GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ענת ברקו: מה הנוהל שלכם לגבי חדירות של ילדים, או יותר נכון שימוש בילדים גם כתופעה?
ענת ברקו: וראינו את זה במקרה הזה בהיבט של גניבות חקלאיות, אבל זה יכול להיות גם בפיגועי טרור, אין שום בעיה, הם עשו את זה בעבר.
<איציק כהן: קודם כל הפעם הראשונה שאני נתקלתי בילדים זה באמת באירוע שעברו דרך מעבירי המים שטרם נסגרו ליד שקף וגנבו את העגבניות.
<איציק כהן: מבחינת המדיניות היא מדיניות של עיכוב של האנשים, לאחר מכן זה עובר למשטרה, בדרך כלל ילדים משוחררים והבגירים נשארים והולכים להמשך תהליכי החקירה, כמו שקרה במקרה הזה.
ענת ברקו: אבל אתם יודעים להעמיד את ההורים שלהם?
<איציק כהן: חד משמעית, מביאים את ההורים, הם עוברים שיחות אזהרה, הם עוברים תהליך שלם.
<איציק כהן: עד כאן.
אבי דיכטר: תודה רבה, איציק.
אבי דיכטר: אנחנו עוברים לתת אלוף ערן אופיר.
<ערן אופיר: שלום לכולם.
<ערן אופיר: מי שלא מכיר אותי, שמי ערן, אני מנהלת גבולות התפר.
<ערן אופיר: תרקומיא-מיתר.
<ערן אופיר: תרקומיא מיתר סגור ומסוגר, כל הדברים שהיו לפני כן ונאמר, זה שייך לעבר.
<ערן אופיר: מטעמי אבטחה אנחנו גם מקיימים סיורים יחד עם פיקוד המרכז, יש לנו סיירת תיקונים מהירה, שאם מישהו מתחיל לעשות איזה שהוא ניסיון של פרצה, וקשה מאוד לעבור, יש פה חומה ויש פה גדר מעל חומה, והסבכות האלה, אי אפשר לעבור אותן.
<ערן אופיר: אתם תראו אותן גם בשטח, זה כמו לפרוץ פלדלת של חמש שכבות ואי אפשר לעבור את זה, לכן הם גם ניסו ללכת על הבטון וזה לוקח זמן.
<ערן אופיר: אנחנו מגיעים מספיק בזמן כדי לעצור את זה.
<ערן אופיר: לכן המודל הזה מבחינתנו זה המודל בתפר.
<ערן אופיר: זה גם מה שהצגנו לקבינט שהיה כאן, חבר הכנסת דיכטר היה עם הקבינט, עם ראש הממשלה כאן, זה מה שאמרנו להם גם.
<ערן אופיר: הקבינט עשה כאן דיון, אנחנו מחכים להמשך לעניין הזה.
<ערן אופיר: זה נכון גם לפתחות וגם לפרצות.
<ערן אופיר: אני טוען שאם זו תהיה התשתית יהיה אפשר לעצור 99.9%.
<ערן אופיר: אני טוען ש-100%, אבל בשביל הפחות מסוכן, אבל אף אחד לא עובר את זה ובזמן שמישהו ינסה לעשות אנחנו נעצור את זה.
<ערן אופיר: ועובדה שזה עוצר, אין פרצה היום.
<ערן אופיר: אי אפשר לעבור בסבכות האלה, אלה סבכות שאנחנו יודעים בוודאות שאי אפשר לעבור עליהן.
<ערן אופיר: היו ימים שהם - - - הסבכות והם לא הצליחו לעבור.
איילת נחמיאס ורבין: כמה זמן שאין פרצות?
<ערן אופיר: כמה זמן שאין פרצות?
<ערן אופיר: אני מעריך מ-31 באוקטובר, שנסגרו הסבכות, מאז אף אחד לא עבר.
<ערן אופיר: את הסבכות עשינו בשלושת החודשים האחרונות.
<ערן אופיר: היו כאן 90 סבכות.
<ערן אופיר: צריך להבין את המילה סבכות, בתפר יש 1,000, פה היו 90, עשינו 90 בשלושה חודשים, שזה הישג בלתי רגיל.
<ערן אופיר: עבדנו יום ולילה, 24 שעות, וסגרנו את הכול.
<ערן אופיר: היום המקום הזה סגור ואני חושב שדרך זה שיש לנו שת"פ עם החטיבה, עם סיורים תיקונים מהירה, שמישהו מתחיל וישר אנחנו עוצרים, זה המודל שצריך להיות.
<ערן אופיר: אם זה המודל שיהיה אז לא יהיו שב"חים ואז לא נצטרך לדבר את כל הדיון הגדול שנעשה פה.
אבי דיכטר: אבל היום יש חומר, פה 42 קילומטר, במקומות האחרים - - -
<ערן אופיר: במקומות האחרים אין את הדבר, המתכונת הזו לא קיימת בכל מקום, זו מתכונת שהמצאנו אותה במיוחד כאן, גם שתהיה זולה וגם מהירה.
<ערן אופיר: במקומות האחרים אין הרבה חומה, לא כל החומה 9 מטרים, והגדר של ההתחלה היא גדר אינדיקטיבית שאפשר לעבור.
<ערן אופיר: אני צריך תקציב, חבר'ה, אין מה לעשות.
<ערן אופיר: בלי תקציב אי אפשר לעשות.
<ערן אופיר: אם אין תקציבים אי אפשר לעשות את זה.
אבי דיכטר: ערן, אם אני זוכר, אמרת בזמנו בסיור של הקבינט משפט שאני רוצה לוודא שהוא אכן רלוונטי גם היום, אמרת שהיום לבנות חומה כזו זו עלות זהה לבניית גדר עם תוואי טשטוש.
<ערן אופיר: נכון.
<ערן אופיר: עשינו כאן תחרות עם שלושה יצרני חומות, הוזלנו את המחיר בצורה משמעותית.
<ערן אופיר: החומה היא חומה 7 מטרים, זה מטר לתוך האדמה, כדי שאי אפשר יהיה להזיז אותה, אז זה 6 מטרים ועליה יש עמודי פלדה של 25 מילימטר, ודרך המתכונת הזולה הזו אנחנו צריכים לעשות את זה.
<ערן אופיר: הממשלה מכירה את הכול, הקבינט מכיר את הכול, צפוי להיות דיון נוסף בקבינט, יש פה גם מהמל"ל, גלעד, הוא יכול לעדכן על זה, הוא עשה גם כמה דיונים על זה.
<ערן אופיר: בקיצור, זה הכול עניין של משאבים ואין מה לעשות את זה בזמן מהיר.
<ערן אופיר: העבודה הזאת בוצעה במהלך שנה.
<ערן אופיר: אני לא מכיר מי שיודע לעשות 42 קילומטר כולל ליישר את הקרקע במהלך שנה, כולל עמודים, זה מבצע לא פשוט והן לעשות את זה בעוד מקומות, פשוט צריך תקציב.
עמר בר-לב: וכרגע אני מבין שזה לא מתוכנן.
<ערן אופיר: לא.
<ערן אופיר: מתוכנן דיון בקבינט.
עמר בר-לב: - - - תקציב ייעודי לזה.
איל בן ראובן: המבצע אומר שכאן אין תכניות אז אין תכניות.
אבי דיכטר: חבר'ה, אנחנו נגיע למל"ל ונשמע גם - - -
<ערן אופיר: גלעד יכול להתייחס לזה כי הוא עשה כמה דיונים מטעם ראש הממשלה.
<ערן אופיר: אני מניח שהוא יכול להתייחס לזה.
<שי גלעד: אני לא איש בשורות במקרה הזה.
<שי גלעד: התקציבים ידועים, מדובר בסופו של דבר על כל קו התפר בכ-1.3 מיליארד שקלים, אין לזה כרגע תקציב ייעודי, זה נמצא בהלוך חזור גם בינינו לבין משרד האוצר, גם בינינו לבין משרד הביטחון, וכרגע בתכנית העבודה של הקבינט אין עדיין את הדיון שבו מתוכנן להיות דיון המשך על קו התפר.
<שי גלעד: זה הסטטוס.
<שי גלעד: אני לא מייפה אותו.
<שי גלעד: לא המון כסף מצד אחד, מצד שני אתה מכיר את המערכת - - - יושב ראש הוועדה.
אבי דיכטר: ובין 1.3 לכלום?
<שי גלעד: בין 1.3 לכלום עומדת סגירת המרחב הדרומי בעלות של כ-660.
<שי גלעד: נכון, ערן?
<ערן אופיר: 650.
<שי גלעד: אז אולי כדאי לחכות עוד קצת, כי כל פעם זה יורד.
<ערן אופיר: לא, זה המספר כל הזמן.
אבי דיכטר: המרחב הדרומי זה הפתחה בין מצודות יהודה עד ים המלח.
<שי גלעד: אם יהיה הרבה כסף זה יהיה המקום הראשון שיטופל.
<שי גלעד: אם יהיה כסף לשיעורין, אז יכול להיות שיילכו למקומות היותר זולים.
<שי גלעד: ההמלצה של המטה לביטחון לאומי היא לתעדף את זה מאוד גבוה אל מול הרבה מאוד שנמצאים על הפרק.
אבי דיכטר: פתחת עציון שעלתה כאן כחוט השני בהתייחסויות?
<שי גלעד: בתוך ה-1.3 ויש לזה גם זנב פוליטי, כמו שמצוין.
אבי דיכטר: לא, השאלה בהיבט המדיני, איפה זה עומד לפי המל"ל?
<שי גלעד: לפי המל"ל זה סגור, זאת אומרת סגור לדיון.
<שי גלעד: ברגע שזה עובר - - -
אבי דיכטר: לא, רגע, באוגוסט ראש הממשלה הטיל על המל"ל להכין עבודה גם על הפתחות וגם על הפרצות ולהעמיד בצדה עלות תקציבים.
אבי דיכטר: השאלה האם בשלושה חודשים מאז שהוטלה עליכם המשימה השתנו דברים.
<שי גלעד: העבודה הזאת נעשתה, מול כל אזור יש את השורה התקציבית שלו, שנדרשת כדי לבצע.
<שי גלעד: יש גם את התעדוף הפנימי של המל"ל, אני חושב שהוא בסופו של דבר לא מה שמעניין כאן, כי מה שבסופו של דבר קובע זה מה הממשלה מחליטה.
<שי גלעד: בעצם מבחינת המטה לביטחון לאומי הכול מוכן לדיון קבינט ברגע שרוצים אותו.
<שי גלעד: אני לא אומר שהוא מתואם עם דיון קבינט, כי לפעמים הקבינט לא יושב על הדברים לפני שהם נסקרים מאחורי הקלעים.
אבי דיכטר: עכשיו משטרת ישראל, בבקשה.
אבי דיכטר: מתחילים משטרה כחולה, או תחליטו איך שאתם רוצים את הסדר.
אלי אלאלוף: אפשר שאלה?
אבי דיכטר: בבקשה, שאלה לחבר הכנסת אלאלוף.
אלי אלאלוף: האם כל השבח"ים האלה זה יוזמות פרטיות או שיש מערכת מאורגנת מהצד השני שמארגנת את המהלכים האלה?
אלי אלאלוף: יש לי הרגשה שזה שיטתי יותר.
אלי אלאלוף: אם זה שיטתי, דהיינו יש להם מטה מצד שני, יש משהו מצד שני, אז איפה התיאום הביטחוני?
אלי אלאלוף: איפה האפשרויות?
אלי אלאלוף: האם בכלל מתעסקים במערכת הזאת?
<עופר הינדי: אני דיברתי על התשתיות של הסעת השב"ח בצד האדום.
<עופר הינדי: ביחס למסיעים וכל התשתיות הפליליות האלה בצד הכחול, שבעיקרם הם אזרחי המדינה וכל העניין הזה, אני חושב שהתשובה היא בידי המשטרה.
אבי דיכטר: אז עוד מעט נשמע.
אבי דיכטר: בבקשה, משטרת ישראל.
אבי דיכטר: אתי, בבקשה.
<אתי בוחניק: בוקר טוב.
<אתי בוחניק: אני אציג את ההיערכות של משטרת ישראל בכל קו התפר.
<אתי בוחניק: משטרת ישראל, כולנו, זה גם המשטרה הכחולה וגם מג"ב, וארז אחר כך יפרט על הנושא יותר של ימ"ר מג"ב וכל התכלול הזה.
<אתי בוחניק: תחנת קרית גת שהיא אחראית על קו התפר יושבת בעיר קרית גת, זה המוקד.
<אתי בוחניק: יחד עם זאת ההיערכות של תחנת קרית גת כוללת את משמר הגבול.
<אתי בוחניק: יש לנו נציגים בכל יישוב ויישוב, יש לנו מש"קים ביטחוניים, שנמצאים 24/7 בחמישה יישובים, אנחנו אחראים על חמישה יישובים, שזה כרמי קטיף, אמציה, אליאב, בני דקלים ונטע.
<אתי בוחניק: שקף זה באחריות צה"ל.
<אתי בוחניק: יחד עם זאת אנחנו אחראיות פלילית מלאה על כל מה שקורה מערבית לקו התפר.
<אתי בוחניק: מבחינת ההיערכות שלנו יש לנו סידור 24/7 של צוות מג"ב על כל קו התפר.
<אתי בוחניק: זה לא צוות שהוא קבוע, זה צוות שהוא משתנה, הוא מגיע אלינו לתחנה שיושבת, כמו שציינתי, בקרית גת, מקבל שם תדרוך, מקבל שם דגשים, ויוצא לעשות את המשימה שלו.
<אתי בוחניק: המשימה שלו היא סיור מתחילת קו התפר עד סוף קו התפר, שזה כולל מרחב לכיש, כולל מרחב הנגב, מתרקומיא ועד מיתר.
אבי דיכטר: מה זה סיור אחד?
אבי דיכטר: זה רכב אחד?
<אתי בוחניק: רכב אחד, בין שניים לשלושה שוטרים שמתחלפים בכל משמרת.
<אתי בוחניק: זה חוץ מהמש"קים הביטחוניים שלנו שנמצאים בכל יישוב ויישוב.
ענת ברקו: ואיזה יכולת יש להם לתת מענה לאירוע נאמר פתאומי?
ענת ברקו: במה הם מצוידים?
ענת ברקו: זאת ניידת סיור?
<אתי בוחניק: זאת ניידת סיור, יש להם נשקים ארוכים, זה ניידת של משמר הגבול.
<אתי בוחניק: יש להם מכשיר קשר, הם נותנים את המענה הראשוני.
<אתי בוחניק: אם קורה משהו שמצריך מאיתנו יותר כוחות, אז אנחנו כמובן נותנים את המעטפת ואת המענה השניוני, אבל המענה הראשוני ניתן.
<קריאה: מה האורך של הגזרה ש - - -
<אתי בוחניק: מתרקומיא עד מיתר, זה 42 קילומטרים, זה בין 20 לחצי שעה כל הסיור הזה.
<אתי בוחניק: זו ניידת אחת.
<אתי בוחניק: וזה נכון, כשיש אירוע באזור נגב אז אין מענה לכל אזור לכיש, זו ניידת אחת.
<אתי בוחניק: זה המענה, זה מה שאני מציגה כאן.
אבי דיכטר: ברור לחלוטין שניידת אחת על 42 קילומטר, איך אומרים בעברית, זה לא רציני, השאלה שלי מה מזניק אותם.
<אתי בוחניק: מה מזניק אותם, אחת, קריאות של תושבים, שתיים, מה שהם רואים בסיורים שלהם.
<אתי בוחניק: מה שמזניק כל דבר, צבא, צה"ל.
<אתי בוחניק: יש לנו קשר מול הצבא, יש לנו קשר מול התצפיתניות של הצבא, יש לנו קשר מול הרשות, יש להם קשר מול המש"קים הביטחוניים.
<אתי בוחניק: יש קשר, אנחנו כולנו עובדים בסינרגיה אחת.
ענת ברקו: יש תיאום בין הסיורים של הצבא לסיורים שלכם?
<אתי בוחניק: בוודאי.
<אתי בוחניק: אנחנו עובדים כולנו, כל מי שעובד באזור קו התפר עובד בתיאום, בתיאום מלא.
ענת ברקו: אבל אם ניידת אחת אמורה לתת את המענה ויש אירועים, זאת אומרת שרוב הזמן היא אולי לא נותנת את המענה.
<אתי בוחניק: לא, בוא נעשה הפרדה.
<אתי בוחניק: יש לנו המש"קים הביטחוניים, יש מש"ק מועצתי ויש מש"ק אזורי.
<אתי בוחניק: אם יש אירועים שהם אירועים פליליים קטנים, שהם לא אירועים שמצריכים את אותה ניידת, אז אנחנו נותנים את המענה כמש"קים ביטחוניים, או מועצתיים או אזוריים, אבל הניידת הזו נועדה לתת את המענה הראשוני.
<אתי בוחניק: אם הם מבחינים שיש איזה שהוא אירוע שהוא באמת משמעותי אז הם אמורים לקרוא לנו ואנחנו נותנים את ה - - -
ענת ברקו: כמה קריאות כאלה את מקבלת?
<אתי בוחניק: לא הרבה.
ענת ברקו: זאת אומרת הניידת, זה התפקיד שלה בחיים?
<אתי בוחניק: כן.
<אתי בוחניק: אנחנו לא מקבלים ויש ירידה משמעותית.
<אתי בוחניק: אנחנו כמעט היום לא מקבלים קריאות 100 ממחסום תרקומיא, להבדיל משנים קודמות שהיינו כן מקבלים.
<אתי בוחניק: אין ספק שהמערכת היום שעובדת בשילוביות, אין ספק שהיא הורידה משמעותית את כמות האירועים שאנחנו נצרכים אליהם.
<אתי בוחניק: נכון שכל אירוע יכול להתפתח לעוצמתי מאוד, אבל אנחנו נותנים את המענה בהתאם.
איל בן ראובן: איציק, אני רוצה לשאול, הסיורים שלך, לא נעים ממערב לחומה?
איל בן ראובן: שנבין פה, כי לפי מה שהיא אומרת, אחד על 42 קילומטר ברור שזה לא שווה כלום, השאלה היא איפה אתם בעניין.
<איציק כהן: קודם כל שאלה במקום לגמרי.
<איציק כהן: השאלה ששאלו אותי זה אם אני נע בתוך גבולות הגזרה שלי, שהם צמוד לחומה, בחלק מהמקומות יש לי טיפה בטן, או אם יש ממשק בינינו לבין המשטרה ומג"ב.
<איציק כהן: הנחת העבודה היא שכל אחד פועל בגבולות הגזרה שלו, אבל עם הנחת העבודה הזאת אני שמתי הנחת יסוד בחטיבה לפני בערך שנה, שבכל אירוע שקורה בעומק שהוא לא בגזרתי החטיבה מגיעה.
עמר בר-לב: העומק, אתה מתכוון ממערב לגדר?
עמר בר-לב: זו הייתה השאלה.
<איציק כהן: אני מתכוון ממערב לגבול הגזרה של החטיבה.
<איציק כהן: גבול הגזרה של החטיבה - - -
עמר בר-לב: אבל השאלה הייתה האם אתם פועלים ממערב לגדר.
<איציק כהן: חיובי.
<איציק כהן: באירועים שקורים ביישובים - - -
עמר בר-לב: אנחנו לא מכירים בדיוק את גבול הגזרה.
<איציק כהן: בסדר גמור.
<איציק כהן: אירועים שקרו בעומק מערבית לחומה, בין 5 קילומטרים ל-10 קילומטרים, הגיע המג"ד, הגיעו כוחות, האיסוף עבד וסיכלנו לא מעט אירועים.
איל בן ראובן: אני שואל לגבי סיורים קבועים.
<איציק כהן: לא.
איל בן ראובן: לגבי תכנית סיורים.
ענת ברקו: בט"ש, מה שנקרא.
<איציק כהן: לא מבצעים בט"ש, רק בזיהוי חריג או בדיווח שלהם, אנחנו מגיעים ומסיירים.
איל בן ראובן: כלומר במצב שגרה הסיור היחידי שנוסע ממערב לגדר זה אותו סיור אחד שלכם?
<אתי בוחניק: נכון, זה הסיור שלנו.
<אתי בוחניק: חשוב לציין - - -
<קריאה: גם זה מאפיין את הגזרה הזאת בלבד, לא קיים בגזרות אחרות.
<אתי בוחניק: נכון, זה בהחלטת מפקד המחוז שלנו, שהוא הנחה שתהיה פה ניידת, שיהיה פה סיור.
<אתי בוחניק: זה באמת משהו ייחודי.
<אתי בוחניק: חשוב לציין שיש לנו - - -
<קריאה: אבל הוא לא מספיק.
<אתי בוחניק: הוא לא מספיק.
<אתי בוחניק: אנחנו שוחחנו על זה, אבל זה כרגע.
<קריאה: אסור שנחיה באשליה שזה נותן מענה, זה לא נותן מענה.
<אתי בוחניק: לא, אני מסכימה ואני מוסיפה שאצלנו יש 140 מתנדבים עם שתי ניידות שהם לא עוסקים בבט"ש, שהם בעיקר עוסקים בתוך היישובים ומסביב ליישובים והם נותנים לנו את ה - - - הם גם עוברים אצלנו את התדרוך, הם מקבלים מאיתנו והם בקשר מול התחנה.
איל בן ראובן: אני רוצה לשאול, כי נאמרה פה אמירה שבעבר, ואולי זו שאלה למג"ב, הייתה פה פלוגת מג"ב שעסקה בעניין.
<אתי בוחניק: נכון, אני גם זוכרת את זה, אני שירתי - - -
איל בן ראובן: מה קרה לה?
<ארז קלימי: אני אדבר בתורי, אבל כשמשטרת ישראל הייתה אחראית על קו התפר בעבר, בשנת 2002, הוקמה מנהלת תפר, בראשות תת ניצב, ועל הקטע הזה היו שלוש פלוגות מג"ב, כל קטע כזה שלוש פלוגות מג"ב, פלוגה מתרקומיא עד חוות האלה, פלוגה שנייה מחוות האלה עד מיתר ופלוגה שלישית ממיתר עד ד-3.
<ארז קלימי: שלוש פלוגות שכל פלוגה ידעה לייצר שלוש ניידות במשמרת 24/7.
<קריאה: היום, אגב, עושים מבצעים, אין נוכחות - - -
<ארז קלימי: האחריות עברה לצבא ולכן החלק הזה פורק, כוחות שלנו נכנסו פנימה לשטחים וכוחות אחרים נכנסו לתוך - - -
<קריאה: האחריות של הצבא, ארז, היא בצד המזרחי, לא בצד המערבי.
<ארז קלימי: לא, אני מדבר על מה שפעל בצד המערבי בשטח הזה.
<קריאה: נכון, אני אומרת שמה שמג"ב עושים זה יותר מבצעי.
<אתי בוחניק: הפעילות שלנו היא לא רק מבצעית, היא פעילות יומיומית, זה גם פעילות כנגד שב"חים, כנגד מסיעים, יש לנו את הצוות שלנו של מג"ב שיושבים אצלנו בתחנה והפעילות היא פעילות יזומה.
<אתי בוחניק: אני רק יכולה לומר שהיום, בזכות אותו קו ואותה חומה, יש ירידה דרסטית בכמות האירועים שאנחנו נקראים אליהם.
<אתי בוחניק: יחד עם זאת תמיד אפשר לשאוף ליותר טוב, יש אפשרויות, אם זה טכנולוגיות, אם זה להקים נקודת משטרה באזור.
<אתי בוחניק: אפשר לשפר, אבל מבחינתנו זה הטיפול ה - - -
איל בן ראובן: אני רוצה לשאול עוד שאלה את איציק, כשתהיה פה טכנולוגיה, לפי מה שמתוכנן, האם אז כאשר יש גילוי, מי הכוח שרץ לגילוי?
איל בן ראובן: זה כוח צבאי או שזה אותה ניידת?
איל בן ראובן: אני מדבר כרגע על השטח שהוא ממערב לחומה.
איל בן ראובן: המזרח, הבנתי, זה שלך, זה ברור, זה עובד, אני מדבר על הקטע המערבי, שכרגע ממה שאני מבין אין בו נוכחות עניינית על החומה, אבל אני שואל אם תהיה טכנולוגיה, בהנחה שתהיה טכנולוגיה, מה תפיסת הפעולה, מי ירוץ?
<איציק כהן: תפיסת הפעולה היא חד משמעית כוחות הצבא, כי כל כוחות הצבא - - -
איל בן ראובן: גם ממערב?
<איציק כהן: מפקדת הגדוד היא מערבית לחומה, הפלוגות יושבות מערבית לחומה, לא מזרחית לחומה, ולכן הן נגישות בצורה הכי מהירה להגיע לכל זיהוי.
<איציק כהן: זה מה שקורה היום כשיש לנו זיהוי, כי היום יש לנו איסוף במרחב, הוא עדיין לא מושלם, אבל יש איסוף.
<איציק כהן: כשיש זיהוי של תצפיתנית שמזהה משהו חשוד, מי שמגיע ראשון - - -
איל בן ראובן: אתם רצים?
<איציק כהן: אנחנו רצים, אבל אנחנו מתואמים, גם אנחנו יודעים לדבר אחד עם השני.
<איציק כהן: אם זה עכשיו רץ לעומק אנחנו יודעים לעשות תיאום מלא, לדבר אחד עם השני.
<אייל ראון: אני רמ"ד מבצעים, אייל.
<אייל ראון: לפני שאני אתחיל עם הדברים שלי, רק לגבי השאלה הזאת, חשוב להבין פה שב-2003 נכתב נוהל עבודה בעקבות הגדר, נכתב נוהל עבודה בין צה"ל לבין המשטרה, והאחריות על המעבר בגדר מהצד המזרחי לצד המערבי באחריות צה"ל, המשטרה העבירה 5 פלוגות מג"ב לצה"ל, שזה פלוגות מג"ב איו"ש, בשביל המשימות האלה, לכן הניידת שפה הציגו, המטרה שלה לא לטפל בגורמים שעוברים את הגדר, זה באחריות צה"ל ובטיפול צה"ל, גם בצד המזרחי וגם בצד המערבי.
<אייל ראון: אחריות משטרת ישראל זה בעצם טיפול בתוך שטח הבט"פ על שב"חים או על כל גורם אחר שנכנס פנימה ועושה עבירות, אם זה ביישובים, אם זה בערים.
<אייל ראון: זה חשוב להבהיר.
ענת ברקו: אבל העבירות האלה יכולות להיות גם פיגועי טרור?
ענת ברקו: על אותם נתיבים זה עובר.
<אייל ראון: אני תיכף אגע בסוגיות הטרור והפלטפורמות שהשב"ח מייצר.
<אייל ראון: זה לגבי השאלה הזאת, כי הניידת שרצה על הציר, אין לה שום תפקיד לעצור שב"חים או לעצור פעילים שרצים על הגדר, זה באחריות צה"ל.
<אייל ראון: אני אתחיל בזה שמבחינת שב"ח בין 30,000 ל-50,000 בכל זמן נתון נמצאים בתוך שטח הבט"פ, בתוך מדינת ישראל, זה נבדק גם על ידי מספרים של הצד הפלסטיני, כך שזה בערך המספר.
<אייל ראון: מבחינת פעילות, פעילות השב"חים, הם מייצרים לנו בצורה ברורה פעילות פלילית, אם זה פעילות פלילית נגד חקלאות, אם זה פשיעה חקלאית, שאני תיכף אגע מה אנחנו עושים בהקשר הזה, כי אנחנו עושים הרבה בהקשר של הפשיעה החקלאית, אנחנו לוקחים את זה רחוק מבחינה מבצעית, ואם זה עבירות אחרות, כמו רכוש ואם זה גניבות רכבים.
<אייל ראון: דרך אגב, גניבות רכבים, 30% מגניבות הרכבים נכנסים פנימה לתוך איו"ש.
אבי דיכטר: 30% מגניבות הרכבים בכל מדינת ישראל?
<אייל ראון: בכל מדינת ישראל.
אבי דיכטר: זאת אומרת כמעט כל מכונית שלישית שנגנבת בישראל היא עוברת לאיו"ש?
<אייל ראון: בדיוק.
<אייל ראון: בהמלצות אני אגע גם מה אנחנו מתכננים ואת ההשקעה של הדבר הזה.
<אייל ראון: בנושא פשיעה חקלאית אני יכול להגיד שאנחנו משקיעים היום, כמשטרה, לא רק פעילות רגילה, אלא גם יחידות מיוחדות מטפלות בפשיעה חקלאית.
אבי דיכטר: אתה יכול לתת את המספר הנומינלי, מה זה 30% מכלל הרכבים?
אבי דיכטר: מה המספר?
<אייל ראון: אני אתן לך את הנתון, אני תיכף אקבל אותו ואעביר לך אותו.
<אייל ראון: בנושא הפשיעה החקלאית, גם ימ"מ וגם יחידות מיוחדות מתעסקים בסוגיה הזאת.
<אייל ראון: בדיוק עכשיו ימ"מ מתעסקת עם חוליה שמתעסקת - - - צריך להבין, מה שפה נאמר על כל סוגיית השב"ח, זה לא משהו שהוא לא מאורגן ומסודר.
<אייל ראון: הוא מסודר מאוד ואם זה מסיעים, אז זה מיליוני שקלים, זה חבר'ה שעובדים בזה ועושים הרבה כסף מזה והם יודעים לעשות את המעבר בין המסיעים בצד המזרחי לבין החיבור שלהם למסיעים בצד המערבי, משם ההגעה למעסיקים והמלינים.
<אייל ראון: מבחינתנו אנחנו מטפלים בשב"חים לאורך כל השנה, כל מחוז יודע לטפל ואמור לטפל והוא גם מטפל בסוגיית השב"ח ובנוסף לזה אנחנו גם מבַצעים מבְצעים מיוחדים ארציים לפני כל אירוע גדול, אם זה חגי תשרי או אם זה פתיחת שנת הלימודים או אם זה כל אירוע אחר.
<אייל ראון: אנחנו עושים מבצעים ארציים גדולים ואנחנו תופסים בערך בשנה - - - דרך אגב, אני י כול להגיד עוד דבר שאפשר לראות ולהרגיש בו, שעם בניית הגדר, אם נגיד ב-2012 היינו עוצרים בשנה 30,000 שב"ח, ב-2016 עצרנו 15,000.
<אייל ראון: יש לזה השפעה ואנחנו מרגישים את זה במבצעים הארציים שלנו ובסיכום השנתי שלנו.
אבי דיכטר: אייל, אתה יכול להסביר לוועדה מה זה אומר שאתם תופסים מסיעי שב"ח?
אבי דיכטר: תפסתם רכב שמסיע שב"ח, או בצד המערבי של הגדר או בצד המזרחי או באין גדר - - -
<אייל ראון: בצד המזרחי זה בעיקר עבודה של צה"ל, צה"ל עובד בצד המזרחי, דרך אגב, הוא עובד עליהם בעוצמה גדולה, ואנחנו בצד המערבי.
<אייל ראון: איך אנחנו מטפלים?
<אייל ראון: אנחנו מגיעים עד רמת סוגיית החרמות, כסף, אנחנו פוגעים בהם בצד הכלכלי שלהם כדי שלא מחר בבוקר הם פשוט יעשו את אותו דבר עם רכב אחר או עם פלטפורמה אחרת.
<אייל ראון: הם מבינים את זה, הם מקשים את העבודה והם מייצרים צורת עבודה חדשה, אם זה רכבים שבכלל הם לא שלהם, אם זה צורת רכבים מוסווים בכל מיני דרכים, על מנת להיכנס פנימה.
<אייל ראון: דבר נוסף, הבנו שיש לנו בעיה קשה מאוד עם שב"ח מבחינת זיהוי שלהם.
<אייל ראון: הם נכנסים, אנחנו עוצרים אותם, אין עליהם כלום, אין עליהם תיעוד, אתה לא יודע, אין לך יכולת, גם אם אתה תופס אותם שוב, יש בעיה להגיד שזה הוא, שזה אותו אחד.
<אייל ראון: אנחנו כרגע עובדים על יכולת טכנולוגית שתהיה בכל כוח וכוח בשטח, שבעצם יידע גם לקחת - - - גם לקחת דנ"א, גם מבחינת צילום, על מנת שיהיה לנו זיכרון ארגוני, שאם אני תופס אותו בפעם השנייה ופעם שלישית, אז גם רמת הענישה בהתאם ויהיה לי יותר קל גם לעבור לרמת ענישה הרבה יותר גדולה.
אבי דיכטר: אתה יכול לתת לנו מספרים של כמה נעצרו, כמה מסיעים נעצרו, כמה שב"חים נעצרו, כמה הועמדו לדין?
<אייל ראון: אין לי את הנתון הזה הרגע, אבל אני יכול להוציא אותו, עד סוף הדיון יהיה לך אותו.
<אייל ראון: המלצות שלנו, והיינו בדיון גם אצל הרמטכ"ל בסוגיה.
<אייל ראון: קודם כל זה להמשיך ולייצר את המכשול.
<אייל ראון: אין ספק שהמכשול עושה את העבודה וצריך להמשיך ולייצר אותו וליצור את הרצף שלו כי זה מה שיוריד את הכניסה.
<אייל ראון: זה מצד אחד, אבל כמו שנאמר פה, אנשים צריכים לחיות, אנשים צריכים להביא כסף הביתה, אנשים צריכים להביא אוכל הביתה - - -
אבי דיכטר: אבל רגע, אמרת משפט שאותנו מחייב לקבל הבהרות.
אבי דיכטר: הרי עלה כאן הנושא של הפרצות ונאמר כאן על ידי אהוד, נדמה לי, שהפרצות בגזרה הקודמת שסיירנו, ששם לא נבנתה חומה ויש גדר אינדיקטיבית, והפרצות לא תוקנו בשמונה חודשים האחרונים.
אבי דיכטר: אתה אומר שחומה תיבנה מתי שהוא, אם בכלל, אבל אי תיקון הפרצות, מה בעצם יצר אצלכם?
אבי דיכטר: עלייה, ירידה, אין שינוי?
אבי דיכטר: \
<אייל ראון: תראה, אני יכול להסתכל על זה בשתי צורות.
<אייל ראון: אחת, קודם כל אם יש פרצות הם נכנסים, שב"ח נכנס ורואים, זה מאות ביום.
<אייל ראון: הפרצות מוכרות, אבל זה לא פרצות, זה פתחים, פרצות זה משהו קטן, פרצה בגדר, זה פתחים.
אבי דיכטר: אתה יכול להסביר?
<אייל ראון: זאת אומרת מה שעופר פה הציג, הפתחים הגדולים, כמו בצור הדסה, מקומות ש - - -
אבי דיכטר: זה הפתחה.
<אייל ראון: זה הפתחה, אני מדבר עליה.
אבי דיכטר: לא, במקומות שיש פרצות בגדר, שיש גדר אינדיקטיבית שהיא בעצם - - - המילה אינדיקטיבית כבר לא רלוונטית כי היא לא יכולה להיות אינדיקטיבית במצב הזה.
<אייל ראון: לגבי הפרצות, אני לא חושב שזה משהו שמשפיע מהותית על השב"ח, ממש לא.
<אייל ראון: הם באים במסות והם צריכים פתחה והם ייכנסו דרך הפתחות.
<אייל ראון: ודרך אגב, מה שנאמר פה על ידי סיגל, היא צודקת, לפעמים הרבה יותר נוח, גם לבעלי היתרים, לעבור דרך הפתחה, זה הרבה יותר מהר, הרבה יותר קל ולא צריך לקום בשתיים וחצי בלילה.
<אייל ראון: זה לגבי זה.
<אייל ראון: ההמלצות הנוספות שלנו זה המשך השקעת משאבים על מנת להקים אזורי תעשייה.
<אייל ראון: אין מה לעשות, אנחנו לא רק נחסום, אם לא נייצר להם פתרון הם ימצאו פתרון.
<אייל ראון: לכן צריך במקביל לעשות גם את זה וגם את זה.
<קריאה: סליחה, אדוני היושב ראש, אם סוגרים את הפתחות ומקימים אזורי תעשייה אז המשמעות היא בסוף שאנחנו שוב חוזרים לנושא של המעברים ובעצם אזרוח של המעברים, כי אם אנחנו רוצים לנתק את הזרוע הכלכלית - - -
<אייל ראון: את בונה אזורי תעשייה צמודים לגדר, כך שאת לא מתעסקת - - -
<קריאה: אז עדיין בכלל לא - - -
<אייל ראון: בדיוק וזאת הכוונה.
<אייל ראון: כמובן שאנחנו ממשיכים להשקיע משאבים שלנו בלי שום קשר לטיפול בשב"ח בשלושת המ"מים כאשר אני יכול להגיד שמבחינת המעסיקים, שהרי בסך הכול זה סוג של גלגל כזה, שאם אני אפגע במעסיק קשה, שהוא ירגיש שלא שווה לו להעסיק את השב"ח, אז זה יפגע בכל המערכת כולה.
<אייל ראון: אנחנו מנסים לעשות מהלכים, אנחנו כבר יכולים ומייצרים יכולת לגרום לזה ששטחי בנייה מאוד מאוד גדולים נסגרים לחודש וחצי חודשיים ומבחינת הקבלן זה מיליוני שקלים הפסדים, מיליוני שקלים, וכך אנחנו מנסים לפגוע בכל השרשרת כולה.
<אייל ראון: אני לא יכול להגיד שאנחנו מצליחים עד הסוף בסוגיה הזאת, אבל אנחנו עובדים על זה.
<אייל ראון: תודה.
אבי דיכטר: מג"ב, בבקשה.
<ארז קלימי: שלום לכולם, שמי ארז קלימי ואני תושב האזור, נציג יישובים של מג"ב דרום ונציג משטרת ישראל של המחוז הדרומי.
<ארז קלימי: אז כמה דברים בעניין של הגדר ומה קורה אצלנו בגזרה.
<ארז קלימי: קודם כל הדבר המשמעותי ביותר זה שמרגע שהגדר הזאת הושלמה בגזרה הזו אז יישובי התפר היום מוגנים יותר.
<ארז קלימי: הצירים ש אנחנו ניסע בהם בהמשך, במהלך הסיור, בעבר, לפני השלמת הגדר היו צירים מסכני חיים לתושבים, לאזרחים ולילדים שהיו נוסעים כאן לבתי הספר, היום התופעה הזאת למעשה כבר לא קיימת כי כבר אין חדירה של אותם מסיעים, זה הרבה יותר בטוח להסתובב כאן.
<ארז קלימי: שיתוף הפעולה עם הצבא, חטמ"ר יהודה, הוא שיתוף פעולה בשני מישורים.
<ארז קלימי: במישור הראשון זה המישור של השוטף ביום יום, בשגרה, וציין את זה כאן המח"ט, גם מבחינת גבולות הגזרה וגם מבחינת אירועים שהיו כאן כדוגמת אירועי חדירה כשהיו פרצות, אז הצבא התחיל את האירוע, הגיע לתוך היישובים האלה כאן שנמצאים באחריות ביטחונית של משטרת ישראל, חברו לכוחות המשטרה, אם מהתחנה, אם מהיישוב, וניהלו את האירוע עד החזלוש שלו.
<ארז קלימי: הדבר השני והמשמעותי ביותר זה הפעולות כנגד חוליות מאוד קשות שהיו יוצאות מהשטחים ורק בלילה בין שני לשלישי השבוע נעצרה חוליה קשה מאוד, אלימה, של תשעה חברים שפעלו כאן גם במחוז הדרומי וגם במחוז מרכז בעיקר בנושא גניבות חקלאיות, אחראים למשהו כמו 100 ראשי בקר שנגנבו מ-20 זירות שונות.
<ארז קלימי: למי שמתעסק עם חקלאות ויודע מה המשמעות של הדבר הזה, זה ממוטט כלכלה, ממוטט משקים, ממוטט את הענף הזה ולאחר פעילות איסוף מאוד משמעותית החוליה הזאת נעצרה בתוך שטחי הרשות עם יחידות מיוחדות.
<ארז קלימי: זאת כמעט, אפשר לומר, בגזרה שלנו לפחות, החוליה האחרונה נכון לרגע זה מבין הפעילות ביותר.
<ארז קלימי: צריך להבין שמבחינת הפשיעה החקלאית רוב מחוללי הפשיעה הם תושבי שטחים.
<ארז קלימי: אלה חוליות אלימות מאוד, ממודרות - - -
אבי דיכטר: רוב מחוללי הפשיעה החקלאית בתחומי ישראל?
<ארז קלימי: מבחינת מודיעין ותוצאות של חקירות שלנו ומעצרים - - -
ענת ברקו: חקלאית, רכב.
<ארז קלימי: פשיעה חקלאית, אני מדבר על טרקטורים ובעלי חיים.
ענת ברקו: יש עליהם איתורנים?
ענת ברקו: יש איתורן על כלים חקלאיים?
<ארז קלימי: לא על כולם.
אבי דיכטר: אנחנו רוצים להבין, נאמר כאן על ידי אייל, 30% מכלי הרכב שנגנבים בישראל נגנבים על ידי תושבי שטחים או עוברים לשטחים.
אבי דיכטר: לגבי הכלים החקלאיים, אתה יכול לתת לנו את הנתון?
<ארז קלימי: לגבי החוליות שמתעסקות בפשיעה חקלאית, רוב החוליות שאנחנו מכירים עצרנו ונמצאים אצלנו במערכת המודיעין הן חוליות של תושבי שטחים מדרום הר חברון שמבצעות את הפשיעה הזו בצורה שיטתית.
אבי דיכטר: מה הנתח של הפשיעה האיו"שית, הפלסטינית איו"שית, הפשיעה החקלאית בישראל, איזה נתח זה?
<ארז קלימי: מסך כל הפשיעה במשטרת ישראל הפשיעה החקלאית היא לא - - -
אבי דיכטר: לא, מתוך הפשיעה החקלאית, 100% פשיעה חקלאית, כמה מתוך זה זו פשיעה חקלאית שמקורה בפלסטינית מאיו"ש?
<ארז קלימי: הרוב המוחלט.