GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבי דיכטר: אני רוצה לתת לחברי הכנסת ממש בדקות ספורות, לענת, איל ומוטי, כדי לעמוד בלוח-הזמנים שלנו.
ענת ברקו: אני מוותרת על התור שלי לטובת תומר.
אבי דיכטר: איל בן-ראובן, בבקשה.
איל בן ראובן: הסוגיה שאורלי העלתה פה – אכן יש פה עניין שצריך לטפל בו.
איל בן ראובן: אנחנו כרגע מטפלים בו, ואני מקווה שאנחנו נקדם את הנושא הזה.
איל בן ראובן: לגבי אנשי המילואים, אל"ף, אני חושב ששמענו פה עשייה רבה מאוד.
איל בן ראובן: הדבר, שאני רוצה לומר, הוא הדבר הבא: אנשי המילואים לא מונחים לנו בכיס לתמיד.
איל בן ראובן: זה דבר שאנחנו צריכים להבין אותו.
איל בן ראובן: זה אומר שמה שהגענו עד עכשיו ולמה שנגיע – אנחנו אף פעם לא יכולים להסתפק ולומר: אוקיי, עכשיו הגענו למנוחה ולנחלה.
איל בן ראובן: תמיד צריך לעלות לשלב הבא, כי אלו אנשים שאנחנו נצטרך אותם ואנחנו צריכים אותם, והם באמת נותנים מחייהם.
איל בן ראובן: אני יכול לתת פה הרצאה ארוכה.
איל בן ראובן: אני רוצה להוסיף נקודה אחת שלא נאמרה פה, והיא קשורה למה שדובר פה בנושא המשמעות.
איל בן ראובן: מבחינת המשמעות של אנשי המילואים, אני מבחין את זה לשגרה ולמלחמה.
איל בן ראובן: בשגרה, דובר על הימ"חים ועל האימונים, ואני מדבר על חופש הפעולה למג"ד, כאשר הוא נמצא בתעסוקה ואפשר לתת לו להתאמן קצת ולתת לאנשים שלו את הדברים האלה.
איל בן ראובן: אני פשוט מכיר את הרוח הזאת שהמג"דים נורא-נורא רוצים.
איל בן ראובן: יושב פה מג"ד שלי לשעבר, איתי לנצברג, והוא היה יושב לי פה על הצוואר על הסיפור הזה, והוא צדק תמיד.
איל בן ראובן: במלחמה, יש נקודה אחת שאנחנו צריכים לקחת אותה בחשבון והיא להשתדל לקחת בחשבון את נושא מימוש התכניות שאליהן הכנו את אנשי המילואים.
איל בן ראובן: אני אומר את זה, כי בדבר הזה אנחנו לא עשינו הרבה מאוד שנים.
איל בן ראובן: כלומר, אנחנו תכננו דברים, אימנו את אנשי המילואים לדברים מסוימים, ובמלחמה עשינו דברים אחרים או לא עשינו.
איל בן ראובן: בסופו של דבר, זה עלה.
איל בן ראובן: אני לא אומר שאי-אפשר לשנות, ואני לא אומר שאי-אפשר לקחת גדוד ולהגיד לו "עכשיו, אתה עושה משהו אחר".
איל בן ראובן: לפחות צריך לקחת את זה, את הנקודה הזאת, בחשבון, כי גדוד של מילואים זה גדוד שמתאמן פעם אחת בשנה.
איל בן ראובן: הוא צריך להיות מוכוון מקצועית לגזרה, ואז צריך לתת לו לעשות את הכול כדי שהוא באמת יפעל שם, בגזרה הזאת, כפי שהוא תכנן וכפי שהוא עשה.
איל בן ראובן: אני שם את זה כנקודה, כי אני לא חושב שאנחנו לוקחים אותה בחשבון.
איל בן ראובן: הדבר האחרון – אני חושב שאלי דיבר על זה פה – אני חושב שלאנשי המילואים מאוד-מאוד חשוב קיצור תהליכי הביורוקרטיה כאשר יש להם איזו שהיא בעיה.
איל בן ראובן: אני חושב שאנחנו עדיין לא הגענו לקצה.
איל בן ראובן: יש לנו עוד הרבה-הרבה מה לעשות בעניין הזה.
איל בן ראובן: כשלאיש מילואים יש בעיית נעליים, בעיית זה או בעיית זה, עדיין הצינור לא מספיק טוב.
איל בן ראובן: צריך להשתמש בטכנולוגיה כדי לקצר את התהליכים האלה.
איל בן ראובן: זה מאוד-מאד יוסיף לעניין.
מרדכי יוגב: אסתפק בשבע-שמונה מילים, ואם כן – שווה לשמוע.
אבי דיכטר: אני חושב שזה ישבור את השיא שאנחנו מכירים.
עפר שלח: זה לא יקרה.
אבי דיכטר: דרך אגב, גם שיא אישי...
מרדכי יוגב: זה ממש לא מובן מאליו.
מרדכי יוגב: בסוף, זה כוח המגן והכוח שאנחנו מבקשים ממנו שינצח, וכן להגיד תודה רבה.
מרדכי יוגב: אם אפשר בחצי דקה לפחות תשמע ותסכם, ואז אני חושב שכן כדאי, כי זה יאיץ אותנו.
מרדכי יוגב: חברי, חבר הכנסת איל, מריץ את החוק שייתן מענה לאורלי.
מרדכי יוגב: אני אתו.
מרדכי יוגב: מה שהוא יגיד יסייע לו בתהליך.
אבי דיכטר: תומר, אנחנו מקצים לך שתי דקות.
<אורלי זוהר: תומר, הוא אלוף.
<אורלי זוהר: הוא הריץ מאבק.
<אורלי זוהר: תומר, תספר להם על עמק חפר וכל הבלגאן.
<תומר בן-דוד: אין להם זמן לזה.
<תומר בן-דוד: לא משנה.
איל בן ראובן: תדבר.
<תומר בן-דוד: אני תומר בן-דוד, ואני הבן של יפעת ושל דני בן-דוד זכרונו לברכה, שהיה לוחם בגדוד 9255 של הצנחנים ונהרג בלבנון השנייה בתקרית בכפר גלעדי, שבה נהרגו 12 חיילים.
<תומר בן-דוד: אני בן 20.
<תומר בן-דוד: לפני שנה עשיתי שנת שירות.
<תומר בן-דוד: התגייסתי בנובמבר האחרון.
<תומר בן-דוד: כרגע, אני נמצא בבית בעקבות פציעה וניתוח.
<תומר בן-דוד: מה שרציתי, באמת בקצרה, זה לחזק בעיקר את מה שאורלי אמרה קצת מנקודת המבט שלי, ובעיקר להגיד שהחוסר הזה, החלל שנשאר, הוא לכל חיים.
<תומר בן-דוד: כשהייתי תינוק, עד גיל צעיר, כל פעם שאבא היה יוצא למילואים – הייתי לא מרגיש טוב, והוא היה חוזר – והייתי מבריא.
<תומר בן-דוד: הוא יצא למילואים בלבנון השנייה ב-2006, ומשם הוא לא חזר.
<תומר בן-דוד: מאז אנחנו חיים במין חלל תמידי כזה, ומנסים להתמודד אתו.
<תומר בן-דוד: זה בכל מקום.
<תומר בן-דוד: זה בסוף בית-הספר היסודי, ואחר כך זה סוף התיכון.
<תומר בן-דוד: יצאתי לשנת שירות, שיחקתי כדורסל המון שנים, וזה בכל משחק.
<תומר בן-דוד: הגעתי לכדורסל דרכו, והוא לא היה שם לראות אותי בכל הגילאים ששיחקתי ברמות הגבוהות של כדורסל של נערים ונוער.
<תומר בן-דוד: וכך גם בגיוס לצבא, להכיר את החברה, להכיר את החברים – אין, זה לא קיים.
<תומר בן-דוד: זה משהו שיהיה לכל החיים.
<תומר בן-דוד: זה יהיה גם אחר כך, כשאשתחרר, וזה יהיה אחר כך כשאלמד לתואר, כשאעמוד מתחת לחופה, כשאחזור מהטיול הגדול או כל דבר במסלול חיים של בן-אדם צעיר והלאה, ובטח יום אחד כשאתחתן ויהיו לי גם ילדים.
<תומר בן-דוד: הוא לא יהיה שם לראות את כל התהליכים האלה ואת כל הדברים שאני אעבור ושאחיי יעברו.
<תומר בן-דוד: אם זה ככה וזה משהו שהוא לכל החיים, בגיל 21 או בגיל 30 – בגיל 30 אנחנו כבר לא נחשבים יתומים מבחינת המדינה.
<תומר בן-דוד: כל הדברים שלוקחים בגיל 21, מה שאורלי דיברה עליהם, הקצבאות האלה של האלמנות, קצבאות הילדים – זה נעלם.
<תומר בן-דוד: יש זכויות שממשיכות אתנו עד גיל 30, ובגיל 30 גם זה נקטע, ומבחינת המדינה אנחנו לא יתומי צה"ל יותר.
<תומר בן-דוד: אז, או שבגיל 30 אבא שלי יחזור ויכיר את אשתי וילדיי ויעזור לי ללמוד לתואר או שכאילו יהיה איזה שהוא שינוי ותהיה הכרה מבחינת המדינה שבגיל 30 החיים לא פתאום משתנים; לא פתאום נחזור להיות משפחה מלאה.
<תומר בן-דוד: משפחה טובה, חזקה ושמחה אבל בהרכב חסר, ובגיל 30 שום דבר לא ישתנה.
<תומר בן-דוד: זהו, בגדול, וממש בקצרה.
אבי דיכטר: תומר, תודה רבה.
אבי דיכטר: תודה רבה לכל אלה שהתייחסו.
אבי דיכטר: אין ספק שהחלק האחרון, גם של אורלי וגם של תומר, נוגע לכלל המתגייסים, לכלל המשרתים, בסדיר, בקבע ובמילואים, וזו סוגיה שהוועדה עוסקת בה גם, אגב, בהקשר של פציעות או אגף השיקום כשאפילו בחקיקה העברנו בחוק ההסדרים; אני מרשה לעצמי לומר שעשינו סדר בנושא הזה גם לגבי מילואים, גם לגבי חצי השנה הראשונה של קבע וגם כמובן לגבי חיילי החובה, אפילו אלה שהם לפני גיוס, כל הגיבושים למיניהם, כי היו שם קצת לקונות שהיינו צריכים לסגור אותן.
אבי דיכטר: הסוגיה הזאת, שהיא סוגיה כבדה מאוד שעוסקת בכול אוכלוסיית המשרתים בצה"ל, תטופל בוועדה.
אבי דיכטר: כמובן שזו סוגיה שלא התחילה היום, ולצערי, כל אחד מאתנו מכיר היטב את אוכלוסיית האלמנות והיתומים.
אבי דיכטר: זה לא רק עניין כספי, ותיארה את זה, בהרבה מאוד – אני לא יודע איך לומר – רגש אורלי, גם בעל-פה וגם במכתב.
אבי דיכטר: זה הרבה מעבר לפיצוי כספי או תגמול כספי או איך שלא נקרא לזה.
אבי דיכטר: אני רוצה לחזור לנושא המילואים.
אבי דיכטר: כל המשפטים המאוד נכונים לגבי העובדה של מה זה "בכוח הלאומי" – 71% מהכוח הלאומי שלנו זה אנשי המילואים.
אבי דיכטר: אתה מבין שזה לא איזה משהו שביום פקודה אתה יכול למצוא שמה שהתכוונת שיהיה הוא לא בדיוק מה שהתכוונת שיהיה לפחות.
אבי דיכטר: זה סיכון וזו סכנה שבוודאי המדינה לא יכולה לקחת על עצמה, צה"ל לא יכול לקחת על עצמו וגם ועדת החוץ והביטחון לא יכולה להסכין או להשלים עם מציאות כזו.
אבי דיכטר: לכן, העיסוק שלנו באנשי המילואים כל כך אינטנסיבי לאורך כל השנה ולא רק ביום המילואים.
אבי דיכטר: ביום המילואים אנחנו זוכים לכבוד שאנחנו מארחים, בעצם, את כולם, גם האזרחים, גם לובשי המדים וגם אלה שהם בין לבין, כמו הושע שמסיים את התפקיד, כלומר מה שנקרא: בין השמשות.
אבי דיכטר: קודם כל, שיהיה בהצלחה בחיים האזרחיים.
<תא"ל הושע פרידמן: חזרה לאזרחות.
אבי דיכטר: הסוגיה שלא עושים מילואים בשביל כסף – זה לא אומר שזה פוטר אותנו, כמדינה, כמערכת, לא לשלם את הכסף למי שמגיע ועל מה שמגיע.
אבי דיכטר: אלה שני דברים שונים.
אבי דיכטר: נדמה לי שהתיאור על 68% מהשכר הממוצע– אביה, זה היה נתון שלך – למה 68%?
אבי דיכטר: איך נקבע המספר הזה?
אבי דיכטר: זו סוגיה, שאנחנו, כוועדה – ויכול להיות שזה יוצא בוועדה המשותפת כי יש לנו ועדה משותפת לתקציב המדינה, שאני במקרה גם יושב בראשה, והיא משותפת לנו ולוועדת הכספים בכנסת – אבל זו סוגיה שצריך ללבן אותה.
אבי דיכטר: אני אומר שכמוה יש גם לא מעט סוגיות שאתה תוהה למה, מהי הסיבה ולמה הגיעו ל-68%.
אבי דיכטר: למה לא 100%, כמו שאמרת בדין ובצדק?
אבי דיכטר: למה איש מילואים צריך לממן את צה"ל בדלק?
אבי דיכטר: הרי, בסוף, כשאתה שומע את תומר ואורלי, אתה מבין מה הסיכון שלוקח איש מילואים.
אבי דיכטר: הרי הוא לא מגיע בתוקף חוק גיוס חובה לצה"ל, והוא לא איש קבע שזה מקום עבודתו, אלא אדם שעוזב את מקום עבודתו, מגיע לשירות מילואים, ולא חשוב אם זה 60 יום, פחות מ-60 יום או יותר מ-60 יום.
אבי דיכטר: הרי, בסוף, אתה מכין אותו, לא-עלינו, למלחמה.
אבי דיכטר: ואז, כשמגיעים לשלב הזה, פתאום מסתבר לך שרמת הסיכון היא ללא שום הקבלה לרמת התגמול, ולפעמים התגמול כבר לא רלוונטי.
אבי דיכטר: לכן, אני אומר שהסוגיה הזאת של אנשי המילואים היא לא משהו שיש לו תקרת זכוכית שאתה מגיע אליה וזהו וזה – לא בעיניי.
אבי דיכטר: אגב, שלא תהיה טעות – גם לא לגבי חיילי חובה.
אבי דיכטר: אנחנו, בנושא הזה, לא רואים איזו שהיא תקרה שצריך להגיע אליה וזהו, ובא לציון גואל.
אבי דיכטר: אני נזהר מלומר "the sky is the limit", כי חלק מהמילואים הם טייסים, ואני לא רוצה שזה יישמע רע.
אבי דיכטר: לכן, העבודה של הוועדה היא סביב השעון, סביב היממה, סביב השנה או סביב השנים, ובהחלט אני קורא לכם: כל אימת שאתם חשים, מבינים ושומעים שמשהו לא מתנהל באופן ההגיוני, הסביר והממלכתי – אנחנו כתובת מאוד-מאוד רצויה מבחינתכם, ואתם פונים מאוד-מאוד רצויים מבחינתנו.
אבי דיכטר: לנו, אל-חמדאללה, לוועדה, יש מספיק ועדות משנה, כדי להעביר את הסוגיה ולתת לה את העומק הנדרש.
אבי דיכטר: כך גם טיפלנו בדברים, ואנחנו מקווים גם שתהיה לנו הזכות לעשות את זה בעתיד.
אבי דיכטר: כל אנשי הפנל שנשארו הם אנשי מילואים בעברם.
מרדכי יוגב: היום, קיש נתן לנו תקדים חשוב.
מרדכי יוגב: גייסו אותו חזרה למילואים.
מרדכי יוגב: אנחנו, כל חברי הכנסת, מתכוונים להיות העתודה הסודית של צה"ל.
אבי דיכטר: אני מקווה, שהיא תישאר סודית, ושהעתודה האמתית תהיה יותר רצינית.
איל בן ראובן: תן לנו "מרכבה-4", ותראה שאנחנו אמיתיים.
אבי דיכטר: הנה, עכשיו התחלנו.
אבי דיכטר: זה הווי של מילואים.
אבי דיכטר: לפעמים, בוועדה אנחנו דנים בקרבות לפני 40 שנה, במלחמת יום-כיפור, שעוד לא נפתרו.
אבי דיכטר: אני מסכים עם האמירה שצה"ל משחרר ממילואים, אבל המילואימניקים אף פעם לא משתחררים מצה"ל.
אבי דיכטר: כשאנחנו אומרים שמערך המילואים הוא באמת אחד מנכסי צאן הברזל של מדינת ישראל, בעיניי, זו לא קלישאה.
אבי דיכטר: בעיניי, קודם כול – זו אמירה אמיתית, שנית – היא מדויקת, שלישית – היא עמדה במבחנים שלה כנכס צאן ברזל, ורביעית – היא אמירה מחייבת.
אבי דיכטר: כשאני אומר "אמירה מחייבת", היא מחייבת גם אותנו, כוועדת חוץ וביטחון.
אבי דיכטר: תודה רבה לכל מי שהגיע.
אבי דיכטר: אני מכריז שחלק זה של הישיבה אינו חסוי בהתאם לסעיף 120(ב)(2) בתקנון הכנסת.
אבי דיכטר: דיון חדש.
אבי דיכטר: אנחנו מביאים להצבעה צורך בהקמת ועדת משנה לענייני חוות דעת ודוחות חסויים של מבקר המדינה.
אבי דיכטר: הרכב הוועדה המוצעת: חבר הכנסת אבי דיכטר יושב ראש, חברת הכנסת ענת ברקו, חבר הכנסת מוטי יוגב, חבר הכנסת עמר בר-לב וחבר הכנסת עפר שלח.
מירב בן ארי: אני יכולה לשאול שאלה?
מירב בן ארי: אני חברה בוועדת המשנה של הוועדה לביקורת המדינה, ועדה חסויה, שעסקה עכשיו, למשל, בנושא של 'צוק איתן'.
אבי דיכטר: היא מהצד השני.
מירב בן ארי: לא, קודם כל אני לא בוועדה הזאת, אני בצד השני, רק רציתי לדעת מה ההבדל בין ועדת המשנה לביטחון של הוועדה לביקורת המדינה לבין ועדת המשנה של ועדת חוץ וביטחון, אנחנו שנינו נקרא את אותם דוחות בעצם?
אבי דיכטר: כן, בדיוק כך.
אבי דיכטר: אנחנו פשוט כל פעם - - -
מירב בן ארי: כמו 'צוק איתן', שהיה עכשיו?
מירב בן ארי: 'צוק איתן' זו ועדת המשנה שלנו?
<שמואל לטקו: מירב, אלה יהיו שם בדיון, ההרכב הזה.
<מירי פרנקל-שור: מירב, הם יקראו את הדוחות של הוועדה לביקורת המדינה באישור יושבת הראש הוועדה.
מירב בן ארי: קארין.
<מירי פרנקל-שור: בדיוק, יושבת ראש הוועדה לביקורת המדינה.
מירב בן ארי: אתם תצטרפו לוועדת המשנה שלנו?
<מירי פרנקל-שור: לא כל דוח, אלא הדוחות שיהיו באישור יושבת ראש הוועדה.
אבי דיכטר: אנחנו מעלים את זה להצבעה.
אבי דיכטר: פה אחד עבר.
אבי דיכטר: בעד – פה אחד הקמת ועדת המשנה אושרה.
אבי דיכטר: אדוני הרמטכ"ל אנחנו מבקשים להתחיל את הדיון השני שהוא שונה, הוא דיון פתוח לפי סעיף 120 ב'2.
אבי דיכטר: הוא לא דיון חסוי.
אבי דיכטר: אני ביקשתי שיהיה עם חברי הכנסת ונציגי המשרדים הממשלתיים הרלוונטיים.
אבי דיכטר: הנושא שלו הוא פקודת השירות המשותף שהרמטכ"ל מוביל לפי בקשה של דיון מהיר שהתקבלה משני חברי כנסת, חבר הכנסת משה גפני וחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.
אבי דיכטר: ואני אבקש משני חברי הכנסת ממש בקצרה, או אחד שידבר בשם שניהם, להסביר מדוע ביקשתם את הדיון המהיר.
אבי דיכטר: הרב גפני, בבקשה.
בצלאל סמוטריץ': מה מסגרת הזמנים שלנו אבל?
אבי דיכטר: יש לנו עד 11:00.
אבי דיכטר: בבקשה חבר הכנסת גפני.
משה גפני: אדוני היושב ראש אני מודה לך שאתה מביא את זה, אדוני הרמטכ"ל.
משה גפני: הצבא איננו מנותק מהעם.
משה גפני: ומה שקורה במדינת ישראל בתקופה האחרונה מתחיל להיות מצב שמי שמקפיד על מצוות שהן בין היתר זה הפרדה בין גברים לנשים לא יוכל לחיות במדינה הזאת, לא יכול לשרת בצבא, לא יוכל לעשות כלום.
משה גפני: המציאות תהיה כזאת שאי אפשר יהיה לעשות דברים שאנחנו מאמינים בהם.
משה גפני: אי אפשר יהיה לעשות אותם מכוון שכופים עלינו נגד אורחות חיינו אורח חיים שלא מקובל.
משה גפני: אבל מכוון שאנחנו ממוקדים עכשיו בעניין של הצבא, המציאות הזו של פקודת השירות המשותף, היות ואין זמן אני לא אאריך, כי חיילים לא יוכלו לשרת או שיהיו במצב כזה שיהיה בלתי נסבל כמעט.
משה גפני: אני כבר לא מדבר על מציאות שיהיה איזה טקס וזמרת תשיר.
משה גפני: ואני אומר, אני לא נכנס בכלל, כל אחד איש באמונתו יחייה.
משה גפני: וכל אחד רוצה, הוא רוצה לשמוע זמרת, הוא רוצה לנסוע לגני התערוכה לשמוע את הזמרת שבקושי יש לה בגדים, זה בסדר, אני לא בעניין הזה.
אלעזר שטרן: איך אתה יודע?
משה גפני: ראיתי בעיתון.
אלעזר שטרן: איך אתה מסתכל על תמונות כאלה?
משה גפני: אני לא הסתכלתי אני רציתי להביא לך את זה.
עליזה לביא: היית בהופעה גפני?
אבי דיכטר: חבריי, חברי הכנסת, גפני, בוא תתייחס לנושא.
משה גפני: אני מבקש להגיב לגבי העניין הזה.
משה גפני: יותר ויותר חיילים וקצינים בצבא - - -
אלעזר שטרן: איך הוא דמיין אותה - - -
משה גפני: בסדר, אלעזר, תקח את החיים בקלות, תצחק על הכל, בסוף תהיה פה מלחמת אחים.
משה גפני: המציאות הזאת - - -
עליזה לביא: אתה אומר את זה?
משה גפני: המציאות זה שאנשים הליברלים ביותר לא מאפשרים לנו את היכולת לחיות כאן.
משה גפני: לשם זה מגיע.
משה גפני: המציאות הזאת שבה חייל לא יכול לשרת בגלל שיש פקודת השירות המשותף.
משה גפני: עם המציאות הזאת שקצין לא יוכל להיות אף אחד לא יוכל.
משה גפני: מבין אלו שהם אכן מקפידים על הדברים האלה בחיים האזרחיים שגם שם מתחילות להיות בעיות, לא יוכלו לעשות את זה בצבא, ולכן אני פונה לרמטכ"ל ואני מבקש ממנו, היות והוא איש פתוח, בניגוד ליועצים המשפטיים במשרד היועץ המשפטי לממשלה, אני מבקש שתאפשר שאנשים שמשרתים בצבא, ומשרתים רבים היום בצבא, לאפשר להם את אורח החיים כמו שהם חיים בכל המסגרות האחרות, אותו דבר, לאפשר להם את החיים האלה בצבא.
משה גפני: אני כבר לא מדבר על זמרת ועל כל מה שנלווה לעניין הזה.
משה גפני: ואפשר לעשות את זה.
משה גפני: עשו את זה עד לא מזמן וצריך להמשיך את הדרך הזו.
משה גפני: חייל דתי או חייל אפילו מסורתי שרוצה להקפיד על זה שיוכל לעשות את זה.
אבי דיכטר: חבר הכנסת בצלאל אתה רוצה להוסיף?
בצלאל סמוטריץ': אני אגיד משפט.
בצלאל סמוטריץ': אי אפשר למצות את הדיון הזה בעשר דקות כמו שסיכמנו אבי ואני מבקש שיהיה דיון ארוך, מסודר.
בצלאל סמוטריץ': לי יש המון מה להציג.
בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לשמוע כאן גופים וחיילים.
בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לשמוע כאן את הרבנות הצבאית.
בצלאל סמוטריץ': הרמטכ"ל יגיד עכשיו כמה מילים.
בצלאל סמוטריץ': ברור לי שזה לא ימצה.
בצלאל סמוטריץ': אני אגיד ממש משפט אחד.
בצלאל סמוטריץ': גדי, אתה דיברת קודם בצדק על לא לתקוף אנשי צבא ולהוציא את הצבא מחוץ לויכוח.
בצלאל סמוטריץ': אי אפשר להתכחש, אפשר אבל זה לא אמיתי להתכחש לעובדה שיש כאן אג'נדה.
בצלאל סמוטריץ': אפשר לראות את התפיסה שכתבה היוהל"מ שהיא בעיני, לוקחים סוגייה, אגב בויכוח ציבורי, ופה לגיטימי שאנחנו מתווכחים עליה.
בצלאל סמוטריץ': הצבא מכריע בה, יש כאן אג'נדה ברורה מאוד כשיש מסמך שמוגדר כתפיסה בצבא.
בצלאל סמוטריץ': אנחנו יודעים יפה מאוד שזה מתוך תפיסה כזו.
בצלאל סמוטריץ': אחר כך פקודה וגוזרים הוראות.
בצלאל סמוטריץ': והתפיסה מדברת על זה שאין הבדל וכל ההבדל בין גברים לנשים זה רק איזה הבניה חשיבתית של העולם הגברי.
בצלאל סמוטריץ': מושגים שאפשר לקרוא אצל קתרין מקנון באוניברסיטה, לא רוצה לקרוא את זה במסמכים צבאיים רשמיים שעושים לוגו של צבא הגנה לישראל.
בצלאל סמוטריץ': לא רוצה כרגע להכנס, יש לי פה את כל ספרי הפקודה במהות.
בצלאל סמוטריץ': הפקודה הזאת מדברת על צבא מעורב באופן אינהרנטי.
בצלאל סמוטריץ': זאת ההגדרה, זה הכיוון.
בצלאל סמוטריץ': זה עטוף בשיח ממלכתי כאילו נורא נורא בסיסי.
בצלאל סמוטריץ': שוב, לא רוצה לפתוח עכשיו את הויכוח הערכי.
בצלאל סמוטריץ': אני רוצה שתוציא את הצבא החוצה מהויכוח הזה.
בצלאל סמוטריץ': אתם מייצרים היום, עובדתית, דילמה גדולה לציבור ענק שמשרת בצבא.
בצלאל סמוטריץ': 40% מצוערי קורס קצינים בבה"ד אחד הם ציבור דתי - - -
מיכל רוזין: אבל הצד השני מייצר דילמה אי אפשר לא לדון בדיון הערכי.
בצלאל סמוטריץ': אפשר.
בצלאל סמוטריץ': היינו ככה 67 שנה - - -
מיכל רוזין: לא אי אפשר.
מיכל רוזין: אתה - - - בלי לדון - - -
בצלאל סמוטריץ': מיכל, 69 שנה חיינו.
בצלאל סמוטריץ': תוציאו החוצה את האג'נדות האלה, תמחקו את התפיסה הזאת של היוהל"מית.
בצלאל סמוטריץ': תפסיקו את הקמפיין המטורף שדו"צ מוביל בחודשים האחרונים בסוגיות האלה.
בצלאל סמוטריץ': וזה לא על שאלת שירות נשים.
בצלאל סמוטריץ': זו בכלל לא הנקודה כרגע אם זה טוב לצבא או רע.
בצלאל סמוטריץ': ודו"צ - - - יש לי חוברת שלמה, ריכזנו את כל החומרים מהחודשים האחרונים.
בצלאל סמוטריץ': זה קמפיין מטורף בסוגיות שהן באמת הכי שנויות במחלוקת ציבורית וערכית בחברה הישראלית.
בצלאל סמוטריץ': תקנו את הפקודה הזאת ואני אומר, אני לפחות, הרמטכ"ל, לא מסתפק בזה שיהיה בסדר בקוסמטיקה.
בצלאל סמוטריץ': צריך לתקן את הפקודה, לחזור לפחות למצב של הפקודה הקודמת ולא שיתחילו לסמן - - -
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: אבל אין פקודה כזאת.
מיכל רוזין: יש חוק - - -
בצלאל סמוטריץ': הייתה.
בצלאל סמוטריץ': יש פקודת השילוב הראוי - - -
אבי דיכטר: סיימת בצלאל?
בצלאל סמוטריץ': סיימתי ב- - - אני רוצה ואני מבקש שיהיה על זה דיון ארוך.
בצלאל סמוטריץ': ואם זה חשוב לרמטכ"ל - - -
משה גפני: יש חוק של חופים נפרדים.
משה גפני: המשנה ליועץ המשפטי הולכת נגד - - -
מיכל רוזין: מה זה קשור ל - - -
אבי דיכטר: חברי הכנסת - - -
משה גפני: איך אנשים ליברלים כמוכם נותנים לנו לא לחיות.
מיכל רוזין: - - - ישארו בבית ו - - -
אבי דיכטר: חברי הכנסת גפני ומיכל רוזין.
אבי דיכטר: אנחנו לא הזמנו את הרמטכ"ל כדי להקשיב לויכוחים שלנו.
אבי דיכטר: אנחנו מבקשים מהרמטכ"ל להתייחס ואם יהיו שאלות או הערות נוספות נשמע מהחברות.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: אם תתנו לי עשר דקות להסביר אני משער שזה יובן אחרת לגמרי כי הדברים שנאמרו פה נובעים מפערי ידע עמוקים מאוד בהתייחסות.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: בשנת 49' דוד בן גוריון נפגש עם ראשי הציונות הדתית ודיברו על השירות המשותף.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: בסיום הפגישה דוד בן גוריון הוציא קטע קצר, מופיע בספר שלו, שבו הוא סיכם את השילוב הראוי.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: אני חותם עליו היום.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: הוא דיבר בחמשה משפטים: צה"ל צבא עם ממלכתי.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: בצה"ל תושלט אוירה יהודית.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: בצה"ל תשמר הכשרות.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: יכבד החייל החילוני את חברו הדתי שמניח תפילין, כך הוא הגדיר את זה.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: יהיה החייל הדתי בן תרבות וישתתף בפעילות החינוך של יחידתו.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: אם זה היה תלוי בי הייתי מסתפק בחמשת העקרונות האלה וזו הייתה הפקודה.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: מאחר ויש היום מורכבות גדולה יותר נדרשנו לפקודה.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: פקודת השירות המשותף נועדה לחזק את הלכידות בצה"ל, נועדה לחזק את היכולת של צה"ל לממש את הייעוד שלו, להגן על המדינה, להבטיח את הקיום שלה ולנצח במלחמה ולאפשר לכל צעיר וצעירה להתגייס לצבא ולשרת תוך שמירה על אמונתו וכבודו ולשמר את רוח האחים של צה"ל כצבא עם ממלכתי.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: בסוף שנות ה-90' הוקמה ועדה בראשות הרמטכ"ל, שאול מופז.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: ישבו בוועדה הזאת אנשים טובים וכתבו את פקודת השירות המשותף.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: פקודת השילוב הראוי יצאה לדרך.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: ב-2008, מאותם טעמים שעלו עכשיו ממש בדיון היה לחץ ציבורי ופוליטיקה שהביא להקפאת הפקודה.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: למעשה, הפקודה הזאת הוקפאה מאותן סיבות שהעלתם כרגע.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: ולמעשה מ-2008 אין לצה"ל כללי עשה ואל תעשה.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: יש דבר שקורה ביחידה X ולא קורה ביחידה Y. קורה בקורס טיס ולא קורה בקורס קצינים בגלל הלחץ החיצוני שהופעל על צה"ל.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: ולמעשה לא היו כללי עשה ואל תעשה.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: הושיב הרמטכ"ל הקודם, בני גנץ, ועדה שישבה במשך חמש שנים עם טובי האנשים, עם אנשי הרבנות, אנשי חינוך ואנשים חיצונים ואזרחים והמליצו על פקודה.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: בכניסתי לתפקיד ראיתי את העבודה שנעשתה חמש שנים לפניי.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: הושבתי את האנשים והפקודה הזאת יצאה לדרך בהסכמה של אנשי הרבנות הצבאית וקצין חינוך.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: היו הסתגויות קלות ושוליות על ידי הרבצ"ב הקודם.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: סך הכל אני חושב שהתקבלה פקודה טובה ומאוזנת.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: היא התקבלה היטב בתוך הצבא.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: היא מעוררת שיח וגלים רק מחוץ לצבא.
בצלאל סמוטריץ': נו באמת.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: שנייה.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: כשאני שואל בתוך הצבא, שמונה מג"דים, שלושה מהם חובשי כיפה, בסיום בה"ד 1 האם הפקודה, פקודת השילוב הראוי, משרתת אותם?
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: הם אומרים שהיא משרתת היטב.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: האם בבה"ד 1 עלו סוגיות של שירת נשים הפרדה?
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: התשובה היא לא.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: יש מורכבות אבל הפקודה הזאת נותנת כלים למפקדים לעשות את זה.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: שאלתי את אותה שאלה בקורס טיס, בגדודים מעורבים, בגדודים לא מעורבים.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: אני שואל בשנה האחרונה בכל מקום.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: התשובה שאני מקבל שהפקודה נותנת מענה טוב.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: יחד עם זה עלו פערים.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: עלו פערים מוצדקים על זה שזוהו שירותים משותפים בצה"ל, כמו שיש בבית ספר, באוניברסיטה ובכנסת.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: שירותי גברים ושירותי נשים, כך ראוי שזה יהיה בצה"ל.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: נתתי הנחייה, עד ה-31 בדצמבר, לא יהיו יותר שירותים משותפים בצה"ל.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: אם הייתם שואלים אותי לפני שנה אם אני מודע לזה שיש שירותים משותפים, לא, אולי ראיתי את זה, לא הייתי מודע לזה.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: לדעתי קרוב ל-90% מהשירותים בצה"ל הם גברים/נשים.
משה גפני: מה זה ה-31 בדצמבר?
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: בסוף השנה הזאת- - -
מיכל רוזין: צריך לבנות עוד.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: נבנים כרגע בעודנו מדברים שירותים וב-31 בדצמבר לא יהיו יותר שירותים משותפים לגברים ונשים.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: הדבר הבא זה פעילות בגדודים המעורבים.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: נתנו לי קרדיט שלא לי שאני עושה מהפכות ומקים גדודים מעורבים.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: אני קורא לזה גדודי בט"ש.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: אני חושב שזה צורך.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: יש את זה במשטרת ישראל, יש את זה בשב"כ אבל נוח להסתער על הצבא.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: אני לא שומע אף אחד אומר את זה על משטרת ישראל בפלוגות מג"ב בסיורים משותפים אבל באים לצה"ל.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: הוקמו ששה גדודים - - -
בצלאל סמוטריץ': לצה"ל באים לא מבחירה.
בצלאל סמוטריץ': אתה מכניס את כולם לשם.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: מג"ב זה בבחירה.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: לפני 15 שנים הוחלט להקים גדודי בט"ש שמשלבים גברים ונשים.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: הוקמו ששה גדודים.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: אני החלטתי להקים שני גדודים נוספים בלבד.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: אין פה מהפכה.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: מתוך הבנה שאני רוצה להפנות את חטיבת הצנחנים ואת חטיבה 7 ואת חטיבת גולני לאימונים.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: כשאני מגייס גדוד כזה אני משחרר 17-18 גדודי מילואים ומאפשר לכח המתמרן של צה"ל להתאמן.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: זה בא מהמקום הזה, לא משוויון ולא זה, למרות שזה חשוב.
מיכל רוזין: לא צריך להתנצל.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: לא מתנצל אני מדבר - - -
מיכל רוזין: חבר הכנסת גפני, הילדים שלי, גם הבנים וגם הבנות מתגייסים לשירות חובה, הם לא יכולים - - - אין סיבה שהבת שלי תתגייס ותהיה פקידה.
מיכל רוזין: יש לה זכות לבחור כל תפקיד בצבא בדיוק כמו הבן.
משה גפני: בסדר, בסדר.
מיכל רוזין: לא בסדר - - -
שולי מועלם-רפאלי: אבל גם בתוך הצבא לא חושבים שבנות צריכות לעשות את אותם תפקידים כמו הבנים.
שולי מועלם-רפאלי: מיכל, זאת הטעות.
שולי מועלם-רפאלי: שאתם מובילים משהו שבתוך הצבא - - -
אבי דיכטר: חברי הכנסת, תודה רבה על ההערות.
אבי דיכטר: בבקשה, אדוני הרמטכ"ל, אנחנו מאפשרים לרמטכ"ל להשלים, בבקשה.
מיכל רוזין: העולם לא היה מתקדם אם היינו חיים - - -
אבי דיכטר: שולי, מיכל, אנחנו רוצים לשמוע את הרמטכ"ל.
בצלאל סמוטריץ': אבל הצבא זה לא תפקידו.
בצלאל סמוטריץ': את רוצה לעשות שינויים חברתיים דרך הצבא.
בצלאל סמוטריץ': צבא צריך לנצח מלחמות.
אבי דיכטר: חברת הכנסת רוזין אנחנו מבקשים לשמוע את הרמטכ"ל בבקשה.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: העובדות מדברות בעד עצמן כשמדברים עם מפקדי היחידות.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: יכול להיות שעושים טעויות פה וטעויות שם ויש פגיעות ויש פגיעה באדם.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: ככלל, המדיניות היא מכבדת.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: תראו, בסוף העובדות מדברות בעד עצמן.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: הייתי בשיחה עם ראשי הציונות הדתית ואני שיבחתי אותם על החינוך ועל הגישה ואמרתי להם, תראו, ב-2011 התגייסו 900 בנות אולפנה.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: השנה התגייסו 2200.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: אני משבח אתכם על החינוך שלכם - - -
מיכל רוזין: איזה קמפיינים הם עושים - - -
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: - - גדלות בנות - - -
בצלאל סמוטריץ': אתה מבין?
בצלאל סמוטריץ': אתה בא להעביר קמפיין שמורה לבנות הדתיות למרוד בסמכות הרבנית - - -
עליזה לביא: איזה סמכות רבנית על מה אתה מדבר - - -
בצלאל סמוטריץ': אין לי בעיה שהצבא נכנס לויכוח הציבורי.
בצלאל סמוטריץ': שיקח בחשבון את ההשלכות של זה.
בצלאל סמוטריץ': אי אפשר לרצות להשאר מחוץ לויכוח הציבורי ו - - -
אבי דיכטר: חברי הכנסת.
אבי דיכטר: בצלאל סמוטריץ' אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.
אבי דיכטר: חברת הכנסת רוזין אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.
אבי דיכטר: בבקשה הרמטכ"ל.
<הרמטכ"ל גדי אייזנקוט: בשורה התחתונה, כשמדברים עם מפקדי היחידות, למיטב זכרוני או שניים או שלושה של הגדודים, גדודי בט"ש שנקראים בטעות גדודים מעורבים הם מג"דים דתיים מבחירה, מרצון.