GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
פנינה תמנו: כן, אבל שוב, אדוני יושב הראש, זה שוב, זו גם התעלמות.
פנינה תמנו: כשאת אומרת לי אין דבר כזה חייל בודד שנמצא בלי בית או בלי קורת גג, בעיני זה חבל מאד.
פנינה תמנו: אין דבר הזה אין.
קרן זר אביב: אז אני רוצה לומר - - -
פנינה תמנו: את רוצה, אני אביא לך עדויות.
פנינה תמנו: אין דבר כזה אין.
פנינה תמנו: בסופו של דבר חיילים מעלים את זה לרשת, חיילים פונים אלינו.
פנינה תמנו: אם אתם אומרים אין, שם מתחילה הבעיה.
מירב קירשנר: בואי נדבר על הרשת.
קרן זר אביב: בואו נדבר על הרשת.
פנינה תמנו: ויש פה גם עמותות שמטפלות.
אבי דיכטר: רגע, פנינה, אנחנו רוצים לעשות את זה בצורה שגם יהיה אפשר להבין אחד את השני.
קרן זר אביב: אז אני רוצה לומר שאין מגבלת הלנה.
קרן זר אביב: אין מגבלת הלנה.
קרן זר אביב: חייל שרוצה, מקבל לינה, גם אם זה אומר הלנה זמנית מיידית בבית החייל.
קרן זר אביב: זה קורה לנו.
קרן זר אביב: אני באופן אישי מתעסקת גם עם הדברים האלה.
קרן זר אביב: ביום חמישי האחרון טלפון מקצינת ת"ש בכירה שפרשה מצה"ל – אמיתי, אמיתי – חיילת בודדה יושבת במספרה כמה שעות ככה.
קרן זר אביב: היא קולטת אותה וניגשת אליה ובאותו לילה דאגנו לה ללינה.
קרן זר אביב: זאת אומרת אנחנו מתעסקים בזה יום יום.
קרן זר אביב: הרשות נתונה ואין שום מגבלה.
קרן זר אביב: בואו נדבר רגע על פוסטים.
קרן זר אביב: הדבר הזה שנקרא טייטל חייל בודד שפוגש את הרשת החברתית הוא כלי מאד עוצמתי שעושים בו שימוש ואין לנו שום יכולת להתחרות עם הדבר הזה.
קרן זר אביב: זאת אומרת כשמוקד בודדים שלי, שאנחנו רואים פוסטים כאלה ומיד אנשים עושים צילום מסמך ושולחים אלי – רע"ן ת"ש בצה"ל – אנחנו מיד פונים לחיילים ובודקים מה קרה.
קרן זר אביב: ובהרבה מקרים אנחנו מגלים כל מיני דברים ומגישים סיוע או מבינים שהחייל הוא לא באמת.
קרן זר אביב: זה נורא נחמד ונעים להעלות פוסט ומיד יש פידבק.
קרן זר אביב: זה פידבק שהוא בלתי אמצעי, שהוא מיידי, שהוא מאד עוצמתי, שלמערכת מאד מאד גדולה יש את היכולת שהיא קצת שונה מהיכולת של רשת חברתית לבצע.
ענת ברקו: תוכלי להתייחס גם לנושא של חיילים בודדים, דע לך שעקב פציעה, אני נתקלתי במקרה שאנחנו ליווינו חייל בודד שהגיע מארצות הברית לשרת.
ענת ברקו: היה לוחם, נפצע בקרסול, ריסק אותו ובסופו של דבר איך שהוא היה צריך לקבל את הטיפול הרפואי, הוציאו אותו לדחיית שירות בלי שכר דירה, בלי שום דבר והמשפחה באה, לקחה אותו לארצות הברית.
ענת ברקו: אמרו אנחנו אפילו לא רוצים שיטפלו בו פה.
ענת ברקו: זה ביזיון הדבר הזה.
ענת ברקו: אז גם את זה.
פנינה תמנו: עוד הערה למה שהיא אמרה.
פנינה תמנו: אנחנו לא מדברים על חיילים שעדיין לא מוגדרים בודדים.
פנינה תמנו: כשאני רואה ברשתות ואני בסוף יוצרת איתם קשר, חיילים שהבית שלהם ריק והם חיילים בודדים.
פנינה תמנו: דירת חיילים בודדים.
פנינה תמנו: אז מחצית בוחרים לשכור דירה ואני חושבת שבסופו של דבר צריך לבדוק אם אנחנו נותנים מפתח ואמרתי את זה, צריך לבדוק איך אנחנו מביאים להם ריהוט, צריך לראות איך אנחנו באמת בודקים שהם לא ישנים - - -
קרן זר אביב: מי נותן מפתח ל - - -
פנינה תמנו: מה זאת אומרת?
פנינה תמנו: אתם נותנים להם סיוע בשכר דירה.
פנינה תמנו: אי אפשר להגיד להם קחו סיוע בשכר דירה ותחיו איך שאתם רוצים.
קרן זר אביב: אנחנו מזמינים את החיילים הבודדים ללון בפתרונות דיור מדהימים ומעולים.
פנינה תמנו: אבל את רוצה לכפות עליהם את הבחירה.
פנינה תמנו: יש להם בחירה, יש להם זכות בחירה.
קרן זר אביב: אני לא כופה עליהם.
ענת ברקו: לא, אבל אם הם לא שורדים, אז כן צריך להכתיב להם, כי הם בוחרים - - - כלכליים - - -
פנינה תמנו: ברקו, אני לא מסכימה איתך.
פנינה תמנו: אני חושבת שאנחנו צריכים להעניק להם דירה מרוהטת, כי עם כל הכבוד לא נותנים דירה ריקה לחייל.
קרן זר אביב: אנחנו מעניקים להם דירה מרוהטת - - -
פנינה תמנו: צריך להעניק לו לפחות מיקרוגל, שיוכל לחמם את האוכל.
קרן זר אביב: אנחנו מעניקים להם דירה מרוהטת.
מירב קירשנר: דירה מרוהטת - - -
פנינה תמנו: לא, יש הרבה דירות שהן לא מרוהטות.
פנינה תמנו: הם מקבלים שכר דירה ולא כולן מרוהטות.
אבי דיכטר: לא, לפי דעתי אתם מדברים על שני דברים שונים.
אבי דיכטר: פנינה ומירב, אני אומר רק כדי שהסוגיה הזאת תלובן.
אבי דיכטר: לפי הבנתי, מה שמירב וקרן אומרות זה שהחייל הבודד יש לו אפשרות לגור בדירה שלכם.
קרן זר אביב: נכון.
פנינה תמנו: נכון, זה מהדירות ש - - -
אבי דיכטר: והיא הדירה המרוהטת והיא אמרה שאין הגבלה של דירות.
אבי דיכטר: רגע חברה, רק שנייה.
אבי דיכטר: בצורה מסודרת.
אבי דיכטר: זו סוגיה שכדאי ללבן אותה.
אבי דיכטר: בואו נלך רגע צעד צעד.
אבי דיכטר: לפי מה שאמרת אין לכם מגבלה של דירות.
אבי דיכטר: שניים, אם חייל בוחר לא לגור בדירה שמוצעת לו אלא לשכור דירה, אז הוא יכול לקבל - - -
מירב קירשנר: הוא מגיע לריאיון ואנחנו מזהירים אותו מלעשות את זה.
מירב קירשנר: אנחנו מסבירים לו שזה לא הדבר הנכון עבורו והוא רוצה - - -
אבי דיכטר: בעצם אם אני מתרגם את זה לשפת הדיון, מה שצה"ל אומר לחייל הבודד – יש לך אפשרות לגור בדירה שלנו, מרוהטת, עם מיקרו ומכונת כביסה וכו' - - -
דויד גלבוע: לא בכל מקום אבל.
אבי דיכטר: האלטרנטיבה שאתה בוחר היא אלטרנטיבה שאתה מקבל סיוע מאיתנו בשכירת הדירה, אבל אנחנו לא יכולים להיות מעורבים איפה הדירה, איך היא נראית, מה יש בה, מי יש בה ואיזה אמצעים תצטרך לקבל שירות - - -
פנינה תמנו: אתה עלית על הנקודה ועל השוני בקטגוריות סיוע שאנחנו מדברים.
פנינה תמנו: אכן הם מדברים על אותן 100 דירות שכרגע נמצאות והם אמרו שככל שיש ביקוש ככה גם יהיה ההיצע.
פנינה תמנו: אני מדברת על אותה בחירה ה - - - של החיילים הבודדים.
פנינה תמנו: מרביתם, אם לא כמחציתם, בוחרים לקחת דירה בשוק החופשי.
פנינה תמנו: ואני חושבת החיילים האלה לא צריכים לפנות ברשתות לעזרה.
פנינה תמנו: צה"ל יכול להעמיד מחסן רהיטים, כי יש גם-.
פנינה תמנו: אתה יודע מה?
פנינה תמנו: אין לי בעיה שזה יהיה מחסן רהיטים מתרומות של אנשים טובים.
פנינה תמנו: אין לי בעיה שיסגרו, הרי הם נותנים תלושים, תווי קנייה.
פנינה תמנו: שיסגרו את זה מהם.
פנינה תמנו: היום ריהוט עולה יקר, עולה 40,000, 50,000 שקלים ואני חושבת שלא נכון להשאיר את החיילים האלה בלי מענה.
פנינה תמנו: אפשר להמשיך ולנפנף באותן דירות, אבל אנחנו רוצים לפתור את הבעיה של אותה מחצית מהחיילים שבוחרים אחרת.
דויד גלבוע: אולי אני יכול לעזור כאן?
אבי דיכטר: לא, לא, שנייה.
קרן זר אביב: רגע, אני רוצה לסיים.
אבי דיכטר: אני רוצה לתת לצה"ל לסיים ואז לשמוע נוספים.
אבי דיכטר: חברי הכנסת, נא רשמו את ההערות שלכם לשלב השאלות.
קרן זר אביב: שלושה דברים נוספים שאני רוצה לגעת בהם.
קרן זר אביב: אחד, מעבר לסיוע הקבוע שכל חייל בודד מקבל, יש את ארגז הכלים לסיוע כלכלי שהצגתי בוועדות שונות ואני אציג גם כאן.
קרן זר אביב: כ-60 מיליון שקלים שרובם ככולם מבוזרים לרמת מפקדים וקצינות ת"ש ביחידות.
קרן זר אביב: הארז מכיל כלים לסייע.
קרן זר אביב: בנוסף, במצבים אד-הוק, שכמפקד מגיע לביקור בית, ודרך אגב, זה עלה כאן, מפקד מחויב לפי פקודות צה"ל לבקר חייל בודד.
קרן זר אביב: מרגע שהוא נקלט, תוך חודש, להגיע לבית שלו, לראות איפה הוא גר ולראות אם הוא צריך סיוע.
קרן זר אביב: הוא לא יוכל לרהט לו את הדירה ב-40,000-50,000 שקלים, אבל הוא יכול לסייע לו במענקים, בריהוט, בציוד בסיסי ברמה מסוימת מקרן הסיוע מקופת הידידות, שזה כלי שקיים בתוך ארגז הכלים, אבל לא ברמות שאת מצפה.
פנינה תמנו: לא, אני לא מצפה להרבה.
פנינה תמנו: אני מצפה למיטה ומכונת כביסה ומיקרו גל ומקרר, בואי.
קרן זר אביב: ארגז הכלים לסיוע כלכלי מכיל כלים שהם מכווני מטרה, שהם מבוזרים.
קרן זר אביב: 35 מיליון שקלים בתווי קנייה לרשתות מזון שבהם החייל יכול לקנות מזון ברמה מיידית מהיום למחר, או לקנות את המיקרו גל או את הגופייה, או את התחתונים או כל הדברים שקיימים, הבסיסיים, שכל אחד צריך וכמובן מענקים נוספים.
קרן זר אביב: אני רוצה לדבר רגע על שיתוף הפעולה עם משרד הרווחה, יושבת פה אורית להב.
קרן זר אביב: אנחנו בתהליך שמסתמן למקום מאד מאד חיובי שנרקם כבר בשלוש השנים האחרונות.
קרן זר אביב: ואכן בשנת 2016 בקשות שלנו לטופס א', לטופס ב' להעברות מידע נשללו.
קרן זר אביב: אנחנו חידשנו את השיח עם משרד הרווחה ואנחנו בשיח למול תכנית יתד, כדי להדק את שיתוף הפעולה בין גורמי הת"ש לבין הגורמים הסוציאליים במדינה, לרבות תהליך של העברות מידע שמתגבש – ואולי אורית אחר כך תתייחס – לאיזה שהוא תהליך שנוכל להגיע לחיילים האלה ובאמת באמת להכיר בהם בצורה מהירה יותר לפני הגיוס.
איציק שמולי: קרן, אתם יכולים להתייחס לאיזה מספר של אנשים, של חיילים?
איציק שמולי: על מה אנחנו מדברים?
איציק שמולי: כי אם אנחנו יודעים ששיעורי העוני בתוך החברה בכללותה זה באזור ה-18-19% ויש לנו משהו אדיר של 800,000 ילדים עניים, בסוף כשהם מגיעים לצה"ל בכמה, איזו אוכלוסייה אנחנו מדברים?
איציק שמולי: מה הגודל שלה?
קרן זר אביב: על בודדים או בכלל?
איציק שמולי: לא, בכלל, עניים.
איציק שמולי: זקוקים לסיוע.
קרן זר אביב: אותו שיעור בערך.
איציק שמולי: של 20%?
קרן זר אביב: תראו, אתה יודע, כשאני סופרת את הנתונים של מי שאני מטפלת בו, זה לא חד חד ערכי.
קרן זר אביב: לא דומה חייל שקיבל ממני פעם בשנה מענק כי הייתה מצוקה נקודתית, למול חייל שמקבל הרבה מאד פעמים את המענקים, כי לצורך העניין הוא לא בודד והוא לא תשמ"ש והוא לא עמד בתבחינים, אבל הוא זקוק לסיוע ואנחנו נוגעים בו מתוך ארגז הכלים בצורה שיטתית והרבה פעמים בשנה.
קרן זר אביב: אז זה נבדק - - -
איציק שמולי: כי תסתכלי על המספר של מקבלי התשמ"ש בצה"ל בשנת 2017 – 2,870.
איציק שמולי: זה נשמע לי לא פרופורציונאלי לשיעורי העוני שמגיעים לצה"ל, אז - - -
ענת ברקו: טוב, עד שמאשרים להם תשמ"ש יוצאת להם הנשמה.
קריאה: בדיוק, זו בדיוק הטענה.
איציק שמולי: רגע, ענת, תתחברי רגע לטענה.
איציק שמולי: מגיעים לצה"ל, לדעתי, 20% מהמגיעים לצה"ל הם עניים.
ענת ברקו: כל חייל חמישי הוא עניים.
איציק שמולי: אז אם תשמ"ש, למיטב הבנתי זה הכלי המרכזי - - -
ענת ברקו: הוא צריך להיות עני מרוד כדי לסייע מהצבא.
איציק שמולי: אז אתה מבין, אדוני יושב הראש?
איציק שמולי: אם 20% מהמועמדים לשירות הם עניים בהגדרה, זה הנתונים של ביטוח לאומי, בסוף מקבלי תשמ"ש זה פחות מ-3,000 אנשים.
קריאה: ואז הם נגררים לעריקות, כדי לעזור למשפחה שלהם.
מירב קירשנר: לא, יש תשמ"ש - - -
פנינה תמנו: הטענה היא מאד נכונה ומאד צודקת.
איציק שמולי: זה נשמע לי לא פרופורציונאלי.
מירב קירשנר: לא, יש פה נתונים שונים של תשמ"ש הורים ותשמ"ש נשוי, כשתשמ"ש הורים זה מסוג אחד ותשמ"ש נשוי זה לכזה שהוא מעצם היותו נשוי בשירות חובה.
איציק שמולי: הנתון של ה-3,000 מתייחס לשני הסוגים.
מירב קירשנר: אני רוצה רגע להדגיש את עניין ההלנה.
מירב קירשנר: תראו, בסוף אדם צריך לרצות לעזור לעצמו.
מירב קירשנר: אנחנו יכולים להחליט שאנחנו לא רוצים לאפשר בחירה בכלל.
מירב קירשנר: יכול להיות שנגיע לזה.
ענת ברקו: יכול להיות שזה מה שאתם צריכים לעשות, כדי לא לסבך אותם.
מירב קירשנר: יכול להיות שנגיע לזה פעם.
מירב קירשנר: אני רוצה להדגיש, כבר התייחסנו לזה שמי שרוצה לגור באמצעים השונים: קיבוץ, בית חייל או דירות, מקבל את מלוא המעטפת באופן שלם.
מירב קירשנר: מי שמבקש לשכור דירה, חלקם הם כאלה שידם משגת, האחרים מזומנים לראיונות, מזהירים אותם מפני הבחירה הזאת, אבל הם רוצים לגור במרכז הכרך, לפעמים עם אח בוגר או מי שלא שירת או כל דבר אחר, לפעמים עם חברות, חברים, לא חשוב למיניהם.
מירב קירשנר: לאלה צה"ל לא יודע להיכנס לבתים.
מירב קירשנר: לפעמים הם נופלים בפח עם כל מיני חוזים בעייתיים, וגם לזה יש לנו תמיכה של עמותה שמסייעת, אבל זו בחירה שחיילים עושים ופה אנחנו לא נכנסים לבתים של אנשים פרטיים ומתחילים להפוך אותם מהיסוד.
מירב קירשנר: לעתים זה חדרים מאד קטנים ולמרות שכך יש תרומות ויש שיטה חדשה שמאפשרת להם דרך אפליקציה לקבל אמצעים וסיוע תוך חודש ימים בסך הכל.
מירב קירשנר: כל מה שאפשר - - -
פנינה תמנו: כולל ריהוט?
מירב קירשנר: כולל מרכיבי ריהוט בסיסיים.
מירב קירשנר: מקרר שדיברת עליו – בהחלט כן, אבל הבחירה היא באמת לדחוף אותם לא להשתמש בפתרונות האלה.
מירב קירשנר: אלה יותר רלבנטיים - - -
דויד גלבוע: אני עושה את זה - - -
מירב קירשנר: הנה, הוא בדיוק עושה בזה.
מירב קירשנר: אלה יותר רלבנטיים לחיילים שידם משגת ומחצית מהחיילים הבודדים הם כאלה שידם משגת.
פנינה תמנו: לא, זה רלבנטי גם לכאלה שרוצים לגור עם האחים שלהם והם יתומים.
פנינה תמנו: זה רלבנטי להמון חיילים שזה נותן להם את החופש לחיות אחרי מסכת חיים לא פשוטה.
פנינה תמנו: דווקא אלה המקרים הקשים, אני יכולה להבין מדוע הם בוחרים לחיות בשכירות.
פנינה תמנו: אני לא חושבת שצריך לשלול מהם את חופש הבחירה.
פנינה תמנו: צריך לדעת איך לפתור את זה ואיך מנגישים ומוצאים יותר פתרונות.
פנינה תמנו: זה מה שאני אומרת.
מירב קירשנר: אז יש את מלוא הפתרונות.
מירב קירשנר: הוא רוצה להוסיף.
אבי דיכטר: אתה רוצה להוסיף משהו?
דויד גלבוע: כן, אני רוצה לומר כמה דברים.
דויד גלבוע: רק רקע קטן לפני תחילת הדברים.
דויד גלבוע: אני הייתי קצין בצבא, בכיר, נפצעתי פעמיים בקרב ויש לי מה שנקרא שד לעזור לחיילים כל יום.
דויד גלבוע: כל יום אני מגיע לאחד הבסיסים לעזור לחיילים.
דויד גלבוע: אבל אני רואה כאן בעיה אחת.
דויד גלבוע: אחת זו בעיה של תשמ"ש, שיש בעיה שעד שמכירים בדברים, בינתיים בפייסבוק וכל המקומות מפורסמים הדברים.
דויד גלבוע: אנחנו לא יכולים גם לתת מענה, כי צבא - - -
מירב קירשנר: לכן חשוב להקדים הכל.
דויד גלבוע: לכל הדברים.
דויד גלבוע: כתוצאה מזה אני התגייסתי ואני עצמי, עם עוד חברים, מנסה כל יום להגיע לחייל אחד כזה ולהביא לו כל מה שהוא צריך.
דויד גלבוע: במידה והוא פונה אלי, אני אהפוך את העולם כדי שאנחנו, כאגודה למען החייל וכצבא, ניתן את המענה.
דויד גלבוע: הבעיה היא אותם אנשים שנופלים באמצע או עם שכר הדירה או עם דברים אחרים שמסתבכים ובאינסטינקט המיידי הם פונים לרשת וכשהם פונים לרשת, כל העולם רוצה לעזור להם.
דויד גלבוע: כולם רוצים לעשות טוב.
דויד גלבוע: הבעיה העיקרית היא שהמפקדים, ברגע שיש בעיה, צריכים ליפול על החייל הזה ולראות איך פותרים את הבעיה.
דויד גלבוע: אני כמפקד לא עזבתי אף פעם חייל בודד בדבר הזה.
דויד גלבוע: גם היום, כשאני יודע שיש לחייל בעיה, גם אם בשתיים בלילה אני אלך אליו, אני אגיע – אני לא יודע – לכל מקום בארץ כדי להביא לו, עם אוטו, עם מפקד, עם הכל כדי לעזור לו.
דויד גלבוע: הבעיה היא שלפעמים הטווחים שהם רוצים לקבל את הפתרונות הם טווחים במיידי ולא תמיד יש לך מיידי.
מירב קירשנר: ורק מהסוג שהם רוצים.
מירב קירשנר: באמצע תל אביב, במגדל - - -
פנינה תמנו: לא כולם, זה לא נכון.
פנינה תמנו: סליחה, זה לעשות - - -
דויד גלבוע: הבעיה העיקרית היא - - -
אבי דיכטר: רגע, רגע, שנייה.
מירב קירשנר: יש לנו דברים אחרים, אנחנו - - -
פנינה תמנו: זה לא להאמין, הם מחפשים לחיות - - -
אבי דיכטר: אני רוצה לעבור לעמותות נוספות.
מירב קירשנר: אמרתי שיש כאלה שלא רוצים - - -
יאיר הס: יאיר הס, מנכ"ל עמותת הלל.
אבי דיכטר: יאיר הס, מנכ"ל עמותת הס, בבקשה.
יאיר הס: תודה.
יאיר הס: לא מפתיע אולי, אני אדבר על החשיבות של חופש הבחירה, לא רק בהקשר של יציאה לשאלה.
יאיר הס: חופש הבחירה והזכות של אדם לבחור מי יגור איתו בחדר, או הזכות שלו לאיזו שהיא פרטיות במהלך השנים של השירות, הם קריטיים לחוסן הנפשי של החייל.
יאיר הס: צריך לזכור, הפתרון הזה שאומר לחייל אתה במהלך השירות תהיה ביחידה הזאת, תעשה את הדברים האלה ותעשה כל מה שאנחנו אומרים וכשאתה יוצא הביתה אתה תגור עם הבן אדם שאנחנו אומרים לך לגור איתו בתוך החדר ואתה תבחר את מקום המגורים לפי מה שאנחנו יכולים להציע לך – עדיין יכול להשאיר חיילים במצב של הגברה של המצוקה.
יאיר הס: מה גם שלא תמיד אותו חייל שגר איתך בחדר זה הבן אדם שאתה מסתדר איתו או שמתנהל בצורה שאתה יכול לחיות איתה.
יאיר הס: לכן אנחנו בעמותת הלל מעודדים את החיילים לקחת את הפתרון, לבחור בפתרון של סיוע בשכר הדירה.
יאיר הס: זאת אומרת אני מאמין שחייל צריך גם תמיכה נוספת ואנחנו כאן בשבילה להציע אותה לחיילים שאנחנו מסייעים - - -
ענת ברקו: אתה לא מרגיש שהם מסתבכים בגלל זה?
יאיר הס: חלקם מסתבכים בגלל זה, אבל אני גם מכיר הרבה מאד מצבים של חיילים שנמצאים בדירות של האגודה למען החייל למשל, שממוקמות בירושלים, לדוגמא בשכונת הר חומה, ללא תחבורה ציבורית וסליחה, מוצאים את עצמם – חייל שיוצא אחרי שלושה שבועות הביתה לסוף שבוע ורוצה לצאת לבלות ואין לו את הכסף למונית, אז הוא מוצא את עצמו נמצא באזור שהוא לא יכול לצאת.
יאיר הס: או לדוגמא אני יכול להגיד שיש לנו קבוצות של חיילים – שלושה-ארבעה חיילים – ששוכרים דירה ביחד, הם בוחרים לתמוך אחד לשני, הם בוחרים לעזור אחד לשני, גם באמצעות הסיוע בשכר דירה שהם מקבלים מהצבא, גם באמצעות תוספת שאנחנו נותנים להם, כי הסיוע בשכר דירה לא מספק – ועוד רגע נדבר על זה.
יאיר הס: אז אותם חיילים בהחלט מייצרים לעצמם פתרון טוב ומוצלח.
יאיר הס: וצריך לזכור, זכותם של החיילים לבחור את המקום שהם גרים בו, לבחור את האנשים שהם גרים איתם – הרי מדובר על שניים בחדר.
יאיר הס: הזכות לבחור את הבן אדם שאני גר איתו, שוב, זה לא רק עניין של זכות, זה גם עניין שזה באמת נותן לחייל את הכוח הנפשי להמשיך ולהחזיק בשירות.
יאיר הס: לא תמיד לחיות בקיבוץ, ושוב, יש קיבוצים שנותנים מעטפת נפלאה, אבל גם לפעמים אנחנו מכירים חיילים שמשרתים במקום רחוק, קיבלו דירה בקיבוץ במקום שכוח אל ומבודד והם נמצאים שם, בקצה של הקיבוץ, ברווקיות ומה לעשות, אין ארוחות.
יאיר הס: הקיבוץ הופרט, אין ארוחה בחדר האוכל, אין כבר את מה שהיה פעם בקיבוץ והם מוצאים את עצמם מבודדים.
יאיר הס: אז אנחנו גם רואים מצבים כאלה.
יאיר הס: לכן, עצם אפשרות הבחירה של החייל לבחור את החברים שלו, את האנשים שאיתם הוא רוצה לבלות את הזמן הקצוב שבו החייל יוצא החוצה, היא חשובה וקריטית.
יאיר הס: עכשיו אני רוצה לדבר על הסיוע הזה.
יאיר הס: הסיוע בשכר דירה עומד על סך של 1,000 שקלים לסיוע בשכר דירה ו-300 שקלים לחשבונות.
יאיר הס: הסכום הזה חייב לגדול.
יאיר הס: אני מבין שהצבא כרגע מדבר וציינתם שמי שבוחר את זה זה חיילים שידם משגת.
יאיר הס: התשובה היא לא.
יאיר הס: מי שבוחר את זה צריך להיות חייל שרוצה לבחור את זה.
יאיר הס: כל חייל שרוצה לבחור את זה – צריכה להיות לו הזכות לבחור בדרך הזאת וזה לא יכול להיות פתרון שפתוח רק לחיילים שידם משגת או לחיילים שמקבלים עזרה נוספת מעמותת הלל.
אבי דיכטר: יש כאן עוד עמותה?
ענת ברקו: בכמה אתם עוזרים להם?
יאיר הס: בכמה מאות שקלים בחודש.
אריה קולקר: מהמרכז לחיילים בודדים.
אבי דיכטר: בבקשה, רק את שמך, אם אפשר.
אריה קולקר: אני אריה קולקר מהמרכז לחיילים בודדים.
אריה קולקר: אני מנהל מגורים.
אריה קולקר: אני חושב שלציין רק את הנקודה הראשונה, שרק חצי מהחיילים הבודדים בוחרים לגור בדירות אל"ח, זה אומר את הכל.
אריה קולקר: אם זה היה פתרון כל כך נפלא עבור חיילים בודדים, אני חושב שהייתה רשימת המתנה הרבה יותר ארוכה ממה שהיא היום ולא רק חצי היו בוחרים את זה.
אריה קולקר: אני רק אציין את הנקודה שהבעיות הכלכליות שאיתן מגיעים החיילים, שזה עקב השירות בצה"ל, לא אלה שמגיעים עם בעיות כלכליות ולא אלה שלא יודעים להתמודד כלכלית.
אריה קולקר: יש שתי בעיות שצה"ל מייצר לחיילים הבודדים, שגורמות להם לבעיות כלכליות.
אריה קולקר: אחת זה עיקוב ותקלות בתשלומים.
אריה קולקר: הזכויות שמגיעות להם מבחינת שכר דירה, שהוא לא מקבל שכר דירה – ארבעה, חמישה, שישה.
אריה קולקר: במצב של ערב חג הזה חייל שלא מקבל שכר דירה שמונה חודשים חוזר לדירה שלו ובעל הדירה שלו זורק את הדברים שלו לכביש ואומר לא שילמת לי, הפרת חוזה ושלום על ישראל.
אריה קולקר: אם תקלות כאלה היו פעם ב-, לא הייתי אומר מילה.
אריה קולקר: יש לי בקשות פינוי לעזרה, פניות רק בשנת 2017 - אנחנו עומדים על 732 רק בשנה הזו, שאנחנו עוד לא בסוף מאי, של בקשות לעזרה איך אנחנו מטפלים בנושא שלא קיבלנו שכר הדירה שמגיע לנו.
פנינה תמנו: מהצבא.
אריה קולקר: מהצבא.
אריה קולקר: ערב חג, חייל אחד, אני אמסור לך את המספר האישי שלו אחרי החג, ישן אצלי בדירה - - -
קריאה: סליחה, מה המספר שלו?
אריה קולקר: אני מתכוון בשנת 2017 – 1,152 פניות הבאנו לעמותה, בקשות שלא קיבלו את שכר הדירה בזמן שמגיע להם.
אריה קולקר: וגם אם זה עיכוב של שבוע, חודש או אפילו יותר.
אריה קולקר: השנה אנחנו מעל 700 ואנחנו עוד לא ביוני.
ענת ברקו: זה מספר אסטרונומי.
פנינה תמנו: זו הבירוקרטיה עליה אנחנו מדברים.
אריה קולקר: אנחנו מקבלים פלוס מינוס 30,000 פניות בשנה בכל מיני בקשות לעזרה ועידוד וכל מיני דברים.
אריה קולקר: אני מתייחס רק למה שמתייחס לשכר דירה שלא שולם בזמן.
ענת ברקו: למי אתה מעביר את זה בצבא?
אריה קולקר: אנחנו עובדים הרבה מול מערך הבודדים בדרך כלל ואנחנו משתדלים לדבר ישירות מול קצינות הת"ש, כי זה בדרך כלל – אה, לא הכנסתי את החוזה כמו שצריך.
אריה קולקר: אני יודע שהחיילים שלי הביאו חוזה ארבע, חמש, שש פעמים או שזה לא נחתם בצורה שצה"ל אוהב.
אריה קולקר: עם כל הכבוד, השוק האזרחי זה השוק האזרחי, צה"ל זה צה"ל.
אריה קולקר: מה שקורה בתוך הש.ג.
אריה קולקר: זו בעיה של צה"ל, מה שבשוק האזרחי, אני לא רוצה שצה"ל יכול להתמודד איתו.
אריה קולקר: העיכוב בתשלומים זה דבר שבדרך כלל בכל אזור החיילים הבודדים לא תמצא חייל אחד בודד שיודע מראש שמתי שהוא התשלום לא יעבור בזמן.
אריה קולקר: הבעיה השנייה הכי גדולה זה עיכוב בהכרה כחייל בודד, בעיקר אצל חוסר עורף משפחתי.
אריה קולקר: זה תהליך מסורבל, ארוך וזה מתעלל בחיילים.
אריה קולקר: זה חברה שמשרתים בצבא שלנו, שרוצים להיות חלק אקטיבי וטוב וחלק של העם וחלק של האוכלוסייה ורק מתעללים בהם ללא הפסקה.
אריה קולקר: מה זה כשבן אדם עזב את הבית ולא בקשר עם ההורים שלו, בבקשה פעם בחצי שנה תיצור איתם קשר להוציא אישור שאתה לא גר אצלם.
אריה קולקר: הבן אדם לא גר אצלם כבר שנים.
אריה קולקר: כבר שנים ברחוב לפני שהוא התגייס, הצליח להתגייס, שזה גם חתיכת תעלומה שהוא יצליח, ולא מאפשרים להם לאשר את החייל הבודד יותר מחצי שנה לפעמים.
איציק שמולי: אדוני יושב הראש, אני יכול להגיד הערה?
אבי דיכטר: כן, שמולי.
איציק שמולי: אני מצטער, אני צריך לצאת לדיון מקביל בכספים, אבל לדעתי, אדוני יושב הראש - זה עולה גם מהדברים שנאמרו פה - יש פער פה שהוא לא סביר ולדעתי הוועדה צריכה לעמוד עליו, גם אם לא בדיון הזה, אז אולי בהמשך.
איציק שמולי: אין ספק שנציגי צה"ל – ואני לא אומר את זה חס וחלילה בציניות – עושים כל מה שהם יכולים כדי לעזור לחיילים, קל וחומר כשאתם נתקלים בסיטואציות ברשתות.
איציק שמולי: אין בכלל ספק במקום הזה.
איציק שמולי: אנחנו חושבים שיש פער גם מבחינת ההכרה במספר החיילים הבודדים וגם כאשר ניתן הסיוע, אז הצבא מסמן V במקום הזה שהוא כבר נתן סיוע, אבל בפועל לפעמים החייל נשאר עם מצוקה כלכלית, גם אחרי שהוא מקבל סיוע.
איציק שמולי: עם זה אי אפשר להתווכח.
איציק שמולי: ובסוף, לדעתי כל עוד לא ניישב את הפער הזה בין הנתונים, שמצד אחד אנחנו יודעים שלצבא נכנסים בערך 20% מהמועמדים מרקע כלכלי קשה, מתחת לקו העוני ומצד שני בתוך הצבא מספר האנשים שאתם נוגעים בהם לא מגיע לדעתי ל-20%.
איציק שמולי: אני מדבר על מספר החיילים שמקבלים את המענה המיטבי, את הכולל.
איציק שמולי: גם ת"ש, גם דיור, לא מגיע ל-20%.
איציק שמולי: לדעתי כאן הפער וכאן בדיוק הבעיה וכל עוד לא נדע לקבל מכם – וזה כתוב בנקודה מספר 11 – בידי צה"ל לא קיים מידע אודות נתוני העוני של חיילים המשרתים בצבא – לדעתי גם לא נוכל לפתור את הבעיה לאשורה.
דויד גלבוע: עיקר הבעיה אגב בחיילים האלה, זה עיקר הבעיה ולמפקדים אין פתרונות ואז קורית הבעיה.
פנינה תמנו: לא שמעתם לב, אבל עלה פה - - -
קרן זר אביב: זה ממש לא נכון.
פנינה תמנו: ראש העמותה דיבר על בירוקרטיה וזה צריך להוסיף על הדברים שלך, איציק, שהבירוקרטיה היא גם בעייתית.
פנינה תמנו: אנחנו לא אומרים שהצבא לא נותן או לא רוצה לתת, אבל אם בסוף זה נופל על בירוקרטיה או על עיכובים, אז מהר מאד החייל יכול למצוא את עצמו - - -
מירב קירשנר: אבל זה בדיוק עונה על אותם מקומות.
מירב קירשנר: יש למעלה מ-60 מיליון שמבוזרים למפקדים ומאשפרים להם לתת מענה אד-הוק, ללא אישורים, כולל הכרה, כולל הלנה.
פנינה תמנו: זה 60 מתוך ה- 200?
קרן זר אביב: לא, לא, ממש לא.
מירב קירשנר: יש גם חלק גדול שזה תווי מזון, שזה תווים שמוזרמים לחיילים.
מירב קירשנר: זה הרבה מעבר לזה.
פנינה תמנו: אבל התווים זה בדיחה.
פנינה תמנו: 150 שקלים לת"ש.
מירב קירשנר: לא, ממש לא.
קרן זר אביב: לא, זה יכול להגיע ל-500 שקלים בכל נקודת זמן וזה קורה וזה קורה המון וזה 35 מיליון שקלים.
קרן זר אביב: זה ממש לא בדיחה.
קרן זר אביב: וזה קורה מהיום למחר.
אבי דיכטר: קרן, רק לעשות לעצמנו סדר לרגע, בצד חברת הכנסת פנינה מדברת מהזווית של החייל, לא מהזווית של התקציב.
אבי דיכטר: כי המשפט 35 מיליון שקלים או 200 מיליון שקלים, נדמה לי שנקבת כזה מספר, זה מספר אדיר בכל קנה מידה ותיכף ננסה להבין – הוא תקציב שבא ממה?
אבי דיכטר: מאיזה סעיף תקציבי?
אבי דיכטר: אבל כשפנינה, איציק או אחרים שואלים, הם שואלים מבחינת החייל.
קרן זר אביב: אז אני יכולה להראות לכם את זה.
קרן זר אביב: אני אשמח להעביר את זה.
קרן זר אביב: חייל בודד מקבל 150 שקלים בחודש באופן קבוע.
פנינה תמנו: אבל מה הוא יכול לעשות עם 150 שקלים?
אבי דיכטר: רגע, פנינה, זה לא עובד ככה.
קרן זר אביב: אני רוצה להשלים משפט, אני אשמח.
קרן זר אביב: חייל בודד לוחם משתכר 4,028 שקלים בחודש, כולל הכל.
קרן זר אביב: ניסיתי להגיד שה-150 שקלים זה משהו שניתן אוטומטית.
קרן זר אביב: אתה חייל בודד, אתה מקבל את זה אוטומטית.
קרן זר אביב: מפקד יכול לאשר עוד 500 שקלים בכל נקודת זמן.
קרן זר אביב: כשנכנס חייל למפקד, לאו דווקא בודד, ואומר יש מצוקה או שמשק"ית הת"ש יוצאת מביקור בית ורואה שיש שם מצב קטסטרופאלי, אני יודעת בלחיצת כפתור לאשר להם עד 600 שקלים שלמחרת בבוקר החייל הולך, בלי - - -
אבי דיכטר: באופן חד פעמי.
קרן זר אביב: והולך ונכנס לסופר ורוכש מה שהוא צריך הביתה, בין אם הוא בודד ובין אם הוא - - -
מירב קירשנר: זה בנוסף ל-4,000 שקלים.
פנינה תמנו: המפקד הישיר שלו?
קרן זר אביב: כן, כן, חד משמעית.
קרן זר אביב: כל ה-60 מיליון של ארגז הכלים, שהם לא קשורים ל-200 מיליון שקלים של תמיכה קבועה בחיילים בודדים מבוזרים לשטח.
קרן זר אביב: הכל מבוזר לשטח בקווים קצרים.
קרן זר אביב: האישור הוא של מפקד יחידה, של קצינת ת"ש, לא אצלי.
קרן זר אביב: זה לא עולה בכלל לשום - - -
פנינה תמנו: האגודה למען החייל אומרים שלא המפקד הישיר ויכול להיות שבשטח זה באמת לא המפקד הישיר.
קרן זר אביב: זה מפקד יחידה, זה בשיחת טלפון וזה בלחיצת כפתור וזה קורה.
פנינה תמנו: עכשיו את אומרת משהו אחר.
פנינה תמנו: אני שאלתי האם זה המפקד הישיר, היא אומרת לא, מפקד יחידה.
פנינה תמנו: יש חיילים, הרבה מאד חיילים - - -
קרן זר אביב: רמת גדוד, מה זאת אומרת?
קרן זר אביב: מה ההבדל הגדול?
אבי דיכטר: רגע, לא הבנתי.
קרן זר אביב: את צריכה להבין את העוצמה של הכלי הזה.
קרן זר אביב: הכלי הזה אומר שאם חייל עכשיו נכנס למ"פ שלו ומעלה מצוקה אקוטית, המ"פ בשיחת טלפון מאשר את זה מול המג"ד ומשק"ית ת"ש מזרימה את זה, לא משנה איפה היא נמצאת בצבא, מתחברת למערכת, מזרימה.
קרן זר אביב: כל לילה יש העברת נתונים לרשתות ובבוקר כשהוא נכנס לכל סופר שבהתקשרות, וזה בפרישה ארצית, הוא רוכש מזון.
קרן זר אביב: הוא רוכש את הדברים שהוא צריך הביתה.
קרן זר אביב: בואו לא נקל ראש בכלי הזה.
מירב קירשנר: וזה חוץ מה-4,000 שקלים, וכנ"ל לגבי העניין הזה של ציוד.
מירב קירשנר: יש לנו מחסנים לציוד.
מירב קירשנר: אנחנו מקבלים תרומות וגם הדבר הזה כבר לא נמצא באכ"א.
מירב קירשנר: זה מבוזר לקציני השלישות בפיקודים וחייל שהם מגיעים למסקנה שזקוק לציוד, מקבל ציוד בשיטה הזאת תוך 30 יום הביתה.
מירב קירשנר: מחסנים נוספים של אל"ח אני לא מציינת פה עכשיו.
מירב קירשנר: זה דברים נוספים.
אבי דיכטר: אבל קרן או מירב, אם אתן יכולות להתייחס גם לנושא של השכירויות שעלה כאן בצורה כמעט על ידי כל המתייחסים עד כה.
מירב קירשנר: אם הוא אומר שהנושא שעולה שם זה העניין של כן העביר חוזה תקין או לא העביר חוזה תקין, אז אפשר לראות איפה מצויות הבעיות.
מירב קירשנר: קודם כל כל היתר, אלה שמתגוררים באמצעים שאנחנו מסתפקים, כמובן לא צריכים את שכר הדירה הזה.
מירב קירשנר: אנחנו מעבירים את זה במישרין כשמדובר במוסדות.