GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<בני פישר: עבדנו על זה מספר שנים ופנינו לנושא הזה מנקודת המבט של זכויות אדם, לא מנקודת מבט נגד BDS או נגד אנטישמיות, מפרספקטיבה שהיא פרו-זכויות אדם שאני חושב שבסופו של דבר הובילה להצלחה.
<בני פישר: מה שאני חושב שטוב בהגדרה הזאת שהיא לגמרי מבדילה בין ביקורת לגיטימית על ישראל ואנטישמיות.
<בני פישר: זאת הסיבה שהיו לנו כל כך הרבה בעיות כשתמכנו בהגדרה הזאת כי הרבה מהמדינות החברות, שוודיה, הולנד, בעיקר המדינות הסקנדינביות, דיי התנגדו להגדרה הזאת והייתה להם הגדרה שכללה אנטי ציונות כצורה של אנטישמיות.
<בני פישר: אבל בסופו של דבר ההגדרה הזאת היא מאוד מועילה לנו מכוון שאולגה דויטש מ- - - היא הזכירה את הדוגמה של הסרט הדוקומנטרי שהוצג בגרמניה.
<בני פישר: היה דיון לאחריו שהיה לו מיליוני צופים שבו במשך שעה וחצי אנשים ניסו לדון מהי אנטישמיות.
<בני פישר: כאשר יש לנו את ההגדרה הזאת היא מאפשרת לנו לענות ולהגיב במהרה.
<בני פישר: אנחנו יכולים לראות שגם בפועל דברים השתנו.
<בני פישר: רומניה, אוסטריה ובריטניה אימצו את ההגדרה של IHRA ברמה הלאומית ואני חייב לומר שבריטניה היא דוגמה זוהרת למה זה אומר לאמץ הגדרה.
<בני פישר: זה לא רק פיסת נייר אבל הם באמת התחילו ליישם את זה.
<בני פישר: אירועים בוטלו עקב כך שדיקני האוניברסיטאות יכלו להבחין בין מה שלגיטמי ומה שלא על סמך ההגדרה.
<בני פישר: אני חייב לומר שאני לא רואה את זה קורה באוסטריה או ברומניה.
<בני פישר: אז הגדרות זה דבר אחד וזה מאוד חשוב לתמוך בהן אבל אם אין יישום שלהן אז אנחנו לא נראה תוצאות.
<בני פישר: אחרון חביב אני רוצה שוב לומר תודה על זה שאתם נותנים במה לסטודנטים.
<בני פישר: בהתחלה ביקרתי את זה שלא תמיד האנשים המתאימים הם אלה שנשאלים כאשר זה נוגע לעימות עם BDS ואתם לא עשיתם את השגיאה הזאת.
<בני פישר: תודה רבה שנתתם לי לדבר כאן ושנתתם במה לקול של הסטודנטים מאירופה.
<בני פישר: הייתי רוצה להודות ל- NUIS עבור השיתוף פעולה שהיה לנו בשנה האחרונה.
<בני פישר: כפי שאתם יודעים, הפגישה הבאה של מועצת איגוד הסטודנטים האירופאים תהיה בישראל שזה הודות לעבודה הנהדרת שאתם עושים.
<בני פישר: EUGS הוא ארגון שמחובר ל- - - אז אנחנו גם שמחים לראות אתכם סביב השולחן הזה.
<בני פישר: אז תודה רבה לכולכם על העבודה שאתם עושים ולכך שהזמנתם אותנו לכאן.
רוברט אילטוב: תודה רבה על הסקירה הרחבה.
רוברט אילטוב: אבל אני נאלץ לקצץ את זמני הדיבור לשלוש דקות לדובר, ואשמח מאוד אם לא תחזרו על הדברים.
רוברט אילטוב: יוסף תרשיש, יו"ר WUJS.
<יוסף תרשיש: תודה רבה.
<יוסף תרשיש: אני יו"ר ההתאחדות העולמית של הסטודנטים היהודיים.
<יוסף תרשיש: גם אני מתנצל על העברית שלי, אני עולה חדש.
<יוסף תרשיש: אני אדבר באנגלית.
רוברט אילטוב: זה בסדר, זה לא חיסרון.
רוברט אילטוב: גם אני הייתי עולה חדש.
<יוסף תרשיש: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי:) קוראים לי יוסף תרשיש, אני יו"ר התאחדות העולמית של הסטודנטים היהודיים.
<יוסף תרשיש: ההתאחדות העולמית של הסטודנטים היהודיים היא ארגון מטריה - - - אנחנו תומכים - - - זוהי הרשת הגדולה ביותר של ארגון סטודנטים עצמאי בעולם, אנחנו נמצאים ביותר מדינות מאשר כל ארגון אחר שפעיל בקמפוסים.
<יוסף תרשיש: אנחנו כוללים בתוכנו את כל איגודי הסטודנטים ב-WUJS, כמו כן את איגודי הסטודנטים באמריקה, יש לנו איגודים חדשים שפועלים בארצות הברית, יש לנו קשרים בקנדה, אנחנו פעילים כמובן בדרום אפריקה, אוסטרליה, ניו זילנד וגם בהודו.
<יוסף תרשיש: כמו שבני אמר, אני גם אתן לכם כמה דוגמאות של כמה דברים שקורים מחוץ לאירופה שקשורים ל-BDS ואז אני אדבר על הפרקטיקות הטובות ביותר שאנחנו מצאנו.
<יוסף תרשיש: אז כמובן, אני במקור מבריטניה, אז אני אדבר קצת על מה שקורה בבריטניה.
<יוסף תרשיש: בשנה האחרונה זה היה פחות יותר בלתי נמנע לשמוע מדיי שבוע על ארגון הסטודנטים הלאומי בבריטניה.
<יוסף תרשיש: באפריל שנה שעברה ארגון הסטודנטים הלאומי בחר אישה בשם מליה בואטיה להיות נשיאת הארגון.
<יוסף תרשיש: היא תומכת ידועה של BDS, מאוד פעילה נגד ישראל, אקטיביסטית אנטי-ציונית שהואשמה רבות באנטישמיות.
<יוסף תרשיש: התגובה של מרבית האוכלוסייה הייתה ש-NUS הוא לא ארגון שאנחנו יכולים לעבוד איתו, אל תדברו איתם, הם קבוצה של אנטישמים.
<יוסף תרשיש: עד כמה שאני מעריך את העבודה של Stand with us, התנועה הזאת בבריטניה הצהירה שסטודנטים יהודים לא צריכים לבוא במגע עם NUS.
<יוסף תרשיש: התגובה של איגוד הסטודנטים היהודים בבריטניה שאני הייתי הנשיא שלו הייתה לגמרי הפוכה.
<יוסף תרשיש: אנחנו לא יכולים לבנות בריתות במקומות בהם אנחנו לא קיימים.
<יוסף תרשיש: אם אנחנו נסיר את עצמנו מהארגון אז אין לנו שום סיכוי לשנות את זה.
<יוסף תרשיש: מה שקרה ל - - - ה-NUS לאחרונה, באפריל האחרון, מליה בואטיה הפסידה בבחירות וכמעט כל - - - מודרי סלייק נבחר, סטודנט יהודי, איזי לנגה, פעיל באיגוד הסטודנטים היהודי נבחר להיות סגן הנשיא בהתאחדות הסטודנטים הלאומית.
<יוסף תרשיש: זה תפקיד חשוב מאוד, אחד התפקידים הבכירים בארגון הזה.
<יוסף תרשיש: ראינו ממש פניית פרסה באיך שדברים מתנהלים בבריטניה.
<יוסף תרשיש: במקומות אחרים, אני אהיה האדם השלישי כאן שמדבר על דרום אפריקה, אני הייתי שבועיים בדרום אפריקה בזמן שהיה את שבוע האפרטהייד הישראלי לפני כמה שנים ובעוד כמה טיולים.
<יוסף תרשיש: בדרום אפריקה בכל שנה בשבוע האפרטהייד הישראלי ניתן לראות את - - - דגלים עפים בקמפוס.
<יוסף תרשיש: הם לוקחים את הדברים ברמה אחרת.
<יוסף תרשיש: זה מאוד נדיר לראות את זה במקומות אחרים.
<יוסף תרשיש: יש הרבה - - - בצעדה בלונדון רואים את ה- - - דגלים מתעופפים אבל לראות אותם בקמפוס זה מאוד מדאיג.
<יוסף תרשיש: ראיתי אותם כבר שלוש שנים בקמפוסים בדרום אפריקה.
<יוסף תרשיש: אנחנו גם ראינו ניסיון למחאה אלימה על מנת לפגוע באיגוד הסטודנטים היהודים בדרום אפריקה בשנה האחרונה.
<יוסף תרשיש: בדרום אמריקה הנשיאה הקודמת של פדרציית הסטודנטים היהודים הצ'יליאנית הפסיקה ללכת לאוניברסיטה בגלל שחבריה לספסל הלימודים איימו שיהרגו אותה.
<יוסף תרשיש: אם אתם לא מכירים את צ'ילה, בצ'ילה יש את אוכלוסיית הפלשתינאים הגדולה ביותר מחוץ למזרח התיכון.
<יוסף תרשיש: יש 400 או 500 אלף פלשתינאים החיים בצ'ילה.
<יוסף תרשיש: רובם נוצרים אבל למרות זאת זה מקום קשה מאוד להיות בו סטודנט יהודי כי יש 40 אלף סטודנטים יהודים בלבד במדינה.
<יוסף תרשיש: זה מאוד מדאיג מה שקורה בדרום אמריקה.
<יוסף תרשיש: היה להם את שבוע האפרטהייד הישראלי פעם ראשונה בשבוע שעבר.
<יוסף תרשיש: ישנם גם פעילות של BDS באוניברסיטאות רבות וזה רק בשנתיים האחרונות.
<יוסף תרשיש: לא היה קיים BDS בצ'ילה לפני שנתיים וזה עולה בצורה משמעותית.
<יוסף תרשיש: אני רוצה לעבור לפרקטיקות הטובות ביותר.
<יוסף תרשיש: אנחנו מצאנו שקודם כל מדובר במערכות יחסים.
<יוסף תרשיש: תמיכה דרך מערכת יחסים היא הדרך היחידה שבה אנחנו נוכל לייצר תמיכה רחבה כנגד BDS.
<יוסף תרשיש: יש נטייה להסתמך על קהילות שאנחנו יודעים שתמיד יתמכו בנו.
<יוסף תרשיש: אנחנו לא יכולים למקד את כל מאמצינו על - - - קהילות, האנשים האלה יתמכו בנו לא משנה מה שנעשה.
<יוסף תרשיש: לכן, אנחנו משקיעים את עיקר מאמצינו בעבודה עם קבוצות מיעוט בשוליים בקמפוס.
<יוסף תרשיש: WUJS עושים עבודה כבירה באירופה עם קהילות קטנות כולל הקהילה הארמנית והרומנית.
<יוסף תרשיש: אבל גם אנחנו עובדים הרבה עם סטודנטים על ה- - - אני רציתי לדבר על דברים נוספים אבל אני אדבר על אסטרטגיה גלובלית.
<יוסף תרשיש: בעידן גלובלי זה בלתי אפשרי לעשות משהו אלא אם אנחנו ניגשים לזה מנקודת מבט גלובלית.
<יוסף תרשיש: יותר מדיי מהעבודה שמושקעת במאבק ב-BDS קורית ברמה האזורית.
<יוסף תרשיש: אנחנו נפעל באמריקה, אחר כך אירופה, אמריקה הדרומית וכו'.
<יוסף תרשיש: זה עידן של רשתות חברתיות, כל התומכים שלנו בקמפוסים ברחבי העולם מדברים אחד עם השני, יש תנועות שמדברות על ליצור תנועת סטודנטים עולמית שוב, חלק מהסטודנטים באיגוד הסטודנטים האירופאי עומדים מאחורי זה.
<יוסף תרשיש: הם לאחרונה חתמו על התחייבות בנוגע להשכלה חופשית בה שותפות גם הפדרציה הקנדית של הסטודנטים ואיגוד הסטודנטים האפריקאי.
<יוסף תרשיש: כשהם פנו לעבר גישה גלובלית גם אנחנו היינו צריכים לעבור לכך.
<יוסף תרשיש: אם הסטודנטים היהודים לא יהיו מועצמים לעבוד ברמה הגלובלית, אם ארגונים כמו שלי לא יקבלו תמיכה כדי לקבל תמיכה גלובלית אז אנחנו נשאר מאחור.
<יוסף תרשיש: תודה רבה שהזמנתם אותי.
<יוסף תרשיש: תודה רבה על הדיון הזה והזמנת הסטודנטים, אחרי מה שבני אמר, תודה.
רוברט אילטוב: ארגון SSI, רודי רושמן.
<רודי רושמן: שלום.
<רודי רושמן: אני רואה שהשארת כל הסטודנטים שבאים מחו"ל לסוף, אבל אנחנו נזכיר את זה כשנעשה עלייה.
<רודי רושמן: אני רודי רושמן, אני ראש ה-SSI.
<רודי רושמן: אני אנסה לדבר בעברית.
<רודי רושמן: אני רוצה להגיד תודה ללירן ול"אמת שלי" שהזמינו אותנו לפה בשביל לדבר.
<רודי רושמן: אני אספר לכם קצת על מי אני, ומה שאני עובר בקמפוס שלנו בניו-יורק ואיך אפשר לשנות את זה באוניברסיטאות השונות.
<רודי רושמן: נולדתי בצרפת.
<רודי רושמן: גדלתי רוב החיים שלי בארצות-הברית.
<רודי רושמן: בגיל 17 עברתי לארץ, עשיתי צבא, הייתי חייל בודד פה, ואז התחלתי אוניברסיטה ב-UCLA, שזו הפעם הראשונה שראיתי מה זה BDS ומה זה התנועה האנטי-ישראלית.
<רודי רושמן: ממש מהר הבנתי שכל העולם היהודי הפרו-ישראלי מדברים על BDS בצורה לא נכונה.
<רודי רושמן: כי זה מה BDS?
<רודי רושמן: זה לא תנועה, זה פרקטיס שהתנועה משתמשת בה.
<רודי רושמן: הסטודנטים כנגד ישראל מנסים להשתמש בזה בקמפוס, אבל גם אם BDS לא עובר בקמפוסים יש עדיין תנועה כנגד ישראל.
<רודי רושמן: זה אומר שאם אנחנו רואים את BDS כבעיה, ו- BDS לא עובר בתוך קמפוס, אנחנו חושבים שסיימנו את העבודה.
<רודי רושמן: הבעיה בתוך הקמפוס זה הקבוצות שמאחורי העולם האנטי-ישראלי, זה SJP ו-JBP.
<רודי רושמן: הם משתמשים בנרטיב שלהם ללכת נגד הנרטיב שלנו.
<רודי רושמן: הם משתמשים בסיפורים ובסבל של כל מיני האנשים בקמפוסים, השחורים, ההיספנים, כל מיני מיעוטים בקמפוסים, מבינים איפה הבעיה ואיפה הסבל שלהם ופתאום הם אומרים שזאת אותה בעיה שיש להם בתוך ישראל ובתוך האזורים של הפלסטינים, ובגלל זה הם צריכים להיות ביחד ובגלל זה צריך להיות כנגד ישראל.
<רודי רושמן: כשאני אומר להיות כנגד ישראל, אני לא אומר שהם אומרים שישראל זה טוב או לא טוב.
<רודי רושמן: אני אומר שהם אומרים שישראל לא אמורה להיות קיימת.
<רודי רושמן: מה שהעולם הפרו-ישראלי בדרך כלל עושים בארצות-הברית, הם מדברים על טכנולוגיה ועל כל מיני דברים יפים שנשמעים טוב, שאולי אם נגיד את זה בעולם יאהבו אותנו, אבל הבעיה זה לא אם ישראל היא טובה או רעה, אלא למה ישראל אמורה להיות קיימת בכלל.
<רודי רושמן: רוב הסטודנטים בקמפוס – אני לא מדבר על אנטי-ישראלים או פרו-ישראלים – כשהם מגיעים לקמפוס מה שהם יודעים על ישראל זה שהיה שואה, היה הקמת מדינת ישראל והיום יש סכסוך עם הפלסטינים.
<רודי רושמן: הסיבה שישראל קיימת היא השואה, אבל אם זו הסיבה, אז למה אנחנו בכלל בישראל?
<רודי רושמן: והסיבה שבגללה יש סכסוך בין ישראל לפלסטינים היא הקיום של מדינת ישראל.
<רודי רושמן: החלטתי לעבור לקולומביה, כי ידעתי שקולומביה זאת אחת האוניברסיטאות שהן הכי אנטי-ישראליות ורציתי ללכת דווקא לשם לעשות שינויים.
<רודי רושמן: מה שראיתי שצריך לעשות, זה לא רק לדבר על כל מה שישראל עושה טוב, אלא לדבר על הסיפור שלנו.
<רודי רושמן: היום זו לא מלחמה עם אמת ועם עובדות, אלא עם נרטיבים ותחושות.
<רודי רושמן: ואנחנו לא משתמשים בנרטיבים ובתחושות שלנו.
<רודי רושמן: אף אחד לא מבין למה ישראל קיימת.
<רודי רושמן: או שהם אומרים שזה בגלל התורה, שזה לא עובד עם מישהו לא דתי, או שאומרים שזה בגלל השואה, וזה לא יעבוד כי יכולנו ללכת לאוגנדה או לכל מיני מקומות אחרים, וזה לא יעבוד כי גם אם אנחנו עושים טובים, מבחינתם לקחנו מדינה של מישהו אחר.
<רודי רושמן: אז אנחנו צריכים לדבר על למה אנחנו קיימים כמדינה ומה הסיפור שלנו.
אבי דיכטר: אם אפשר לשאול אותך שאלה.
אבי דיכטר: אל תדאג, אתן לך את הדקות בחזרה, יש לי קשרים עם היושב-ראש.
רוברט אילטוב: כך מפוררים את המשמעת.
אבי דיכטר: הרי גם יוסף קודם תיאר וגם אתה מתאר עבודה בסביבה של נוצרים.
רוברט אילטוב: לא רק.
אבי דיכטר: בעיקר באוניברסיטאות באירופה, והוא גם דיבר אפילו בצ'ילה.
אבי דיכטר: הרי אתה מבין שבמזרח התיכון כולו, המקום היחיד שמספר הנוצרים לא נמצא בירידה, או בירידה דרמטית, זה מדינת ישראל.
אבי דיכטר: זה המקום היחיד שמיעוט נוצרי גדל.
עליזה לביא: ומשגשג.
אבי דיכטר: גדל, משגשג, מתחנך וכו'.
אבי דיכטר: בלבנון הם בנסיגה נוראית, בסוריה הם בכלל נרצחים, במצרים הקופטים נרצחים.
אבי דיכטר: בבית-לחם, אני התחלתי לעבוד ב-1976 באזור, היו 85% נוצרים, 15% מוסלמים.
אבי דיכטר: היום זה 85% מוסלמים.
אבי דיכטר: וכך זה כמעט בכל מדינה.
אבי דיכטר: השאלה היא האם הנושא הזה בא לידי ביטוי בפגישות שלכם.
<רודי רושמן: אני לא יודע על קמפוסים אחרים, אני אדבר על אוניברסיטת קולומביה, שזאת אוניברסיטה שמאלית קיצונית והיא אנטי דתית בהרבה מקרים.
<רודי רושמן: אני לא חושב שזה בגלל שהנוצרים שם או לא שם, כי יש נוצרים, והם מפחדים להיות נוצרים ומפחדים להיות רפובליקנים.
<רודי רושמן: זאת אוניברסיטה שהולכת לפי דת של שמאלנים – לא שמאלנים שאנחנו מכירים, כי שמאלנים זה שמאל קיצון, וכל קיצון זה לא טוב.
<רודי רושמן: מה שקורה בקמפוס ומה שבעיה הוא שלא רק האמת ולא רק העובדות, זה הנרטיבים.
<רודי רושמן: היהודים והאנשים שהם פרו-ישראלים לא משתמשים בנרטיבים שלנו.
<רודי רושמן: אנחנו רק עושים דברים שעושים פרו-ישראלים כדי שנרגיש טוב.
<רודי רושמן: כשבאים לקבוצות אחרות, אני לא אגיד שמות של קבוצות אחרות, אבל כשבאים לקמפוס שלנו ומציגים דברים טובים על ישראל רק בתוך הקהילה היהודית, בדרך כלל בתוך "הלל" או חב"ד, אנחנו לא הולכים לקמפוס עם סטודנטים אחרים, קושרים קשרים ומדברים אתם על למה ישראל קיימת.
<רודי רושמן: מה שקורה הוא שיש סטודנט שמבין שישראל קיימת רק בגלל השואה, ופתאום היא לא הולכת ללימודים עם מורים שאומרים שיהודים הם דת לבנה או בכלל ממרכז העולם, והם באו להתיישב על חשבון הפלסטינים המקומיים.
<רודי רושמן: כשהם שומעים את זה, כשהם שומעים שהשואה הייתה הגזמה כדי ליישב את פלסטין, מה אתם חושבים שהם יבינו בסוף?
<רודי רושמן: אז אם אני מסתכל לפני 50 שנה בארצות-הברית, אתה יכול להגיד שהמדינה הייתה raises.
<רודי רושמן: הרבה אנשים היו כנגד שחורים.
<רודי רושמן: יכול להיות שיש raises בתוך קולומביה היום.
<רודי רושמן: אבל מה שאני יודע הוא שהם לא יפתחו את הפה, כי עשו את זה שזה לא יהיה פוליטיקלי-קורקט לדבר כנגד שחורים.
<רודי רושמן: למה אנחנו כיהודים לא עושים את זה למען הסיפור שלנו והזהות שלנו?
<רודי רושמן: זה מה שאני חושב שצריך להשתנות.
<רודי רושמן: זה לא להגיד את האמת.
<רודי רושמן: האמת היא חשובה וצריך להגיד אותה.
<רודי רושמן: אבל זה לדעת איך לספר את הנרטיב שלנו.
רוברט אילטוב: קודם כל, היהודים רוצים שידברו עליהם.
רוברט אילטוב: זה הבסיס.
רוברט אילטוב: אנחנו אלפי שנים רוצים שידברו עלינו.
<רודי רושמן: זה תלוי.
<רודי רושמן: בקמפוס שלי רוב היהודים שמים את הראש למטה.
אבי דיכטר: שיראו את הכיפה.
רוברט אילטוב: "אם תרצו", בבקשה.
<תום ניסני: קודם כל, כמובן, תודה על האפשרות.
<תום ניסני: אני אנסה לקצר.
<תום ניסני: אני חושב שבמסגרת הדיון, הסטודנטים הישראלים מאוד רוצים לפעול בנושא המאבק ב-BDS ובדה-לגיטימציה ועושים את זה.
<תום ניסני: אני אישית הייתי אחראי על דסק ערבית בזמן "עמוד ענן" באוניברסיטה העברית והפעלנו המון סטודנטים שפועלים למען הנושא.
<תום ניסני: משהו שעומד פה באמצע החדר וקצת נזרק לאוויר, וכן חשוב לי להגיד אותו בפירוש, זה שהרבה מהמאבק הזה נתקל בקשיים מבחינת סטודנטים דווקא מכיוון האקדמיה הישראלית.
<תום ניסני: זה נושא שצריך לעסוק בו ולפתוח אותו בצורה הרבה יותר רחבה.
<תום ניסני: למה אני מתכוון?
<תום ניסני: יש כמות נכבדה מאוד של מרצים ואנשי אקדמיה ישראלים שבמפורש ובגלוי עוסקים בקידום אג'נדות של דה-לגיטימציה ו-BDS כלפי מדינת ישראל, ואני לא מדבר על חילוקי דעות או על דברים לגיטימיים אחרים.
<תום ניסני: יש פה דוגמאות מפורשות של פרופסורים מהאוניברסיטה העברית, פרופסורים מבן-גוריון, שקוראים ותומכים במפורש באג'נדות של BDS ודה-לגיטימציה.
<תום ניסני: אתן שתי דוגמאות לסבר את האוזן.
<תום ניסני: אורן יפתחאל, פרופסור בבן-גוריון, שהחל מ-2002 עורך השוואות באופן סיסטמתי בין מדינת ישראל לשלטון האפרטהייד בדרום אפריקה.
<תום ניסני: פרופ' נורית פלד אלחנן מהאוניברסיטה העברית ומראשי "טריבונל ראסל על פלסטין", פורום בין-לאומי הפועל לקידום סנקציות דיפלומטיות, מסחריות ותרבותיות נגד ישראל.
<תום ניסני: יש גם הדוגמאות מהשבועות האחרונים שראינו באוניברסיטה העברית את פרופ' כסיף, שגם חבר הכנסת דיכטר התייחס לזה, ששוטף את המוח באופן סיסטמתי לסטודנטים על כך שישראל עם חוק הלאום וכדומה היא כמו שלטון הנאצים בשנות ה-30.
אבי דיכטר: איך זה שהסטודנטים נותנים למוח להישטף?
אבי דיכטר: אני לא ראיתי שום תגובה.
אבי דיכטר: אני חייב להודות שזה די הפתיע אותי שלא הייתה איזושהי תגובה.
אבי דיכטר: בעגה צבאית יש משפטים מה עושים במקרה כזה, אבל ברמה הסטודנטיאלית זה נראה לי קצת אנמי.
אבי דיכטר: לפעמים אנחנו עוסקים בדיון מאוד חשוב, נמצאת פה חבורה יוצאת מן הכלל.
אבי דיכטר: אני אומר את זה לא כמליצה, אלא באמת לתפארת המליצה.
אבי דיכטר: וכשיש מקרה בבית, אצלנו, לא קשור באוניברסיטת קולומביה או לשום מקום אחר, פה בבית עומד מרצה, עושה שטיפת מוח, כמו שאתה אומר, ואתה רואה שמכופפים את הראש.
אבי דיכטר: השאלה היא למה.
עליזה לביא: היום אמרו את זה פה סטודנטים, הם מפחדים להרים את הראש.
אבי דיכטר: ממה החשש?
<קריאה: מדברים פה על יום הסטודנט, ועלתה סערת הקוד האתי.
<קריאה: אני בפקולטה למשפטים, אוניברסיטת תל-אביב, 900 סטודנטים.
<קריאה: מפקולטה שלמה, 5-4 סטודנטים מדברים.
<קריאה: הייתי בכיתה של 150 סטודנטים, אני הסטודנטית היחידה שמדברת.
<קריאה: כי אני רציתי להגן על מדינת ישראל, להיות עורכת דין במשפט בין-לאומי.
<קריאה: אמרתי: אני מוכשרת פה להיות תובעת נגד מדינת ישראל?
<קריאה: תשלחו אותי לבית הדין הבין-לאומי בהאג לתבוע את מדינת ישראל.
<קריאה: פשוט בושה.
<קריאה: סליחה שאני כל כך נסערת, זה פשוט כואב.
<קריאה: מה שהולך באקדמיה פה זה מכונה להרעלת סטודנטים נגד המדינה.
<קריאה: נכנס מרצה לפקולטה ואומר: אם אני עד סוף הקורס לא משכנע אתכם שמדינת ישראל בחטא יוסדה, נכשלתי.
עליזה לביא: מי אמר את זה?
<קריאה: אני לא מכירה את השם שלו.
עליזה לביא: בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל-אביב?
<קריאה: ממשל או מדעי המדינה לפני כמה שנים.
<קריאה: דוגמאות פשוט איומות.
<קריאה: אני צריכה להגן על המדינה שלי, על מה שהיה פה ב"צוק איתן" ועל חיסול סלאח שחאדה.
<קריאה: בין החיסול שנכשל לחיסול השני נרצחו 60 ישראלים, והמרצה מציג את זה, ואני מרימה את היד ואומרת לו: אתה יודע שהחיסול שלו בוטל בגלל אישה וילדה.
<קריאה: קל וחומר אם היינו יודעים ש-14 ילדים היו בבניין הזה, זה לא היה קורה.
<קריאה: התנצלנו והייתה ועדת חקירה.
<קריאה: הסיפור הזה שמרצה מציג את המדינה לא מפורשות, אבל במרומז, כפושעת מלחמה, והסטודנטים הם אינטליגנטים, הם לא טיפשים.
<קריאה: אחרי זה שמעתי את ד"ר אבי בל מאוניברסיטת בר-אילן, ואני כאילו בעולם אחר, אני שומעת דברים אחרים.
<קריאה: אם לא היו לי הכלים ללמוד לבד כדי להגן על ישראל, לצערי לא שמעתי דברים כאלה באוניברסיטה שלי.
<קריאה: זו פשוט קטסטרופה.
<תום ניסני: למסגר טיפה אחורה את הדיון, יש המון דוגמאות.
אבי דיכטר: אני אומר כמעט במונח הקלאסי, סטודנטי כל ישראל התאחדו.
עליזה לביא: היום היה פה נשיא האוניברסיטה שלך.
עליזה לביא: אירחנו את נשיא אוניברסיטת תל-אביב ביום הסטודנט כאן.
עליזה לביא: תני לי מידע, אשמח לטפל בזה.
אבי דיכטר: הלהט והאנרגיות החיוביות שרצות כאן, אני מקווה שהן לא נשארות בכנסת.
אבי דיכטר: יש פה אנרגיות למכביר.
<תום ניסני: הדברים האלה עלו גם בדברים של נציגי הממשלה.
<תום ניסני: רשמתי לי ההערות.
<תום ניסני: נאמר בתחילת הדיון שסטודנט שרוצה לפעול נגד תנועות דה-לגיטימציה ו-BDS, בסוף פוחד להיות מזוהה ככזה באופן הכי אבסורדי, כי על-ידי המרצים הישראלים שלו הוא עלול לקבל את התיוג ואת הסנקציות.
<תום ניסני: זה נאמר לא על ידי, אלא על-ידי משרדי הממשלה, כי זה קורה.
<תום ניסני: אנחנו עוסקים בדברים האלה המון זמן.
<תום ניסני: לצערי אני חושב שהרבה גופים, כמו התאחדות הסטודנטים שאני אשמח לפנות אליהם גם פה וגם אחרי זה, לא עוסקים בנושא הזה מספיק.
<תום ניסני: האוניברסיטאות מגבות את אותם מרצים.
<תום ניסני: על ההתבטאות הזאת של ד"ר כסיף, האוניברסיטה העברית האשימה את הסטודנטים שהם הקליטו אותו ואמרו: עדיף לכם להשאיר דברים בכיתה ולא להתעסק עם המרצים.
<תום ניסני: זאת הייתה התגובה.
עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, אולי נעשה דיון המשך?
רוברט אילטוב: כמובן נעשה.
רוברט אילטוב: עוד לא סיכמנו.
עליזה לביא: יש פה דברים שהם פחדו לומר אותם בדיונים הקודמים.
עליזה לביא: אנחנו הרי כל היום פה עם הסטודנטים.
רוברט אילטוב: פה זה קודם כל ועדת הביטחון ואחר כך החוץ.
רוברט אילטוב: לכן ניתן את הביטחון.
עליזה לביא: היה פה נשיא אוניברסיטת תל-אביב היום, אנחנו אירחנו אותו.
<תום ניסני: משפט סיכום שחשוב להגיד, חופש ביטוי יש לכולם, אבל צריך לזכור שהמרצים והאקדמיה הישראלית ממומנת על-ידי כספי משלמי המסים, וראוי כבר היום, כבר מחר, לעצור את הקרקס הזה שבו הרבה מהאוניברסיטאות הישראליות הפכו להיות במה ודחיפה מאוד משמעותית לתנועות ה-BDS.
<יפית עובדיה: אני מייצגת את תוכנית למאבק באנטישמיות ברשת של התאחדות הסטודנטים במשרד החוץ.
<יפית עובדיה: אנחנו מורידים סרטונים ותגובות אנטישמיות וגם פרו BDS בכל מיני אתרים במדיה.
<יפית עובדיה: אני סטודנטית אמריקנית.
<יפית עובדיה: גם אני למדתי באוניברסיטה בסן דייגו, קליפורניה.
<יפית עובדיה: אני רוצה לשאול, לסטודנטים ישראלים אנחנו נותנים המון כלים, יש כל מיני ארגונים שעוזרים להם לצאת לחו"ל ולהילחם נגד ה-BDS ונגד אנטישמיות.
<יפית עובדיה: אבל איזה כלים אנחנו נותנים לסטודנט הרגיל, הממוצע, האמריקני היהודי שנמצא שם, בשיא הקרב, כשקשה לו עם כל המאמצים האלה?
<יפית עובדיה: איזה מאמצים מדינת ישראל נוקטת כדי לעזור לסטודנט הרגיל הזה?
<יפית עובדיה: כשאני למדתי באוניברסיטה בסן דייגו זה היה בזמן "עופרת יצוקה", ואני זוכרת שמצאתי את החוקה של החמאס בספרייה המרכזית שלנו.
<יפית עובדיה: דיברתי עם ראש הספרייה ואמרתי לו: בעמוד הראשון כאן יש הצדקה להריגת ישראלים, להריגת יהודים, איך זה ייתכן שזה נמצא כאן?
<יפית עובדיה: היו כאן גם כל מיני ארגונים בעד ה-BDS, אבל בארגונים יהודיים היינו פחות מ-10 סטודנטים.
<יפית עובדיה: בקמפוס של 25,000 סטודנטים.
עליזה לביא: היום הסוכנות נמצאת שם ויש שליחים בתוך "הלל", שליחים מיוחדים.
רוברט אילטוב: יפית, נתתי לך להתייחס לדברים שנאמרו, אבל יש לנו פה סדר דוברים ויש עוד הרבה דוברים שנרשמו ולא דיברו, לכן אני נאלץ להפסיק אותך.
רוברט אילטוב: אבל לצורך ההבהרה, אנחנו נאמץ את הפורום הזה ונמשיך לפעול בהמשך.
רוברט אילטוב: אלון פרידמן, "הלל", בבקשה.
<אלון פרידמן: תודה.
<אלון פרידמן: אני אנסה קצת יותר להיצמד לכותרת של היום ולנושא של הוועדה.
<אלון פרידמן: המאבק ב-BDS, כשמו כן הוא, הוא מאבק.
<אלון פרידמן: הוא מתנהל בחזית, ובאמת כל הארגונים שיושבים כאן, וכאשר מדובר בקמפוסים בצפון אמריקה בטח ובטח, עובדים בשיתוף פעולה, והרבה פעמים תחת החסות של מרכזי "הלל" עם הקמפוסים, כי "הלל" הוא הגוף שלו יש הבניינים ולו יש התשתית והוא בעצם זה שאחראי על האוהל הרחב הזה של השיח היהודי בקמפוסים.
<אלון פרידמן: אני רוצה לשפוך פה אור מזווית טיפה אחרת ולהגיד שאת המאבק הספציפי הזה ב-BDS, נקודתית, כשאנחנו מסתכלים על אוניברסיטה אחר אוניברסיטה, עם כל הקשיים שמתוארים פה, זה מאבק שאנחנו מנצחים בו בסופו של דבר.
<אלון פרידמן: צריך לדעת, באחוזים ניכרים מאוד מהמקרים כאשר עולה הצעת BDS לשולחן הדיונים של מועצת הסטודנטים, באחוזים ניכרים מאוד ההצעה הזאת נופלת.
<אלון פרידמן: באחוזים בודדים שבהם היא עוברת, המציאות בקמפוס לא משתנה כלל ביום שלמחרת, מאחר שאף פעם, לא סגל ובטח שלא אדמיניסטרציה ונשיאות של אוניברסיטה, מקבלים הצעות על חרם של ישראל.
<אלון פרידמן: ואוניברסיטה אמריקנית יודעת היום, שאם היא תקבל הצעה לחרם אקדמי על ישראל, או תקרא לכל חרם מסוג אחר, היא שמה את עצמה ללעג ולקלס.
<אלון פרידמן: היא לא תעשה את זה, ועובדה היא שבאמת זה לא קורה.
<אלון פרידמן: אבל אני רוצה להגיד מכאן, שזה נכון מבחינתנו לצפות שסטודנטים יהודים יובילו את המאבק ב-BDS ויובילו את המאבק בדה-לגיטימציה ויעמדו לצד מדינת ישראל.
<אלון פרידמן: אבל זאת טעות חמורה להניח, שהם יעשו את זה פשוט בגלל שהם יהודים.
<אלון פרידמן: כשאנחנו מדברים על חוויות שעולות כאן סביב השולחן ואנחנו מדברים על אותם סטודנטים, ואלה שיושבים כאן היום הם כאלה שהיו מחוברים, סטודנטים אמריקנים שבאו ממקומות שמובילים היום ארגונים, SSI, יושבים באגודות סטודנטים.
<אלון פרידמן: אלה חבר'ה שהיה להם ה-DNA הזה איפושהו והרבה פעמים הם בחרו לבוא לארץ, והיום הם נמצאים פה סביב שולחן הכנסת.
<אלון פרידמן: זה לא המצב לגבי הסטודנט היהודי האמריקני.
<אלון פרידמן: 90% מהסטודנטים היהודים האמריקנים – אנחנו מדברים על בערך 400,000 סטודנטים יהודיים בקמפוסים בארצות-הברית היום – האחוז הגדול והניכר ביותר מהם אינם מחוברים לסיפור הזה.
<אלון פרידמן: אלה שכבר עובדים ב-SSI ומוכנים להתנדב עם ACT.IL, ויושבים ומובילים את הדיונים הפרו-ישראלים, הם אנשים שכבר הרווחנו אותם והם מנהלים את המאבק הזה בחזית והם עושים עבודת קודש מדהימה.
<אלון פרידמן: אבל כולנו יודעים, בטח ובטח הוועדה הזאת, שמלחמה שתתנהל אך ורק בחזית, בלי שמישהו ידאג לעתודות בעורף, גם אם הקרב ינוצח, והוא מנוצח, המלחמה תופסד.
<אלון פרידמן: לכן אני אומר שההנחה הזאת לפיה סטודנט בהיותו יהודי הוא גם החייל שלנו בקמפוס, היא הנחה מוטעית.
<אלון פרידמן: ברוב המקרים, מתוך חוסר ידע וחוסר עניין וחוסר זהות, הסטודנטים האלה לא נמצאים שם.
<אלון פרידמן: כשאומר לנו חברנו מקולומביה שרוב הסטודנטים מעדיפים להוריד את הראש, זה מתוך חוסר ביטחון, זה מתוך חוסר ידע.
<אלון פרידמן: זה מתוך זה שאף אחד לא חיבר אותם.
<אלון פרידמן: וכשאני מסתכל על הכותרת, מקומם של סטודנטים ישראלים במאבק בתנועת ה-BDS – חברים, הישראלים האלה תמיד יהיו בחזית כאשר הם ילמדו באוניברסיטאות בארצות-הברית, אבל יש לנו גם מה לעשות עם הישראלים כאן.
<אלון פרידמן: וכאשר אנחנו רוצים שסטודנט יהודי אמריקני יבין סוף-סוף שיש לו גם תפקיד להגן על מדינת ישראל, הוא צריך קודם כל להבין שמדינת ישראל היא חלק בלתי נפרד מהזהות היהודית שלו.
<אלון פרידמן: ועל מנת להבין שהיא חלק בלתי נפרד מהזהות היהודית שלו, הוא צריך לפגוש את הצעיר היהודי הישראלי ולדבר אתו עין בעין.
<אלון פרידמן: אי-אפשר לקחת אדם שלא מבין כלום בכלום ולשלוח אותו ישר לחזית.
<אלון פרידמן: כך זה ייראה.
<אלון פרידמן: אז יש הרבה מאוד עבודת עתודה לעשות ויש הרבה מאוד עבודה זהותית לעשות ויש הרבה מאוד צורך לחבר סטודנטים יהודים בארצות-הברית לתובנה שחלק מהזהות היהודית שלהם היא החיבור למדינת ישראל.
<אלון פרידמן: ולעצם הקיום שלה וזכות הקיום הלגיטימי שלה כמדינה יהודית, דמוקרטית, איפה שהיא נמצאת היום.
<אלון פרידמן: חבר הכנסת דיכטר, יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, אני לא מוטרד מהמרצים, לא בקולומביה ולא בעברית או בבן-גוריון שמדברים ואומרים את הדברים האלה.
<אלון פרידמן: אני יכול להבין למה זה מרתיח סטודנטים שיושבים ושומעים אותם.
<אלון פרידמן: אני יכול גם להבין למה זה עובר מעל הראש להרבה אחרים, בגלל שזה מיעוט מבוטל.
<אלון פרידמן: יצא לי לשבת פה בוועדת חינוך שכונסה בכינוס חירום כדי לטעון שאוניברסיטת בן-גוריון תומכת ב-BDS, דבר אבסורדי מאין כדוגמתו.
<אלון פרידמן: בגלל ש-5, 7 או 10 מרצים אמרו משהו שהוא באמת מרתיח.
<אלון פרידמן: אבל מכאן ועד שהמערכת האקדמית תומכת?
<אלון פרידמן: היכולת שלנו, השירות שאנחנו עושים לשונאינו בזה שאנחנו שופכים כל כך הרבה אור על המיעוט המבוטל הזה, זה כמו השירות שאנחנו עושים ל-BDS בארצות-הברית.
<אלון פרידמן: במקום לדבר על חיזוק הזהות, אנחנו מתייחסים ל-BDS שהוא באמת מפסיד, הוא דועך, בכזאת האדרה, שזה כביכול האויב העומד לפתחנו, זה הרבה פעמים שירות דוב לסיפור הזה.
<אלון פרידמן: אני רוצה לחזור ולהסיט את העניין באמת לעיקר.
<אלון פרידמן: חיבור הסטודנטים היהודים להבנה שיהדותם כרוכה בישראל.