GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דנה זקס: חשוב לומר שלמשל השנה פתחנו את המכינות עם שמונים חבר'ה יוצאי אתיופיה, רק במכינות של הסוכנות היהודית.
<דנה זקס: עשינו כאן מאמץ מאוד גדול וזה מאוד חשוב לנו.
<דנה זקס: לא מעט מהחניכים שלנו מגיעים כשהם לא מיועדים לגיוס או מיועדים לגיוס לתפקידים פחות משמעותיים.
<דנה זקס: כל תפקיד, צריך לעשות אותו אבל אתם יודעים שיש תפקידים שיותר רוצים לעשות אותם ויש כאלה שרוצים פחות לעשות אותם.
<דנה זקס: החניכים שלנו מלאי מוטיבציה להתגייס לתפקידים משמעותיים, ללכת ליחידות קרביות, הבנות רוצות גם הן להיות ביחידות קרביות, גם מדריכות חי"ר, גם מש"קיות ת"ש.
<דנה זקס: לשמחתנו אנחנו מצליחים לשנות את השיבוץ לרבים מהחניכים שלנו אם כי אני חייבת לציין שכרגע זה לא נעשה בדרך סדורה.
<דנה זקס: זאת אומרת, כמעט כל חניך, נעשה בדרך חתחתים כאשר אנחנו פונים למיטב או למשרד הביטחון או דרך אחריי למישהו שיעזור לנו.
<דנה זקס: הדברים האלה לא נעשים בצורה טובה דיה אבל אני רוצה לתת שתי דוגמאות.
<דנה זקס: חניכה שלנו שלא הייתה עם נתוני גיוס, התגייסה לאחר מאמצים רבים שלנו וקיבלה השנה בראש השנה צל"ש אלוף פיקוד צפון .
<דנה זקס: חניכים רבים שלנו שלא היו מיועדים מסיימים טירונות בהצטיינות, קורס מ"כים בהצטיינות ואז יש לנו קצת בעיה כי אז אומרים להם שאין להם נתוני קצונה.
<דנה זקס: נתוני קצונה, להזכיר, אלה נתונים שנקבעים בגיל 17.
<דנה זקס: מאז הילד עשה תהליך שלם, הגיע למכינה, נאבק, סיים טירונות, קורס מ"כים בהצטיינות והנתונים שלו אכן לא נתוני קצונה בגלל דבר קודם.
עליזה לביא: תדייקי.
עליזה לביא: זאת לא רק קצונה.
עליזה לביא: אני מקבלת הרבה תלונות שבכלל לא מתחשבים בכל השנה הזאת.
<דנה זקס: התחלתי ואמרתי שאנחנו צריכים להיאבק.
עליזה לביא: הצבא לא מכיר בכל התהליך שהנער עבר.
<דנה זקס: נכון.
<דנה זקס: אמרתי.
<דנה זקס: אנחנו נאבקים על כל ילד פרטנית כי אין כאן הכרה מסודרת או תהליך מסודר.
<דנה זקס: אני רוצה לציין כמה קבוצות אוכלוסייה שהצטרפו אלינו וזה מאוד חשוב.
<דנה זקס: יש לנו מכינה לנוער חרדי.
<דנה זקס: מי שראה אתמול את התכנית שהייתה – תכנית שאני בדרך כלל לא רואה - של אמנון לוי על בחור מחסידות גור שנתנו לו זריקה וטיפול פסיכיאטרי כי הוא העז לחשוב טיפה אחרת, הוא חניך במכינה שלנו והוא ציין שם כמה הוא מאושר ומצא את עצמו בחיים והולך להתגייס לצבא.
<דנה זקס: היה תחקיר גדול עליו.
<דנה זקס: יש לנו הרבה ילדים שנפלטו מהעולם החרדי וגרו ברחובות והגיעו אלינו.
<דנה זקס: יש לנו מכינה למנהיגות נשית שעוד דקה מיכל תאמר עליה מילה.
<דנה זקס: יש לנו מכינה משותפת לערבים נוצרים ויהודים בכנרת כאשר הערבים הנוצרים, רובם, רצו ללכת לתפקידים של מסלול אקדמי אבל או ללכת לתפקידים אחרים ועכשיו הם מתמיינים ליום סיירות.
<דנה זקס: יש לנו חניך שמועמד לסיירת מטכ"ל.
<דנה זקס: יש לנו מכינה משותפת לדרוזים ויהודים.
<דנה זקס: יש לנו מכינה לבנים בירוחם.
<דנה זקס: בכל המכינות שלנו יש דתיים, חילונים, מסורתיים.
<דנה זקס: אנחנו קולטים את כולם ויודעים שמנהיגות לא צומחת רק בקרב הילדים שלנו.
<דנה זקס: היא נמצאת אצל כולם.
<דנה זקס: יכולות נמצאות אצל כולם וזאת באמת הזדמנות שנייה לשנות את החיים.
<דנה זקס: אני מוכרחה לומר לכם שאני מוצפת בעשרות פניות.
<דנה זקס: יש אלי עכשיו פנייה ממישהו מבקעת הירדן שרוצה להקים שם מכינה לנוער בוגר חסות הנוער.
<דנה זקס: יש לנו בקשה לפתוח מכינה דרך משרד הביטחון של בדואים בדרום, יש לנו בקשה לפתוח מכינה לבדואים בצפון.
<דנה זקס: כמות המכינות שפונים אלינו היא אין סופית.
<דנה זקס: נתון אחרון לגבי כסף.
<דנה זקס: אני מאוד מעריכה את מה שעושה כאן משרד החינוך, הביטחון והאוצר.
<דנה זקס: ילד שלנו עולה קרוב ל-5,000 שקלים לחודש משום שהתקנה מחייבת אותנו להחזיק יותר כוח אדם.
<דנה זקס: אנחנו צריכים עובדים סוציאליים.
<דנה זקס: יש לנו הרבה מקרים של ילדים שנמצאים במשברים, הרבה בנות שפותחות ומספרות לנו על תקיפות מיניות ואירועים לא פשוטים במשפחה.
<דנה זקס: אנחנו צריכים ליווי פסיכולוגי.
<דנה זקס: העלות של החניכים היא גבוהה למרות שאנחנו חיים מאוד מאוד בצמצום.
<דנה זקס: המשכורות נמוכות, מעט מדריכים ועובדים קשה כדי שנוכל לעשות את זה.
<דנה זקס: החניכים עצמם לא משלמים או משלמים סכום סמלי כמו 300 שקלים.
<דנה זקס: כלומר, את כל הכסף אנחנו צריכים לגייס.
<דנה זקס: הגיוס הזה שאנחנו מצליחים היום לעשות אותו בסוכנות דרך תורמים, יש להם ציפייה שיראו שהמדינה אתנו.
<דנה זקס: הם אומרים שאם זה כל כך חשוב, אם אתם מצליחים כל כך יפה, שהמדינה תהיה שותפה.
<דנה זקס: אנחנו לא חושבים שאלה יהיו מאה אחוזים המדינה אבל שהמדינה תיקח חלק משמעותי.
<דנה זקס: לכן אנחנו מאוד מעריכים את המהלך הזה וחייבים שהוא יקרה בשנת 2017.
<דנה זקס: לפני שאני מעבירה למיכל את רשות הדיבור, משפט אחרון.
<דנה זקס: שר החינוך בנט הצהיר ואמר מעל כל במה שנגדל כמה שאנחנו יכולים והוא מבטיח לגבות אותנו כספית.
<דנה זקס: אנחנו גדלנו.
<דנה זקס: אנחנו את שלנו עשינו.
<דנה זקס: רצנו בשטח, גייסנו חבר'ה לא פשוטים, אלה לא חברה שנרשמים באתר באינטרנט ובאים אלא אלה חבר'ה שצריך לרוץ אחד אחד אחריהם, להגיע לרחובות, להגיע לבתי ספר שהם לא פשוטים, להגיע לכפרי נוער.
<דנה זקס: עשינו את שלנו.
<דנה זקס: אם לא תהיה תקנה נכונה ל-2017, אפילו הסוכנות תסגור את המכינות.
<דנה זקס: לא נוכל לעמוד בזה כאשר כל הנטל יהיה רק עלינו.
<דנה זקס: פשוט לא נוכל לעמוד בזה.
<דנה זקס: התקנה חייבת להיות מעודכנת - כפי שהובטח, כפי שנאמר בכל במה – כבר ב-2017.
<מיכל ברקאי ברודי: אני נציגת ראשי מכינות אופק.
<מיכל ברקאי ברודי: רק לספר שיש כאן שתי חניכות שלנו שנמצאות בחוץ ולא מצליחות להיכנס.
<מיכל ברקאי ברודי: אני חושבת שזה מאוד סימבולי.
<מיכל ברקאי ברודי: אתם דיברתם בגאווה על הילדים שלכם שנמצאים ונותנים ותורמים.
<מיכל ברקאי ברודי: הבנות שלנו, האימהות שלהן, שתיהן אימהות חד הוריות, במקרה אחד האבא חזר לאתיופיה והאישה מגדלת לבד- אישה עיוורת – שני ילדים קטנים ועוד ילדה בת 18 שמחזיקה את הבית ועדיין מגיעה למכינה.
<מיכל ברקאי ברודי: עוד אחת שאימא שלה פקידת רכב בעיריית נתניה, האבא נפטר לפני עשר שנים מסרטן.
<מיכל ברקאי ברודי: הבנות והבנים האלה – 800 בני נוער, מטובי בנינו ובנותינו.
<מיכל ברקאי ברודי: דיברנו קודם על חזקים ועל פחות חזקים.
<מיכל ברקאי ברודי: אני חושבת שמי שמגדלת שני אחים בני שלוש לאימא עיוורת ומחזיקה את הבית, היא החזקה.
<מיכל ברקאי ברודי: לא אני שגדלתי בצופים והצלחתי להגשים את עצמי ואת המטרות שלי.
<מיכל ברקאי ברודי: הם החזקים בחברה.
<מיכל ברקאי ברודי: בואו לא נתבלבל.
<מיכל ברקאי ברודי: את האנשים האלה אנחנו צריכים לשים בפרונט ולאפשר להם לגדל ולהתפתח.
<מיכל ברקאי ברודי: דוגמה.
<מיכל ברקאי ברודי: אחת הבוגרות שלנו ממחזור המייסדות, מישהי שאספנו אחרי שהיא נזרקה מהכיתה, ילדה בלי בגרות, מצאנו אותה במסדרון.
<מיכל ברקאי ברודי: זה היה לפני ארבע שנים.
<מיכל ברקאי ברודי: שינינו את השיבוץ שלה בצבא, קיבלה שתי אותות של הצטיינות והשבוע היא התחילה במכינה כי אין לה בגרות לקראת לימודי עבודה סוציאלית בתל חי.
<מיכל ברקאי ברודי: תבינו שבידיים שלכם, בדיבור על התקציב ועל המימון ועל האופק – ואני כל כך שמחה שחביבה אתנו כי אני יודעת שכאשר משרד הביטחון אתנו, הכול אפשרי – החיים של מדינת ישראל ודור המנהיגות הבא, האנשים שישבו בכיסאות שלכם בעוד עשרים שנים נמצאים עכשיו על הכף.
<מיכל ברקאי ברודי: אני רוצה להודות לחברת הכנסת מירב בן ארי.
מרדכי יוגב: אפשר לסכם במשפט אחד: היזהרו בבני עניים שמהם תצא תורה ומנהיגות.
מרדכי יוגב: מי מחברי הכנסת רוצה להתייחס?
אלעזר שטרן: לא צריך להכביר מלים על החשיבות של המפעל או המפעלים האלה.
אלעזר שטרן: אני רוצה להעלות נקודה אחת שאני מעלה אותה.
אלעזר שטרן: אנחנו, הציונות הדתית, מסודרים.
אלעזר שטרן: מי שרוצה, הולך למכינה ואם אין מכסות למכינה, הוא הולך לדבר אחר, ואם הוא רוצה הוא נרשם כתורתו אומנותו והוא עושה את המכינה כך.
אלעזר שטרן: הבנות שלנו, אם הן רוצות, הן מצהירות ואז אין להן בכלל סוגיה של מכסה.
אלעזר שטרן: באופן יחסי אני חושב שהחברה שלא מגדירה את עצמה כדתית פגועה מאוד מהחלוקה הזאת.
אלעזר שטרן: אלה בסוף גם התקציבים של משרד הביטחון ומשרד החינוך.
אלעזר שטרן: צה"ל יחסית מתכנן והסיפור של הגידול היחסי, ברוך השם שהגענו לזה.
אלעזר שטרן: עם המכינות לא יכולנו להתחיל באלפיים וכל שנה יש גידול כאשר צה"ל מותח את עצמו כדי לאפשר את הגידול הזה וטוב שהוא עושה כך כיוון שבאמת מגיעים לשם גם מפקדים יותר טובים וגם חיילים יותר טובים.
אלעזר שטרן: אני קורא גם לוועדה וכמובן לכל מי שיושב כאן להרים את הקול הזה שבאמת כל מי שרוצה ללכת לשנה הזאת, יוכל ללכת.
אלעזר שטרן: אם לא, אז לתעדף את האוכלוסיות ואני מתכוון לאוכלוסיות הלא דתיות, אם אפשר להגדיר את זה כך, שלהן הרבה יותר קשה לקבל מכסות מאשר מה שנקרא הילדים שלנו.
עליזה לביא: ברכות.
עליזה לביא: תענוג לשמוע.
עליזה לביא: אם היה זמן, הייתי מספרת את הסיפור האישי של הקמת המכינה.
עליזה לביא: היה לי העונג לראות מקרוב ועוד בטרם עברתם לירושלים לפגוש את הבנות.
עליזה לביא: מרגש ומדהים.
עליזה לביא: גם המקום הזה שאני יודעת שיש שופטים בישראל, שבמקום לשלוח למאסר, מרימים טלפון לראשי מכינות והמערכת יודעת איך אפשר לשנות, לתקן ולהשפיע.
עליזה לביא: אמת מארץ תצמח.
עליזה לביא: אין מלים אחרות למפעל המאוד מבורך.
עליזה לביא: כל המלים שכרבע נאמרו לגבי המקום שלנו, שר הביטחון הוסיף כסף, דורש כסף, יש גם את המקום הזה לבוא, לתקן ולשנות.
עליזה לביא: צריך להבין שזה כשל חברתי.
עליזה לביא: הסיפורים שאת סיפרת עכשיו, זה שבשנה הזאת צריך לתקן, זה כשל חברתי מתמשך של מערכת חינוך שלא זיהתה בזמן, של מערכת רווחה שלא נותנת סיוע ולא מאבחנת.
עליזה לביא: באמת זה המקום והצומת האחרון שאפשר לשנות ולהשפיע.
עליזה לביא: אני רוצה להרחיב במה שאת נגעת לגבי המבדקים.
עליזה לביא: לעזור לפרט, זה מבורך.
עליזה לביא: אני עושה את זה בגיור.
עליזה לביא: לראות את מי זורקים מהגשר ותופסים, ואתם שם כדי לתפוס אותם, זה מבורך, זה להציל כל המציל נפש אחת.
עליזה לביא: אבל אי אפשר להמשיך כך.
עליזה לביא: צריך באופן שיטתי – ואני פונה כאן לצה"ל – כי איך יכול להיות שעם כל הברכות ושיתופי הפעולה, אתם לא מבינים שאחרי שנה מדהימה שכזאת הנתונים משתנים?
עליזה לביא: הרי לא יכול להיות שמחשבים על בסיס הנתונים שהיו לפני כן.
מרדכי יוגב: זו שאלה שהיא צריכה להשיב עליה.
מרדכי יוגב: היא נשאלה כאן כבר פעמיים ושלוש.
<קריאה: זו שאלה מאוד חשובה.
עליזה לביא: אדוני היושב ראש, זאת שאלה שאנחנו שואלים.
מרדכי יוגב: אנחנו מחכים לתשובה.
עליזה לביא: אני בכנסת ארבע שנים וזה לא היום הראשון שאנחנו שואלים אותה.
מרדכי יוגב: זו שאלה ששאלו גם יוזמות הדיון.
מרדכי יוגב: לכן אני מבקש שתקצרי כדי שנקבל תשובה.
עליזה לביא: נקבל תשובה אבל השאלה הזאת נשאלת הרבה מאוד זמן.
עליזה לביא: לגבי ההערה של חברי חבר כנסת שטרן.
עליזה לביא: אני כן באה מהציונות הדתית.
עליזה לביא: הבת שלי נמצאת במכינה צה"לית.
עליזה לביא: הלוואי שהיה מקום לכל הבנות.
עליזה לביא: הרבה מאוד בנות דתיות לא מצליחות להיכנס גם לא לחלופות.
עליזה לביא: התור הוא מאוד מאוד ארוך ויש הרבה מאוד בנות שהיו מאוד רוצות להיכנס למכינות אבל לצערי הרב אין להן מקום.
מרדכי יוגב: שר הביטחון לשעבר, חבר הכנסת עמיר פרץ.
עמיר פרץ: אין ספק שהשאלה המרכזית שעומדת לפתחנו היא השאלה שגם אתה חידדת וגם חברת הכנסת לביא חידדה ובוודאי לצה"ל תהיה תשובה.
עמיר פרץ: אין הגיון שבכל התהליך הזה, בסופו של דבר ישפטו את הבוגרים של המכינות האלה על פי נתונים שהם התחילו בהם טרום כניסתם למכינה.
עמיר פרץ: אני חושב שאת השאלה הזאת צריך לחדד ולהעביר אותה לכדי מיצוי.
עמיר פרץ: הדבר הכי בלתי הגיוני.
עמיר פרץ: אדם עושה מסלול ואז אומרים לו שהוא עכשיו בנתונים שמתאים לך להיות נהג או כל מקצוע צבאי אחר שהוא לא פחות חשוב אבל בהחלט יש כאלה שלא עשו את המאמץ הזה כדי להגיע לאותה נקודה שהם יכלו להתחיל אתה.
עמיר פרץ: המכינות מסמלות כמעט את כל גווני החברה הישראלית.
עמיר פרץ: יש כאלה שמגיעים אליהם מתוך עמדה של קיבלנו הכול ואנחנו רוצים לתת לאחרים ויש כאלה שמגיעים מעמדה של היינו לפני המדרון ותנו לנו הזדמנות להתחיל לטפס.
עמיר פרץ: כלומר, אנחנו רואים כאלה שכבר נמצאים בפסגה של הפסגה וממנה הם רוצים להסתכל קצת על החברה הישראלית ולהתחכך בה ולהיות חלק ממנה, ואנחנו רואים את אלה שבקרקעית, שרוצים הזדמנות.
עמיר פרץ: אני לא חושב שיש סיבה שעניין של תקציב ימנע מהמוטיבציה הזאת להתממש.
עמיר פרץ: בסופו של יום, נער שלא יגיע למכינה, מדינת ישראל תשלם מחיר יקר.
עמיר פרץ: היא תקבל ממנו פחות, זה ברור.
עמיר פרץ: צה"ל יקבל ממנו פחות אבל היא תשלם ביוקר גם במחיר חברתי מאוד כבד בכך שאנחנו יודעים לאן הנערים האלה מדרדרים כי הנערים האלה, לפחות לאור מה שתיארתם כאן, זקוקים גם לאותה הכרה.
עמיר פרץ: אין מה לעשות, צה"ל הוא הכרה.
עמיר פרץ: ברגע שהוא עובר את התהליך הזה והוא נקלט והוא מגיע עם מדים, כל ההסתכלות שלו על עצמו ועל חייו משתנה מקצה לקצה.
עמיר פרץ: זה אולי הדבר המרכזי שנותן לו את היכולת לממש את הדברים שאתם מוציאים מהם.
עמיר פרץ: אני בהחלט חושב שהיום הזה הוא יום חשוב.
עמיר פרץ: בכל פעם שהייתה לי הזדמנות, אני רואה במכינות ובתוצר שלהן חלק מתיקון חברתי חשוב וכולל ורחב, וגם חלק מבניית מנהיגות עתידית לישראל, מנהיגות מסוג שמגיעה מחויבת ורוצה לתרום ככל שהיא יכולה.
מרדכי יוגב: יש לנו עוד עשרה דוברים ולכן אני מבקש שכל אחד יקצר את דבריו לשתיים-שלוש דקות.
חמד עמאר: אני רוצה לברך על היום הזה שהוא יום מאוד חשוב.
חמד עמאר: לא מזמן ביקרתי עם שר הביטחון במכינה קדם צבאית מעורבת של דרוזים ויהודים ואני ממש התפעלתי מהמקום.
חמד עמאר: החבר'ה באמת עושים עבודה טובה ונהדרת עם אותם צעירים שמגיעים לשם.
חמד עמאר: במחזורים קודמים עליהם שמענו הצעירים התפתחו ויצאו ליחידות הכי מובחרות בצה"ל.
חמד עמאר: זה דבר שצריך לבוא ולחזק אותו.
חמד עמאר: אתמול נוצרו שתי מכינות חדשות גם אצל הדרוזים – חצי שנתיות - של חבר'ה שמגיעים לשם ומכינים אותם.
חמד עמאר: אלה אנשים שלא באים עם ציוני בגרות תשע ועשר אלא בחורים שמגיעים עם ציוני בגרות נמוכים אבל שם הם מקבלים את הדברים ומתקדמים.
חמד עמאר: לגבי הנתונים.
חמד עמאר: בחור צעיר דרוזי בן 17 שהולך ועושה את כל המבחנים צבא ואת כל מה שצריך, עם העברית שלו שהוא למד בבית ספר כאשר שפת הלימוד היא השפה הערבית, אחרי המכינה הקדם צבאית, תאמינו לי שהוא במקום אחר לגמרי אבל צה"ל ממשיך להתייחס אליו כמו קודם.
חמד עמאר: רק בשבוע שעבר פגשתי בחור שסיים עכשיו קורס מ"כים ויצא חניך מצטיין ורוצה לצאת לקצונה, אבל אומרים לו שהנתונים שלו לא מאפשרים לו לצאת לקורס קצינים.
חמד עמאר: הוא אומר להם שהוא עבר מכינה קדם צבאית, העברית שלו השתנתה לגמרי, הנתונים שלו השתנו לגמרי ומבקש את העזרה להתקדם ולצאת לקורס קצינים כי זאת אחת השאיפות שלו בחיים, לצאת לקורס קצינים ולהיות מפקד קצין בצה"ל אבל לא מאפשרים לו.
חמד עמאר: לנקודה הזאת אנחנו צריכים לקבל תשובות.
חמד עמאר: זה לא אותו צעיר בן 17 שעושה את המבחנים אלא זה אותו צעיר בן 19, אחרי מכינה קדם צבאית ואחרי קורס מכ"ים.
חמד עמאר: הנקודה האחרונה, שנת שירות.
חמד עמאר: עדיין אנחנו לא מצליחים להחדיר אותה למגזר הדרוזי.
חמד עמאר: אני גם יושב ראש תנועת נוער הדרוזים ומייצג אותה.
חמד עמאר: הייתי מאוד רוצה בנקודה הזאת לשבת עם האנשים המתאימים ולהחדיר את שנת השירות למגזר הדרוזי.
<נפתלי דרעי: אולי למשרד החינוך יש בשורה?
מרדכי יוגב: צודק.
מרדכי יוגב: משרד החינוך.
<עדי שפירא: אני מברכת על הדיון במכינות אופק.
<עדי שפירא: זאת באמת תכנית של משרד החינוך ואנחנו מברכים עליה.
<עדי שפירא: אנחנו רואים את זה כאחת מתכניות הדגל של המשרד.
<עדי שפירא: אנחנו פונים בעיקר לפריפריה.
<עדי שפירא: אנחנו מדברים על סף של שישים אחוזים מפריפריה חברתית.
<עדי שפירא: המגוון הוא גדול.
<עדי שפירא: לא אחזור על דברים שנאמרו כאן.
<עדי שפירא: הגדילה היא משמעותית משנה לשנה.
<עדי שפירא: אנחנו במצוקה תקציבית.
<עדי שפירא: בסיס התקנה השנה היה 7.2 מיליון.
<עדי שפירא: יש תוספות ואנחנו מדברים על 12 מיליון אבל הבסיס הוא מלכתחילה תמיד מצומצם ואנחנו צריכים שותפות.
<עדי שפירא: אנחנו מחפשים את השותפות.
<עדי שפירא: אנחנו מדברים על גדילה ועל צפי של גדילה ויש ביקוש מאוד מאוד גדול ואנחנו מקווים שנצא מכאן באיזושהי אמירה של שותפות ואפשרות גדילה בהתאם לתקציב.
<עדי שפירא: הפרויקט הוא פרויקט עם תוצאות מאוד מאוד מרשימות של אחוזי גיוס מאוד גבוהים.
<עדי שפירא: לכן אנחנו רואים את זה כאחד המוקדים לעשייה משותפת.
<נפתלי דרעי: מזכ"ל מועצת תנועות הנוער.
<נפתלי דרעי: אני כמובן פותח בברכה ליוזמות וליוזם של היום הזה ויש לנו יום ארוך להיות כאן בכנסת.
<נפתלי דרעי: תודה רבה.
<נפתלי דרעי: כמובן, מוטי, אתה מנהל את הדיון בוועדת חוץ וביטחון שמקדישה מזמנה לעסוק בנושאים האלה.
<נפתלי דרעי: אני לא אתייחס לכל הדברים שתכננו לומר.
<נפתלי דרעי: הדברים מופיעים בדפים.
מרדכי יוגב: ברוכים הבאים לכל הבאים בכל רגע שהם באים, לכל הבוגרים כאן או הלומדים במכינות, בשנות השירות, באופק, ברגילות.
מרדכי יוגב: סליחה שלא אמרתי קודם.
מרדכי יוגב: תנועות הנוער.
מרדכי יוגב: אני מקווה שנצליח לתת את זכות הדיבור לכולם.
<נפתלי דרעי: אני באמת אקצר בדברים ואני אומר רק את הדברים החשובים.
<נפתלי דרעי: חבר הכנסת בר-לב ציין את הדיון שהיה כאן
<נפתלי דרעי: בסוף חודש ינואר 2017 סביב הנושא של תקצוב שנת השירות ושאלת מה קרה מאז.
<נפתלי דרעי: משרד הביטחון, כמו שהוא אמר, סירב לתת את התוספת של עשרה מיליון שקלים ורק בהתערבות נשיא המדינה לפני מספר חודשים, הוא פנה לשר האוצר ולשר החינוך, ושניהם הסכימו כל אחד להוסיף חמישה מיליון שקלים במקום משרד הביטחון.
<נפתלי דרעי: כרגע תקציב שנת השירות עומד על הסכום שכמעט צריך להיות, 56 מיליון שקלים.
<נפתלי דרעי: אבל זה לא מופיע בבסיס התקציב.
<נפתלי דרעי: אנחנו יודעים שמה שלא מופיע בבסיס התקציב, נצטרך לחזור אליו כל שנה ולהילחם עליו.
<נפתלי דרעי: המגמה שדיברה עליה חביבה, שיש רצון וכולי, אנחנו חודשיים לפני סוף השנה.
עמר בר-לב: הדרך לגיהינום רצופה כוונות טובות.
<נפתלי דרעי: ינואר 2018 קרוב.
<נפתלי דרעי: לגבי הגדלת המכסות עליהן דובר.
<נפתלי דרעי: אנחנו כמובן חושבים שכמה שיותר בוגרים צריכים להשתלב בשנת שירות ומכינות, אבל צריך לזכור שצריכה להיות יד מכוונת.
<נפתלי דרעי: בסופו של דבר צריך לדאוג לתקציב בצד הגידול.
<נפתלי דרעי: אם יהיה רק גידול ולא יהיה תקציב, אנחנו הורסים את המפעל הזה.
<נפתלי דרעי: בזמנו הייתה ועדה שהצגנו אותה בוועדה הקודמת, ועדה בין משרדית שהמסקנות שלה דיברו גם על הגדלת התקציב וגם על היקף התקציב לחבר או חברת שנת שירות וגם על מכסת הגידול כמו פחות או יותר מה שקיים במכינות, בחוק המכינות, אבל לא באותם אחוזים אלא באחוזים הרבה יותר קטנים, לאפשר את הגידול בשנת השירות בתיאום עם הצבא.
<נפתלי דרעי: דבר אחרון בהקשר לדיון על מכינות אופק ובכלל לשינוי הקב"א אחרי שנת המכינה.
<נפתלי דרעי: זה לא קשור לענייני תנועות הנוער ולשנת שירות אבל אני רוצה לתרום לדיון הזה ניסיון אישי שלי.
<נפתלי דרעי: 1979-1980, פרויקט נערי רפול, מכירים אותו?
<נפתלי דרעי: לשמחתי, הייתי שם מ"פ.
<נפתלי דרעי: בגלל שזה היה פרויקט של הרמטכ"ל, הצבא התייחס לזה אחרת לגמרי.
<נפתלי דרעי: ילד שהגיע לפרויקט נערי רפול, הוא לא היה רשאי ללכת להיות לוחם כי הקב"א שלו הייתה מתחת ל-47, מה שנדמה לי נדרש.
<נפתלי דרעי: הסיכום עם הצבא היה שכל סיום מחזור מגיע קצין ציון לגבעת אולגה, יושבים חניך-חניך ומעלים לו את הקב"א.
<נפתלי דרעי: יש מסלול בצבא לעשות את זה ועשו את זה בעבר.
<נפתלי דרעי: אני לא יודע מה קורה היום במחווה אלון ויכול להיות שגם שם יש פתרון לזה, אבל צריך לעשות העתק הדבק.
עמר בר-לב: עושים את זה גם היום.
עמר בר-לב: אני יודע ש-אחריי מעלה את הקב"א למאות צעירים.
<דני זמיר: אני אדבר בקצרה.
<דני זמיר: דיברו כאן על הנתונים וכולי.
<דני זמיר: אני אומר רק שהמחקר האחרון שלנו שנערך בעזרת קרן בלומברג וכלל 5,000 בוגרים של המכינות מראה שאחוז הקצונה הגבוה ביותר בקרב בוגרי ובוגרות המכינות הכלליות – ואגב, בקרב בוגרות מכינות דתיות, 45 אחוזים מהן קצינות שזה אחוז מדהים – הוא כ-35 אחוזים קצינים, שגם זה אחוז מאוד גבוה.
<דני זמיר: אלה הנתונים של הצבא אבל יותר מעניין המכלול אליו אני אתייחס בקצרה.
<דני זמיר: ראשית, בתוך עולם המכינות כפי שנאמר כאן, יש לנו חמש מכינות שמיועדות לנוער בסיכון, לא לנוער מוחלש אלא לנוער בסיכון שזה נוער שמיכל תיארה במכינה שלה, במכינת עלמה, שהוא מגיע למכינות קדם צבאיות שנתיות.
<דני זמיר: כמו כן יש נוער מוחלש.
<דני זמיר: אם מדברים על המצב הסוציו אקונומי של המשפחות מהן מגיעים התלמידים למכינות הקדם צבאיות השנתיות, מאחר ויש כאן איזשהו ניסיון לציין תדמית של מכינות שהן מאוד מבוססות וחזקות – למעלה משלושים אחוזים, מעל 1,100 תלמידים מתוך 3,500 תלמידי שנה א', מקבלים מלגות בהיקפים שונים או שהם פטורים לגמרי.
<דני זמיר: אני לא מדבר על מכינות שמראש לא לוקחות כסף כי הנוער שלהן הוא נוער בסיכון.
<דני זמיר: חשוב להבין שהבעיה של אי הגעת נוער מוחלש למכינות, לשנות שירות, למכינות אופק וכולי, היא בעיה שנובעת הרבה פעמים מבעיית התקנים ולא מהבעיה הכספית דווקא.
<דני זמיר: אני רוצה לחזק את הדברים שאמר אלעזר ולומר שהבעיה המרכזית בקבוצת האוכלוסייה שנמצאת במצוקה אדירה, שהיקף הביקוש שלה – וזה גם התיאור שתיארו כאן חברי הכנסת שבאים מהבתים האלה של הביקוש – היא קבוצת האוכלוסייה החילונית והנערות הדתיות שהולכות למכינות.
<דני זמיר: אלה קבוצות שסובלות מביקוש אדיר, מספרים שלא יאומנו, בין חמש לאחד, עשר לאחד, לכל מקום פנוי.
<דני זמיר: כאן צריך לעשות מעשה כדי לשנות את זה כי זה פשוט לא הוגן כלפיהם.
<דני זמיר: שלוש הערות קצרות לגבי דברים אחרים שנאמרו כאן.
<דני זמיר: קודם כל, אני חושב שזה לא תקין שבמשרד הביטחון לראש אגף יש אג'נדה.
<דני זמיר: אני חושב שצריכה להיות ועדה מקצועית שקובעת איך מתבצעים דברים ולפי מה מקימים מכינות.
<דני זמיר: זה בסדר שלאדם יש אג'נדה אבל זה לא נכון ולא יתכן שיבוא ראש אגף במשרד הביטחון ויאמר שהוא גדל בבית שאומר כך וכך.
<דני זמיר: יש ועדה, יש נתונים, יש יעדים ולפי זה צריך לקבוע יעדים ולא כל אחד בא ועושה את הדברים כפי שהוא רוצה.
<דני זמיר: כפי ששמענו היום יש אג'נדה חדשה למשרד הביטחוני-חברתי.
<דני זמיר: יושב לידי שי שהוא מנהל מכינת אהל שלמה בקריית מלאכי שהיא דוגמה למכינה עם נוער מוחלש, נוער פריפריאלי ואני חושב שזאת אחת הדוגמאות לגיוון הרב שיש בעולם המכינות.
<דני זמיר: הדבר האחרון שאני רוצה לומר לגבי ההקשר הזה, וכאן אנחנו מאוד מאוד תומכים בהשוואת התנאים והקצאת משאבים הולמים לכל התכניות לשנת י"ג, בין אם אלה תכניות אופק, בין אם אלה שנות שירות וכל תכנית אחרת.
<דני זמיר: נאמר כאן וההיגיון מחייב.
<דני זמיר: יש כאן בטווח הארוך, בהשתתפות מדינתית, יש כאן יתרון עצום בזה שיוקצו משאבים שיאפשרו את ההתפתחות הזאת.
<דני זמיר: אני לא חושב שזה על חשבון המכינות.
<דני זמיר: אין מתח ואין ויכוח בעניין הזה בין המכינות לבין תכניות אופק וחשוב מאוד לומר את זה.
<דני זמיר: אני אסכם ואומר את הדברים הבאים.
<דני זמיר: חשוב לי מאוד לומר שאני חושש מאוד לעתיד מפעל המכינות הקדם צבאיות, אם הגדלת התקנים למכינות הקיימות לא תתבצע בצורה שהחוק קבע.
<דני זמיר: החוק קבע 15 אחוזים בשנה, בפועל, מסיבות תקציביות בלבד, הגידול מוגבל לחמישה אחוזים בשנה והתוצאות הן לא טובות כי הרבה אנשים נשארים בחוץ.
מרדכי יוגב: טל, מועצת ארגוני הילדים והנוער.
<טל מדר: שלום לכולם.
<טל מדר: מועצת ארגוני הילדים והנוער הוא גוף שמייצג ארגונים שהם גם שותפים במפעל שנת השירות וגם שותפים במפעל המכינות ובמכינות אופק.
<טל מדר: למען האמת, חשוב גם לומר ששותפים בכלל במפעל ה-י"ג המתרחב גם סביב שירות לאומי וגם סביב מכוני מנהיגות של החברה הערבית.
<טל מדר: אנחנו מחזיקים את תמונת הצעירים בסוף כיתה י"ב שלהם.
<טל מדר: לעניין כאן.
<טל מדר: אנחנו היינו שמחים לדבר על מפעל שנת השירות.
<טל מדר: נמצאים כאן שני מנכ"לים של ארגונים שהם יושבי ראש של הוועדה במועצה, יוסי מלכה ממרכז מעשה ומורן כהנא מתנועת תרבות.
<טל מדר: הכנו מצגת והיא לפניכם, אבל הייתי שמחה להתעכב על השקף הזה כי אני חושבת שהוא מספר איזשהו סיפור שממנו צריך להתחיל את השיח.
<טל מדר: למעשה על כל חמישה מועמדים לשנת שירות שפונים להתקבל לשנת שירות, האפשרות היא לקלוט מועמד אחד.
<טל מדר: בתמונה הכללית, אנחנו מדברים על 82 אחוזים בוגרי שנות י"ב שלא ניגשים בכלל, בין אם זה לא במודעות או בהכרות שלהם או בנגישות שלהם למפעל שנת השירות.
<טל מדר: אנחנו מדברים על 14 אחוזים שהגישו בקשה ולא התקבלו על כל ההשלכות של זה.
<טל מדר: שוחחתם על זה בתחילת הישיבה ואמרתם קצת בהלצה שיש יתרון להיות חבר כנסת כדי להצליח להביא את הבן שלך לשנת שירות אבל למעשה זה נושא מאוד כאוב ומאוד לא נעים עבור חניכים וחניכות שלא מצליחים להגיע לשם.
<טל מדר: מדברים על בסך הכול ארבעה אחוזים ממסיימי י"ב בקהלי היעד שלנו שמגיעים לשנת השירות.
<טל מדר: בתוך זה אנחנו נמצאים בסוגיית האתגרים בה נגעו מכל מיני כיוונים ואני חושבת שנכון לאגד אותה בארבע נקודות מרכזיות.
<טל מדר: דבר ראשון, אנחנו מדברים על הצורך להגדיל את המכסות עם כל מה שנאמר ביחס לצה"ל אבל לחלוטין לקשור את זה בצורה מאוד הדוקה לגידול תקציבי ושוב, נאמר כאן קודם על ידי נפתלי, הוגדר על ידי ועדה בין-משרדית.
<טל מדר: בסך הכול צריך לקבל שם את ההמלצות.
<טל מדר: אנחנו חושבים שארגונים צריכים לחיות בוודאות ארוכת טווח.
<טל מדר: אתם שאלתם נכון לפני כן מה היעד המספרי ולא רק התקציבי.
<טל מדר: הארגונים נמצאים בחוסר ודאות די תמוה ביחס לתקנים העתידיים שיהיו להם בנושא שנת השירות.
<טל מדר: אתה לכל הפחות יודע עם מה אתה מתחיל אבל כדי שהארגונים והגופים יוכלו לתכנן משהו שהוא יותר אחראי גם תקציבית ביחס לעצמם וגם מבחינת המשימות הלאומיות שלהם, נדרשת איזושהי ודאות ארוכת טווח עם תכנית מסודרת שכל ארגון יוכל לדעת מה המנעד שלו.
<טל מדר: נושא אימות הנתונים שעלה כאן לא מעט, אין לי הרבה מה להרחיב עליו אבל אני חושבת שהוא קשור בד בבד עם הבקשה שלנו או עם ההעלאה שלנו למודעות וסדר היום של הרחבת הפרופיל של המתנדבים במפעל שנת השירות.
<טל מדר: אנחנו רוצים לייצר מצב שבאמת התמהיל של החניכים בשנת השירות, בדומה למה שנעשה עם מכינות אופק, ישקף בצורה יותר נאמנה את פניה של החברה הישראלית ודי בדומה להחלטה שהתקבלה ביחס ליוצאי אתיופיה בייצוגיות שלהם בתוך מפעל שנת השירות, כך שגם נאפשר את זה לקהלי יעד אחרים ושהדבר הזה יקבל ביטוי תוספתי ככל שניתן מתוך הבנה שמדובר בקהלי יעד שחשוב לנו להרחיב את הנגישות אליהם.
מרדכי יוגב: אנחנו באתגרים לצה"ל.
מרדכי יוגב: אנה, את צריכה לתת כאן תשובות הרמטכ"ל.
<אנה לביא: קטונתי לתת את תשובות הרמטכ"ל.
מרדכי יוגב: על המספרים ועל המיון מחדש.
<אנה לביא: מניסיוני הדל בשלושת השנים האחרונות כמי שמתכננת את המקורות לגיוס לצה"ל ואת מכסות דחיית הגיוס, אני יכולה לומר שלא שמעתי אף אחד שאמר תגבילו אותם.
<אנה לביא: נהפוך הוא.
<אנה לביא: ככל שהצבא יכול, הוא מאפשר הרחבה ומתן היקפים בדחיית הגיוס.
<אנה לביא: אם בשנתון 2011 הגענו ל-3,600, השנה אנחנו עומדים על כ-6,000 חבר'ה שאנחנו נותנים להם דחיית גיוס עבור מכינות ושנות השירות.
<אנה לביא: אגב, תכניות אופק לא מוגבלות מבחינתנו.
איילת נחמיאס ורבין: את אומרת שמבחינתכם, מבחינת הצרכים של הצבא.
<אנה לביא: מבחינת הצרכים של הצבא, יש גידול בהיקף המתגייסים ובהלימה אנחנו גם נותנים מסלול לחבר'ה שהולכים למכינות ושנות שירות.
<אנה לביא: אנחנו מאוד תומכים במפעל הזה, אנחנו מאוד נשכרים ממנו.
<אנה לביא: כמובן שאי אפר לומר שזה לא מוגבל.
מרדכי יוגב: תקרת הזכוכית היא תקציבית.
<אנה לביא: לא קרה לי פעם אחת אפילו שניגשו אלי ממשרד הביטחון ואמרו לי שאתן עוד ארבעים לבנות ואמרתי שלא יהיה.
איילת נחמיאס ורבין: אני מבינה שאנחנו מנסים ליירט את הבעיה.
מרדכי יוגב: היא נותנת תשובה.
<אנה לביא: אנחנו עובדים תחת מכסה שאנחנו מתכננים עבור עצמנו ואם יש שיח זה או אחר, אנחנו תמיד באים לקראת.
<אנה לביא: יש לנו עניין משותף.
<אנה לביא: יותר מזה, אנחנו לעתים אלה שפונים לאגף הביטחוני חברתי כדי להרחיב אוכלוסיות ייעודיות, אם אלה יוצאי אתיופיה, אם אלה בני העדה הדרוזית עם סגירת גדוד חרב, אם אלה בני העדה הבדואית על מנת לדרבן אותם להתגייס לצה"ל וכיוצא באלו.
<אנה לביא: שוב, אני מדגישה שתכניות אופק לא מוגבלות מבחינתנו.