GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירב בן ארי: אני לא יודעת אם זה קיים, אם זה קיים אחלה, אם לא, אני מאוד מציעה להשתמש בזה.
אבי דיכטר: איילת ורבין, בבקשה.
איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לכם וברכות לכל העושים במלאכה, זאת מלאכה מאוד מאוד מסובכת.
איילת נחמיאס ורבין: גם אם זה לא נראה ככה אנחנו מבינים את זה, זה אזור מורכב, רגיש, בעייתי, החיכוך הוא לא טריוויאלי פה והיום יום שלכם קשה באמת מצאת החמה עד צאת הנשמה.
איילת נחמיאס ורבין: אז תודה לקב"טים, לצבא, למג"ב, למשטרה ובטח ובטח לתושבים שגרים באזור המדהים הזה ביופיו.
איילת נחמיאס ורבין: אני בן אדם מעשי, אני אשתדל להיות ממוקדת במה שהטריד אותי מאוד.
איילת נחמיאס ורבין: כל הנושא של פירוק כיתות הכוננות, אני חושבת שזה דבר שהוא צריך להיות בטיפול שלנו, לא ב'צריך עיון' אלא ב'צריך טיפול'.
איילת נחמיאס ורבין: כפי שאתם ראיתם, אני הייתי ערה לזה, אני כבר ניסיתי איכשהו לטפל בזה לפני קצת פחות משנה.
איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שזה באמת המענה המיידי ואין חכם כבעל ניסיון, אנחנו יודעים שבאירועי פח"ע בסוף כיתות הכוננות שהוקפצו למקום יכלו גם אם לא למנוע לגמרי את האירוע לצמצם אותו באופן משמעותי.
איילת נחמיאס ורבין: אני הקשבתי ברוב קשב לאלוף משנה הינדי, מה שאתה אמרת בנושא פיתוח מקורות התעסוקה הוא באמת עניין קריטי ואני חושבת שזה מונח לפתחה של הממשלה יותר מדי זמן ונמתח יותר מדי זמן.
איילת נחמיאס ורבין: לא רק בגלל הנושא של המשאבים, אבל אתה שרטטת את זה בצורה מעניינת של המעבר משב"ח, שהוא עשוי להיות גם מפגע, לבן אדם יחסית נורמטיבי או נורמטיבי באמת שבסוף בסך הכול רוצה להביא פרנסה הביתה.
איילת נחמיאס ורבין: או אני אומר את זה ההיפך, בן אדם שהוא נורמטיבי ורוצה להביא פרנסה הביתה מוצא את עצמו במהירות מאוד גדולה הופך לשב"ח ולפוטנציאל מפגע.
איילת נחמיאס ורבין: לכן אני חושבת שאנחנו צריכים לראות מה אנחנו עושים בעניין הזה כי העניין הכלכלי הוא עניין ביטחוני והגיע הזמן שאנחנו נשקיע בזה יותר אנרגיה.
איילת נחמיאס ורבין: הדבר האחרון שאני רוצה לעסוק בו, התייחסתי לזה גם תוך כדי דיבור, כי זה באמת בנשמתי, אני חושבת שיש פה עוד חברי כנסת, בוודאי עמר, אנחנו מתעסקים בנושא הזה, בואו נפסיק לקרוא לזה פשיעה חקלאית, זה טרור חקלאי, נקודה.
איילת נחמיאס ורבין: העובדה שמקרים מסתיימים, למרבה המזל עד היום לא הסתיימו באסונות גדולים מגניבת ראשי בקר, צריך להבין, אגב, שהמשמעות הכלכלית מבחינת החקלאים היא הרס מוחלט בהרבה מאוד מהמקרים.
איילת נחמיאס ורבין: אני מכבדת את המספרים שאתה נתת על ירידה, אני מוכרחה להגיד לך, אני לא שומעת את זה.
איילת נחמיאס ורבין: אני מכירה את זה, אמנם לא ממגידו ולא מהאזור הזה, אבל אני מכירה את זה מיזרעאל, צריך להבין, אנחנו מדברים במונחים של מאות אלפי שקלים, מיליוני שקלים לפעמים של נזק לחקלאי שבקושי יכול להתפרנס.
איילת נחמיאס ורבין: אני יכולה להגיד לכם שבמישור האזרחי של הדבר הזה אני מנסה לעזור בפיתוח של הרחבת הביטוח לחקלאים בעניין הזה, אבל זה מאוד מאוד מסובך ואף אחד לא שש לבטח אותם, צריך להגיד את האמת.
איילת נחמיאס ורבין: לכן אנחנו צריכים לראות מה עושים בעניין הזה, כי אתה, למשל, לא התייחסת להיבט שכבר הלך והתלונן ואף אחד מכוחות הביטחון לא מעז להיכנס למשל למקומות אפילו בתוך ישראל שיש חשד כבד שמהם יצאו החוליות.
איילת נחמיאס ורבין: אז אני באמת מכירה את זה הרבה שנים.
איילת נחמיאס ורבין: צור הדסה, אני באמת מאוד מאוד מוטרדת מהאזור הזה, מירב ציינה את זה.
איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שבסוף יש פה עניין מדיני, אנחנו כל הזמן קוראים לזה פוליטי, לא צריך לקרוא לזה פוליטי, זה עניין מדיני מאוד מאוד רגיש, ויכול להיות שגם בפורום הזה לא נכון לדון בזה, אבל אנחנו ערים לבעיה.
איילת נחמיאס ורבין: ממש לא מזמן היו צריכים להסתגר בבתים, לדעתי זה קורה שם יותר מדי.
איילת נחמיאס ורבין: אנחנו פה כי אנחנו רוצים וחושבים שחשוב להיות איתכם, תודה רבה על הזמן שלכם.
אבי דיכטר: תודה, איילת.
איל בן ראובן: קודם כל אנחנו יושבים פה בנטע, באזור שנראה טוב, כלומר קורה פה דבר נכון, קורה פה מודל טוב, והתוצר שלו, נדמה לי שזה נאמר פה על ידי ראשי המועצות, שאנשים רוצים לבוא הנה.
איל בן ראובן: אבל זה קורה לא רק כאן, בכל מקום, אנחנו רואים את זה גם בעוטף עזה, בסופו של דבר אנשים, כדי לבוא, הם רוצים ביטחון, הם רוצים בריאות והם רוצים חינוך וכשיש ביטחון אנשים באים ואני חושב שסוגיית הפריפריה או אתם זה בהחלט יעד לאומי ולכן צריך לטפל בו.
איל בן ראובן: אני חושב שצריך להגיד מילה טובה לערן ולצה"ל, למח"ט יהודה, למשטרה ולכל מי שעוסק פה במודל הזה והוא מוצלח, שאפו.
איל בן ראובן: מאוד יפה.
איל בן ראובן: סוגיית החדירות לצורך גניבות חקלאיות ואחרות, המרחק בינן לבין טרור הוא קטן מאוד ואנחנו צריכים להסתכל על זה כאל טרור כי זה יכול להיות גם אחרת וכך צריך להתייחס לזה.
איל בן ראובן: אני חושב שמה שעולה כאן שחומה היא המענה הנכון, היא מענה חשוב והיא נותנת תשובה גם לטרור וגם לפשיעה חקלאית, גם ככה אנחנו צריכים להסתכל על זה.
איל בן ראובן: מה שאני יוצא מפה, יושב ראש הוועדה, זה עם דאגה גדולה דווקא לאזורים האחרים שהם לא יושבים לנו כאן מול הגדר, אלא דרום השרון, מגידו.
איל בן ראובן: אנחנו נמצאים במקום מאוד לא טוב במקומות האלה ואנחנו כוועדה, אני חושב שאנחנו צריכים להיות מאוד מאוד ברורים.
איל בן ראובן: התמונה מטרידה, מטריד מל"ל שאומר אמירות ובסופו של דבר בשורה התחתונה המבצע אומר 'לא יהיה', כי אין כסף כרגע.
איל בן ראובן: אנחנו בעניין הזה צריכים לתת דחיפה מאוד גדולה ולעזור לממשלה, למי שצריך שם, לקבל את ההחלטה הנכונה.
איל בן ראובן: זה מסוג איום שאנחנו יודעים שהוא ישנו וכדאי שניתן לו מענה לפני שאנחנו נגיע, והיו לנו כבר אסונות בעבר, אבל פה האיום הוא מוגדר, ברור וצריך לתת לו מענה.
איל בן ראובן: אני רוצה להצטרף, נדמה לי שאיילת דיברה פה, לסוגיית כיתת הכוננות.
איל בן ראובן: אני אומר פה חד משמעית, בעיניי זאת החלטה לא נכונה של הצבא.
איל בן ראובן: כלומר ניתנה תשובה ואנחנו התעסקנו בזה לא מעט לקו העימות, שם בהחלט נעשתה עבודה טובה, הפגיעה בכיתות הכוננות בקו התפר היא דבר לא נכון ואנחנו יודעים מה חשיבותה של כיתת כוננות.
איל בן ראובן: כיתת כוננות יכול להיות ההבדל בין אירוע שהיה ונגמר במשהו קטן לבין אירוע שתוצאתו היא מבצע צבאי גדול אחר כך.
איל בן ראובן: לכן כיתת כוננות, בהחלט חייבים לתת פה אמירה מאוד ברורה בנושא הזה.
איל בן ראובן: כמעט דבר אחרון.
איל בן ראובן: אני חושב שמה שנאמר פה לגבי הטכנולוגיה והשילוב של טכנולוגיה עם החומה והשילוב שלהם עם כוחות תגובה בעניין.
איל בן ראובן: פה אני אומר גם לסיגל, מבצעית כאשר יש טכנולוגיה על חומה ויש כוחות שמוכנים לתגובה מהירה, הם יותר יעילים מסיורים שמסתובבים.
איל בן ראובן: עם זאת יש גם חשיבות לסיור בכך שהוא קודם כל מבצע איזה שהיא הרתעה, אבל חשיבותו העיקרית היא הביטחון של התושבים שרואים שיש מי שנוסע בשטח.
איל בן ראובן: לכן אני חושב שהמודל הזה, שדיבר עליו גם המח"ט, שיש פה כוחות תגובה מהירים בצירוף טכנולוגיה שצריך לקדם אותה, נדמה לי שזה הפתרון הנכון.
איל בן ראובן: המשפט האחרון, דובר פה על אזורי תעשייה, אז פה זה לא בדיוק הנושא שלנו כרגע, אבל אני חושב שהם מאוד מאוד חשובים.
איל בן ראובן: סוגיית מחירי הקרקע, גם הם עלו פה, רבותיי, אנחנו רואים דבר מעניין, בכל מקום שבו הפריפריה מתחילה להתאושש, הופ, המחירים מזנקים לשמים.
איל בן ראובן: זאת נקודה שגם מחייבת אותנו לאיזה שהיא הסתכלות ברמה הלאומית כי אנחנו רוצים אנשים בפריפריה.
אבי דיכטר: תודה רבה, איל.
אבי דיכטר: ענת ברקו, לאחר מכן מוטי יוגב ואלי אלאלוף.
ענת ברקו: תודה, אדוני יושב הראש, דני, תודה על האירוח.
ענת ברקו: אין ספק שהמודל שאתם משיגים - - -
אלי אלאלוף: גם לסיגל.
ענת ברקו: לסיגל גם, אבל זה בטריטוריה של דני, אבל אני בעד אישה כראש מועצה וראש עיר ואני חושבת שיש לנו מודל טוב, אז תמשיכי.
ענת ברקו: תודה, סיגל.
ענת ברקו: אני חושבת שהמודל שכוחות הביטחון מציגים כאן, גם בשת"פ, גם עם האזרחים כאן, הוא מודל מצוין והוא טוב ואולי צריך לראות איך אתם משכפלים אותו גם לאזורים שלך, אודי, כדי שאנחנו לא ניתקל במה שאנחנו - - - צריך לעשות את זה.
ענת ברקו: אחד הדברים החשובים בעיניי זה איחוד המעברים תחת רשות אחת, ר"מים, תחת משרד הביטחון.
ענת ברקו: היום יש חוסר אחידות משווע ובעיה בתפקוד של חלק מהמעברים, חלק משטרת ישראל, חלק הצבא, חלק משרד הביטחון כשהמעברים במשרד הביטחון נראים הטובים ביותר לפי אמות מידה שעונות גם על צרכי הביטחון, גם מתנהלים בצורה מקצועית.
ענת ברקו: לכן אני חושבת שצריך לעשות ולהשקיע גם בזה הרבה מאוד כסף.
ענת ברקו: נתיבי הפשיעה ונתיבי הטרור הם אותם נתיבים, המון פעמים אירוע שמתחיל כאירוע עברייני פלילי רגיל נגמר כאירוע טרור גם, ואם לא, אז יש צורך להלבין אותו ולהפוך אותו לאירוע טרור ויש הרבה מאוד פושעים קטנים שעשו הסבות מקצועיות והפכו להיות טרוריסטים.
ענת ברקו: אבי יכול לספר לכם, הרבה מאוד גנבי רכב ועבריינים קטנים שכדי להשתדרג שדרגו את עצמם כטרוריסטים, לכן יש לזה חשיבות מאוד מאוד גדולה.
ענת ברקו: אני חושבת שצריך לשנות את הטרמינולוגיה, חבר'ה.
ענת ברקו: כשאנחנו מדברים בצפון אנחנו מדברים על יישובים צמודי גדר, אנחנו מדברים על ביטחון שוטף, בואו נדבר במושגים האלה.
ענת ברקו: סליחה, זה בדיוק אותו הדבר, צריך להתחיל לדבר במונחים הללו, זה גם ישנה לנו משהו בגישה.
ענת ברקו: צריך לחשוב על תת הקרקע, קצב הלמידה כאן הוא מהיר ביותר, אנחנו יכולים להיתקל גם בתופעה - - - ערן, רק מטר חודרים עם החומה לתוך האדמה?
<ערן אופיר: רק בעזה.
ענת ברקו: לא, פה, אני מדברת באזור הזה.
<ערן אופיר: פה לא עושים.
ענת ברקו: פה זה מטר עומק?
ענת ברקו: מתחת לפני הקרקע.
<ערן אופיר: מטר זה מספיק.
ענת ברקו: אז אתם מבינים, ערן יכול להגיד לכם את זה, מבחינת חפירה בתת קרקע זה לא אתגר של עזה, אבל אנחנו יכולים להגיע - - -
<עופר הינדי: יש לנו עליונות מודיעינית מבצעית, זה לא דומה בכלל.
ענת ברקו: עופר, אנחנו לא משווים, אני רק אומרת שיש כאן התנהגות נלמדת והיא נלמדת מאוד מאוד מהר.
ענת ברקו: אתה סוגר את הגדר, אי אפשר לצאת עם ציוד חקלאי, לנסוע איתו.
ענת ברקו: זה בדיוק כמו שהייתה מגפת המחבלים המתאבדים וזה עצר את התופעה.
ענת ברקו: באופן אישי אמרו לי אנשים שיצאו לפיגועי טרור, הייתה גדר, חומה, לא יכולנו סתם ככה ללכת.
ענת ברקו: אז צריך לקחת בחשבון גם את תת הקרקע.
ענת ברקו: חקלאים שמנצלים את ההיתרים שלהם לפתוח את השערים כדי לעבד את האדמות שלהם והם משתמשים בזה באופן לא ראוי, צריך פשוט לקחת להם, להגיד להם 'אנחנו נסגור לכם את המעבר, אתם לא תעבדו את האדמה'.
ענת ברקו: באופן כזה של ענישה הם יעמדו על הש"ג ויוודאו שאף אחד לא מנצל את זה.
ענת ברקו: כדאי לעשות את זה.
ענת ברקו: לא לפרק כיתות כוננות, אני לא אחזור על הדברים של חבריי.
ענת ברקו: לגבי שב"חים יש סחר בהיתרים, יש סחיטה, גם של פלסטינים, אתה בטח מכיר את זה, של כל מיני קבלנים כאלה שמרכזים את האישורים הללו.
ענת ברקו: הם סוחטים אנשים, 'כן ניתן לכם', 'לא ניתן לכם', יש ממש תעשייה סביב זה.
ענת ברקו: וקיבלתי עדכון נוסף ששב"חים, פעמיים שהם נעצרים לא עושים להם כלום, לוקחים אותם חזרה למחסום ורק בפעם השלישית מענישים אותם.
<קריאה: גם בפעם השלישית לא ממש, כי בתי המשפט מאוד מקלים.
ענת ברקו: אמרנו את הענישה, על תנאי או שלושה חודשים מאסר במקרה הטוב.
ענת ברקו: אני רוצה לומר שההסתכלות שלנו צריכה להיות ביטחונית בלבד, לא פוליטית, לא מדינית, אלא בטחון התושבים כאן ולכן צריך להשקיע מאמץ, לרכז מאמץ ולהשקיע את הכסף גם באמצעים טכנולוגיים כדי שהמכשול הזה יהיה אפקטיבי ונשיג את המרב.
אבי דיכטר: מוטי יוגב ולאחריו אלי אלאלוף.
מרדכי יוגב: ברשות ראשי המועצות פה, דני, סיגל, שאר ראשי המועצות, היושב ראש.
<קריאה: ניב.
מרדכי יוגב: ניב, כן.
מרדכי יוגב: אנחנו התחברנו, במטה יהודה.
מרדכי יוגב: גילוי נאות, גם שם יש לי ילדים.
ענת ברקו: גם פה וגם שם?
מרדכי יוגב: ברשות היושב ראש, אני קודם כל רוצה לומר לך תודה, אני חושב שיש גם דברים מפה, או שנמשיך אותם בדרך שאנחנו כאן או בוועדה המשותפת, משום שאני שמח שלקחת את המושכות, כמו שחטיבת יהודה לקחה אחריות גם על יישובי לכיש צמודי גדר, ולא רק היא, גם פיקוד העורף, למקום הזה הגיע רמ"ט התיישבות העורף, וכשהוא ראה ש-200 מטר גן ילדים אז הוא נתן פה מרכיבי ביטחון.
מרדכי יוגב: זה היה לפני שנתיים, בהתערבות של הוועדה.
מרדכי יוגב: אני לא זוכר אם דיברנו על זה עם קב"ט שלך או אצלךְ, ואני רוצה לומר שלמי שבעניינים, ואתה ודאי בעניינים, אדוני היושב ראש, אז אין חדש תחת השמש, מה שנקרא, רק צריך לחדש אותו, כי אנשים מתחלפים.
מרדכי יוגב: הנושא, אני מסכים פה עם כל חבריי, עם עמר ועם איילת, צריך לקרוא לו בשמו, הוא טרור חקלאי, והוא לא רק פה, הוא גם בגליל, עמר עסק בו רבות באזורים של טובא זנגרייה ובאזור החולה ובמקומות אחרים, ואיל עסק בו ואחרים.
מרדכי יוגב: והנושא הזה של הטרור החקלאי, אם לא בוועדה הזאת כן צריך להכניס אותו לוועדה המשותפת, בלי לפגוע חס ושלום במשטרה, יש לי כבוד גדול למשטרה, הוא עניין של ביטחון לאומי, ששוב, תראו באירועי חירום, אני אומר פה לשי מהמל"ל, יש פה צורך גם בכוח הצבאי כדי לפתור אותו, כי הוא הפך למכת מדינה.
מרדכי יוגב: חקלאות ואחיזה בקרקע הם חלק מהחזון הציוני שלנו, אני מסכים ואומר פה בלי שום גוון פוליטי, בגליל, בנגב, בשרון, בבקעת הירדן, איפה שיש הסכמה לאומית, אני לא רוצה לגעת פה במרכיב פוליטי בכלל.
מרדכי יוגב: אחד מהדברים זה מי לוקח אחריות, למי כואב הראש, ואני שמח, אדוני היושב ראש, שלקחת אחריות וכואב לך הראש.
מרדכי יוגב: אני אומר למל"ל, זה נותר עניין של אכפתיות, זה לא עניין של תו"ל.
מרדכי יוגב: כשמח"ט יהודה הנוכחי, אכפת לו, ובמקרה נתתי את דעתי שאכפת לו בלי לפגוע בקודמו ובאחרים, לא מכיר אותו, בקושי יודע לחזור על שמו, אבל אכפת לו, ראיתי אותו בשטח, אז יש פה תפר עם אחריות.
מרדכי יוגב: זה עניין שצריך להכניס אותו לתו"ל ואין לי ספק שבתו"ל הזה צריך להוביל צה"ל, זה יכול להיות גוף אג"מרי וזה יכול להיות אחר, כי הוא יותר חזק.
מרדכי יוגב: זה כמו במלחמה, בסוף אם האירוע הוא לא רק שריפה או שלג, אז בחירום מוביל צה"ל.
מרדכי יוגב: זה לא מספיק שיוביל את התפר הזה מג"ב, צריך להגדיר אותו, כי בסוף התצפיתניות, אם הן יודעות לדווח כמו שראינו שפה הן יודעות כי חיברו אותן, כי מח"ט אכפתי חיבר אותן, אז הן דפקו גם למג"ב לתוך קו ירוק.
מרדכי יוגב: בדרום שרון זה לא קורה, אז הן רק עושות סטטיסטיקות והג'יפ מתוך הקו הירוק לא יודע, אז הקו הירוק הוא גבול לנו ומעבר להם וצריך להפוך את זה לשת"פ בין שני הצדדים.
מרדכי יוגב: זה מתחיל מחילופי מכשירי קשר ועובר שאמצעי אחד של מדינת ישראל, מצלמות, משרת את שני הצדדים, עובר לכוחות יירוט בשני הצדדים שיכולים לשרת את שני הצדדים ולהביא למשימה שמקבלת בסוף תשובה, עובר בשיתוף הפעולה הזה גם לגורמי המשפט.
מרדכי יוגב: אתה שאלת פה כמה נעצרו, מה הם קיבלו, למה הם נשפטו.
מרדכי יוגב: צריך להכניס לדיון הזה גם את הפרקליטות כי התוצאה הסופית כרגל המסיימת, וכמה שניסינו לחוקק שיעבור מחטא לעוון או לפשע בדברים מסוימים וחוקקנו, אז לא בהכרח שזה מתקבל וממילא ההרתעה איננה מספקת.
ענת ברקו: אולי צריך קנס מנהלי לשב"ח.
אבי דיכטר: משפט אחרון, מוטי.
מרדכי יוגב: לא, יש לי עוד כמה.
מרדכי יוגב: אני אומר דברים שאני יודע על מה אני מדבר.
אבי דיכטר: לא, מוטי, אנחנו מבקשים שתתכנס לסיום.
מרדכי יוגב: אני חושב שאת הדיון הזה צריך להמשיך, חלקו בוועדה המשותפת הגדולה הזאת, ואני בעד לשמוע אנשים שלכולם אכפת, ואני אומר משמאל לימין לכולם אכפת מהנושא.
מרדכי יוגב: יש דברים שאני יכול לטפל בהם בוועדה שלי, הבאה היא ב-20.12.
מרדכי יוגב: המעבר בעיקר שהזכיר פה ראש מועצת מטה יהודה, זה נושא שאם אנחנו נמסד אותו כמו שצריך לא יצטרכו לבוא בפרצות.
מרדכי יוגב: הוא כרגע לא בתכניות העבודה, אם נמסד אותו כפי שצריך ואם נסגור כאן את הקטע הקטן, או את הקטע שמגן על צור הדסה, ואם זאת תהיה תכנית העבודה והרציונל - - - יש דברים שזה - - - יש בעיות אחרות, ירוקים, עניינים, פוליטיקות, נשתדל למקד את זה בדרג הכי מקצועי שיש.
מרדכי יוגב: אז את מעבר בית"ר, תוך כדי דיון פה הכנסתי לתוך הדיון הבא שלנו.
מרדכי יוגב: אסף דורון פה מוביל את זה, אז גם העברתי לו בווטסאפ תוך כדי.
מרדכי יוגב: ושוב אני אומר, בעיקרון צריך להכניס את זה לתורה ולדרוש שהתורה הזאת תוצג לנו.
מרדכי יוגב: יחליטו בצה"ל מי עושה את זה, אם קצח"ר ואם מישהו אחר, ייתנו את זה לגורם שלוקח את התפר הזה ושם את זה בתו"ל ומציג לנו אותו תוך שלושה-ארבעה חודשים אחרי שהוא עובד עליו.
מרדכי יוגב: צריך חצי שנה?
מרדכי יוגב: יהיה חצי שנה, כי אנחנו מדברים לא על יום ולא על יומיים, אנחנו מדברים אחורה, עמר ואני מכירים את זה לפחות 20 שנה, 25 שנה, מהיותנו מח"טים, את הבעיות הללו מקו התפר.
מרדכי יוגב: להשתמש באמצעים של מדינת ישראל, לא כגבול, אלא ביחד עם שיתוף פעולה ואני מניח שנצליח להביא יותר ביטחון ויותר ביטחון גם לחקלאים בדרך.
אבי דיכטר: חבר הכנסת אלי אלאלוף.
אלי אלאלוף: אני אהיה קצר מאוד.
אלי אלאלוף: הייתה לי הזכות להיות פה לפני ארבע-חמש שנים, דני עשה לי סיור ואני חייב להגיד שזה מדהים לראות את השינויים שיש פה באזור.
אלי אלאלוף: בראבו ובראבו לכל מי שהציג לנו בצורה כל כך פתוחה, בלי להסתיר מאיתנו ידע ובעצם בצורה כזאת אתם הזמנתם אותנו לשתף פעולה איתכם.
אלי אלאלוף: אז בראבו לכולם.
אלי אלאלוף: אחת, מחירי הקרקע פה זה לא ספקולציה כלכלית, זו פגיעה בביטחון.
אלי אלאלוף: יותר תושבים זה יותר ביטחון, לכן אני חושב שעלינו כוועדת חוץ וביטחון להמליץ להחזיר את עלויות הקרקע לסבירות ולהזמין דיון בעניין הזה.
אלי אלאלוף: אני מוכן באופן אישי להתערב, במיוחד - - -
<סיגל מורן: לא רק אצל דני, עד הסוף.
<דני מורביה: אני רק אעזור לך, אנחנו האזורית לכיש, וגם חלק של שפיר, אנחנו המועצה היחידה בנגב גליל שלא שבעדיפות לאומית בנושא דיור.
<דני מורביה: אנחנו נגב והיחידים שלא בעדיפות.
<דני מורביה: זה יכול לעזור לנו.
אלי אלאלוף: אז אנחנו, אני באופן אישי בוודאי בעזרת היושב ראש וכולם, מי שרוצה, אני מוכן לשבת עם המינהל, יש לנו עכשיו סמנכ"ל במינהל שיכול לעזור.
אלי אלאלוף: אני חושב שהנושא של צור הדסה, המצב של טיילת מטורפת ומסוכנת, זה לא רק סכנה לאזור צור הדסה, זה סכנה, כפי שנאמר על ידי ממלא מקום ראש המועצה, גם לבית שמש ומשם אפשר, רק שלא יהיה לנו דמיון גדול מדי, אבל זאת סכנה אדירה בדגש שצריך מיד לתת לה את התשובה.
אלי אלאלוף: לגבי ההמלצות של המל"ל.
אלי אלאלוף: אני חושב שאין צורך לחכות לדיון בקבינט, אפשר בוועדה להזמין את שני הנציגים הרלוונטיים, משרד הביטחון ומשרד האוצר, כדי לנסות לסגור את זה עם פעולות נוספות שאנחנו מוכנים באופן אישי וגם מפלגתי, זו לא בושה לעשות, כי המטרה היא עליונה וחבל שזה ייתקע.
אלי אלאלוף: זה דבר שחייבים לתת לו את הדגש.
אלי אלאלוף: אני בטוח, אני רואה, והסביר לי עמר, זה באמת מסוג ההמלצות שלנו בדיון, בנוסף לכל ההמלצות, שהחברים אמרו, כדאי שזה יגיע בצורה דחופה לשולחן של ראש הממשלה.
אלי אלאלוף: אין שום סיבה שזה יתעכב לא יום ולא שבוע ועליו לתת את אותותיו מיידית בנושא הזה.
אלי אלאלוף: תודה רבה לכולם.
אבי דיכטר: תודה רבה לאלי אלאלוף.
אבי דיכטר: כמה הערות לסיכום.
אבי דיכטר: קודם כל אני אומר לעצמנו כחברי כנסת, אין לנו את הפריבילגיה שיש לאחרים לדבר במטפורות, אנחנו לא יכולים לדבר במונחים של 'פשיעה חקלאית זה טרור חקלאי' אלא אם אנחנו מחליטים לצרף את זה לחוק הלחימה בטרור.
אבי דיכטר: זאת אומרת אם מישהו חושב שפשיעה חקלאית, ראוי להכליל אותה בתוך קבוצת הטרור, אז יתכבד ויקדם הצעת חוק.
אבי דיכטר: כדאי לבדוק את זה משפטית.
אבי דיכטר: לא שזה עניין לא חמור, אבל אם אנחנו לא נעשה הבחנה אנחנו עלולים קצת לבלבל את האנשים האחרים, שלא לומר לבלבל את עצמנו.
אבי דיכטר: עניינית אני חושב שהעובדה שחצתה את הדיון הזה כחוט השני היא באמת האמירה ש-42 קילומטר חומה שנבנתה בין תרקומיא למיתר בלוח זמנים חריג בכל קנה מידה ובעלויות, כפי שנאמר כאן, חומה שווה גדר, ברור לחלוטין שכשהתחילו לבנות את הגדר, אם היה ערן, אז היו בונים חומה, אני מניח.
אבי דיכטר: אם היינו יודעים לומר שאלה העלויות, אבל יש 42 קילומטר, כל מי שהתייחס הסביר באותות ומופתים איך זה השפיע דרמטית על הירידה בכל התופעות שאנחנו מכירים.
אבי דיכטר: על זה באמת מגיע יישר כוח לכל מי שנגע בפרויקט הזה לפני, במהלך וכמובן אחרי.
אבי דיכטר: הסיפור של הפרצות היא ממש תמונת ההופכי של זה, מפני שהגדר האינדיקטיבית, שהיא רוב רובו של המכשול, זה לא סביר שאנחנו מרימים ידיים ואומרים שהסיפור הזה הוא לא רלוונטי.
אבי דיכטר: למה נחכה?
אבי דיכטר: לחומה, לתקציב שתיבנה חומה?
אבי דיכטר: זה הרי סיפור שייקח שנים.
אבי דיכטר: כשאתה מתחיל לאבד אמון במכשול אז אתה לא רק מאבד את האמון, אתה גם מאבד את המכשול מפני שאם לא יהיה בט"ש כמו שצריך אז ייקחו את הגדר.
אבי דיכטר: יתחילו לקחת את הברזל, אנחנו מכירים היטב איך הדברים האלה מתבצעים.
אבי דיכטר: אני אומר כוועדה, מבחינתנו, השינוי האסטרטגי הזה לא מוכר לנו, הוא לא הוצג בוועדה מעולם ואני מודה ששמונה חודשים אחרי זה, מספיק זמן לוועדה כדי להבין שיש לנו בעיה.
אבי דיכטר: אנחנו נכנס דיון עם מפקד פיקוד מרכז ועם המפקדים המקבילים במשטרה כדי להבין איך קרה שהשקעה של מיליארדים יורדת לטמיון.
אבי דיכטר: זה לא הוצג מעולם בוועדה, למיטב ידיעתי גם הדרג המדיני לא שמע על זה.
אבי דיכטר: למיטב זיכרוני גם הרמטכ"ל באחת הישיבות בוועדה, כשהועלה הנושא הזה, לא הכיר את השינוי האסטרטגי הזה ולנו כוועדה יהיה מה לומר בנושא הזה.
אבי דיכטר: האמירה שהפשיעה החקלאית רובה או מקורו באיו"ש או שהסחורה או הדברים שנגנבים, כלים חקלאיים, מוצאים את דרכם לאיו"ש זו אמירה שלא יכולה להישאר בדיון הזה בלי שהיא תעבור הלאה ותטופל.
אבי דיכטר: זה לא רק עניינה של הוועדה הזו, גם עניינה של ועדת הפנים והעובדה הזו, שאנשים כאן, גם חברי כנסת, ולא רק, דיברו על זה במונחים של טרור, אז נכון שזה משפט ספרותי יותר כשאנחנו רוצים לבדוק את זה במונחים אופרטיביים, אבל מבחינה מהותית זו אמירה קשה מאוד.
אבי דיכטר: אנחנו לא עושים חקלאות בשביל שהפלסטינים, העבריינים מבין הפלסטינים, יתפרנסו מהחקלאות שלנו.
אבי דיכטר: זה לא יכול לקרות ואנחנו לא יכולים לתת לזה יד, ומה לעשות, המכשול נבנה לצרכים ביטחוניים, אבל הוא גם נדבך מאוד משמעותי בלחימה שלנו בעבריינות, בפשיעה החקלאית, ולכן זו סוגיה שמבחינתנו כוועדה תקבל משנה תוקף, כמובן היא תעבור גם לוועדה הרלוונטית האחרת.
אבי דיכטר: שתי הפתחות, פתחת צור הדסה-עמק האלה והפתחה היותר גדולה של מצודות יהודה מזרחה לכיוון ים המלח, אלה באמת שתי הסוגיות שאני חושב ש - - - לגבי הדרומית אני לא כל כך מכיר בעיה מדינית, לגבי פתחת עציון, אני חושב שהגיע הזמן, אחרי כל כך הרבה שנים, להחליט מה אנחנו רוצים שם.
אבי דיכטר: העובדה שבדיון הזה המשפטים 'מאות או אלפים עוברים מדי יום פנימה', זה ברור לחלוטין שמשהו צריך להשתנות, בין אם זה תלוי בהחלטת קבינט או עיתוי דיון קבינט או אנחנו נצטרך להוציא מכתב שמבהיר את העובדה הזו.
אבי דיכטר: לא יכול להיות שהסכר הזה פרוץ בשני מקומות כל כך בעייתיים.
אבי דיכטר: כיתות הכוננות, עלה כאן.
אבי דיכטר: אני לא מרגיש כוועדה שיש לנו מספיק נתונים לגבי מה הוחלט, איך הוחלט, מה לוחות הזמנים, איפה זה חיסכון תקציבי, אנחנו נבקש את ההבהרות הנדרשות ואז הוועדה תעשה את מה שהיא צריכה לעשות, בין אם דיון ובין אם דבר אחר, כדי להבין לאן כיתות הכוננות הולכות או אם הן נעלמות, מה התחליף שלהן.
אבי דיכטר: המשקל של כיתות הכוננות מוכר לכולנו, אין לנו שום כוונה כוועדה לעבור לסדר היום על התאדות כוחות כוננות בלי שיש להם תחליף ראוי, אם אכן זה הכיוון.
אבי דיכטר: אני מודה שאני קצת מודאג ממשפטים שעלו כאן, בעיקר מקב"ט מועצה אזורית מגידו, על הסיפור של אובדן אמון שעובר לאי דיווח על גניבות.
אבי דיכטר: אני זוכר את זה, כשהייתי שר לבטחון פנים הייתה תופעה כזו, חיברנו בין הקב"טים לבין משטרת ישראל, היה יישור קו לגבי הנתונים ולמיטב זיכרוני במשך שנים לא היה הבדל בין נתוני הגניבות החקלאיות שיש במשטרת ישראל לבין התמונה שיש לקב"טים.
אבי דיכטר: אז אם נוצר פער, אני ממליץ מאוד לסגור את זה, זו סוגיה שהיא לא ממש במגרש של הוועדה הזו, אבל צריך להעביר את זה לעדכון ועדת הפנים וגם למשרד לבטחון פנים.
אבי דיכטר: הערה אחרונה לגבינו כוועדה, לאו דווקא ועדת חוץ וביטחון בלבד, אלא הוועדה המשותפת לתקציב הביטחון.
אבי דיכטר: אני לא חושב שאנחנו יכולים להמשיך ולדון רק בהיבטים המבצעיים והאחרים כשאנחנו שומעים גם מהמל"ל וגם מאחרים על העובדה שבעצם התקציב הוא כמעט הנושא היחיד שמעכב את הבנייה של המכשול.
אבי דיכטר: אנחנו את הסיפור הזה נצטרך לתרגם לאמירות מאוד חדות של הוועדה, הוועדה המשותפת לתקציב הביטחון, שבמקרה אני גם עומד בראשה, היא משותפת לנו ולוועדת הכספים ובסוגיה הזו יהיה לנו מה לומר גם בסוף השנה הזו, בוודאי בתקציב ל-2019.
עמר בר-לב: אבי, למה הוועדה המשותפת?
עמר בר-לב: עכשיו יש עודפי תקציב, למה לדחות את זה?
אבי דיכטר: גם עודפי תקציב הם עניינה של הוועדה המשותפת לתקציב הביטחון.
עמר בר-לב: אז בוא נעשה דיון.
אבי דיכטר: היא סוגיה משותפת, זה לא חשוב אם זה יהיה בוועדה הזו או הוועדה המשותפת לתקציב הביטחון, בשביל להיות אופרטיביים זה דיון בוועדה המשותפת לתקציב הביטחון, משם אתה יודע לעשות הסטות או להזיז מתכנית אחת לתכנית אחרת.
אבי דיכטר: לעצם העניין, אני מודה גם לדני על האכסניה, גם למשתתפים שנתנו את הסקירות בפתיחות, גם אם לא תמיד רווינו נחת, אבל לפחות רווינו יושר.
אבי דיכטר: אני מודה לכולם, אנחנו רוצים לעבור לסיור לאחר מכן, הישיבה הזו נעולה, תודה רבה.
אבי דיכטר: (בסיור)
<ערן אופיר: עמודי הפלדה האלה, למעשה החומה הזאת היא מטר באדמה, היא 7 מטרים בסך הכול, מטר באדמה, אל"ף, כדי שלא יחפרו מתחת ולעשות לה גם ייצוב.
<ערן אופיר: אתה רואה גם יש פה כאילו כביש, אני עושה מדרכה עד אליו, שבכלל אי אפשר יהיה לגעת וגם למניעת תאונות דרכים.
<ערן אופיר: יהיו למעשה 6 מטרים מעליו ולמעשה זה 6 מטרים, מעל שיפודים 3 מטרים, בסך הכול 9 מטרים.
<ערן אופיר: 9 מטרים, אנשים לא קופצים, בשום מקום.
<ערן אופיר: זה קודם כל למה זה נעשה תשעה וגם שזה יותר זול כמובן.
<ערן אופיר: לקחנו פה שלוש חברות, עשינו תחרות, בגלל זה המחיר ירד פה וזה מה שעשה את זה ואת זה הקמנו תוך שנה.
<ערן אופיר: צריך היה לעשות עבודות עפר, עם החומות, כל אחת מדרג שונה.
<ערן אופיר: אם ראיתם פה, הקרקע די משחקת, אבל אלה בעיות שפתרנו תוך כדי הביצוע, זה שלב ראשון.
<ערן אופיר: אז למעשה זה השלב הראשון שעשינו, מתרקומיא עד מיתר, למעט פה בשקף, שעושים שם מעבר, אבל יש שם חיילים כל הזמן וזה יושלם עכשיו.
<ערן אופיר: זה משהו שעושים מעבר שמראש הובטח להתיישבות.
<ערן אופיר: הדבר השני זה הסבכות.
<ערן אופיר: יש כאן מעל 90 מעברי מים.
<ערן אופיר: 90 מעברי המים האלה, אנחנו כמנהלת פותחים אותם בכל הארץ, יש לנו מעל 1,000 כאלה רק בתפר ולמעשה אנחנו פותחים אותם כשיש שיטפון וסוגרים אותם עם קבלנים שלנו, בתיאום עם החטיבה כמובן.
<ערן אופיר: פה יצרנו קודם כל מצב שאי אפשר לפרוץ אותם, שהם יהיו יותר מהחומה, לזה כאילו יש יותר זמן וכו' וכו'.
<ערן אופיר: אז נראה לכם.
<ערן אופיר: עשינו ניסוי ממש, צריך להחליף חמישה מכשירים, אף אחד לא יודע את הקומבינציה הזאת, זה מעבר לכספת, כדי לפתוח.
<ערן אופיר: אף אחד לא יכול לעבור את זה.
<ערן אופיר: ישבו מומחים, אי אפשר לעבור את זה.
<ערן אופיר: נראה לכם איך זה נראה.
<ערן אופיר: מעכשיו הסבכות האלה יהיו בכל מקום.
<ערן אופיר: גם בלבנון נעשה סבכות כאלה, גם בעזה, בכל מקום זה הסוג שהולך להיות.
איל בן ראובן: מה עושים בגשם?
<ערן אופיר: אני מעלה את זה ומוריד את זה.
<ערן אופיר: מעלה ומוריד, בוודאי.
<ערן אופיר: ומודיע לחטיבה שישימו עין.
ענת ברקו: אבל דרך הסבכה לא עובר שום דבר?
<ערן אופיר: לא עובר כלום.
<ערן אופיר: אני אראה לכם את הסבכה ותראו.
ענת ברקו: ערן, אין נ"צ.
<ירון משולם: אצלנו רוב המעבירים, אין שם גשם שהוא שוטף, יש כאלה שהם בולטים.
<ערן אופיר: רק כשאין ברירה פותחים, אני לא פותח כל הזמן.
<ערן אופיר: אחרת, אם אני לא פותח אז הכול יכול ליפול כאן, הכוח של המים הוא אדיר.
ענת ברקו: ערן, אני לא רואה נ"צ חוץ מאשר בצבע.
ענת ברקו: אתם לא עושים את זה?
<ערן אופיר: אנחנו עושים, תיכף נסדר את זה.
ענת ברקו: זה חסר.
<ערן אופיר: זה לא חסר, מסדרים את זה עכשיו.
ענת ברקו: אתם יוצרים כל.
<ערן אופיר: זה, אתם רואים, בלתי עביר.
<ערן אופיר: אתם יכולים לשבת פה חודשים, שנים - - - זה המודל של הסבכות.
אבי דיכטר: איך הם מרימים את זה?