GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ירדן בן יוסף: האחת, כמה חשובה תמיכה של מוסדות ושל ארגונים כמו אוניברסיטאות.
<ירדן בן יוסף: אני חושב שבלי התמיכה של הנהלת המרכז הבין-תחומי לא היינו יכולים להצליח.
<ירדן בן יוסף: אני חושב שבלי ההובלה של הנהלת המרכז לא היינו יכולים להצליח, ואני חושב שזה בדיוק הדיון.
<ירדן בן יוסף: זה הלחץ שההתאחדות יכולה להפעיל גם על מוסדות אחרים, לקחת אחריות.
<ירדן בן יוסף: זה חשוב.
<ירדן בן יוסף: הנושא השני, ואני חושב שהדיון הזה הוא דוגמה טובה, זה שיתופי פעולה.
<ירדן בן יוסף: נראה לי שהבנו כולם שאין איזה כדור אחד שינצח את המאבק הזה.
<ירדן בן יוסף: רק כשאנחנו משתפים פעולה כל הארגונים יחד, כל אחד מביא את הדברים שלו לתוך המגרש, אנחנו יכולים להצליח.
<ירדן בן יוסף: אנחנו לפחות מאוד אוהבים את שיתוף הפעולה הזה גם בין אזרחים לגורמים רשמיים במדינה, וגם בין הגורמים האזרחיים עצמם.
<ירדן בן יוסף: אז תודה רבה על ההזדמנות להציג.
רוברט אילטוב: מי נותן לכם גיבוי?
רוברט אילטוב: מי נותן לכם את המימון ואת היכולות לפעול?
<ירדן בן יוסף: זו שאלה טובה.
<ירדן בן יוסף: נכון להיום, גורמי המימון העיקריים זה המרכז הבין-תחומי ה-IAC.
<ירדן בן יוסף: הצטרפו אלינו פילנטרופים.
<ירדן בן יוסף: רון נגע בנקודה שעם הפילנטרופים מגיע גם המיקום הפיסי.
<ירדן בן יוסף: אם שמתם לב, כל החדרים שקראתי נמצאים בצפון אמריקה, והאתגר הוא לא רק שם, הוא גם באירופה ובמקומות אחרים.
<ירדן בן יוסף: נכון להיום התקציב מגיע בעיקר מפילנטרופים ומהארגונים שהזכרתי, בתקווה שנחבור לעוד גורמים ונוכל לצאת מהמאבק גם מצפון אמריקה למקומות שונים.
רוברט אילטוב: אשגר, בבקשה.
<אשגר ארדי: אני עובדת ב-Stand with us, ארגון חינוכי שהמטרה העיקרית שלו זה לחנך על אודות ישראל בקהלים שונים.
<אשגר ארדי: אני מנהלת תוכנית לדיפלומטיה ולמנהיגות ציבורית.
<אשגר ארדי: מה שזה אומר בפרקטיקה, יש לנו שבעה קמפוסים שאנחנו עובדים אתם, בכל קמפוס יש לנו 25 סטודנטים נבחרים שאנחנו בוחרים ואנחנו מכשירים אותם במהלך שנה שלמה להיות דוברים למען ישראל.
<אשגר ארדי: אם זה הרצאות בעמידה מול קהל, לספר על הסכסוך, סיורים אסטרטגיים, כל פלטפורמה שאתם יכולים לחשוב עליה על מנת להיות דובר יותר טוב לישראל, אנחנו נותנים לאותם סטודנטים.
<אשגר ארדי: זאת תוכנית מאוד מבוקשת.
<אשגר ארדי: כל שנה יש לנו 1,500 מתמודדים, מתוכם אנחנו בוחרים 150, את האנשים שאנחנו מרגישים שיהיו הכי טובים והכי משמעותיים על מנת לעזור במאבק.
<אשגר ארדי: כאשר הם מסיימים את התוכנית, אחד הדברים המיוחדים שהם עושים, כל קמפוס במקום שלו עושה פרויקט שהמטרה שלו היא שיפור תדמית ישראל בעולם.
<אשגר ארדי: אחד הפרויקטים היותר משמעותיים שיצא לי לקחת בהם חלק, בשנה שעברה האוניברסיטה העברית הביאה 40 סטודנטים, יו"רים וסגני יו"רים מארצות-הברית, בתפקידי מפתח שונים שזה סטודנטים שהם משמעותיים.
<אשגר ארדי: אנחנו מדברים על מאבק ב-BDS.
<אשגר ארדי: אלה אותם סטודנטים בקצה שיצביעו בעד או נגד שה-BDS יהיה בקמפוס שלהם, ואנחנו הבאנו אותם לפה.
<אשגר ארדי: בשבוע בארץ נגענו בנקודות התורפה הכי מרכזיות של ישראל ושיקפנו להם מה זה ישראל.
<אשגר ארדי: ההוכחה של ההצלחה של התוכנית היא שהשנה אנחנו מוציאים את אותו פרויקט פעם נוספת, ועיקר האנשים שמגיעים אלינו הם חבר'ה שקיבלו המלצות משנה שעברה.
<אשגר ארדי: יו"רים שסיימו את התפקיד שלהם ואמרו ליו"ר הנכנס שזאת אחת התכניות המדהימות והמליצו לקחת בה חלק.
<אשגר ארדי: אנחנו רואים באמת את השינויים, מעבר לעובדה שיש לנו היום יו"רים וסגני יו"רים שנמצאים בקמפוסים המרכזיים שהם בעדנו ותומכים בנו ומתייעצים אתנו מבחינה מקצועית, בכל בעיה עם ישראל, איך אפשר לפנות, איך מנגישים.
<אשגר ארדי: כולם יצאו ודיברו על ישראל בצורה חיובית.
<אשגר ארדי: זה אחד הפרויקטים.
<אשגר ארדי: כל קמפוס עושה פרויקט אחר, וזה במהלך 11 שנים.
<אשגר ארדי: ברגע שהסטודנטים מסיימים את התוכנית ההכשרתית הם מצטרפים לרשת הבוגרים שלנו, ששם לדעתי זו אחת הנקודות הכי חזקות שלנו.
<אשגר ארדי: זו בעצם קהילה שהיום מונה כמעט 1,400 איש של בוגרים מכל תחום, לאו דווקא אנשים שמתעסקים בדיפלומטיה ציבורית.
<אשגר ארדי: זה כולל גם את המגזר העסקי ובכל תחום אחר, שמגיעים והמטרה שלהם היא לעזור לישראל.
<אשגר ארדי: ביום שישי האחרון הייתה המכביה, היו 1,500 אנשים שהגיעו לטובת המכביה.
<אשגר ארדי: הצוות של המכביה מילא לנו שעתיים בלו"ז.
<אשגר ארדי: כל קבוצה פגשה בוגר שלנו שעשה להם תוכנית על ישראל, מה זה הקשר עם ישראל, מה זו ישראל שלך, איך הייתה החוויה.
<אשגר ארדי: בעצם למסגר את כל החוויה שהייתה להם פה בתפיסה של ישראל והאחריות שלהם כיהודים אקטיביסטיים איך להביא בסוף את החוויה הזאת לקמפוסים שנמצאים פה, לחברים שלהם, לקהילות שלהם.
<אשגר ארדי: זה דבר אחד שאנחנו מציעים לבוגרים שלנו.
<אשגר ארדי: מעבר לזה יש לנו משלחות במוקדים רבים בארץ.
<אשגר ארדי: יש לנו בין 8 ל-11 משלחות בשנה.
<אשגר ארדי: אני מתחברת לאותה נקודה מאוד נכונה שנאמרה פה, שהשינוי בסופו של יום מגיע בשיחה אחד על אחד.
<אשגר ארדי: כי כאשר נמצאים בקמפוס בדרום אפריקה שהוא עוין ברמה כמעט אנטישמית, זה אחד המקומות שמפחיד ללכת שם, ברגע שאתה מגיע לסטודנט ואתה מדבר אתו, והוא אומר שבישראל אין זכויות ואתה אומר לו שזה לא נכון, אתה אומר שהגעת בשביל להקשיב לו, הם מקבלים נקודת מבט שונה.
<אשגר ארדי: אני יכולה לומר על קמפוסים שהיו מאוד אנטי-ישראליים, שכל שנה חזרנו אליהם, רואים את השינוי.
<אשגר ארדי: אם בפעם הראשונה לא הייתה הבנה בכלל שיש נרטיב ישראלי, פתאום יש הבנה מה זה ישראל, הבנה שיש עוד צד בסכסוך.
<אשגר ארדי: זה משהו שלא היה קיים לפני כן.
<אשגר ארדי: הבוגרים שלנו מאפשרים לנו גם לפתוח המון פלטפורמות ומקומות, שזו באמת עשייה של סטודנטים.
<אשגר ארדי: אם זה ברמה האקדמית ואם זה ברמה הפרקטית של להכניס אותנו לקמפוסים.
<אשגר ארדי: ההתעסקות העיקרית היא עם אנשים של השליחות הארוכה.
<אשגר ארדי: היום 60% מהאנשים שנכנסים לשליחות ארוכה של הסוכנות היהודית הם חבר'ה של Stand with us, בוגרים של הארגון.
רוברט אילטוב: אתם עושים שיתוף פעולה עם ארגונים אחרים פרו-ישראלים?
<אשגר ארדי: יש כל מיני תפיסות שאנחנו עובדים אתן.
<אשגר ארדי: בקמפוסים אנחנו מתעסקים עם הרבה שיתופי פעולה עם ארגונים, עם עשיות, עם סטודנטים שונים.
<אשגר ארדי: בכל קמפוס יש עבודה שונה.
<אשגר ארדי: ככל שיש יותר שיתוף פעולה יש יותר עבודה משותפת.
<אשגר ארדי: זה רק מחזק את ההצלחה.
רוברט אילטוב: תודה.
רוברט אילטוב: נציגת NGO MONITOR, בבקשה.
<שלי: שלום לכולם.
<שלי: אני מצטערת שהבאתי את החיזוק.
<שלי: הוא בן חודש.
<שלי: אבל זאת הזדמנות חשובה וכבוד לי להיות ביום לציון יום הסטודנט, כי בעברי גם הייתי מנהיגה סטודנטית ולא יכולתי להחמיץ את ההזדמנות הזאת.
<שלי: הוזמנתי לתת קצת זווית אירופית, אולי זווית קצת אחרת, כשמדובר בתנועת BDS שהיא לא בהכרח זווית סטודנטיאלית.
<שלי: אני מנהלת מחלקת אירופה בארגון מכון מחקר שקוראים לו NGO MONITOR.
<שלי: ממוקם פה בישראל.
<שלי: BDS היא תנועה דיסקרימינטורית וקיצונית.
<שלי: אין מילים אחרות שניתן לתאר את התנועה.
<שלי: היא הפכה למציאות של הסטודנטים היהודים בכל העולם היום.
<שלי: אך אירופה היא מעט שונה מהמצב שאנחנו רואים בצפון אמריקה ובמקומות אחרים בעולם, במיוחד כשמדובר בפעילות של הסטודנטים.
<שלי: פעילי BDS לא מרוכזים בקמפוסים, שזה המקרה בצפון אמריקה ובאוסטרליה, והקמפיינים של פעילי BDS אינם שמורים רק לקהל סטודנטיאלי.
<שלי: מדובר בתנועה שהיא הרבה יותר רחבה, והיא מייצגת תנועה של דה-לגיטימציה של מדינת ישראל, ויותר חשוב במיוחד בימינו פה בישראל, דה-לגיטימציה של קשרים בין ישראל לבין יהדות בתפוצות.
<שלי: והיא עושה את זה כל זה כשהיא מחופשת לתנועה שנאבקת למען זכויות האדם וחופש ביטוי.
<שלי: התנועה של BDS באירופה היא הרבה יותר ממוסדת.
<שלי: אנחנו רואים אותה בכל הדרגות של ממסד – הפוליטי, הזירה של ארגוני זכויות אדם וחברה אזרחית ככלל.
<שלי: במידה הזאת היא הרבה יותר מסוכנת מאשר כשהיא רק באה לידי ביטוי כפעילות סטודנטיאלית, שהיא לכמה שנים ואחר כך הם יוצאים לעולם הגדול.
<שלי: לפני כעשר שנים כיהנתי כיושבת-ראש ארגון הסטודנטים היהודית האירופית, שבני פישר היום מציג אותם פה.
<שלי: הוא טס מבריסל.
<שלי: אני יכולה להגיד שגם אז המילה ציוני נתפסה כמילת גנאי.
<שלי: זאת אומרת, כבר אז, לפני 10 ו-11 שנים, להיות פעיל יהודי ולבטא את הנאמנות שלנו או לחזק את הקשר בין תחושת היהדות שלנו לבין מדינת ישראל, זה היה מאתגר בלשון המעטה.
<שלי: במלחמת לבנון השנייה ארגנו את האירוע המותג של הארגון, שזה "סמר יו", שבשעתו הביא כ-700 סטודנטים יהודים מ-34 מדינות באירופה ויותר רחב.
<שלי: כשיצאנו לבצע וכשהסטודנטים התחילו להגיע, האתר של הארגון הותקף וכל התוכן נמחק.
<שלי: מה שנשאר באתר זה דגל ישראל נשרף.
<שלי: אלה הפנים של תנועת BDS ושל אנטישמיות.
<שלי: היום באירופה הגבול בין האנטישמיות לאנטי-ישראליות הוא מטושטש ולפעמים גם לא קיים.
<שלי: זה לא אומר שכל אנטישמיות באירופה היא אנטי-ישראליות, אבל חלק גדול ממנה הוא כן.
<שלי: מספר גדול של ארגונים לא ממשלתיים, ארגוני זכויות אדם, הוא למעשה עומד מאחורי זה ומפזר נרטיב שלם חדש שמסתתר מאחורי זכויות אדם ומלבין למעשה את הביטוי הזה כדי לקדם בדיוק את ההפך, לקדם נרטיבים אלימים, לטשטש את הגבול בין אלימות לאי אלימות, לקרוא לאלימות ולהסית.
<שלי: לחלק מהארגונים האלה יש גם קשרים לארגוני טרור כמו חזית עממית לשחרור פלסטין.
<שלי: אנחנו במכון המחקר NGO MONITOR חוקרים בדיוק את הפעילות של הארגונים האלה, אבל אנחנו גם מסתכלים על מימון.
<שלי: המימון שלהם בא, לצערנו, ביותר מ-80% מממשלות, מאיחוד אירופי ומממשלות אירופיות.
<שלי: בהידברות שלנו עם הממשלות ועם נציגי הממשלות, אנחנו מגלים שהרבה פעמים הם לא מודעים לכך, וזה התחכום של התנועה.
<שלי: אני לא אוהבת לקרוא לה BDS, אני קוראת לה דה-לגיטימציה של קשרים בין ישראל לתפוצות, ליהדות העולם והוצאה לפועל של משהו שמצד אחד אתה מוזמן להיות יהודי באירופה כמיעוט וכדת, אבל ברגע שאתה מנסה להגיד שאתה גאה במולדת שלך, במדינת ישראל, אז זה כבר הופך ללא לגיטימי.
<שלי: גרוע מזה, זה הופך להפרת זכויות אדם.
<שלי: אני יכולה לתת לכם כמה דוגמאות.
<שלי: למשל, הארגון הלא-ממשלתי הספרדי נובקט, הממומן על-ידי ממשלת ספרד ואיחוד אירופי, הזמין רק השנה, בפברואר, את מונטר אמירה ומנאל תמימי, שהם שניהם פעילי ארגון זכויות אדם פלסטיני, לא ממשלתי, לכנס שהכותרת שלו היא כנס על מניעת קיצוניות אלימה.
<שלי: אותה תמימי היא תומכת באלימות ומאדירה טרור באופן ממושך.
<שלי: אנחנו עוקבים אחרי טוויטר שלה.
<שלי: הרשו לי לצטט ציוץ אחד שלה מספטמבר 2015, שאומר כך: הערפד הציוני חוגג את יום הכיפורים שלו על-ידי שתיית דם פלסטינים.
<שלי: כן, הדם שלנו טהור וטעים, אבל הוא יהרוג אתכם בסוף.
<שלי: ארגון פלסטיני אחר, פסיה, מיישם פרויקט יחד עם הסוכנות הפדרלית הגרמנית, שזה אומר מימון ממשלתי גרמני, שקורא לגל הסכינאות באוקטובר 2015 "התקוממות הצעירים".
<שלי: יש פה נרטיב שלם שמנסה להלבין משהו שהוא אלימות והסתה, וגם הצדקת טרור, כתנועת זכויות אדם.
<שלי: בימים האלה בגרמניה דווקא אנחנו רואים סערה שלמה סביב סרט דוקומנטרי של שתי חברות שהוציאו סרט על האנטישמיות העכשווית בגרמניה ובצרפת.
<שלי: לדעתי זו דוגמה מושלמת למצבנו בשטח.
<שלי: היום הנרטיב החדש לא רוצה להכיר בתופעה שקוראים לה אנטישמיות ותקיפות נגד יהודים באירופה.
<שלי: הם באים יד ביד יחד עם מה שמתרחש פה באזור ומה שקשור לסכסוך.
<שלי: דוגמאות כאלו מהארגונים הפלסטיניים לא זרות לנו בישראל.
<שלי: אנחנו אפילו מתקשים להגיע לכותרות בתקשורת עם הדוגמאות המזעזעות האלה, כי זה לא באמת מפתיע את אף אחד.
<שלי: אבל מה שכן מפתיע זה שהארגונים האלה מקבלים תמיכה מממשלות, בלי שהם יודעים הרבה פעמים, אבל הרבה פעמים גם כשהם יודעים, והם הופכים לנרטיב לגיטימי.
<שלי: אחרי שמשתמשים בציטוטים של הארגונים האלה, בדוחות ובמסמכים של הארגונים האלה, לאט לאט הם מוצאים את דרכם במסמכים רשמיים של פרלמנטים של הממשלות, הם מצוטטים על ידי תקשורת, מצוטטים בדוחות של ארגוני זכויות אדם וארגונים לא ממשלתיים אחרים, ולאט לאט הם הופכים לאמת.
<שלי: כל הארגונים האלה גם תומכים ב-BDS, אבל מה שאני מנסה להגיד הוא ש-BDS הוא לא הצרה הגדולה שלנו.
<שלי: כי אנחנו עומדים מול נרטיב שלם שהוא הרבה יותר מסוכן והוא הרבה יותר גדול מ-BDS.
<שלי: כמו שאומרים באנלית, לא הכול שחור, ואני חסידה גדולה של פיתוח וקידום יחסים עם אירופה, כאירופאית בעצמי, וחשוב מאוד לציין ולהגיד שיש הרבה התקדמות בהרבה דברים שקורים באירופה שמתריעים על עלייה במודעות לנושאים האלה ולסוגיות האלה.
<שלי: עצם העובדה שנושא של טרור עלה בחשיבות באירופה, הוא עוזר לכל התהליך הזה.
<שלי: רק לפני כמה חודשים המפלגה המובילה בגרמניה הכריזה על כך ש-BDS היא ביטוי של אנטישמיות, שזאת הייתה הצהרה מאוד חשובה ואסטרטגית.
<שלי: באירופה אימצו, למרות שלא באופן המחייב, הגדרה חדשה של אנטישמיות שמיישמים אותה עכשיו, גם האיחוד האירופי וגם מדינות אחרות, שכן מכניסה את הפן האנטי-ישראלי להגדרה של אנטישמיות.
<שלי: בהולנד לפני שנה הפרלמנט העביר החלטה לא לממן ארגונים שתומכים ב-BDS.
<שלי: רק לפני חודש בשווייץ הפרלמנט העביר חקיקה, שההחלטה היא הצהרתית.
<שלי: אבל חקיקה שיש לה כובד הרבה יותר גדול, שקוראת לממשלת שווייץ לשנות את כל החוקים שלה כדי לא לממן ארגונים שמסיתים שתומכים באנטישמיות ושיש להם קשרים לטרור.
<שלי: לפני שבועיים נורבגיה ודנמרק הקפיאו את המימון שלהם לארגון לא ממשלתי פלסטיני שהעניק שם של טרוריסטית לבניין.
<שלי: זאת אומרת, יש עלייה במודעות ובחשיבות של הנושאים האלה, ויש סוג של פריצה בנרטיב של ארגונים לא ממשלתיים וארגוני זכויות אדם שלצערנו הרבה פעמים מנצלים את האג'נדה של זכויות האדם כדי לקדם אג'נדות הרבה יותר פוליטיות.
<שלי: איך כל זה קשור לסטודנטים?
<שלי: כי בכל זאת באנו לציין את יום הסטודנט.
<שלי: אני חושבת שהקול של הצעירים ושל הסטודנטים הוא לא רק הכרחי וחשוב, הוא בין החשובים.
<שלי: אם זה פה בישראל ואם זה באירופה.
<שלי: אני חושבת ששם המשחק הוא שיתופי פעולה, אם זה להביא משלחות, אם זה פשוט לתת קול יותר לסטודנטים, כי הם קשורים למה שקורה בשטח, לשאלה איך כל הפעילות של הארגונים האלה באה לידי ביטוי.
<שלי: רוב המאבקים בין ישראל לבין אירופה הם מאבקים משותפים, ואני מאמינה שעצם העובדה שהתאחדות הסטודנטים כינסה היום את המפגש הזה כדי לדון בדברים האלה, היא מתריעה על כך שהסטודנטים תמיד חושבים קדימה, ואנחנו לפחות ב- NGO MONITOR תמיד עומדים לרשותם עם המידע ועם המחקר, עם הניתוח וגם עם היכולות שלנו והקשרים שלנו.
<שלי: אבל תכלס בסופו של דבר הביצוע הוא בידיים שלהם.
<שלי: אני חושבת שצריך והכרחי שזה יבוא יד ביד עם שיתופי פעולה ברמה של מקבלי החלטות ומחוקקים.
<שלי: אנחנו רואים גם התעניינות עולה בחקיקה מהצד של התורמים, זאת אומרת של ממשלות אירופאיות, שהיא יכולה הרבה פעמים להחליף צורך בחקיקה אצלנו פה, והיא גם תתבטא כיותר ידידותית.
<שלי: בסופו של דבר החקיקה והצד של האירופים צריכה לבחון לאן כספי משלמי המסים שלהם הולכים.
<שלי: זה לא תפקידנו.
<שלי: תפקידנו זה לעקוב אחרי הארגונים האלה ולהתריע על כך שהם פוגעים ביחסים.
<שלי: אני מודה לכם על ההזמנה להציג את העבודה של המחקר שלנו.
<שלי: זה ממש בתמצית.
<שלי: אני מברכת על היוזמה ואני קוראת לכם ליצור אתנו קשר בכל אחת מהמדינות, המומחיות שלנו היא מדינה-מדינה, ולנצל את החומרים שלנו.
<שלי: תודה רבה לחברי הכנסת.
רוברט אילטוב: אנחנו כמובן ככנסת וכוועדת המשנה נשמח לקבל את המחקרים.
רוברט אילטוב: זה מאוד מעניין.
רוברט אילטוב: אני באופן אישי מכיר את המחקרים שלכם, הם מאוד מעמיקים, וחשוב שגם חברי הכנסת ידעו בצורה יותר רחבה על הפעילות ועל המידע שאתם מספקים.
רוברט אילטוב: הוא מאוד הכרחי.
רוברט אילטוב: מצטרף אלינו יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, אבי דיכטר.
רוברט אילטוב: בבקשה, אבי.
אבי דיכטר: באתי לשמוע, אבל התפעלתי.
אבי דיכטר: שמעתי אותך מדברת.
אבי דיכטר: אני כבר הרבה שנים בכנסת, לא זוכר אי-פעם שמישהו דיבר עם תינוק על הידיים שלא בוכה.
אבי דיכטר: זאת אומנות.
<שלי: הוא מציית לאימא.
אבי דיכטר: אני ממתין לשמוע ואחר כך אתייחס.
רוברט אילטוב: בבקשה, שחר לירן-חנן.
<שחר לירן-חנן: תודה.
<שחר לירן-חנן: אני מנכ"לית ארגון "האמת שלי".
<שחר לירן-חנן: זה ארגון של חיילים וחיילות במילואים שבאים לספר את האמת שלהם על מה שהם חוו בשירות הצבאי שלהם, על דילמות מוסריות שהם חוו, ולא כדי לקדם אג'נדות פוליטיות אלא פשוט כי השיח הזה הוא חשוב בפני עצמו והסיפורים שלנו – חשוב שיישמעו.
<שחר לירן-חנן: לפני הכול אני חייבת להגיד תודה על ההזדמנות ועל הדיון הזה.
<שחר לירן-חנן: אין ספק שסטודנטים הם כוח מאוד מאוד חזק במאבק הזה בדה-לגיטימציה, ואין ספק שהאקדמיה היא נמען מאוד חשוב שבו כולנו צריכים לפעול ולתמוך.
<שחר לירן-חנן: כמו שבארץ הצבא הוא חלק כל כך משמעותי בחיים, בזהות של כל אחד מאתנו וביום-יום שלנו, לאן שאנחנו לא הולכים ומה שאנחנו לא עושים, כך זה גם נתפס מבחוץ וכך זה גם תופס חלק כל כך משמעותי בשיח האנטי-ישראלי ובדה-לגיטימציה.
<שחר לירן-חנן: כשאני הייתי שליחה מטעם הסוכנות היהודית בדרום אפריקה לפני כמה שנים, עצם העובדה שהייתי חיילת, וזה לא משנה מה עשיתי בצבא, כבר גרר הרבה מאוד האשמות ומחמאות, במירכאות, שקיבלתי מכל מיני גופים ומכל מיני מקומות שהלכתי לדבר בהם, באמת בלי קשר למה עשיתי ואם אי-פעם אחזתי נשק בכלל.
<שחר לירן-חנן: זה מן קישור כזה שאי אפשר למנוע אותו.
<שחר לירן-חנן: אז אם כבר אי אפשר למנוע אותו, אז בואו ננצל אותו לטובתנו.
<שחר לירן-חנן: היום כארגון של מילואימניקים יש לנו כוח מאוד גדול בידיים.
<שחר לירן-חנן: העובדה שאנחנו חיילי מילואים ולא בשירות סדיר, ויחד עם זה אנחנו כמובן גם אזרחי מדינת ישראל, נותן לנו חופש לדבר בפתיחות ובמן אותנטיות על החוויות שלנו ועל הדעות שלנו – לא פוליטיות – בעצם זה אנחנו מצליחים לייצר אפקט רגשי מאוד מאוד חזק בפני כל קהל שאנחנו פוגשים, גם קמפוסים וגם מחוץ להם, גם אצל הקהלים הכי ליברליים שפגשנו.
<שחר לירן-חנן: ופגשנו קהלים מאוד ליברליים.
<שחר לירן-חנן: אנחנו ארגון מאוד חדש, חגגנו בדיוק שנתיים, אבל הספקנו כבר להיות לא מעט בצפון אמריקה, באוסטרליה, בדרום אפריקה.
<שחר לירן-חנן: רק עכשיו קיבלתי הזמנות גם לאנגליה ולמקסיקו, שגם שם רוצים לשמוע אותנו.
<שחר לירן-חנן: אני חושבת שיש לנו איזשהו קול ייחודי.
אבי דיכטר: חזרת לדרום אפריקה אחרי זה בתור אזרחית?
<שחר לירן-חנן: כן.
אבי דיכטר: ומה היה ההבדל?
<שחר לירן-חנן: אני חייבת להגיד שלא מאוד שונה.
<שחר לירן-חנן: במשך שנה שלמה שחייתי בדרבן, בדרום אפריקה, ראיתי שבהתחלה היהודים גם בקמפוסים וגם בכל מקום אחר העדיפו לשמור על פרופיל נמוך ולהתחבא במאורות שלהם, כי בסוף זה השכנים שלהם, בסוף הם המיעוט שם.
<שחר לירן-חנן: הנוכחות שלהם שם היא מינימאלית ויש להם שם מספיק מצוקות אחרות שהם לא צריכים להיות שם השגרירים של ישראל בנוסף לכל העליהום שיש עליהם, אפילו כאנשים לבנים.
<שחר לירן-חנן: לי אין הבעיה הזאת, הם לא השכנים שלי, הם לא החברים שלי לכיתה או לשום דבר אחר, ויש לי גם הסיפור שלי שאני יכולה לשתף.
<שחר לירן-חנן: אני חושבת שלאורך הזמן הצלחנו, ישראלים שנמצאים שם, להעצים אותם, לתת להם כוח שידעו שיש מישהו שעומד מאחוריהם.
<שחר לירן-חנן: אני חושבת שהרבה מהארגונים שיושבים פה משמשמים כפונקציה הזאת שמחזקת את הלוחמים האמיתיים שנמצאים שם בשטח ונלחמים את המלחמה הזאת יום-יום.
<שחר לירן-חנן: אני חושבת שגם בשביל זה אנחנו צריכים להיות פה, ובגלל זה היום אני עושה את מה שאני עושה, כשאני כבר לא שליחה רשמית של הסוכנות היהודית.
<שחר לירן-חנן: לאט לאט הם יוצאים מהמאורות ומעזים לדבר ונלחמים ולא שותקים, אפילו על האי דיוקים הכי קטנים שהם פשוט לא צודקים.
<שחר לירן-חנן: ביקורת זה לגיטימי, שקרים זה כבר לא.
<שחר לירן-חנן: כמו שאמרתי, חשוב לי להגיד שאנחנו ממש לא עובדים לבד.
<שחר לירן-חנן: רק פה מסביב לשולחן יש כמה מהשותפים החזקים שלנו, בין אם זה SSI וקמרה והלל.
<שחר לירן-חנן: לעולם לא נגיע לקמפוס או לכל מקום אחר ונכפה את עצמנו.
<שחר לירן-חנן: כמו שאמרתי, בעיני לפחות הם הלוחמים האמיתיים, והתפקיד שלנו זה לתת להם את הכלים או הקולות שאנחנו יכולים להשמיע מתוך העמדות שלנו ולחזק אותם.
<שחר לירן-חנן: אני רוצה לחזור לאמירה שנאמרה פה בתחילת הדיון.
<שחר לירן-חנן: אנחנו מדברים פה על ה-BDS ואנחנו מדברים על הדה-לגיטימציה, אבל צוין פה שהרבה מאותם פעילי BDS או אנשים שבגללם אנחנו צריכים לעשות פה את מה שאנחנו עושים, הם ישראלים.
<שחר לירן-חנן: יש ארגונים ישראלים שפועלים שם בקמפוסים ויש ישראלים בודדים שנמצאים שם בקמפוסים, וזו סיטואציה הזויה, אין מילה אחרת.
<שחר לירן-חנן: העובדה שאני מגיעה לקמפוסים בכל מקום שבו הייתי וכמילואימניקית ישראלית ישר משייכים אותי לארגונים אחרים, ושוב לארגונים פוליטיים, והם מקור הידע שלהם והם מקור הידע שלהם והם הנציגים שלהם של החברה הישראלית או של חיילי צה"ל, זו סיטואציה הזויה.
<שחר לירן-חנן: אין מילה אחרת.
<שחר לירן-חנן: זה גורם לכולנו לעבוד פי אלף יותר קשה.
<שחר לירן-חנן: אנחנו צריכים להיות הפנים של מדינת ישראל, אנחנו צריכים להיות הפנים של חיילי צה"ל, אנחנו צריכים להשתמש בחוויות האישיות שלנו כדי להשמיע את הקולות האלה, כדי להשפיע על השיח הציבורי הרחב, בין אם זה בקמפוסים וגם מחוץ להם, וזה כוח שאוי לנו אם לא ננצל ונשפיע.
<שחר לירן-חנן: שוב, אני רוצה להודות על ההזדמנות גם להיות חלק מזה.
<שחר לירן-חנן: יש פה פורום מאוד חזק, יש פה ארגונים מדהימים, רק ממעט הפנים שאני מצליחה לזהות.
<שחר לירן-חנן: אני רוצה גם לחזק ולהדהד את האמירה שנאמרה פה לגבי שיתופי פעולה.
<שחר לירן-חנן: חד-משמעית זה מה שמאפשר לנו לעשות את מה שאנחנו עושים ולהביא את הקולות האלה החוצה.
<שחר לירן-חנן: נשמח להמשיך לבנות ולטפח שיתופי פעולה כאלה כמה שיותר.
<שחר לירן-חנן: זו הדרך לנצח, ביחד.
רוברט אילטוב: בני פישר, נשיא EUGS.
<בני פישר: תודה רבה לכם על ההזמנה.
<בני פישר: גם כיף לראות כל כך הרבה חברים פה בחדר.
<בני פישר: הבאתי גם את הנשיא הבא של EUGS פה לכנסת ושהוא גם מרגיש טוב פה.
<בני פישר: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי:) העברית שלי לא מושלמת.
<בני פישר: אם תרשו לי, אני מעדיף לדבר באנגלית, במידה ומשהו לא יהיה ברור אשמח להבהיר.
<בני פישר: - - - מגרמניה - - - בריסל, בלגיה שבו אני הנשיא המכהן של איגוד הסטודנטים היהודי האירופאי שהוא ארגון מטריה של איגודי של סטודנטים יהודים, אנחנו פועלים ב-35 מדינות אירופאית ואני מדבר בשמם של 160 אלף יהודים צעירים בין הגילאים 18-35.
<בני פישר: כארגון אנחנו עובדים עם - - - של הקהילה היהודית ומה שחשוב להבין זה שברור שהקהילה היהודית זה איפה שאנחנו מנסים למקד את עיקר המאמצים שלנו.
<בני פישר: אנחנו פועלים בשמם של זכויות הצעירים היהודים בפני מוסדות אירופאים ה-OSCE ובמיוחד ארגון זכויות האדם של האו"ם.
<בני פישר: מה שהייתי רוצה לדבר על דוגמאות של מה שאנחנו רואים שקורה בימים אלה בנוגע לנטיות אנטישמיות ופעילות של BDS בקמפוסים, אבל הייתי רוצה גם לדבר על פרקטיקות ואסטרטגיות שמצאנו כיעילות.
<בני פישר: כשמדברים על אירופה חשוב להבין שאירופה זה לא אירופה, 35 מדינות, כמו שאתם יכולים לתאר לעצמכם יש 35 אומות שונות ובמיוחד בכל מה שנוגע ל-BDS ניתן למעשה לחלק את אירופה למערב, מרכז ומזרח אירופה.
<בני פישר: אם תדברו עם סטודנטים יהודים מסלובקיה הם לא יהיו מסוגלים להגיד לכם את המשמעות של BDS כאשר סטודנטים יהודים מבריטניה, מבלגיה ומהולנד מכירים טוב מאוד את משמעותו כי הם היו צריכים לחוות את זה על עצמם.
<בני פישר: בנוגע למאבק ב-BDS, יש כמה ארגונים שהם חזקים יותר מאתנו, הם לא צריכים את התמיכה שלנו ויש לנו אחרים שמאוד זקוקים.
<בני פישר: דבר ראשון, הייתי רוצה לתת כמה דוגמאות.
<בני פישר: בבריסל, ולמעשה זה בכל בלגיה, בבריסל וגם באנטוורפ היה דובר שהוזמן על ידי המפלגה הקומוניסטית הצעירה, הוא ניסה להרוג את הרב עובדיה יוסף, הוא הורשע עקב כך, הוא היה בכלא יותר מ-15 שנה, אני חושב, והוא הוזמן לדבר בששה קמפוסים בבלגיה.
<בני פישר: כמובן שזה מאוד הדאיג אותנו מכוון זה מישהו שביצע ניסיון רצח, ולכן החלטנו לפנות לנשיאי האוניברסיטאות.
<בני פישר: פחות או יותר - - - מה שאולגה אמרה בשבילנו החשש הגדול ביותר לא היה העובדה שמאות אנשים הגיעו לשמוע את דבריו, הקשיבו והריעו לו שבמקרה של האירועים אצלנו זה לא תמיד המצב.
<בני פישר: החשש הגדול ביותר מבחינתנו היה העובדה שאף אחד מראשי האוניבריטאות הבינו את הטיעון שלנו.
<בני פישר: אנחנו הבענו בבירור שלהזמין מישהו שהורשע בניסיון לביצוע רצח, זהו לא פעיל למען שלום, זה לא מישהו שצריך לדבר על שלום.
<בני פישר: חלק מהכותרות של נושא הדברים שלו היו איך להביא שלום למזרח התיכון.
<בני פישר: אבל ראשי האוניברסיטאות לא היו בצד שלנו, הם טענו שזאת שאלה של חופש הביטוי ושהם לא יהיו מוכנים לבטל את האירוע.
<בני פישר: החשש הגדול בשבילנו היה שהם גם לא הסכימו, בחלק מהמקרים, לעימות נגדי מצדנו.
<בני פישר: אז בשם חופש הביטוי היה בבירור חוסר איזון בנוגע למי שמותר להביע את עמדתו ומי לא.
<בני פישר: אוסטריה היא דוגמה של מרכז אירופה.
<בני פישר: באוסטריה אנחנו רואים מצד אחד שארגון הסטודנטים הלאומי, שכל סטודנט אוסטרי חייב להיות חבר בו, למעשה לא מתיר פעילות של BDS בקמפוסים באוסטריה, לפחות לא עם המעורבות שלהם, שזה הצלחה גדולה מבחינתנו ועבדנו על זה זמן רב.
<בני פישר: יחד עם זאת, כשמדובר על מה שעושים הארגונים המקומיים הם מוצאים דרכים שלא ליישם את הדברים האלה.
<בני פישר: כן מתקיימות פעולות של BDS ואנחנו רואים גם את BDS מתפתח בגרמניה ואוסטריה, הסקטור דובר הגרמנית.
<בני פישר: יש דוגמאות נוספות שהייתי יכול לתת לכם עכשיו.
<בני פישר: אני חושב שאנחנו חייבים לדבר על בריטניה אבל אני יודע שאחד החלוצים של התאחדות הסטודנטים היהודית ידבר וירחיב לגבי מה שקורה שם.
<בני פישר: לכן אני רוצה כרגע לדון בפרקטיקות הטובות ביותר שאנחנו חושבים שרלוונטיות אולי גם לכאן.
<בני פישר: קודם כל אני רוצה להביע את הערכתי לעבודה שכולכם עושים ואת תודתי לכך שסטודנטים ישראלים, במיוחד התאחדות הסטודנטים שהיא שותף חזק, כשמדובר לא רק על הגנה על זכויות הסטודנטים בישראל אלא זכויות היהודים בקמפוסים האירופאיים.
<בני פישר: הרבה מחברי הארגון שלנו וגם אנחנו משתפים פעולה עם הרבה מהארגונים שכאן סביב השולחן, אנחנו מזמינים דוברים כי אנחנו חושבים שאין אנשים טובים יותר לדבר עם סטודנטים מאשר הסטודנטים עצמם, הם לומדים אחד מהשני, ככה זה עובד.
<בני פישר: אפילו בתגלית זה הניסיון עכשיו, במקום היררכיה בהשכלה, הגישה המודרנית להשכלה היא לא היררכית, וכך עמיתים דנים בנושאים האלה.
<בני פישר: במובן הזה, העובדה שישראל נאבקת ב-BDS מאוד מועילה לנו.
<בני פישר: מצד שני, אנחנו מוצאים שאנחנו כארגון, אבל גם הרבה מחברי הארגונים המקומיים שאיתם אנחנו עובדים, הרבה פעמים נשארים מחוץ לתמונה כאשר זה מגיע לנושא של התמודדות עם BDS בקמפוס שלהם.
<בני פישר: אנחנו הרבה פעמים מתמודדים עם הערות שמגיעות מהממשלה הישראלית, מוסדות ישראלים רשמיים, שגרירות ישראל וגם, דרך אגב, ממנהיגות של קהילות יהודיות.
<בני פישר: פעמים רבות אלה אנשים דיי מבוגרים שלא יודעים מה קורה בקמפוס, אף פעם לא דיברו איתנו, אף פעם לא שאלו אותנו מה לעשות, וכשצריך לדבר בשם סטודנטים יהודים אנחנו חושבים שהסטודנטים היהודים צריכים לעשות את זה.
<בני פישר: אותו דבר בנוגע לכל התערבות זרה בנושאים הקשורים בעינייני הקמפוס.
<בני פישר: אם רוצים להתעמת עם BDS באחת המדינות האירופאיות צריך לוודא שקודם כל מנסים לפנות לאיגודים המקומיים או לארגונים המקומיים במטרה לדעת מה הדבר הנכון ביותר לעשות.
<בני פישר: אני יכול לומר לכם מעבודתי היום יומית שכל מדינה אירופאית היא שונה.
<בני פישר: מזרח אירופה שונה ממערב אירופה.
<בני פישר: דבר אחרון שחשוב להדגיש, כי גם רציתי לסיים בצורה חיובית.
<בני פישר: רק לאחרונה הפרלמנט האירופי העביר את ההגדרה של אנטישמיות שהיא ההגדרה הישנה של ה-UMC אבל עכשיו היא ידועה כהגדרה של ה-IHRA (International Holocaust Remembrance Alliance).
<בני פישר: ואני חושב שזו דוגמה מצויינת לכך שעימות מול BDS יכול לקרות.
<בני פישר: הדרך שבה לחצנו עבור ההגדרה הזאת שתעבור הייתה דרך גישה הוליסטית.
<בני פישר: בנינו כישורי על, היו לנו דוברים שהם אינם יהודים שדיברו בשמנו במטרה לתמוך בהגדרה הזאת.