GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמר בר-לב: דרך אגב, זה לא קשור רק לנושא הרפואי.
עמר בר-לב: זה קשור למשך השירות, זה קשור לשכר שלא קוראים לו שכר, לכל מיני זכויות.
עפר שלח: הגיעו אלי מקרים של חיילים בודדים שברגע שהם שוחררו מהצבא, אין להם גם היכן לגור.
<דרור גרנית: ברשותכם, אני אעיר.
<דרור גרנית: היות ויש מגוון מקרים, אלה סיטואציות פרסונליות גם ברמה של מה טיב הפגיעה ומה טיב השיקום ומה טיב התהליך שהם צריכים לעבור, וגם הנסיבות האישיות שברקע, יש משפחה או אין משפחה, הם חיילים בודדים וכדומה.
<דרור גרנית: בדיוק בגלל זה נכנס כאן הרצון של הפרט ולכן כתחילה סעיף 17א נוסח במושגים של התנדבות.
<דרור גרנית: מול המקרים שאתם מביאים, זה לא מופרך בעיני שיהיה חייל שיגיד שהוא פרק כתף, הוא צריך טיפול אורתופדי ופיזיותרפיה בדחיפות מאוד גבוהה, והרבה יותר נוח לו לעשות את זה בקופת חולים ליד הבית לשם אימא שלו יכולה להקפיץ אותו מאשר להיות מוצר באיזה חר"פ בקצה הארץ שרק כדי להגיע אליו, הוא צריך להיטלטל חמש שעות באוטובוס.
עפר שלח: החייל הזה, כמו כל חייל יגיש בקשה להשתחרר מצה"ל וצה"ל יחליט אם הוא משחרר אותו או לא.
עפר שלח: אז אתה עושה את זה לגמרי אופציה שלו.
<דרור גרנית: זה 17א.
עפר שלח: אתה מחדד את זה שברירת המחדל האוטומטית והמובנת מאליה היא שהחייל הזה נשאר בצבא בטיפול של הצבא עם הזכויות של הצבא, עם ספירת הפז"ם של הצבא כי כך זה הדבר הנכון לעשות.
<מירי פרנקל-שור: זה כבר מוסדר -17א לחוק שירות הביטחון.
<דרור גרנית: לכן אמרתי בעדינות קודם שהשאלה, זה שמקבעים אותו חצי שנה פנימה לתוך המסגרת הצבאית ולתוך הטיפול דווקא של הצבא, האם זה הדבר הנכון תמיד?
<דרור גרנית: שוב, זאת לא שאלה משפטית.
אבי דיכטר: אני לא זוכר שקיבלנו – ויתקנו אותי חברי הכנסת וצוות הוועדה – אי פעם פנייה שהצבא סירב לשחרר אותו בתוך חצי השנה הזו לטיפול רפואי.
אבי דיכטר: כל הפניות אלינו הן הפוכות.
אבי דיכטר: שהצבא מבקש לפלוט אותו לפרק זמן של חצי שנה.
אבי דיכטר: לכן הצעת החוק הזו באה לסגור את החור הזה.
אבי דיכטר: מדובר בסופו של דבר באנשים שאין להם ניסיון חיים, הם עברו ברובם המכריע מהתיכון לתוך הצבא, לא צברו ניסיון אחר, ובדילמה הזו – מבחינת הצבא, זה נוח, ובואו נגיד את האמת.
אבי דיכטר: נוח מאוד לצבא שכשהוא לא כשיר, הוא לא יהיה תחת הפיי-רול הצבאי, לא בדמי קיום ולא בטיפול רפואי.
אבי דיכטר: הוא יהיה בביטוח הרפואי האזרחי.
אבי דיכטר: זה נוח מאוד לצבא ואנחנו מסוגלים להבין את זה.
אבי דיכטר: אבל אני מחזיר אתכם למה שאמרתי קודם.
אבי דיכטר: אנחנו כוועדה עוברים שלב אחרי שלב ומבצרים את מעמדו של החייל הסדיר.
אבי דיכטר: כך תסתכלו על זה.
אבי דיכטר: אני אומר לכם שאם יש בעיה, כמו שדרור מציג, תגידו מה ההצעה שלכם לפתרון הבעיה הזו.
אבי דיכטר: אנחנו במכלול של כלל חיילי הסדיר, הצעת החוק הזו היא מסתדרת עם קו הוועדה שהתחלנו אותו בצורה מאוד מסיבית כבר לפני שנה.
עמר בר-לב: אני אוסיף עוד דבר על מה שאתה אומר.
עמר בר-לב: כשאתה ואני היינו חיילים לא היו מקרים כאלה.
עמר בר-לב: המקרים נבעו לא מתוך נוחות אלא מתוך רצון של מערכת הביטחון לחסוך כסף.
אבי דיכטר: אני לא יודע מה אתה זוכר אבל אני זוכר שבאנו צוות שלם לבה"ד 3 לקורס תול"ר ובצוות היו עשרה אנשים, מתוכם שישה לא היו כשירים.
אבי דיכטר: אחד אחרי ניתוח שבר, אחד עם רגל קצרה בשני סנטימטרים, השלישי עם שברי הליכה.
אבי דיכטר: בקיצור, שישה אנשים.
אבי דיכטר: הרופא בבה"ד 3 אמר שהם לא יכולים לעשות קורס תול"ר.
אבי דיכטר: מזל שהרופא היה ידידותי למשתמש ושכנענו אותו שנעשה את הקורס.
אבי דיכטר: כולם סיימו, סיימו סדיר, סיימו מלחמה, אבל אני חושב שבמתכונת שאנחנו מדברים כאן, שישה אנשים, על פי אמות המידה של צה"ל, היו משוחררים לחצי שנה מהצבא.
אבי דיכטר: אין לי ספק בכלל.
אבי דיכטר: עברנו לא 40 שנים אלא כברת דרך מבחינתנו בכל מה שקשור לסדיר.
אבי דיכטר: הדיאלוג הזה בין העם לבין הצבא או בין המדינה לבין הצבא בנושא הסדיר, אני אומר לכם שאנחנו מבצרים את מעמד הסדיר ועשינו את זה לפני שנה בנושא של אגף השיקום ועכשיו אנחנו בנושא של אגף החולה או הפצוע.
אבי דיכטר: אנחנו רוצים בסוגיה הזו להגיע אתכם להסכמה.
אבי דיכטר: אם יש מקרה חריג כמו שדרור פירט עכשיו, תגידו לנו מה ההצעה שלכם הקונקרטית לאותו מקרה שהחולה/פצוע שאין לו כשירות לפרק זמן לא ברור של כמה ורוצה את הטיפול לעשות מחוץ למסגרת הצבאית, תגידו לנו מה הפתרון.
אבי דיכטר: יסתדר, נוסיף אותו כתיקון לסעיף.
אבי דיכטר: כאן יש כאן את כל חצי השנה ובסוף החצי שנה שר הביטחון רשאי להוציא אותו מהמסגרת.
<דרור גרנית: מה עשה סעיף 17א.
<דרור גרנית: בעצם הוא אומר שאדם נפצע, אנחנו מניחים שבתוך חצי שנה בערך נדע לאן פנינו.
<דרור גרנית: בתוך חצי השנה הזאת הוא מייצר איזשהו הסדר שהוא חותך בין חודשיים ראשונים לארבעת החודשים הבאים.
<דרור גרנית: אפשר היה להעביר את קו החיתוך במקום אחר.
<דרור גרנית: אפשר אחרי חודש, אפשר אחרי ארבעה חודשים, אפשר אחרי חמישה חודשים.
<דרור גרנית: החליטה הכנסת לחתוך אחרי חודשיים ומה אומר קו החודשיים?
<דרור גרנית: הוא אומר שחודשיים ראשונים הטיפול הוא בתוך המסגרת הצבאית, כעבור החודשיים האלה, בארבעת החודשים הבאים, הטיפול הוא במסגרת האזרחית, מתוך הנחה שלרוב החיילים – שוב, אני מבין את הפניות - - -
עפר שלח: יש בעיה אחת עם מה שאתה אומר.
עפר שלח: 17א הקיים נוגע לפרופיל 21.
<עדי אברהם: ולפרופיל 24.
עפר שלח: הוא נוגע בבסיס לאנשים שהצבא כבר החליט שהוא עומד לשחרר אותם.
עפר שלח: אלון הסכים אתי קודם.
עפר שלח: הוא עושה להם איזה פייז-אאוט מרצונו ומאחריותו.
עפר שלח: בסוף זה חייל שכן גייסת אותו, כן הבאת אותו ועכשיו קורה לו דבר די טראומתי בהוצאה שלו החוצה, כולל המשך טיפול רפואי וכן הלאה.
עפר שלח: זה לא מתייחס לכל הדברים שאתם מדברים עליהם.
עפר שלח: ההיגיון של ההחלה, כל הגיון 17א, על המקרה הזה, הוא יכול להיות רק אחד והוא סוגיית האם אנחנו מחזיקים חיילים בלתי כשירים ואני מודה שגם אני חשבתי שאפשר ללכת לקראת ההיגיון הזה.
עפר שלח: ככל שאנחנו מתקדמים בדיון הזה, זה הולך ומחזיר אותי לעמדה המקורית.
עפר שלח: העמדה המקורית אומרת מתוך אחריות, מתוך מה שאבי אמר, אנחנו מסתכלים על אחריות המדינה על החייל שהיא גייסה בכוח, באמצעות חוק שירות ביטחון והאחריות הזאת מאוד קשה פתאום להעביר אותה לאיזה מסלול של התנדבות.
<עדי אברהם: התנדבות רק במובן הזה, המשמעות היחידה של ההתנדבות היא שלא כופים עליו.
<עדי אברהם: התנדבות שאין בצדה שום תנאים.
עמר בר-לב: שוב, למה לחייל שנקע את הכתף – לא חטף כדור – בפשיטה, למה אליו אתם לא באים ואומרים לו שיתנדב?
<עדי אברהם: כל חייל לפי מצבו הרפואי.
<עדי אברהם: אם מצבו הרפואי נכנס לגדר אחד המצבים הרפואיים בתקנות שירות ביטחון שקובעות איקס שירות ארעי, המשמעות היא שצריך להביא אותו לוועדה רפואית ולהתאים לו מחדש את הפרופיל.
עמר בר-לב: אבל אתם לא עושים את זה.
<עדי אברהם: ודאי שעושים את זה.
עמר בר-לב: אתם לא עושים את זה במקרים שחיילים נפצעו באירוע.
<עדי אברהם: יש שלב של טיפול בחייל מטבע הדברים אבל - - -
עמר בר-לב: למה אותו טבע לא קיים?
<עדי אברהם: קיים.
<עדי אברהם: אין שום הבדל.
<עדי אברהם: המשמעות היחידה היא שבשלב שבו מצבו הרפואי הוא - - -
עמר בר-לב: את רוצה לחוקק חוק שחייל שנפצע בפעילות מבצעית צריך לעבור למצב של מתנדב?
<עדי אברהם: מה פתאום?
עמר בר-לב: זאת המשמעות.
<עדי אברהם: ממש לא.
<עדי אברהם: הנידוב הרפואי גם היום בחוק מתייחס לאנשים שהם לא כשירים או לא כשירים ארעית.
<עדי אברהם: הוא לא מדבר על כל המצבים שקודם לזה.
<עדי אברהם: זאת אומרת, אנשים שעכשיו מטופלים ולא שונתה כשירותם.
עמר בר-לב: למה מישהו שנקע את הכתף בפעילות מבצעית – לפני שאת עונה, תקשיבי לשאלה – ועכשיו היה לו סיבוך ושלושה חודשים הוא בבית חולים ואחרי כן שלושה חודשים בפיזיותרפיה, אתם לא מביאים אותו לוועדה רפואית כדי שיתנדב?
<עדי אברהם: מביאים אותו לוועדה רפואית.
עמר בר-לב: רק אם הוא גדע את היד, אז אתם לא מביאים אותו?
<קריאה: תמיד יביאו אותו.
<דרור גרנית: בואו נבחין בין הסיטואציה הרפואית לסיטואציה המשפטית.
<דרור גרנית: ניקח את הדוגמה שאתה נותן.
<דרור גרנית: אדם הוא חייל ואגב פעילות, או אפילו לא בפעילות מבצעית אלא בבסיס, החליק, נפל, נפגע פגיעה, חבלה שהיא מספיק חמורה כדי שיהיה לה משך החלמה ארוך.
<דרור גרנית: הסיטואציה הרפואית היא שהוא לצורך הדיון מרותק למיטה.
<דרור גרנית: יהיה הטיפול שיינתן לו וזה הרובד הרפואי של הטיפול הרפואי, ובמקביל לו יתנהל איזשהו דיון על השאלה מה הפרופיל שצריך להיות לו.
<דרור גרנית: הוא היה עד עכשיו עם פרופיל 97 ועכשיו הוא פגוע, הוא לא במצב פיזי של 97, התגלגל המהלך הבירוקרטי לצורך הדיון לבחון מחדש את הפרופיל שלו.
<דרור גרנית: יובא הנתון הרפואי שיגיד שבמצב כזה או במצב כזה התנאים כאלה ולכן הוא נכנס לסל הקריטריונים ', ב', ג' ולכן הפרופיל שלו יורד.
<דרור גרנית: עכשיו השאלה היא לאן הוא יורד.
<דרור גרנית: או שהוא יורד ל-24, שזה מצב שהוא ארעי, כלומר, הנחת העבודה היא שהוא לא כשיר ארעית ויכול להיות שבשלב כלשהו הוא יחזור לכשירות, או שהוא יורד לפרופיל 21, שזה אי כשירות קבועה ואז אנחנו אומרים שהוא לא כשיר, הוא לא צפוי לחזור להיות כשיר, ולכן באופן עקרוני – דרך אגב, גם ב-24 אבל בוודאי ב-21 – אומר הצבא שאם הוא לא כשיר, אין לו מה להחזיק אותו אצלו.
<דרור גרנית: אין לו מה להחזיק אותו כחייל.
<דרור גרנית: אנחנו כאן מנסים לייצר איזשהו סטטוס על אותה תקופת ביניים.
<דרור גרנית: שוב, להבנתי עיקר השאלה כאן היא על האנשים שהם ב-24.
<דרור גרנית: כלומר, שיש איזשהו מצב שבגלל חוסר הוודאות הרפואית ואי הוודאות כמה זמן ייקח תהליך ההחלמה שלהם, המשחק הוא על אותה חצי שנה ואיפה מותחים את קו המעבר מטיפול בתוך מסגרת הצבא לטיפול מחוץ למסגרת הצבא.
עפר שלח: לא נכון.
עפר שלח: זאת בדיוק הנקודה.
עפר שלח: הקו הוא לא בין זה לזה.
עפר שלח: הצעת החוק, ההיגיון שלה אומר שבסוף חייל הוא או חייל או לא חייל.
עפר שלח: העובדה שהוא חייל כוללת לצורך העניין את זה שאם הוא נפגע או חלה במהלך שירותו, בחצי השנה – אני לא מתייחס עכשיו לתקופת ר"מ 2 – בה הדבר הזה מבורר, הוא חייל.
עפר שלח: נקודה.
עפר שלח: הוא חייל בשירות עם כל המשמעויות של זה, בין בזכויות סוציאליות ובין בפז"ם ובין בכל דבר אחר שאנחנו רוצים לדבר עליו.
עפר שלח: אחר כך אם הצבא מחליט, זה מספיק זמן בשביל הצבא לברר אם הוא חייל או לא ואם הוא לא, אז הוא יהיה 21 וישוחרר מהצבא.
עפר שלח: לפתור את מצב הביניים.
עפר שלח: הבעיה עם ההיגיון של מה שאתם מציעים היא שאתם משאירים הגיון של תקופת ביניים, רק בונים אותו אחרת, בונים אותו דרך מסלול אחר.
<עדי אברהם: כל עוד לא שונתה כשירותו, הוא חייל.
<עדי אברהם: כל עוד לא נקבע לו 24, הוא ממילא חייל ומקבל טיפול, גם אם הוא פצוע.
עפר שלח: אבל את אומרת שב-24 הוא יתנדב.
<עדי אברהם: כי ב-24 הוא כבר לא כשיר לשירות ואז לפי החוק הוא לא חייל.
<אלון גלזברג: אני רוצה להציע משהו, ברשותכם.
<אלון גלזברג: קודם כל, אני רוצה לומר שכמו שאני מבין את ההצעה ואת הדיון, כמו שאמרתי קודם, הרציונל מובן לנו, התפיסה מקובלת.
<אלון גלזברג: כמו שאני מבין, המילה להתנדב היא עניין משפטי כי החוק מחייב לפטור אותו.
<אלון גלזברג: אני מקבל את הרציונל לא לבוא לפצוע ולומר לו תתנדב ואנחנו צריכים למצוא איך.
<אלון גלזברג: אני רוצה להציע שכיוון שיש שיח בין חבר הכנסת שלח לבין אנשי המשפטים, הערוץ הזה יימשך.
<אלון גלזברג: הרוב המוחלט, המקרים הברורים, אנחנו עוסקים בהם מראש.
<אלון גלזברג: איך לייצר מענה להוא שכן או לא צריך להתנדב, איך לייצר מענה להוא שנשארו לו חודשיים לשירות ואיך לייצר מענה להוא שרוצה לא להישאר בצה"ל, אלה שלושה נושאים.
<אלון גלזברג: ימצאו לזה פתרון.
<אלון גלזברג: הבקשה שלנו שתהיה היא - בהינתן שההצעה הזאת כמו שאמרתי מקובלת עלינו – שכאשר הולכים לממש אותה, תנו לנו פרק זמן לסדר את התהליכים מאחוריה.
<אלון גלזברג: זה הדבר היחיד שאנחנו מבקשים.
<אלון גלזברג: מעבר לזה, נמשיך לקיים שיח על ה-איך.
<אלון גלזברג: אנחנו מבינים לחלוטין את ה-מה.
<אלון גלזברג: אנחנו נממש.
אבי דיכטר: מאחר וההתחייבות הייתה בהעברה בקריאה טרומית, הייתה לתיאום עם משרדי הממשלה – משרד הביטחון, המשרד לביטחון פנים ומשרד האוצר – אני רוצה לשמוע את משרד האוצר ואחרי כן את המשרד לביטחון פנים.
<ליאור ברק: גם משרד הבריאות.
אבי דיכטר: גם משרד הבריאות.
<ספיר איפרגן: משרד האוצר.
<ספיר איפרגן: אני אציין שברמה התקציבית כרגע לא ברור אם יש להצעה הזו איזושהי משמעות תקציבית.
<ספיר איפרגן: מהסיבה הזאת ביקשנו שזה יהיה בתיאום אתנו.
<ספיר איפרגן: בכל מקרה משרד הביטחון לקח על עצמו את העלויות התקציביות ככל שיהיו כאלה.
<ספיר איפרגן: אני אוסיף ואומר שכאמור לא ברור המשמעויות התקציביות על מערכת הבריאות.
<ספיר איפרגן: כאן אני אבקש מנציג משרד הבריאות להתייחס ובאמת ככל שיהיו, אנחנו נבקש שיהיה איזשהו תיאום בין משרד בריאות לבין משרד הביטחון בעניין הזה.
<ליאור ברק: משרד הבריאות.
<ליאור ברק: כמו שאמרה ספיר, זה תלוי בנוסח הצעת החוק שבסופו של דבר תתקבל, אם החלק הארי מאותם אנשים בסופו של דבר ישוחררו לעומת מצבם היום, העלות תיפול על מערכת הבריאות ולכן אנחנו מבקשים תיאום מול משרד הביטחון.
עמר בר-לב: השאלה אם זה יישאר כך או לא.
עפר שלח: אני לא כל כך מבין את המה שאתה אומר.
עפר שלח: נכון להיום החייל הזה משוחרר וצריך לטפל בעצמו.
עפר שלח: לכאורה הצבא ומערכת הביטחון אמורה לשפות את מערכת הבריאות.
עפר שלח: אני לא נכנס כרגע מה המשרד ומה הקופות וכולי.
עפר שלח: זה או מתקיים או לא מתקיים.
עפר שלח: במצב הנוכחי זה לא שרוב החיילים משתחררים.
עפר שלח: אם הם ישוחררו, הם ישוחררו אחרי חצי שנה ובחצי השנה הזאת אנחנו אומרים שהם נשארים חיילים ואם הם חיילים, מאוד ברור מי נושא בעלות שלהם.
<ליאור ברק: צודק.
<ליאור ברק: במקרה הזה נכון, אלא אם העניין של ההתנדבות לא יעזור ואז הצבא את חלקם אולי ישחרר כבר לפרופיל 21 ויעשה זאת כבר ביום הראשון.
עפר שלח: זה לא לפי הצעת החוק הזאת.
עפר שלח: לפי הצעת החוק המקורית, להפך.
עפר שלח: אם בכלל, העלויות עוברות מכם אליהם.
<ליאור ברק: אנחנו נבקש ממשרד הביטחון שייתן לנו הערכה לגבי היקף החיילים שישתחררו או לא ישתחררו ובהתאם לזה.
אבי דיכטר: אני חייב לומר שמעמדת האוצר אני קצת מופתע.
אבי דיכטר: אנחנו הרי העברנו כאן לבקשת האוצר את חוק קיצור השירות הבא, מ-32 חודשים ל-30 חודשים.
אבי דיכטר: הרי מה היה הנימוק?
אבי דיכטר: יהיו מוקדם יותר בשוק העבודה.
אבי דיכטר: כאן אתם מקבלים מוקדם יותר לשוק העבודה אוכלוסייה של אלף ומשהו חיילים.
אבי דיכטר: זאת אומרת, השקלול כמה בעצם האוצר, את מדברת על העלות התקציבית ואני אומר שהיתרון התקציבי, כשאני בודק את זה רק מבחינת מספר החיילים שבמקום לשרת שלוש שנים או 32 חודשים או 30 חודשים, ישרתו פרק זמן קצר יותר בגלל סיבות של כשירות או אי כשירות.
אבי דיכטר: המשרד לביטחון פנים, יש לכם התייחסות?
<רועי הראל: המשרד לביטחון פנים.
<רועי הראל: למשטרת ישראל אין התנגדות להצעה.
<רועי הראל: מסלול החובה שם הולך ומצטמצם באופן טבעי.
<רועי הראל: גם לשירות בתי הסוהר, מבחינתם מה שיסוכם מול הצבא, מקובל.
<רועי הראל: הצבא הוא זה שמספק את תקני החובה לשירות בתי הסוהר ומה שיוסדר מול הצבא, מקובל גם עליהם.
אבי דיכטר: עמר, אתה רוצה עוד להתייחס?
ענת ברקו: אני מצטערת, לא הייתי בדיון החשוב הזה.
אבי דיכטר: אבל עסקת בזה.
ענת ברקו: אבל עסקתי בזה בלי קשר.
ענת ברקו: כבר בדצמבר שלחתי מכתב לשר הביטחון לגבי דחיית שירות עקב פציעה או מחלה.
ענת ברקו: אני כן הסתמכתי על סעיף 17א במכתב שכתבתי וחשבתי שהוא נותן מענה.
ענת ברקו: אני נתקלתי במקרה של חייל בודד שהגיע מארצות הברית לשרת, שירת כלוחם, נפצע, ולא יכול היה, בגלל פגיעה ברגל.
ענת ברקו: ההורים שלו הגיעו לארץ.
ענת ברקו: עשו לו דחיית שירות.
ענת ברקו: הוא הפסיק לקבל שכר דירה.
ענת ברקו: פשוט עזב את הארץ מיד אחרי הפציעה.
ענת ברקו: אפילו לא הוכר כנכה צה"ל כי הם לא חיכו שיתקיים התהליך הזה.
ענת ברקו: אסור שדברים כאלה יקרו.
<אלון גלזברג: סודר ללא שום קשר להצעת החוק.
ענת ברקו: איך זה סודר?
ענת ברקו: אתה יכול להגיד לי?
<אלון גלזברג: אכ"א צריכים להגיד את המנגנון, אבל באופן עקרוני החיילים האלה, גם אם הם מקבלים מאתנו היום פרופיל 21, הם מקבלים מאתנו עוד כמה חודשים של שכר דירה ואת כל התשלומים הנלווים.
<אלון גלזברג: זה סודר.
<אלון גלזברג: חייל בודד, יש לו הכרה של חייל בודד והוא מקבל את זכויותיו.
ענת ברקו: התחושה היא של אנשים, בעיקר פציעות באימונים או על רקע מבצעי, שפשוט מזדכים עליהם.
ענת ברקו: מזדכים עליהם לגמרי כי כבר אין את הליווי ואת התמיכה של ר"מ 2.
ענת ברקו: הם הולכים לטיפולים ואף אחד לא דואג להם ואומרים להם שהם כבר לא חיילים.
ענת ברקו: אני רואה את זה גם עם נכי צה"ל, שכך הם מרגישים שליוו אותם בפציעה.
ענת ברקו: אסור שזה יקרה.
ענת ברקו: זאת אומרת שגם בחצי שנה הזאת, קודם כל היד לא צריכה להיות קלה על ההדק בהיבט של שחרור אלא לתת להם את הגימלים כמו שצריך ולעטוף אותם עם המעטפת של ר"מ 2, לאפשר להם לקבל את הליווי, את ההסעות, את כל מה שמגיע להם.
ענת ברקו: זה לא קורה היום.
ענת ברקו: אגב, זה היה כך.
ענת ברקו: אתם יודעים שזה היה כך.
ענת ברקו: אני גדלתי בצבא שזה היה כך, שדאגו.
עמר בר-לב: בדיוק הזכרתי את זה.
עמר בר-לב: עוד לא דיברנו על תקופה כל כך צעירה כמוך אבל הזכרנו אתה תקופה של אבי ושלי.
ענת ברקו: זה לא היה כך.
עפר שלח: זה משמח לדעת שגם בשנים האחרונות זה היה כך.
ענת ברקו: הדבר הכי חשוב, בשורה התחתונה, זה שהחיילים שנותנים ותורמים ומתגייסים, גם אלה שמתגייסים ידעו שהצבא באמת דואג להם.
ענת ברקו: אם לא, אנחנו נראה את התופעה הזאת פחות ופחות.
ענת ברקו: אני רואה את זה גם בתלונות של נכי צה"ל וגם בסיפורים שהגיעו ולכן נולד המכתב הזה שנתתי לכם כי הגיעו הרבה תלונות בעניין הזה.
ענת ברקו: אם החוק לא נותן היום מענה והחוק של עפר ישפר את המצב, צריך לעשות את זה.
ענת ברקו: צריך ללכת לקראתם ושלא יהיו כאלה דברים שהם מוציאים אנשים עם תחושה שסחטו את הלימון, הוא גם נפגע וגם נזרק בשולי הדרך.
עפר שלח: הצעתי או בקשתי, לאור הדיון שהיה כאן וגם אני מקווה שהייעוץ המשפטי יסכים אתי, שהוועדה תכין את החוק במתכונתו.
עפר שלח: זאת אומרת, תביא את החוק במתכונתו הקיימת, זאת שאושרה בטרומית, לקריאה ראשונה.
עפר שלח: כמו שמירי הבהירה לי בשיחה טלפונית אתמול, אחרי קריאה ראשונה החוק הוא כבר לא שלי אלא הוא של הוועדה.
עפר שלח: לכן כל תיאום בדברים שאני אוביל אותם אחר כך, הם יהיו גם עם הייעוץ המשפטי וגם עם חברי הוועדה שזה מעניין אותם.
עפר שלח: אנחנו נלך לשם מתוך אותה רוח שנדמה לי הייתה משותפת לכל מי שדיבר מהצד הזה במהלך הדיון.
<אלון גלזברג: הרוח משותפת גם בצד הזה.
אבי דיכטר: אני חושב שמה שאמר אלון קודם, אמרת על מה אנחנו מסכימים.
אבי דיכטר: על ה-איך אנחנו צריכים לשייף.
אבי דיכטר: השאלה האם אנחנו יכולים כבר בקריאה ראשונה להצביע על הצעה שיש בה גם מענה למה שדרור העיר כאן, כי אם מישהו לא רוצה להישאר, קבעו לו אי כשירות ארעית ועכשיו הצעת החוק הזו אומרת לו שהוא נשאר.
אבי דיכטר: חצי שנה הוא נשאר ואין לו מנדט לבקש אחרת.
אבי דיכטר: אומר דרור שזה דבר לא סביר.
<אלון גלזברג: זה ה-איך.
אבי דיכטר: השאלה האם רק לסוגיה הזאת יש לכם איזשהו פתרון יצירתי.
<מירי פרנקל-שור: אני חושבת שלא כדאי להיכנס לפינה הזאת.
<מירי פרנקל-שור: אני חושבת שבהכנה לקריאה ראשונה צריך להעביר את הצעת החוק בהתאם להצעת החוק המקורית כפי שהיא עברה לוועדה ואלה שיופים שצריך להיזהר.
עפר שלח: גם בגלל לוח הזמנים.
<מירי פרנקל-שור: יכול להיות שיש מנגנון ב-17.
אבי דיכטר: אני רוצה לשמוע את דרור.
אבי דיכטר: אני רוצה לשמוע את ההתייחסות שלך בנושא הזה.
<דרור גרנית: שוב אני אומר.
<דרור גרנית: אני מבין שהפניות שהגיעו לוועדה מציגות את הקשיים שמתעוררים אגב סעיף 17א.
<דרור גרנית: אני אומר שיכול להיות שיש איזושהי הטיה בתפיסה במובן הזה שיש המון מקרים אחרים שאולי הכול בסדר ולכן הם לא מגיעים כפניות לוועדה ולכן בסך הכול 17א עושה איזשהו הסדר נכון וכאן מגיעות הפניות על הפתולוגיות שלו, על המקומות שהוא לא עובד.
<דרור גרנית: לכן אני חושב שצריך להיזהר בנקודה הזאת.
<דרור גרנית: אני חושב שההצעה המקורית, אני מסכים עם חבר הכנסת שלח, לפחות עושה קליר קט והיא מורידה את חוסר הוודאות המשפטית.
<דרור גרנית: זאת אומרת, היא בעצם מזיזה את הקו מהחודשיים לחצי שנה.
<דרור גרנית: היא מזיזה אותו ארבעה חודשים קדימה.
<דרור גרנית: במובן הזה היא עושה משהו מאוד חד ונקי.
<עדי אברהם: גם הנוסח החלופי עושה בדיוק את זה.
<עדי אברהם: הוא עושה קליר קט בחצי שנה.
<מירי פרנקל-שור: אפשר לסגור את הפינה הזאת בהכנה לקריאה שנייה ושלישית.
<מירי פרנקל-שור: אני חושבת שצריך לבחון.
<מירי פרנקל-שור: כלומר, יש כאן אמירה מאוד עקרונית וערכית בהצעת החוק המקורית ואני חושבת שחשוב להעביר אותה כך ושיופים נעשה בהכנה לקריאה שנייה ושלישית.
<דרור גרנית: השאלה אם צריך להגיד את זה כ-36ב או להגיד שזה בתוך 17א.
<מירי פרנקל-שור: על הנושא של האכסניה אנחנו יכולים לדבר.
<עדי אברהם: אבל זאת ההערה שלנו.
<עדי אברהם: כל המהות היא האכסניה.
<עדי אברהם: המשמעות היחידה של לדבר על 17א היא באמת רק שמשפטית לא נגיד שאנחנו כופים אלא אותו חייל יכול להגיד שהוא לא רוצה.
אבי דיכטר: אנחנו עוסקים בחובת גיוס.
אבי דיכטר: לא בהתנדבות לגיוס.
אבי דיכטר: אחרי שאתה חייב גיוס - - -
<עדי אברהם: התגייסות של מי שכשיר.
אבי דיכטר: אחרי שיש לך חובת גיוס, בתוך חובת הגיוס אתה מתנדב ליחידות מסוימות, למשימות מסוימות.
אבי דיכטר: אתה נכנסת פנימה, חתכו את חבל הטבור ומעכשיו אתה חייל.
<עדי אברהם: אלא אם נקבע שאתה לא כשיר.
אבי דיכטר: מעכשיו אתה חייל.
אבי דיכטר: זה ההבדל הלא דק בין הצעת החוק לבין 17א.
אבי דיכטר: הצעת החוק אומרת שאתה חייל אלא אם בחלוף חצי שנה של אי כשירות נדרשת או מתקבלת החלטה אחרת.
אבי דיכטר: אתה חייל סדיר.
אבי דיכטר: חתכו את חבל הטבור ביום גיוסך ולא חשוב אם זה חודש אחרי גיוסך או שלושים חודשים אחרי גיוסך, אם קרה משהו, אתה נכנס לאי כשירות.
אבי דיכטר: אתה חייל.
אבי דיכטר: פגיעה פלוס שישה חודשים למעט, וזה ה-36ג לצורך העניין בהצעה של עפר.
אבי דיכטר: 36ג לא כתוב אבל שם צריך להיות סעיף שאומר מה מתאפשר לחייל באי שירות שלא רוצה למשוך חצי שנה של אי כשירות עד שיוכרע עתידו באופן סופי.
<עדי אברהם: זאת המשמעות של התנדבות.
<עדי אברהם: זאת האכסניה.
<עדי אברהם: זה אותו הדבר.
<עדי אברהם: אנחנו אומרים אותו דבר.
<עדי אברהם: ברגע שיש התנדבות ללא תנאים, המשמעות היא שברירת המחדל היא בעצם להמשיך לקבל טיפול אלא אם אומרים שלא.
<עדי אברהם: במהות זה בדיוק אותו הדבר.
אבי דיכטר: אני מוכן שוב לומר את זה בעברית.
<עדי אברהם: ברגיל להתנדבות יש תנאים.
<עדי אברהם: כאן אין לה שום תנאים.
אבי דיכטר: אבל אני חושב שלא נכון, בוודאי לא מבחינתנו כוועדת כנסת, שאנחנו אחראים לחוק גיוס חובה.
אבי דיכטר: אנחנו לא יכולים להעביר חייל מסטטוס של חוק גיוס חובה, חייב בגיוס, לסטטוס של מתנדב בגיוס רק בגלל אי כשירות שנקבעה בגין שירותי הצבאי.
<עדי אברהם: אני חייבת להבהיר.
<עדי אברהם: החוק היום אומר שמי שחייב גיוס הוא רק מי שכשיר לשירות.
<עדי אברהם: מי שהוא לא כשיר ארעית - - -
אבי דיכטר: אני אומר שעברנו את המשוכה הזאת.
אבי דיכטר: נקבע שיש לו כשירות והוא גויס לצה"ל.
אבי דיכטר: מהשלב הזה, הוועדה לא מתערבת בהחלטה של טרום גיוס.
אבי דיכטר: הוועדה מתערבת בחוק הזה בהחלטה של אחרי שהוא הפך להיות חייל סדיר וקרה משהו.
אבי דיכטר: כשקרה משהו ונקבעה אי כשירות, אי אפשר לומר לו שעכשיו אתה חצי שנה חוזר לסטטוס הקודם שלך של לא חייל אלא אם תתנדב.
<עדי אברהם: זה מה שהיום החוק אומר.
אבי דיכטר: לכן התיקון.
אבי דיכטר: ניסינו להסביר את הרציונל, הצלחנו יותר, הצלחנו פחות, מאחר ואנחנו רוצים להתקדם וברור לנו לחלוטין שישנם חיילים – לא שאנחנו מכירים אותם בפניות אלינו אבל במה שאתם אמרתם כאן וזה סביר שישנם כאלה – שאומרים שהם לא רוצים את החצי שנה הזאת להיות ממוסמרים בגין הצעת החוק של שלח, אלא הם רוצים אפשרות להשתחרר לפרק זמן של איקס חודשים בתוך החצי שנה עד שייקבע סופית מה עתידם בצבא או מחוץ לצבא.
אבי דיכטר: את הסעיף הזה נצטרך לשייף לקראת קריאה שנייה ושלישית.
אבי דיכטר: אני מניח שזה מוסכם עליך, עפר, כיוזם ההצעה.
עפר שלח: לגמרי.
אבי דיכטר: הצוות המשפטי של הוועדה, אני מבין שגם הוא תומך בדבר הזה.
אבי דיכטר: מאחר ואנחנו רוצים לעשות את זה בתיאום אתכם, השאלה היא האם אתם אתנו בראש אחד בכיוון הזה.
<עדי אברהם: ההבנה שלנו היא שזה צריך להיות מתואם לפני הקריאה הראשונה.
<עדי אברהם: אני חושבת שאפשר לתאם את זה.
<דרור גרנית: יכול להיות שהדרך הנכונה לנסח את זה היא לומר שכאשר נכנס אדם לסטטוס הרפואי-משפטי של אי כשירות – כן ארעית או לא ארעית ותכף נחשוב על זה – הוא זכאי לפנות ולבקש להשתחרר.
<דרור גרנית: ננסח את זה באיזשהו מושג יותר רחב, שהוא זכאי לקבל את השחרור אם הוא בוחר לעשות זאת.
<מירי פרנקל-שור: אבל לפעמים הוא לא זכאי לטיפול רפואי.
<דרור גרנית: זהו.
<דרור גרנית: יש כאן את שאלת הזכאות.
<עדי אברהם: תמיד הוא יהיה זכאי.
<מירי פרנקל-שור: אני רוצה לומר לך משהו על התיאום.
<מירי פרנקל-שור: לו הייתי רואה את ההצעה אתמול, כבר הייתי אומרת לך שההצעה סוטה מהצעת החוק המקורית שהוגשה על ידי חבר הכנסת שלח.
<מירי פרנקל-שור: זאת אומרת, אפשר לעשות תיאום אבל לא באמצע הדיון.
<מירי פרנקל-שור: זו לא דרך העבודה אליה התכוונו כשצריך לעשות תיאום.
<מירי פרנקל-שור: לכן אני ממליצה שתסכימו להעביר את הצעת החוק לקריאה ראשונה כדי שאם בכל זאת הכנסת לא תחזור, ניתן יהיה להחיל עליה דין רציפות ואת התיאום אנחנו נעשה באופן מסודר לקראת הקריאה השנייה והשלישית.
עמר בר-לב: רק שתביני את המשמעות.
עמר בר-לב: אם זה לא הולך, אנחנו עכשיו שבועיים לפני סוף המושב.
אבי דיכטר: לא, זה לא מדויק.
אבי דיכטר: אנחנו לא יכולים להעביר את ההצעה הזו אלא ביום שני הקרוב.
עמר בר-לב: אם זה לא עובר ביום שני הקרוב, זה נדחה למושב הקיץ.
עמר בר-לב: גם אם נגיע למושב הקיץ, זה נדחה וזה לא ייגמר לפני אמצע שנה הבאה.
עמר בר-לב: לכן זה מאוד חשוב להמשיך את התהליך הזה, שלא לדבר על מצב שמה שכאן הסבירו ואני לא יודע אם כולכם מבינים, אתה בטח לא, שחוק שעבר קריאה ראשונה, גם אם יש בחירות, בכנסת הבאה יש דין רציפות והוא לא צריך לעבור את כל התהליך.
עמר בר-לב: מכיוון שזאת המגמה גם של צה"ל חיל הרפואה, אני חושב שמאוד חשוב שנלך.
עמר בר-לב: יהיו עוד הרבה הזדמנויות לעשות חידודים ושינויים והדגשים.
אבי דיכטר: אתם רוצים חמש דקות לעשות בדיקה?
אבי דיכטר: בשעה 10:55 נתכנס כאן פעם נוספת לסוגיה הזאת.
אבי דיכטר: נתתי לכם עשר דקות.
אבי דיכטר: אנחנו מחדשים את הדיון.
אבי דיכטר: עדי, את רוצה להתייחס?
<אלון גלזברג: אני רוצה להתייחס.
<אלון גלזברג: האמת, זה מאוד פשוט.
<אלון גלזברג: לי כלובש מדים ומייצג את חיל הרפואה וצה"ל אין סמכות לענות בשם משרד הביטחון.
<אלון גלזברג: מקובל עלי מה שמשרד הביטחון תיאם לפני ועדת שרים לענייני חקיקה.
<אלון גלזברג: לצערי אני לא יכול לאשר בשמם.
<מירי פרנקל-שור: משרד הביטחון אמר שצה"ל מטפל בהצעת החוק.
<מירי פרנקל-שור: הוא בחר שלא להגיע.
<עדי אברהם: אני לא מזמנת את משרד הביטחון.
<מירי פרנקל-שור: זימון יצא גם למשרד הביטחון.
<מירי פרנקל-שור: אני ביררתי אתמול במשרד הביטחון מי היועץ המשפטי שמטפל בהצעה ונאמר לי שצה"ל מטפל בהצעה.
<מירי פרנקל-שור: משרד הביטחון בחר שלא להגיע.
<מירי פרנקל-שור: הוא לא ראה את עצמו כחלק מהעשייה.
<אלון גלזברג: אני לא יודע אם צריך לחכות לתשובה שלי או לא, אבל אני לא יכול לתת אותה.
אבי דיכטר: מאחר וחבר הכנסת עפר שלח, צינורות הקשר שלו - - -
<אלון גלזברג: הוא יכול לעשות דברים שאני לא יכול.
אבי דיכטר: מהירים מאוד.
אבי דיכטר: אתה יכול לומר בקולך?
עפר שלח: יועץ שר הביטחון הודיע לי עכשיו שהוא אישר לכם את ההצעה שלנו.
עפר שלח: זאת אומרת, שזה יעלה בקריאה ראשונה בנוסח הקיים.
<עדי אברהם: אני מבקשת שהנוסח יתואם אתנו.
אבי דיכטר: גם לצורך העניין, אני חושב שהדיון הגיע לשלב מאוד חשוב בזה שהיה ברור שעל המה אנחנו מסכימים ועכשיו נשאר ה-איך, בעיקר בחלק הזה שדרור העיר בצדק לגבי כאלה שלא יכולים לחיות בשלום עם הקביעה שהם חצי שנה באי כשירות ואף על פי כן הם צריכים להיות בשירות חובה.
אבי דיכטר: לנושא הזה אני משוכנע שנדע למצוא את הפתרון ולא חשוב אם זה יהיה סעיף 37ג או מתכונת אחרת.
אבי דיכטר: את הקו אני חושב שהבהרנו.