GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עידו בן יצחק: אני לא יודע איפה אני אכניס את זה בדיוק.
עידו בן יצחק: או שהוא תאגיד שיש לו קשר ישיר למערכות או שהוא רשות מקומית.
עידו בן יצחק: אבל שאר התנאים, ברור שרשות מקומית לא פועלת למטרות רווח.
עידו בן יצחק: נצטרך לעשות את ההתאמות לגבי נושא משרה.
קריאה: ברשות מקומית יכולים להיות כל מיני עובדים.
קריאה: נראה לי לעניין הרשות המקומית זה צריך להיות רשות מקומית או תאגיד מטעמה, כי הרשויות המקומיות את עניין החזקות מסוימות מבצעות באמצעות תאגידים שלהן.
קריאה: למשל, חברה כלכלית.
קריאה: שלא תהיה לך מגבלה.
אבי דיכטר: אנחנו לא יכולים להיכנס לשרשור שלא בשליטתנו, מה שנקרא.
אבי דיכטר: הרשות המקומית היא רשות מוגדרת, סטטוטורית.
אבי דיכטר: אנחנו יודעים לדבר במונחים שקיימים גם בחקיקה אחרת.
עידו בן יצחק: אנחנו נכתוב שזה יהיה או התאגיד שיתמלאו בו התנאים האלה או רשות מקומית.
אריה מועלם: אם הרשות מפעילה קבלן או מפעילה את החברה העירונית, זה כבר.
אבי דיכטר: זה הרשות, מבחינת ה – כן, רותי.
רות פרמינגר: רק שאלה קטנה לייעול ומסלול ירוק של היתר מחודש אחרי 5 שנים.
רות פרמינגר: כתוב: ההיתר יהיה מותנה בתנאים ובהם.
רות פרמינגר: יהיה איזה תקנות של התנאים?
רות פרמינגר: יהיה פירוט של תנאים?
רות פרמינגר: הכוונה היא שזה יהיה הכי מהיר והכי פחות מצריך אנשים נוספים שיתחילו לעבוד על העניין.
קריאה: אנחנו כבר בצענו עבודת מטה והיא לקראת סיום, לגבי בדיוק פרסום הכללים ואיזה תנאים אנחנו – אנחנו נצטרך לעשות משהו יותר מפורט מהחוק.
קריאה: ואיזה מסמכים צריך להגיש והכל.
קריאה: גם לנו יש עניין שזה יהיה הכי יעיל ומהר שאפשר.
קריאה: ברור, אנחנו כולנו מתנדבים וכל אחד - - -
קריאה: חייבים לציין גם שברגע שהתהליך הזה יקרה, אנחנו נייצר צורך בפטור מאוד חריג.
קריאה: כי כיום אנחנו מתקשרים בפטור חריג 3 37 ששר הביטחון בטעמים מיוחדים שיירשמו, מעניק את הפטור להתקשרות.
קריאה: ברגע שהחוק הזה עובר אנחנו מסדירים פה את ההתנהלות וההתקשרות מול העמותות/ תאגיד.
עידו בן יצחק: סעיף 46ב, תקנות לגבי אתר הנצחה ממלכתי ואתר הנצחה חילי.
עידו בן יצחק: שר הביטחון רשאי, לאחר התייעצות עם המועצה להנצחה או לפי הצעתה, להתקין תקנות בדבר כללי התנהגות באתר הנצחה ממלכתי ובאתר הנצחה חילי, איסור הפגיעה בהם, הסדרת השמירה עליהם, אחזקתם, הגנתם, הטיפול בהם ודרכי אזכור שמותיהם של תורמים באתר ההנצחה, בין דרך כלל ובין לאתר פלוני.
עידו בן יצחק: התוספת הזאת של דרכי אזכור שמותיהם של תורמים, גם זה בעקבות הדיון הקודם, בעקבות דרישתם של חברי הוועדה הזו.
קריאה: למה לא באתר המקומי?
עידו בן יצחק: כי שר הביטחון הוא זה שאחראי על האתר הממלכתי- - -
רות פרמינגר: למה כללים של התנהגות באתר הנצחה?
רות פרמינגר: למה לא לעשות את זה דבר שהוא כללי וגנרי לכל - - -
אבי דיכטר: אי אפשר ששר הביטחון - - -
קריאה: אין להם כסף.
אבי דיכטר: לא, זו לא שאלה כסף.
אבי דיכטר: אתה לא יכול להטיל על שר הביטחון את האחריות על האתר האחרון בשורה, כי אתה בוחר לכתום את זה באיזשהו שלב.
אבי דיכטר: זה פשוט לא סביר.
אבי דיכטר: אני חושב שזה גם לא נשמע טוב ששר הביטחון צריך להיות אחראי על אתר הנצחה שהוא לא ברמה של משרד הביטחון.
קריאה: אבל לשר הפנים יש סעיף מקביל לגבי אתרים מקומיים, ואנחנו יכולים להוסיף את אותה הערה שם.
אבי דיכטר: זה אפשרי, אבל אני מעדיף לעשות את הדיפרנציאציה, כי אחרת אתה לוקח את שר הביטחון ומכניס אותו לתחומו של שר הפנים, לא סביר.
קריאה: לא, אבל דווקא בהקשר של התקנות של הסדרת התחזוקה, הקיום השוטף של האתרים אחרי שהם כבר קמו, הם קיימים, הם פעילים.
קריאה: אם הוקם אתר מקומי, זה תקנות – הרשות מקימה, אבל השאלות של איסור הפגיעה בהם, העובדה שאסור לעשות מנגל על ה - - -
אלעד לב: יש לזה סעיפים בהמשך, 51.
עידו בן יצחק: כשנגיע לשם, לדעתי יש מקום להוסיף גם את הנושא של - - -
דודו צור: מה מסתתר מאחורי דרכי אזכור שמות – למה זה עלה?
עידו בן יצחק: עלו חברי הכנסת שחששו שמא יהיו באתרים מסוימים, יציבו שלט לזכרו של תורם זה או אחר שיאפיל – עקב דרישתו של אותו תורם, שיאפיל על האתר עצמו.
רות פרמינגר: עין עופר ותל השומר.
אבי דיכטר: עיינו אנדרטה בצומת גולני.
אבי דיכטר: מי שזוכר בזמנו, שמקדונלדס.
אבי דיכטר: שוב, אני אומר את זה מתוך אותה תפיסה.
אבי דיכטר: מישהו חשב שזה לא ראוי שאתר הנצחה יתנוסס מעליו שלט מאפיל בדמות מקדונלדס.
קריאה: בזכות המקדונלדס הגיעו לשם אנשים, סוף כל סוף.
אבי דיכטר: כן, אבל – אגב, המקדונלדס נשאר שם.
אבי דיכטר: מספר האנשים ירד לא בגלל השלט, בגלל המחלף.
אבי דיכטר: כן, אוקי, בבקשה.
עידו בן יצחק: סעיף 46ג.
עידו בן יצחק: דמי כניסה לאתר הנצחה ממלכתי או לאתר הנצחה חילי.
עידו בן יצחק: א', שר הביטחון רשאי, לאחר התייעצות עם המועצה להנצחה ולפי הצעתה, לקבוע הוראות לעניין גביית דמי כניסה לאתר הנצחה ממלכתי או לאתר הנצחה חילי, או לחלק ממנו, בידי בעל ההיתר שבו מתקיימת פעילות נוספת הנוגעת לצביון האתר האמור, ורשאי השר לקבוע שיעורים שונים, פטורים לסוגים שונים של מבקרים, הגבלות שונות על גביית דמי הכניסה.
עידו בן יצחק: ב', ההכנסות מדמי הכניסה לפי סעיף זה ישמשו את בעל ההיתר לשם ביצוע תפקידיו לפי סעיף 46א בלבד.
אבי דיכטר: כן, זה סעיף שאני מניח שיש פה אנשים שרוצים להתייחס.
חנן ברנשטיין: זה הסעיף שסחב את הדיון.
אבי דיכטר: כן, אבל לא, אני חושב שדווקא הסמכות שניתנה לשר הביטחון היא דווקא ליצור אבחנה בין קהלים שונים שמגיעים, אפרופו מה שנאמר כאן קודם.
אבי דיכטר: מגיעים חיילים, מגיעים נפגעי טרור, משפחות של נפגעי טרור.
אבי דיכטר: מגיעים, לא יודע מה, נכים, אתה יכול להחליט איזה קהל אתה רוצה לפתור.
קריאה: אבל עצם הסעיף מאפשר לראשונה לגבות דמי כניסה.
קריאה: עצם הכניסה מאדם - - -
קריאה: גבעת התחמושת נפתרה בעייתה, אבל אתם עכשיו לא מדברים על גבעת התחמושת.
קריאה: אתם עכשיו מאפשרים גביית דמי כניסה לכל אתר הנצחה שהוא.
קריאה: למה לא?
קריאה: שר הביטחון רשאי.
אבי דיכטר: תראו, אני חושב שההערה של עידו נכונה והיא מתחברת – יכול להיות שצריך – תראו, אני לא מעלה בדעתי, ואני מרשה לעצמי לדבר בשם חברי הכנסת, אנחנו כרגע שניים.
אבי דיכטר: אני לא מעלה בדעתי מצב שבו לאתר ההנצחה, מה שנקרא לקיר ההנצחה, אנחנו נגבה כסף כלשהו, סכום כסף כלשהו, סמלי או משמעותי.
אבי דיכטר: אני מניח שעל זה אין לנו וויכוח.
אבי דיכטר: עכשיו, אין אנחנו מבטיחים – למרות שתראו, זה כמעט עניין תאורטי.
אבי דיכטר: הרי שר הביטחון לא יהיה שר ביטחון שיהין להטיל גביית כספים על כניסה לקיר ההנצחה.
אבי דיכטר: אבל מאחר וזה לא כתוב בצורה מפורשת - - -
קריאה: אבל כתוב, ברשותך.
קריאה: כתוב בהמשך שבו מתקיימות פעילויות נוספות הנוגעות לצביון האתר.
קריאה: אנחנו מגדירים.
קריאה: בשביל זה אנחנו אומרים שעד היום זה היה פרוץ.
קריאה: אנחנו רוצים להסדיר את זה.
קריאה: ההסדרה תיצור יותר גבייה ממה שהיה עד עכשיו.
קריאה: יש לדברים האלה דינמיקה.
קריאה: אנחנו נמצאים בחוק שבתוכו מוסדרים גם גנים לאומיים.
קריאה: בעבר לא גבו דמי כניסה לגנים לאומיים, והיום גובים כמעט לכל גן לאומי.
קריאה: משרד הביטחון הקפיא וסידר, ואתה יודע בדיוק על מה מותר לך לקחת ועל מה לא.
קריאה: זה כבר עובד שלוש שנים, וזה בסדר.
קריאה: אני יודע על מה עובד שלוש שנים, ואני יודע גם מה כתוב בחוק.
קריאה: מה שכתוב בחוק הוא זה שעבד שלוש שנים זה יופי, אני לא יודע מה יהיה עוד 10 שנים.
קריאה: כשאני כותב חוק - - -
חנן ברנשטיין: בעוד עשר שנים, אם תהיה מציאות חדשה, בשביל זה בוחרים לכנסת נבחרים, שישנו את החוק.
אבי דיכטר: עצם זה שאנחנו מתלבטים ומנהלים דיון וויכוח זה מציק לנו איפשהו במוח האחורי.
אבי דיכטר: אני חושב שאם אנחנו יכולים – ודרור, אני סומך עליך שתמצא איזו נוסחה - - -
קריאה: אם יותר לי להציע שייכתב: במקום שבו מתקיימת פעילות נוספת הנוגעת לצביון האתר האמור, ולשם מימון פעילות זו בלבד, או פעילות כאמור בלבד, רשאי - - -
קריאה: אבל זה כתוב ב-ב'.
קריאה: כתוב שההכנסות ישמשו.
אבי דיכטר: חבר'ה, אנחנו מלכ"רים.
אבי דיכטר: ההכנסות לא הולכות לחלוקת - - -
מירב בן ארי: כן, אבל רגע, יש לי שאלה.
מירב בן ארי: אני רוצה לדעת – מי בעצם – הרי נכים, קשישים, משפחות שכולות.
מירב בן ארי: רגע, שניה, אני שואלת שאלה.
מירב בן ארי: ממי היית לוקח כסף?
מירב בן ארי: נגיד, אני מסתכלת על האתר שאני ליוויתי שלוש שנים, אתר הנצחה של גולני.
מירב בן ארי: הרי מתלמידים לא לקחנו, ממשפחות לא לקחנו.
מירב בן ארי: עם כל הכבוד, בואו, זה גם לא איזה אתר עליה לרגל, וזה לא גן לאומי.
מירב בן ארי: זה ממש לא גן לאומי.
מירב בן ארי: לגן לאומי משפחות באות בשבת לטייל.
מירב בן ארי: אני שואלת מי אלה – ממי הייתם גובים כסף?
מירב בן ארי: ממי?
מירב בן ארי: מתיירים?
אבי דיכטר: מירב, עלה פה מקודם אריה מועלם שהציג את זה.
אבי דיכטר: אני חוסך ומסביר.
אבי דיכטר: ישנם אתרים שיש את לוח ההנצחה או קיר ההנצחה או חדר - - -
מירב בן ארי: זה לא רלוונטי מבחינתי.
אבי דיכטר: ליד זה יש מוזיאון או לטרון, או קחי את אתר ההנצחה לחללי המודיעין.
אבי דיכטר: אז יש את קירות ההנצחה, את המבוך.
אבי דיכטר: לא יעלה על הדעת למישהו לגבות דמי כניסה.
אבי דיכטר: אבל על האמפי ליד ועל המוזיאון ליד, אני מניח שיהיו תקנות אחרות.
דודו צור: תראי, אנחנו עושים סיורים מאורגנים של ארבע שעות.
דודו צור: אנחנו קוראים לזה יום חוויה מודיעינית.
דודו צור: מתחילים מה זה המקום שאתה נמצא, מה זה קהילת המודיעין, עוברים במבוך ההנצחה ואחרי זה מקבלים סיפור מודיעיני, פרשייה מודיעינית, שב"כ, מוסד, חיל מודיעין, שמספר לתיירים.
דודו צור: שני מוזיאונים עוברים, ובסוף סרט מה זה פעילות קהילת המודיעין.
מירב בן ארי: ולא משלמים על זה היום כלום?
דודו צור: משלמים על החלקים של – מי שבא רק לאתר ההנצחה, אני אמרתי קודם, לא יודע אם היית.
דודו צור: יש סיורים שנקראים "שביל אלי כהן בצפון" והם מתחילים אצלנו.
דודו צור: באים לראות את השם שלו באתר ההנצחה.
דודו צור: הם אפילו לא מתאמים איתי, אני לא יודע, אני פתאום רואה שיורד אוטובוס, יורדת קבוצה של צוות, נגיד.
דודו צור: רואים את זה וממשיכים לרמת הגולן, אני אפילו לא יודע מזה, אני אומר לך.
דודו צור: אף אחד לא חושב לגבות כסף.
דודו צור: אצלי זו גם ההפרדה הגאוגרפית.
דודו צור: גם בלטרון, ברוב המקומות, ההפרדה בין קיר ההנצחה לבין שאר החלקים היא מאוד ברורה.
דודו צור: לכן אני לא חושב שיש בזה שום בעיה.
קריאה: אריה, יש בעיה?
אריה מועלם: אני חושב שהיא נפתרה.
קריאה: הפסקנו לקחת כסף עבור באמת העסק של זה כבר מספר שנים.
קריאה: זהו.
קריאה: אנחנו לוקחים דברים אחרים.
אבי דיכטר: בחקיקה יש כללים מאוד ברורים.
אבי דיכטר: אתה לא יכול בחקיקה להשאיר נימה לבנה שאו בגלל שוגג, או בגלל כוונה חס וחלילה רעה, אבל אתה לא יכול להשאיר משהו פתוח.
אבי דיכטר: אם אנחנו מזהים חריר קטן, אנחנו נסגור אותו.
אבי דיכטר: זה עניין של ניסוח משפטי, זה לא עניין - - -
קריאה: אבל אני שואל את אריה אם יש להם בעיה עם זה.
אלעד לב: כרגע הניסוח מאפשר גבייה.
אלעד לב: הניסוח הנוכחי מאפשר גבייה.
אבי דיכטר: זו בדיוק הבעיה.
אבי דיכטר: מאחר והניסוח המוצע כאן הוא מאפשר, כפי שאמרתי, או בשוגג, או מתוך כוונה, לגבות כן כסף על כניסה לקיר ההנצחה או למבוך.
אבי דיכטר: אז אתה אומר, אנחנו את זה רוצים לסגור.
אבי דיכטר: שלא חס וחלילה מישהו יחשוב שיש לו כן אפשרות לגבות כסף על דבר כזה, כי אף אחד פה לא מתכוון שיגבו כסף.
אבי דיכטר: אתה רק רוצה שזה יהיה מעוגן בחקיקה.
חנן ברנשטיין: אני מזכיר לכם, החקיקה – למשרד הביטחון להחליט.
קריאה: יש שתי מטרות לסעיף הזה.
קריאה: אחת, באמת ל- - -
מירב בן ארי: כן, אבל אם אתה עושה חוק, אתה צריך - - -
אבי דיכטר: חבר'ה, תשאירו את אפיית הלחם לאופה.
אבי דיכטר: אנחנו האופים של החקיקה, אנחנו צריכים להיות שקטים.
אבי דיכטר: גם במקרה הזה, מירב ואני, כמובן הצוות המשפטי, אנחנו רוצים להיות שקטים.
אבי דיכטר: זה חוק שעולה לקריאה שנייה ושלישית, אנחנו חותכים לו את חבל הטבור.
אבי דיכטר: זהו זה.
אריה מועלם: יש פה ברשותך, אולי להסדיר את הסעיף הזה.
אריה מועלם: המטרה הראשונה היא באמת לעגן בחוק שלא יהיה מצב שמישהו יחשוב שצריך לשלם דמי כניסה לאתר הנצחה, לחלק שהוא קיר השמות או כל מה שמוגדר כהנצחה.
אריה מועלם: החלק השני הוא לעגן את מה שקיים כבר.
אריה מועלם: בחלק מהעמותות, החלק שאינו הנצחה ומצריך מהעמותות הוצאות נוספות כגון מדריכים, כגון שעות הפעלה, כגון הוצאות נוספות.
אריה מועלם: יש להסדיר את זה בצורה מסודרת.
אריה מועלם: מצד אחד, שהם לא יגזימו עם דמי הכניסה, לקבע אותם על ידי אותה מועצה שממליצה לשר הביטחון, והדבר השני להגדיר את האזורים האלה, באמת מהו הנצחה ומהו אותו אזור שהוא מוזיאוני.
אבי דיכטר: תראה, אני לא יודע מה הפתרון המשפטי, אני יכול לומר פתרון הגיוני.
אבי דיכטר: אם הסעיף יתחיל במשפט: ככלל, לא יגבו דמי כניסה באתרי הנצחה.
אבי דיכטר: ואז ממשיכים: שר הביטחון רשאי וכולי.
קריאה: אולי תכתוב פתוח?
קריאה: יהיה פתוח בחיוב, ולא בשלילה.
אבי דיכטר: אוקי, אמרתי, אני לא משפטן.
אבי דיכטר: אני סומך על המשפטנים שייקחו את זה וינסחו את זה בצורה ראויה.
אבי דיכטר: אני אומר, קודם כל שיהיה ברור הכלל.
אבי דיכטר: היוצא מן הכלל, הסמכות לבצע את היוצא מן הכלל נתונה לשר הביטחון, ואז באמת פעילות נוספת זה כבר משתמע - - -
עידו בן יצחק: ואז גם זה באמת לא מוגדר כדמי כניסה, זה מוגדר כתשלום עבור - - -
אבי דיכטר: מאה אחוז, ידעתי שמשפטנים בסוף יחלצו אותנו.
קריאה: דמי כניסה לבין תשלום עבור פעילות נוספת.
קריאה: שיהיו מילים אחרות, אז יהיה מאוד ברור.
קריאה: דמי כניסה ותשלום עבור פעילות נוספת.
עידו בן יצחק: אם אנחנו עושים את ההבחנה הזאת, אני חושב שזה יכול לתת מענה.
עידו בן יצחק: אני הסתכלתי בפקודת ה – בתיקון שנעשה לפני עשר שנים לגבי גנים ציבוריים, שגם בו רצתה הכנסת למנוע מצב שבגנים ציבוריים מסוימים יגבו דמי כניסה לפארקים, והכנסת אמרה: אוקי, אנחנו מבינים שיש פעילויות מסוימות, אם עירייה הקימה אגם עם סירות, אז ברור שלמי שרוצה להשתמש בסירה שיגבו ממנו תשלום.
עידו בן יצחק: אבל שהפארק יהיה פתוח לציבור.
עידו בן יצחק: ואז הצליחו לקבוע את זה – את שר הפנים, לקבוע בתקנות, באיזה נסיבות יהיה אפשר לגבות.
עידו בן יצחק: זאת אפשרות אחת, ל – את שר הביטחון לחזור אלינו עם תקנות.
עידו בן יצחק: אפשרות נוספת היא באמת לעשות את ההבחנה הזאת בין הכניסה לבין תשלום על פעילויות.
אבי דיכטר: מירב, אני ממליץ שאנחנו – אני אומר ככה, אני מנסה לחבר גם את מה שאמרה רותי.
אבי דיכטר: אתרי הנצחה יהיו פתוחים לקהל ללא תשלום דמי כניסה.
אבי דיכטר: שר הביטחון רשאי, וההמשך שמופיע כאן.
אבי דיכטר: דרור, מה אתה אומר?
אבי דיכטר: לקבוע הוראות של תשלום כניסה - - -
רות פרמינגר: זו גם אמירה ראויה להגיד שזה פתוח ובלי - - -
אבי דיכטר: אוקי, בסדר גמור.
אבי דיכטר: לקבוע הוראות, בסדר גמור.
אבי דיכטר: לפעילות נוספת לא צריך אישור של הוועדה.
אבי דיכטר: אנחנו בוועדת חוץ וביטחון רוצים להתרכז באתר ההנצחה.
קריאה: קביעת אגרות זו כבר שאלה שהיא תהיה שאלה פרשנית, האם זה נחשב תשלום או אגרה, לדעתי זה גם לא נחשב תשלום.
מירב בן ארי: לא, גביית דמי כניסה אתה שואל אם זה אגרה.
מירב בן ארי: דמי כניסה זה אגרה?
אבי דיכטר: דרור, דמי כניסה זה אגרה?
מירב בן ארי: דמי כניסה לאתר.
מירב בן ארי: אני לא בטוחה.
דרור גרנית: אבל שוב, אנחנו שוללים דמי כניסה.
דרור גרנית: אנחנו אומרים שאנחנו לא גובים דמי כניסה - - -
אבי דיכטר: תשלום על פעילות נוספת.
דרור גרנית: הפעילות הנוספת הזאת, מי שמקיימת אותה זה כנראה בכלל עמותה, היא לא רשות ציבורית שמקיימת אותה, אלא עמותה פרטית שמקיימת אותה כאיזשהו שרך עודף לקיום הפעילות.
קריאה: זו מילה לא יפה.
דרור גרנית: אני חוזר בי.
דרור גרנית: זו איזושהי פעילות - - -
קריאה: לא, יש קשר.
דרור גרנית: אבל זה נקבע באמצעות תקנות, ההסדר הזה.
דרור גרנית: כשיהיו התקנות אתם תשברו את הראש אם אתם צריכים את וועדת כספים או לא.
קריאה: דרור, אנחנו משקיעים בזה הרבה.
קריאה: אנחנו מדברים על כספים, אני לא רוצה להגיד סמלי, אבל זה באמת בשביל להחזיר את ההוצאות השוטפות של הפעילות, אותה פעילות.
קריאה: אין פה משהו של רווח מסחרי.
אבי דיכטר: טוב, מבחינתי ה-ר' היא מחייבת.
אבי דיכטר: אתר הנצחה יהיה פתוח לציבור ללא דמי כניסה.
אבי דיכטר: אחרי זה שר הביטחון רשאי, זה כבר – אוקי, בבקשה.
עידו בן יצחק: סעיף 7, תיקון סעיף 47.
עידו בן יצחק: בסעיף 47 לחוק העיקרי, 1, בכותרת השוליים בסופה יבוא מקומי.
עידו בן יצחק: 2, בסעיפים קטנים א' ו-ב' אחרי הנצחה יבוא מקומי.
עידו בן יצחק: זה נובע מהתיקון הראשון שעשינו.
עידו בן יצחק: בעצם הסמכות – סעיף 47 קובע את הסמכות של שר הפנים להכריז על אתר הנצחה מקומי.
עידו בן יצחק: סעיף 8, תיקון סעיף 48.
עידו בן יצחק: בסעיף 48 לחוק העיקרי, 1, בכותרת השוליים בסופה יבוא מקומי.
עידו בן יצחק: 2, אחרי הנצחה יבוא מקומי.
עידו בן יצחק: גם כאן זה נגזר מהסיפור הזה.
עידו בן יצחק: סעיף 9, תיקון סעיף 49.
עידו בן יצחק: בסעיף 49 לחוק העיקרי, 1, בכותרת השוליים בסופה יבוא מקומי.
עידו בן יצחק: 2, בסעיפים קטנים א ו-ב' אחרי הנצחה יבוא מקומי.
עידו בן יצחק: 3, בסעיף קטן ד', אחרי אתרי הנצחה יבוא מקומיים.
עידו בן יצחק: אחרי אתר ההנצחה יבוא המקומי.
עידו בן יצחק: זה הסעיפים של אחזקת אתר הנצחה, גם פה עושים התאמות מהתיקון הראשון.
עידו בן יצחק: סעיף 10, תיקון סעיף 50.
עידו בן יצחק: בסעיף 50 לחוק העיקרי, במקום "על אתר הנצחה ועל אתר הנצחה ממלכתי" יבוא לאתר הנצחה ממלכתי, אתר הנצחה חילי ואתר הנצחה מקומי.
עידו בן יצחק: גם זה נובע מהתיקון הראשון.
עידו בן יצחק: תיקון סעיף 51, 11.
עידו בן יצחק: בסעיף 51 לחוק העיקרי, 1, בכותרת השוליים אחרי "תקנות" יבוא לגבי אתר הנצחה מקומי.
עידו בן יצחק: 2, במקום ובאתר הנצחה ממלכתי יבוא מקומי.
עידו בן יצחק: הסעיף הזה הוא הסעיף שמסמיך את שר הפנים לקבוע תקנות לגבי אתרי הנצחה מקומיים.
עידו בן יצחק: לכן אם אתם רוצים להוסיף את הסוגיה של אזכור שמות תורמים, להסמיך את שר הפנים באותה סמכות שנתנו לשר הביטחון, אז זה המקום לעשות את זה.
אבי דיכטר: יוסי?
קריאה: לדעתי זה ראוי.
אבי דיכטר: עידו, תחזור.
אבי דיכטר: אוחנה, אנחנו נחזור לטובתך.
עידו בן יצחק: אנחנו בסעיף של תקנות שר הביטחון, הסמכנו את שר הביטחון לקבוע בכללים גם הוראות לגבי אזכור שמות תורמים באתרי ההנצחה הממלכתיים והחייליים.
קריאה: לרבות המקומיים.
עידו בן יצחק: לא, תקשיב עד הסוף.
עידו בן יצחק: הסעיף הזה עוסק בסמכות שר הפנים להתקין תקנות לגבי אתרי ההנצחה המקומיים, ולכן אנחנו רוצים לתת לו גם סמכות דומה לגבי האתרים המקומיים.
יוסי אוחנה: אני אומר לך בכנות מה דעתי.
יוסי אוחנה: במצב הנוכחי של החוק, יש שיקול דעת לרשות.
יוסי אוחנה: היא לא צריכה לקבל את אישור שר הפנים אם היא תרצה להנציח מישהו שתרם להקים.
יוסי אוחנה: אם אתה מכניס לי את הסעיף הזה לחוק, אני צריך לפנות לשר הפנים בשביל לאשר את זה.
יוסי אוחנה: אני אומר שלי נוח ככה.
אלעד לב: אני לא חושב שזה המצב.
אלעד לב: המצב היום שהשר רשאי, אם הוא מוצא לנכון, לאתר מסוים או לכלל האתרים להתקין תקנות, אם באמת תהיה איזושהי בעיה.
אלעד לב: זה לא מחייב שאתם- - -
אבי דיכטר: אם צריך להתקין תקנות, אתה לא יכול לעשות את זה כרשות מקומית, אתה נזקק לעזרת השר לעשות את זה.
אבי דיכטר: אתה לא יכול להתקין תקנות.
אלעד לב: כל עוד השר לא התקין תקנות שהן מונעות משהו, אתה יכול לעשות.
אלעד לב: כרגע אין תקנות כאלה.
אלעד לב: תיווצר בעיה, השר ימצא לנכון שצריך להתקין תקנות - - -
יוסי אוחנה: לכן אמרתי שאני לא צריך את ההוראה הזו פה.
יוסי אוחנה: בשביל להקים אתר מקומי אני פונה לשר, הוא נותן לי את הצו, הוא נותן לי את האישור שלו.
יוסי אוחנה: אם אני יכול – ויגידו: תשמע, יש לי מימון, אני חושב שאין טעם – אני לא צריך - - - רשות מקומית, אני כרגע לא צריך את ההוראה הזאת.
קריאה: בוא נסתכל רגע על סעיף 51 בכללותו.
קריאה: שר הפנים קובע לך הרבה דברים לאתר ההנצחה המקומי הזה בתקנות.
קריאה: הוא קובע כללי התנהגות, קובע איסור פגיעה, הסדרת השמירה, אחזקה, הגנה וטיפול.
קריאה: כל זה היום לשר הפנים יש בסמכות לגבי אתר הנצחה מקומי.
קריאה: מתבקשת התוספת הזאת.
קריאה: נראה לי נכון מבחינת – תחליטו מה שתחליטו, אבל נראה לי נכון שאם קבענו את זה – מאחר שיש לנו סעיף אחד זהה לשר הביטחון לגבי אתרים ממלכתיים וחייליים, שהסעיף של שר הפנים יהיה גם הוא.
קריאה: זה לגבי עניין התורמים, לאזכור התורמים, אז באתר ההנצחה שעיריית רמת גן תקים, אז יהיה כתוב בגדול תרם את ה – יהיה את אותו שלט שיאפיל, זה לא הגיוני.
קריאה: אותו הסדר צריך לחול כפי שזה, ההיגיון מחייב את זה.
יוסי אוחנה: אתה חייב את הסעיף הזה?
קריאה: אני חושב שברגע שמצאו לנכון להכניס אותו במקום מסוים כי ראו שיש צורך, אז זה נכון שהוא יהיה גם במקום הזה.
קריאה: אין חובה להתקין את התקנה הזאת.
קריאה: גם אם הוא יתקין תקנות, הוא יכול חלק מהדברים שרשומים פה.
קריאה: לא חייב - - -
יוסי אוחנה: רבותיי, אני אמרתי בצורה כנה - - -
אבי דיכטר: יוסי, כולנו מכירים את תמונת המצב בבתי כנסת, להבדיל אלף הבדלות בתי קברות, ששם זה לא מאפיל על שום דבר, אז אתה יכול לשים שלט בכל פונט שאתה רוצה.
אבי דיכטר: כשמדובר בהנצחה, אתה לא יכול להשאיר פרוץ את התחום הזה, שתורם יאמר – אני מניח שכל מי שברשות המקומית רוצה להקים אתר הנצחה, והוא צריך את התרומה, אז על הפונט של שמות התורמים הוא יתפשר.
אבי דיכטר: בדיוק לתכלית הזו אתה רוצה עין חיצונית שלא תאפשר לזה לקרות.
רות פרמינגר: אני יכולה להוסיף עוד איזה משפט בנושא הזה.
רות פרמינגר: אני חושבת שזה גם ישרת את ראשי הערים.
רות פרמינגר: אני אגיד לכם למה.
רות פרמינגר: תראו, היום בעידן שכל דבר נבדק בזכוכיות מגדלת, יש מצב שיכול להיות שיבוא מישהו שרוצה לתרום, אבל הוא מתנה את זה שהוא רוצה את הגודל הכי גדול שקיים.
רות פרמינגר: אומר לו ראש העיר: תקשיב, אני לא יכול.
רות פרמינגר: זה משהו מחוץ אליי.
רות פרמינגר: יש פה כללים שהם הכללים שנקבעו.
רות פרמינגר: זה עוזר לראש העיר לעמוד בלחץ של כל מי שרוצה.
רות פרמינגר: אני זוכרת אצלנו, כשהיה – אנחנו החלטנו על פלחים של כל מי שתורם סכום מסוים, יש פלח מסוים – לא משנה, זה היה קשה.
רות פרמינגר: זה היה מאבק מאוד קשה, לבוא להגיד לתורם: אני חייב לצמצם.
רות פרמינגר: אני חושבת שפה בוודאי.
רות פרמינגר: אם הסעיף ההוא מטעם שר הביטחון, חייב להיות לשר הפנים לגבי רשויות מקומיות.
אבי דיכטר: האלטרנטיבה זה להשאיר את זה לשר הביטחון.
אבי דיכטר: אני חושב שבמדרג שאתה יורד למקומי, זה לא סביר להשאיר את זה לשר הביטחון.
אבי דיכטר: עדיף להשאיר את זה לשר הפנים.
יוסי אוחנה: אני שוב אומר.
יוסי אוחנה: אני לא מתנגד לרעיון, אני רק אמרתי בצורה הוגנת וכנה שממילא אני כפוף לשר הפנים.
יוסי אוחנה: אם משרד הפנים לא מתעקש על הסעיף הזה, אני מניח – אני אומר כרשות מקומית שאני מעדיף ללא הסעיף הזה.
יוסי אוחנה: ללא הוראת חוק ברורה.
יוסי אוחנה: יש פה מקום לשיקול דעת, הרי ממילא אני כפוף לשר הפנים.
יוסי אוחנה: אני בהחלט מבין את הנרטיב ואת ההיגיון שעומד מאחורי הדברים שאמרת.
יוסי אוחנה: אם הוועדה מחליטה להכניס את הסעיף הזה, אני מקבל.
אבי דיכטר: תראה, אני חושב ש - - -
יוסי אוחנה: רק אמרתי בצורה כנה למה אני נגד הוראת חוק קבועה.
אבי דיכטר: אני מבין את הדאגה שלך, אבל אתה חייב להבין גם את הדאגה שלנו.
אבי דיכטר: תראה, אנחנו מסתכלים – לא שאנחנו מסתכלים מזווית שונה, אבל אני אומר, אנחנו באחריות שונה.
אבי דיכטר: אני מסתכל עכשיו מהזווית של המשפחות, של משפחות החללים.
אבי דיכטר: תאר לעצמך שלא תהיה מגבלה לגבי פרופורציית האותיות בשם התורם לשם המונצח באנדרטה.
אבי דיכטר: זה הרי לא סביר.
אבי דיכטר: לכן אתה מוכרח למצוא איזושהי דרך להכתיב פרופורציה.
אבי דיכטר: אנחנו לא רוצים כוועדה להכתיב, זה לא תפקידנו.
אבי דיכטר: אז אתה שואל האם זה שר הביטחון שעושה את זה עד היום, הוא עושה את זה באתרים החייליים והממלכתיים.
אבי דיכטר: אז יש שר הפנים, ואז אתה יודע שלפחות יש, סליחה, עינו של האח הגדול פקוחה.
יוסי אוחנה: אתם לא סומכים עלינו לגמרי.
קריאה: עידו, מה הנוסח בסעיף הקודם?
עידו בן יצחק: בסעיף הקודם אמרנו: דרכי אזכור שמותיהם של תורמים באתר הנצחה.
עידו בן יצחק: עוד שתי הערות לנוסח לפני שאנחנו מסכמים.
עידו בן יצחק: עשינו לאורך כל הדרך תיקונים שנובעים מהשינוי בהגדרות.
עידו בן יצחק: בסעיף 52 לחוק הקיים, סעיף קטן ב', צריך לעשות גם כן תיקון כזה, כי מופיע שם כרגע "אתר הנצחה או אתר הנצחה ממלכתי".
עידו בן יצחק: ב53 זה מתייחס לאתרים שהוכרזו בעבר ועדיף להישאר עם השמות שלפיהם הם הוכרזו.
עידו בן יצחק: עוד דבר שעלה, האם לדעתכם צריך הוראות מעבר לגבי אתר הנצחה.
עידו בן יצחק: מאחר שאנחנו הוספנו את ההגדרה של אתר הנצחה מקומי, האם צריך הוראת מעבר לאתר הנצחה שהוכרז, שיראו אותו כאילו הוא עדיין – כאילו הוא אתר מקומי שהוכרז לפי הסעיף הזה.
קריאה: ברגע שעשינו על דרך השלילה, זה או חיילי או ממלכתי שזה נוח כי יש לנו, אז כל היתר מבחינתנו – פתרת את הבעיה.
דרור גרנית: לגבי אזכור התורמים, סליחה שאני חוזר, אולי צריך להגיד לא לאזכור התורמים, לאזכור התרומה.
דרור גרנית: כי סתם, אני יכול לדמיין סיטואציה שיהיה תורם עשיר שהוא רוצה להנציח את בנו שנפל, חלילה, אז הוא אומר: בסדר, שזה יהיה אתר מקומי שמנציח את כל בני העיר שנפלו, אבל שמו של בני יהיה בפונט 100 והשאר יהיו בפונט 15.
דרור גרנית: אז אולי נגיד שזה לעניין אזכור התרומה, או משהו שיהיה יותר כללי.
דרור גרנית: לכן אני רוצה להגיד שאני נותן את הסמכות, אז הסמכות צריכה להיות לעניין אזכור התרומה, כדי שלא יהיה מצב דברים – סתם, אני אקח כפי שכרגע זרקתי - - -
דודו צור: בכלל, זה עשה פה איזה נקודה שכדאי לשים לב אליה.
דודו צור: אתה אומר שאתר הנצחה יהיה על שם מישהו, זה אסור שיקרה בכלל.
דרור גרנית: הוא לא יהיה, לכאורה.
דרור גרנית: רק אבל השם של - - -
דודו צור: לא, אסור ששום אתר הנצחה יהיה על שם מישהו בודד.
דודו צור: אין מצב כזה.
דודו צור: כבר היו לנו ניסיונות כאלה ובלמנו אותם.
אבי דיכטר: השאלה היא אם באתר הנצחה מקומי, זה משהו אחר.
דרור גרנית: כדי למנוע את זה, אולי כדאי שהסמכות בהקשר הזה של האזכור יהיה קצת יותר רחב בהגדרה שלו.
דרור גרנית: זאת אומרת, שההסדרה שתהיה - - -
אבי דיכטר: התורמים והתרומה.
אבי דיכטר: אני חושב שיכול להיות כתוב משה באותיות קטנות ו-10,000 דולר באותיות קידוש לבנה.
דודו צור: צריך לזכור, שוב, מהצד של המשפחות, אף משפחה לא תסכים שאתר הנצחה שהוא כללי, ואסור לנו להסכים לאף אחד מאתנו, שמישהו אחד יקבל וזה יהיה על שמו.
אבי דיכטר: דודו, אתה בא מהצד האתי, הערכי, ואנחנו באים מהצד החקיקתי.
אבי דיכטר: לכן אם זה לא אסור בחוק אז זה אפשרי.
אבי דיכטר: אולי זה לא נעים, אולי זה לא נוח, אולי זה לא אתי, אבל זה אפשרי על פי החוק.
אבי דיכטר: אתה לא רוצה להשאיר את האפשרות הזו שחס וחלילה הורה מגיע מופתע ורואה את מה שדיברתי עליו קודם לכן.
דודו צור: לא, אז אני בעד שהוא יסגור את זה גם בחוק.
קריאה: אבל הדרך בהנצחת – בדרך כלל קירות של שמות, אנחנו מעבירים הנחיות מאוד מסודרות.
קריאה: תקנו אותי אם אני טועה.
דרור גרנית: כן, אבל אנחנו יוצרים פה סמכות להנחות את הרשות המקומית.
דרור גרנית: דווקא לכן, מהטעם הזה - - -
חנן ברנשטיין: הבעיה זה רק במקומי.
אבי דיכטר: אז מה ההצעה, דרור?
דרור גרנית: משהו על אזכור התרומה ולא אזכור שמות התורמים.
אבי דיכטר: התורמים והתרומה, אני לא יודע.
עידו בן יצחק: אזכור התרומה ושמותיהם של תורמים.
קריאה: אוקי, אז מצביעים?
אבי דיכטר: כן, אנחנו רוצים רגע הערות.
קריאה: רק לגבי נפגעי פעולות איבה, אם אתם סוגרים את זה עכשיו בהצבעה או שזה אחר כך.
עידו בן יצחק: אני אבדוק את הנוסח.
אבי דיכטר: הערות למישהו מהאנשים שהשתתפו, מלבד חברי הכנסת בצוות הוועדה.
חנן ברנשטיין: התכולה של החוק רק אחרי שמשרד הביטחון מאשר את הסוגיה של הגבייה, כדי שלא יהיה מצב שהחוק יהיה צר ועם ישראל יודע שהוא לא משלם, מה שנקרא בכניסה, ומגיעים ומשלמים משהו.
מירב בן ארי: אבל החוק הוא בדרך כלל עם התקנות, לא?
קריאה: אחרי שנסגר הנושא - - -
עידו בן יצחק: קודם כל, ההוראה שאומרת שאין דמי כניסה בגבייה נכנסת לתוקף ברגע שהחוק מתפרסם.
עידו בן יצחק: האישור שלהם לתת לכם אפשרות לגבות תשלום עבור פעולות מסוימות, זה ברגע שהם נותנים לכם את האישור.
חנן ברנשטיין: ייצא חוק, עם ישראל יבין ש - - - מה שאני מבקש שהתכולה תחל ברגע שאריה מועלם ייתן אור ירוק שהתהליך נסגר.
עידו בן יצחק: אבל זה המצב.
עידו בן יצחק: למשל אצלה, בחיל הקשר הוא לא מבקש ממנה אישור כזה.
אלעד לב: כל עוד שר הביטחון לא קבע הוראות, אין לך אישור.
אריה מועלם: חנן, לכאורה, כרגע אסור לך לגבות כסף.
אריה מועלם: אתה גובה כסף בניגוד לחוק.