקומות שאתם צריכים לתגבר.
עליזה לביא: לא יכול להיות.
עליזה לביא: אני לא אדבר על בני המשפחה שלי שהם מ"מ ומ"פ.
עליזה לביא: הם היום צריכים הכשרה כקציני סעד.
עליזה לביא: ומה עושים דבר ראשון?
עליזה לביא: מרימים טלפון לשפרה, מרימים טלפון ולא מגיעים אליכם, כי עד שמגיעים אליכם – החיילים חייבים מלא כסף.
עליזה לביא: כי הם נמצאים בדירה עם שותפים, השותפים לא שילמו את הכסף, החייל מוצא את עצמו עם 5,000 שקלים, לקח הלוואה בשוק האפור.
עליזה לביא: המפקד מיד צריך לשחרר אותו, שילך להביא כסף.
עליזה לביא: אני נותנת לך את מקרים אחרי מקרים אחרי מקרים.
עליזה לביא: אני אומרת לכם כצבא, לכו תבדקו איפה הריכוזים של החיילים הבודדים.
עליזה לביא: למה זה קורה זה בעיה שלנו איך זה קרה, שיש ריכוזים כאלה גדולים, אבל בואו כרגע, כעזרה ראשונה, תבדקו אתם איפה הריכוזים הגדולים ותתגברו את המקומות האלה.
אבי דיכטר: תודה רבה עליזה.
עליזה לביא: מש"קית היום בגדוד לוחמים, מש"קית לפלוגה לא מספיקה.
אבי דיכטר: אנחנו פשוט חייבים לסיים.
אבי דיכטר: אני אומר לאנשים שהגיעו לכאן, גם לשני משרדי הממשלה הרלבנטיים – משרד הביטחון ומשרד הרווחה – אנחנו מבקשים עד נובמבר לשמוע את הסטאטוס של המגעים לקיבוע המידע הזה.
אבי דיכטר: אני קורא לעמותות שנמצאות כאן, שהעלו את הבעיות או מאפיינים בבעיות האלה, נא להעביר לנו לוועדה את תמונת המצב שלכם במהלך המושב עד נובמבר, כדי שנדע פחות או יותר האם יש תזוזה או שהסיפור או המגעים שהיו לכם עם משרד הביטחון או עם צה"ל במקרה הזה, לא הניבו דבר או כן הניבו דבר.
אבי דיכטר: ואם יש למי מחברי הכנסת יכולת לתרום בנושא הזה לוועדה, אנחנו מתכוונים לכנס את כל המידע הזה עד נובמבר ואז להחליט על השלב הבא.
אבי דיכטר: עד המושב הבא אנחנו נעשה את זה.
אבי דיכטר: המושב הבא מתחיל באוקטובר.
אבי דיכטר: אנחנו מקיימים היום דיון מהיר לבקשת מספר חברי כנסת שאני מניח שנמצאים כאן, למעשה הדיון המהיר, הנושא הוא הסדרת חוות גלעד וישובים צעירים נוספים או פחות או יותר זו הגדרת הנושא של כמעט כולם.
אבי דיכטר: חברי הכנסת שיזמנו הם חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', חבר הכנסת נחמן שי, חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, חבר הכנסת יואב קיש, חבר הכנסת מנחם מוזס.
אבי דיכטר: אני מקווה שלא פספסתי איש.
אבי דיכטר: אני מזכיר לכולם שהדיון הוא לפי סעיף 120.ב.2 לתקנון הכנסת, דיון פתוח לכן כל מי שמתייחס לזה, אם גורמי הביטחון ואם אחרים, לקחת בחשבון שהדיון פתוח.
אבי דיכטר: נתחיל את הדיון בהתייחסות של חברי הכנסת, שתי דקות לכל ח"כ מהח"כים שמניתי להציג את הנושא.
אבי דיכטר: אני כבר אומר כי מאחר והניסוח הוא חוות גלעד וישובים צעירים אנחנו נעסוק בעצם בהתיישבות ביהודה ושומרון, למרות שחוות גלעד נדמה לי היה הטריגר, אבל אנחנו הרבה מעבר לזה.
אבי דיכטר: אז בבקשה חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', שתי דקות לרשותך.
בצלאל סמוטריץ': אדוני יושב הראש, חבריי חברי הכנסת.
בצלאל סמוטריץ': הדיון הזה חשוב בעיקר כי באותם ישובים צעירים מתגוררות מאות רבות של משפחות, שנשלחו ברוב המוחלט של המקרים על ידי מדינת ישראל.
בצלאל סמוטריץ': התיאור הזה כאילו יש פה אנשים שרצו על הגבעות בעצמם, איזה בדואים כאלה בנגב, אז כידוע ביהודה ושומרון ואגב בתשתית העובדתית, גם דו"ח ששון וגם דו"ח לוי מסכימים ביניהם, מי שהקים את כל הישובים הצעירים האלה, סלל בהם את הכבישים, פיתח בהם את המגרשים, הביא להם את התשתיות, נתן בהם את הבתים בחלק גדול מן המקרים, וקרא לתושבים לבוא ולגור שם, מסיבות של חלוציות וציונות וערכים אלה ממשלות ישראל השונות, כל אחת וסיבותיה היא.
בצלאל סמוטריץ': התושבים האלה נמצאים היום בסיטואציה בלתי אפשרית שלא להקיא ולא לבלוע.
בצלאל סמוטריץ': לא מסדירים אותם, הם לא יכולים למכור, הם לא יכולים לבנות, הם לא יכולים להתפתח, אין להם גני ילדים, אין להם בתי ספר, כל דבר זה קריעת ים סוף, זה ויה דולורוזה, זה עוול.
בצלאל סמוטריץ': הממשלה הזאת, שאנחנו חברים בה העבירה החלטת קבינט, אדוני יושב הראש מכיר את זה, לפני שנה על הקמת צוות ייעודי במשרד ראש הממשלה שאמור לטפל בהסדרת המאחזים ובאופן מפליא, אפרופו דמוקרטיה, שלטון חוק, החלטת הקבינט הזאת רחוקה מלהיות מיושמת.
בצלאל סמוטריץ': כל מה שקרה בשנה האחרונה זה שמונה יושב ראש לצוות הזה, מר פנחס ולרשטיין, יהודי יקר מאוד, אין לו תקנים, אין לו תקציב, שום דבר עוד לא התחיל לעבוד, אנחנו גוררים רגליים, מתעללים בתושבים האלה.
בצלאל סמוטריץ': זאת בעיה ציונית, זו בעיה התיישבותית, בעיה ביטחונית וזאת בעיה אנושית ואזרחית.
בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לבקש אדוני יושב הראש, שהוועדה כאן תדרוש במפגיע לקבל תשובות ברמה מפורטת, סטטוס הסדרה בכל אחד ואחד מהישובים, תכנית עבודה, לוחות זמנים, תקציב, ושהוועדה תנהל סדרה של דיוני מעקב בעניין הזה כדי לוודא שהרשות המבצעת ובהקשר הזה בעיקר משרד הביטחון והמנהל האזרחי, עושה את עבודתה, כרגע היא נכשלת בעניין הזה כישלון קולוסאלי.
אבי דיכטר: הדובר הבא חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי בבקשה.
מיכאל מלכיאלי: תודה אדוני יושב הראש.
מיכאל מלכיאלי: את הדיון המהיר הזה חשבתי להגיש כשחזרתי מהשבעה של הרב שבח, זצ"ל.
מיכאל מלכיאלי: אני זוכר שבדרך חזור שאלתי את עצמי למה הייתי צריך להגיע לראות אלמנה ויתומים בשביל להציף את הנושא, בשביל שהנושא בכלל יעלה לסדר היום וכשאתה יושב מול האלמנה ובמקום שאתה בא לנחם אותה, היא אומרת לך "מה שחשוב לי כאלמנה טרייה מממשלת ישראל זה הסדרת הישוב" אתה מתחיל להבין כמה הנושא הזה הוא נושא שהוא בראש סדר העדיפות לא רק של מי שיושב שם אלא בכלל של עם ישראל.
מיכאל מלכיאלי: ואז ממשלת ישראל מקבלת החלטה, החלטה נבונה, להסדרת הישוב.
מיכאל מלכיאלי: זו החלטה אחת.
מיכאל מלכיאלי: ויש החלטה אחת של הקמת המינהלת שחברי בצלאל דיבר עליה.
מיכאל מלכיאלי: ואתה מסתכל היום, תקופה ארוכה מאז קבלת שתי ההחלטות בידי הממשלה, ואתה שואל את עצמך מה הממשלה עשתה, האם התקדמו, האם קמה מינהלת, האם הישוב הוסדר ואתה מקבל תשובה חד משמעית שלא.
מיכאל מלכיאלי: אז אני אומר אחד מהשתיים, אם אנחנו באמת מסתכלים על עצמנו ככאלה, אני אומר על הממשלה שאנחנו חלק ממנה, ככאלה צבועים שמצד אחד מדברים גבוהה גבוהה לתושבים, לתקשורת, על הסדרה וברגע האמת לא עושים כלום או שאנחנו באמת לא מתכוונים לעשות כלום ואם באמת לא מתכוונים לעשות כלום, אז בואו נגיד את האמת לתושבים, ממשלת ישראל לא רוצה לעשות לכם כלום.
מיכאל מלכיאלי: אנחנו לא רוצים להיות במקום הזה.
מיכאל מלכיאלי: אני מודה לך היושב ראש על העלאת הנושא.
מיכאל מלכיאלי: קודם כל לדרוש תשובות, הרי זה לא הקמה של מאות מיליונים.
מיכאל מלכיאלי: 10 מיליון שקל, כל מי שיושב בוועדת הכספים בכל דיון במשך כמה דקות יודע ש-10 מיליון זה לא סיפור.
מיכאל מלכיאלי: יש פה יד מכוונת, לצערנו, שעוצרת את ההעברה של הכסף ודואגת שגם לא תוקם המינהלת הזאת.
מיכאל מלכיאלי: אז השאלה הנשאלת מי אותו גורם ששם את הברקס לאי הקמת המינהלת, שיזדהה בשמו ויאמר "אנחנו נגד המקום הזה" אבל אי אפשר מצד אחד החלטת ממשלה ומצד שני לא לקיים אותה.
אבי דיכטר: חבר הכנסת נחמן שי בבקשה.
נחמן שי: תודה רבה אדוני היושב ראש.
נחמן שי: אני רוצה קודם כל לחזור ולהביע את צערי הרב על מעשה הרצח של הרב רזיאל שבח ז"ל ולהודות ליעל שהצטרפה אלינו לדיון הזה וגם באופן אישי להביע בפנייך את צערי וצער כולנו.
נחמן שי: אנחנו מודעים לחשיבות של ההתנחלויות ואנחנו מקבלים את העובדה שהן קיימות.
נחמן שי: יחד עם זאת אנחנו יודעים גם שקווי העתיד של ההסדר בינינו לבין הפלשתינאים לא יעברו במקום שבו נמצאות היום ההתנחלויות.
נחמן שי: זה כנראה יהיה בעתיד.
יהודה גליק: בירדן.
נחמן שי: אנחנו יודעים את זה.
נחמן שי: זה לא בידינו.
נחמן שי: עזוב, אני מציג דעה שונה משל חבריי והיא מבטאת גם - - -
אבי דיכטר: נחמן סליחה.
אבי דיכטר: אני אתן לך את הזמן הזה.
אבי דיכטר: חברים שיושבים סביב השולחן, אם ישנם יותר משני אנשים מאותו גוף נא לפנות מקום.
אבי דיכטר: יש כאן חברי כנסת ואנשים שחשוב שיהיו סביב השולחן לצורך הדיבור.
אבי דיכטר: נא להיענות לזה בחיוב.
אבי דיכטר: נחמן המשך.
נחמן שי: אני אומר שיבוא היום שנצטרך לדון דיון רציני, הואל א מגיע.
נחמן שי: אולי הוא לא יגיע אף פעם.
נחמן שי: אני מקווה שיגיע.
נחמן שי: יהיה פרטנר, נוכל לשבת ולדון, הקווים לא יהיו הנוכחיים.
נחמן שי: אין מה לעשות.
נחמן שי: החווה נמצאת עמוק עמוק בתוך שטחי יהודה ושומרון ולכן הסבירות שהיא תישאר איתנו היא גם כן נמוכה מאוד.
נחמן שי: יחד עם זאת אני רוצה להדגיש דבר אחד, במקום שיש בו היום יהודים והם חיים והם מנהלים אורח חיים מלא, הם זכאים להגנה של מדינת ישראל בכל אמצעי שהוא.
נחמן שי: בשום פנים ואופן חייהם לא יהיו הפקר, וזה צריך להיות ברור, הם צריכים לקבל את ההגנה, הם צריכים לקבל את האמצעים והם צריכים לחיות שם.
נחמן שי: לא הייתי קובע היום בשום פנים ואופן עובדות לגבי ההסדר העתידי ולא הייתי משנה דבר - - -
אמיר אוחנה: אתה קובע עובדה לגבי ההסדר העתידי, אתה אומר.
אמיר אוחנה: הם לא יהיו במסגרת.
נחמן שי: ההסדר לא יהיה בקווים האלה, זה ברור לכל אחד.
אמיר אוחנה: אז אתה קובע.
נחמן שי: אני קובע, נכון.
נחמן שי: לא יהיה בקווים האלה.
נחמן שי: יחד עם זאת, אנחנו - - -
אבי דיכטר: חבר הכנסת, יש רק אחד ברשות דיבור וזה נחמן שי.
אבי דיכטר: חצי דקה לרשותך בבקשה.
נחמן שי: אני חוזר ומסכם, אנחנו יודעים שיש ניסיונות כל הזמן לעשות שינויים ולקבוע עובדות.
נחמן שי: מה לעשות, זה אולי מצער אבל בעתיד נחיה בקווים אחרים.
נחמן שי: את חוות גלעד ואת האנשים שחיים בה צריך לשמור כל עוד אין הסדר, כל עוד לא נקבע שום דבר עתידי וצריך לתת להם בטחון מרבי.
נחמן שי: יחד עם זאת אני דורש מממשלת ישראל לעסוק בין כל הדברים החשובים שהיא עושה, גם בשאלה איך מקדמים הסדר בינינו לבין הפלשתינאים ביוזמתנו, בהובלתנו, כדי לשמור על אופייה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.
אבי דיכטר: חבר הכנסת יואב קיש בבקשה.
יואב קיש: ראשית אני מצטרף לניחומים למשפחת הרב רזיאל שבח הי"ד.
יואב קיש: אני בניגוד לידידי נחמן שי לא אכנס עכשיו איך פותרים את הסכסוך עם שכנינו, אני שם את זה בצד.
יואב קיש: אני רוצה להיות פרקטי, אני חושב שהדיון היום צריך להיות פרקטי.
יואב קיש: אנחנו צריכים לבחון את התקדמות ומימוש החלטת הממשלה של ההסדרה של ההתיישבות הצעירה.
יואב קיש: זה המסר העיקרי שצריך לצאת מפה.