GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יצחק דויטש: ראשית, להודות על ההזדמנות שניתנת לנו להשתתף בכזה דיון מכובד בוועדה כל כך חשובה, שלא נותנת לדברים לרדת מסדר-היום ומטפלים בנחישות ובאומץ ומעלים את הדברים בצורה ברורה.
<יצחק דויטש: אני רב מלווה ב"נצח יהודה".
<יצחק דויטש: בתוקף תפקידי אני מסתובב כבר כמה שנים בבסיסי צה"ל, בעיקר אני מסתובב בחיל האוויר, פוגש את אותם חיילים שבשמם ועליהם אנחנו מדברים.
<יצחק דויטש: אני נמצא אתם שעות רבות, אם בשיעורי תורה, אם בשיחות פרטיות, שיחות עם ההורים, סביב השעון.
<יצחק דויטש: אנחנו בעמותה והארגונים האחרים שמלווים נמצאים עם אותם חיילים, חיים אותם, נושמים אותם, וגם שומעים את הדברים מכלי ראשון.
<יצחק דויטש: אני רוצה להתמקד בשני דברים עיקריים, מעבר לכל הדברים הנכונים שנאמרים כאן.
<יצחק דויטש: חשוב לי לומר, שעל כל סיפור, מזעזע ככל שיהיה, שאנחנו שומעים כאן, אני יכול לספר סיפור כנגד.
<יצחק דויטש: כולם בראשית דבריהם שמדובר בפלג, במיעוט קיצון.
<יצחק דויטש: חשוב להדגיש שאומנם אלה סיפורים רבים, אבל לא רק שהם מיעוט, אלא ישנם סיפורים רבים עוד יותר מהצד השני.
<יצחק דויטש: אני אספר סיפור קטן.
<יצחק דויטש: רק השבוע פגשנו חייל לוחם "נצח יהודה", בן 17, איתן.
<יצחק דויטש: הוא למד בעברו בישיבה אצל הרב בנימין פינקל, שישב "שבעה" לאחרונה.
<יצחק דויטש: הוא סיפר לנו אתמול שהוא הלך לנחם את הרב, הוא נכנס במדים לניחום האבלים, ישבו שם עשרות בחורים, כולם בחורי ישיבות, הרב זיהה את תלמידו מהעבר, קם, חיבק אותו, הושיב אותו קרוב אליו ואין פוצה פה ומצפצף.
<יצחק דויטש: חיבוק חם.
<יצחק דויטש: אני מלווה סיפורים כאלה הרבה מאוד מאוד.
<יצחק דויטש: אני יכול לעמוד כאן ולספר המון סיפורים שאני עצמי חווה.
<יצחק דויטש: אז נכון שיש תופעה, והתופעה הזאת ראויה לכל טיפול.
<יצחק דויטש: אבל חשוב גם להעלות על נס את הצד שכנגד.
<יצחק דויטש: מה שנקרא פרופורציות.
<יצחק דויטש: אז נכון שיש אותם, אבל יש הרבה הרבה, ואותם צריכים לחזק ולהעלות אותם על נס.
<יצחק דויטש: אני אתייחס לעוד נקודה בקצרה.
<יצחק דויטש: כמו שאמרו כאן כולם, אותם קיצוניים ניזונים ומקבלים הרבה מאוד כסף מגופים בחוץ לארץ, גופים עשירים.
<יצחק דויטש: אבל אולי יש עוד כלי יעיל שאפשר לשים אותו על השולחן, והוא לחזק את אותם ארגונים שפועלים ועושים לילות כימים למען החיילים, הארגונים שנמצאים יחד עם החיילים, ויש הרבה כאלה.
<יצחק דויטש: רק סביב השולחן הזה אני כבר מזהה כמה ארגונים ואני בתוכם, אנחנו חיים את החיילים.
<יצחק דויטש: אנחנו אומנם מסתובבים בחוץ לארץ ומגייסים תרומות, אני עצמי עושה טלפונים לפעילות הקטנה שלי גם כן, אבל אולי אפשר לבחון כלים לחזק את אותם פעילים מבפנים, וזה יכול להביא לשינוי מאוד משמעותי בתופעה, בהיקף ובפרסום שהיא מקבלת.
אמיר אוחנה: תודה לך, הרב דויטש.
אמיר אוחנה: נשמע את פנינה יחזקאל, ולאחר מכן את משה פריגן.
<פנינה יחזקאל: תודה רבה.
<פנינה יחזקאל: אני רוצה להודות לך, היושב-ראש, על ההתכנסות הזאת ועל ההירתמות.
<פנינה יחזקאל: מעודד אותי מאוד לראות את חבר הכנסת מרגי, חבר כנסת חרדי, שבאמת נרתם.
<פנינה יחזקאל: אני פעם ראשונה רואה חבר כנסת חרדי, אני לא יודעת מה באמת קורה, אבל אותי זה מאוד מאוד מעודד.
<פנינה יחזקאל: אני בתפקידי עורכת-דין, אבל היום אני מגיעה בכובע של רעיה, של חברה ושותפה לדרך של הרבה מאוד חיילים חרדים שמשרתים בשירות סדיר, בקבע, במילואים.
<פנינה יחזקאל: כאלה שהחברים שלהם, השכנים שלהם, ובמקרים מסוימים אפילו המשפחה שלהם, קוראים להם "חרדקים", ואתם מתארים לעצמכם שזה לא נגמר שם.
<פנינה יחזקאל: היום אני רוצה לספר לכם את הסיפור שמאחורי הקלעים, את הסיפור העצוב של אלפי ילדים שסובלים יום-יום מאלימות פיסית, מילולית, רגשית, רק כי אבא שלהם או אח שלהם החליט לעשות את הדבר הנכון ולהתגייס.
<פנינה יחזקאל: כשראש המשפחה מאוים, מושמץ או מקבל מכות, זה לא נגמר שם.
<פנינה יחזקאל: כל הבית עובר טלטלה עצומה.
<פנינה יחזקאל: חוסר הביטחון והפחד הנו מנת חלקם של אותם ילדים.
<פנינה יחזקאל: כשהאבא הגיבור שלי, זה שמניף אותי בקלות כל כך גבוה, מפחד, אני ממש רועד.
<פנינה יחזקאל: לפני כארבע שנים יוסי, האיש שלי, היה חייל בשירות סדיר.
<פנינה יחזקאל: אז שמענו שהתחיל קמפיין ושיש חיילים שמקבלים מכות.
<פנינה יחזקאל: אבל אז זה היה די נדיר וממש רחוק.
<פנינה יחזקאל: באחד הימים נסענו יחד לירושלים, רצינו להגיע לכותל ולשפוך שיח לפני קוננו.
<פנינה יחזקאל: אני באופן אוטומטי נעמדתי בתחנה של קו 1, אבל יוסי המשיך כאילו באופן אוטומטי לקו 2.
<פנינה יחזקאל: עצרתי אותו ושאלתי: למה שניסע באוטובוס של קו 2, שאורך הנסיעה עד לכותל ארוך יותר?
<פנינה יחזקאל: יוסי לחש: קו 1 עובר במאה שערים ואני על מדים.
<פנינה יחזקאל: אף פעם לא ראיתי את האיש שלי מפחד.
<פנינה יחזקאל: סירבתי לקבל את העובדה שהאיש שלי יפחד להסתובב במדינת ישראל באופן חופשי כשהוא לבוש במדים וחובש כיפה.
<פנינה יחזקאל: סירבתי להכניס את הפחד ואת חוסר הביטחון לבית שלי.
<פנינה יחזקאל: אז באותו היום נסענו בקו 1, ובאמת לא קרה כלום.
<פנינה יחזקאל: אבל את המבט המפוחד של האיש שלי, שלא פוחד מכלום, אני לא שוכחת.
<פנינה יחזקאל: אז היום אני מגיעה לא רק בשמי, אלא בשמם של עשרות ילדים ורעיות, שעם עליית קמפיין ה"חרדקים" החשש, הפחד וחוסר האונים וחוסר הביטחון מכלה כל חלקה טובה.
<פנינה יחזקאל: עם פרסומן של החוברות הידועות לשמצה "צעדים" א ו-ב ו"החרדים לשמד", בהן פורסמו שמותיהן, לרבות פרטים אישיים של כ-40 כחיילים, החל סיוט מתמשך אשר מגיע לבתים הפרטיים של אותם ילדים ומשבש את שגרת יומן של משפחות שלמות.
<פנינה יחזקאל: ילדים חווים השפלה ואלימות בשכונת המגורים ובמוסדות החינוך, ובביתם הם.
<פנינה יחזקאל: שיחות נאצה מגיעות 24 שעות ביממה גם בשעות הקטנות של הלילה.
<פנינה יחזקאל: בבתים רבים השיח השתנה.
<פנינה יחזקאל: נשים רבות מפצירות בבעליהן שיעזבו את הצבא, וילדים קטנים חווים רגרסיה משמעותית בהתנהגותם ובהתפתחותם.
<פנינה יחזקאל: אנחנו מדברים על הנעשה כעל עבירות קלות, ואולם חשוב לזכור שיש החרפה שמתגברת מיום ליום.
<פנינה יחזקאל: מהטמה גנדי אמר: שים לב למחשבותיך, הן הופכות למילותיך, ושים לב למילותיך, הן הופכות למעשיך.
<פנינה יחזקאל: למרבה הצער, הקמפיין שהתחיל במחשבה הפך על נקלה למילים ולמעשים.
<פנינה יחזקאל: עינינו חוזות בבובות של חיילים נתלים ונשרפים.
<פנינה יחזקאל: ההתייחסות לחיילים שווה ליחס שהמן הרשע מקבל, ואת המן הרשע צריך למחות.
<פנינה יחזקאל: כעורכת-דין פנו אלי חיילים וקצינים בכדי לברר ולבדוק כיצד הם יכולים להגן על עצמם ועל משפחתם.
<פנינה יחזקאל: בשלב הראשון ההוראה שלי הייתה ברורה, לגשת למשטרה ולפתוח תיקים.
<פנינה יחזקאל: במרבית המקרים לא ידענו נגד מי להגיש את התלונות.
<פנינה יחזקאל: קיוויתי שהמשטרה תחקור ותגיע לאחראים על הקמפיין האנטישמי הזה, הקורא לפגיעה בחיילים יהודים.
<פנינה יחזקאל: אך לצערי התבדיתי ותיקים רבים נסגרו בזה אחר זה תוך זמן קצר.
<פנינה יחזקאל: לצערי נאלצתי להורות לחיילים לשכור חוקרים פרטיים שעלו הון, רק כדי לגלות מי עומד מאחורי החרפה והפגיעה בהם.
<פנינה יחזקאל: לסיכום, אנחנו קוראים למדינת ישראל ולמוסדותיה לפעול.
<פנינה יחזקאל: במערכה הזאת יש תפקיד חשוב, הגנה על החיילים והקצינים, תוך נתינת מענה ופתרון הולם במישור האישי, קרי ליווי פסיכולוגי וייעוץ משפטי.
<פנינה יחזקאל: בוועדה חשובה זו אני שומעת שיש מענה חלקי, אבל זה לא מספיק.
<פנינה יחזקאל: אנחנו קוראים לרשות המחוקקת לפעול במהירות כדי לחוקק חוקים המגנים על חיילים חרדים ובני משפחותיהם ולתת מענה אזרחי ופלילי.
<פנינה יחזקאל: בהזדמנות זו אני קוראת לאחי חברי הכנסת החרדים להוביל את המאבק ולפעול למען אחיהם, בבחינת "עמו אנוכי בצרה", בטרם יישפך כאן דם.
<פנינה יחזקאל: שאם לא כן, לא תוכלו להגיד "ידינו לא שפכו את הדם הזה".
<פנינה יחזקאל: אנחנו קוראים לרשות המבצעת, משטרת ישראל, לעשות את תפקידה ולחקור את התלונות.
<פנינה יחזקאל: לפרקליטות לתת מענה בדמות הגשת כתבי אישום חמורים.
<פנינה יחזקאל: המצב כיום הוא חרפה.
<פנינה יחזקאל: אין שום סיבה שבעולם שחוקרים פרטיים יצטרכו לבצע את עבודת המשטרה על חשבון חיילים שגם ככה מצבם הכלכלי אינו מן המשופרים.
<פנינה יחזקאל: הקמפיין התחיל לפני למעלה מארבע שנים.
<פנינה יחזקאל: מאז הוגשו תלונות רבות במשטרה, ולצערי משטרת ישראל לא מספקת מענה הולם בעניין זה.
<פנינה יחזקאל: אני קוראת לחברי הוועדה לשלב ידיים ולהפסיק לאלתר את הבושה ואוזלת היד, ולהורות למשטרת ישראל לחקור ולתת ממצרים, ולפרקליטות להגיש כתבי אישום חמורים.
<פנינה יחזקאל: אני מפצירה במכובדי ראשי הצמרת הביטחונית לתת מענה הולם לצרכים הקיומיים המתעוררים בעקבות קמפיין זה ולא להסתפק בגינוי.
<פנינה יחזקאל: אלו חיים של משפחות שלמות, ומישהו כאן חייב לשאת באחריות.
<פנינה יחזקאל: תודה.
אמיר אוחנה: מר משה פריגן, ואחריו חברנו סגן ראש העיר קריית-מלאכי מר חיים שטיינר.
<משה פריאן: צהריים טובים.
<משה פריאן: קודם כל, תודה רבה, אמיר.
<משה פריאן: אני מצטרף לתודות של כל המשתתפים פה.
<משה פריאן: תודה רבה לרב יעקב מרגי, שלראשונה הגיע לפה.
יעקב מרגי: לראשונה אני בדיונים של אמיר, אבל הייתי בדיונים של יואב.
<משה פריאן: תודה רבה.
<משה פריאן: אני מעריך את זה.
<משה פריאן: זה באמת שינוי מבורך.
<משה פריאן: אני נמצא פה כמילואימניק.
<משה פריאן: אני סרן במילואים.
<משה פריאן: אני כבר שנתיים וחצי לא נמצא בצבא.
<משה פריאן: בתפקיד שלי הייתי קצין שילוב חרדים של חיל האוויר.
<משה פריאן: הגעתי לכאן בכדי להעביר את הקול של המילואימניקים.
<משה פריאן: זה הקול שבדרך כלל לא שומעים, כי עם המילואימניקים אתה נפגש ב-8:00 בבוקר בנשקייה בצאלים, ובשעה 17:00 ביום רביעי נעלמים וזהו.
<משה פריאן: אבל בסופו של דבר אנחנו, אנשים כמו חגי וכמוני, רוב האנשים שנמצאים בחוברת הציידים, הם מילואימניקים שנרדפים עד היום.
<משה פריאן: כמעט אפס חבירה לאנשי המילואים שעדיין סובלים בעקבות הדברים האלה.
<משה פריאן: כמעט שום יחס.
<משה פריאן: דיברנו כאן בוועדה הקודמת, אצלך אמיר, על איזשהו פורום משפטי שייתן תמיכה משפטית.
<משה פריאן: אני יכול להגיד, שכנגד גוף מאוד מסוים, שלא אחשוף אותו כאן, אין לי בעיה להעביר לך אחר כך את הפרטים, שהפר זכויות יוצרים שלי, לקח תמונות שלי והשתמש בהם כחלק מקמפיין נגד החיילים החרדים, אפשר לתבוע כאן.
<משה פריאן: אני בסופו של דבר צריך ללכת ולהוציא את הכסף בכדי לתבוע.
אמיר אוחנה: זו תביעה שאפשר גם להעביר דרככם, פרקליטות המדינה?
<שלמה אברמזון: צריך לראות את החומר.
אמיר אוחנה: באופן עקרוני.
יעקב מרגי: אדם פרטי יכול לפנות אליכם?
אמיר אוחנה: כן, כי דיברנו על זה שגם תביעות פרטיות לפי לשון הרע יעברו דרככם.
<שלמה אברמזון: אבל זה קצת יותר מורכב.
<שלמה אברמזון: הוא כבר לא עובד מדינה או חייל, הוא מילואימניק.
<שלמה אברמזון: צריך לבדוק את זה.
<משה פריאן: אתם צריכים להבין, אנשי המילואים בסופו של דבר הם האנשים השקופים כאן.
יעקב מרגי: הם משרתי קבע מספר ימים בשנה.
יעקב מרגי: זו ההסתכלות שצריכה להיות לגבי אנשי מילואים.
<משה פריאן: אנחנו בסופו של דבר עוזבים את הבית.
אמיר אוחנה: אגב, גם מבחינת חוק השיפוט הצבאי, חלים עליו כל הכללים.
אמיר אוחנה: איש מילואים הוא חייל צה"ל לכל דבר ועניין.
<משה פריאן: אני יכול להגיד פה לכולם, אף פעם המילואים לא מגיעים לך בזמן שטוב לך.
<משה פריאן: אין מושג כזה.
<משה פריאן: זה תמיד לפני מבחן, לפני פרויקט, כשיש לחץ בעבודה, ותמיד אנחנו עושים את זה בשמחה רבה.
<משה פריאן: אבל המינימום של המינימום.
<משה פריאן: הדבר השני שאני רוצה להגיד, משטרת ישראל וכולם דיברו פה הרבה מאוד על המוגלה, לא על המחלה.
<משה פריאן: המחלה נמצאת במקום שמורים יחד עם תלמידים שורפים בתהלוכות ל"ג בעומר דגלי ישראל, ואנחנו מכירים את הסרטונים האלה.
<משה פריאן: זה שנותנים למקומות להתפתח ולהיות אקס-טריטוריה, והצבא יכול לטפל בזה.
<משה פריאן: יש הרבה מאוד ילדים שגם אחריי רצו לא פעם.
<משה פריאן: ילדים שמסתובבים ב-23:00 בלילה ברחובות וצועקים "נאצים" זה עניין של הרווחה.
<משה פריאן: זה עניין שההורים לא מטפלים בילדים שלהם.
<משה פריאן: הצבא קונה בד"צ העדה החרדית בכמויות היסטריות, ואולי גם צריכים להתייחס לזה.
יעקב מרגי: אפילו אני לא חשבתי על זה.
<משה פריאן: לצורך העניין, כל הפתיתים בצבא זה של הבד"צ העדה החרדית.
<משה פריאן: זו הצלחה.
<משה פריאן: תודה רבה על הזכות להיות כאן.
אמיר אוחנה: מר שטיינר, חברנו, בבקשה.
אמיר אוחנה: לאחר מכן עו"ד רבינוביץ מהפורום המשפטי למען ישראל.
<חיים שטיינר: ראשית, תודה רבה לוועדה.
<חיים שטיינר: זו פעם ראשונה שאני משתתף בוועדה הזאת.
<חיים שטיינר: אני כנציג של בית-דין רבני חב"ד בהסדר של חב"ד עם צה"ל, בעצם הכניסו אותי בלי לשאול אפילו.
<חיים שטיינר: עלו כמה שמות מי הולך לייצג את חב"ד בצה"ל, ולשמחתי בחרו בי.
<חיים שטיינר: אני מתעסק עם זה כבר קרוב לחצי שנה.
<חיים שטיינר: ברוך ה' יש לי שיתוף פעולה מצוין, אם זה עם ערן שני שיושב פה, אם זה עם מישהו שאני בקשר יום-יומי אתו, בקשר טוב, סגן מפקד מיטב צחי רביבו, שנותן לנו כוחות, מעודד.
<חיים שטיינר: כל פעם שיש בעיה, הוא מתקשר אלי, לא משנה באיזו שעה.
<חיים שטיינר: אם זה הרב רשי שנמצא במיטב, או יחיאל רודוצקי, אברך שנמצא בצה"ל ותוקפים אותו בלי רחמנות.
אמיר אוחנה: הוא חסר לנו פה.
<חיים שטיינר: הוא חסר לנו, נכון.
<חיים שטיינר: אני בקשר עם הצבא, אני בקשר עם הבחורים, אני בקשר עם אלה שמתגייסים.
<חיים שטיינר: באתי לפה עם רשימה, ואמיר וקנין אמר לי: אני רואה שאתה מתעסק עם הצבא יותר ממה שאתה מתעסק עם התפקיד שלך כסגן ראש העיר.
<חיים שטיינר: נכון, אני מתעסק עם זה ממש הרבה, לקחתי את זה אישית.
<חיים שטיינר: מה שאני רוצה להגיד זה דבר פשוט.
<חיים שטיינר: צריך להחמיר את העונשים.
<חיים שטיינר: אם אני רואה למשל את הרב הבלין, שאני מסתובב אתו הרבה, שהוא רב עיר של קריית-גת ושל שדרות, הוא משקיע בזה.
<חיים שטיינר: אנשים מתקשרים אליו והוא משקיע בזה.
אמיר אוחנה: אני חבר כנסת, לנו זה לא קורה.
<חיים שטיינר: הוא לקח את זה ממש כפרויקט, והוא מסתובב עם מאבטח.
<חיים שטיינר: הוא לא יכול לזוז לשום מקום.
<חיים שטיינר: הוא אומר שאין לו פרטיות, כי הוא דאג לצבא, הוא דאג לעם ישראל, אין לו פרטיות.
<חיים שטיינר: לכל מקום שהוא זז, המאבטח צמוד אליו.
<חיים שטיינר: צריך לבדוק גם מבחינת המשטרה.
<חיים שטיינר: הייתי שם את המאבטח על אלו שתוקפים אותו.
<חיים שטיינר: לשים עליהם את החגורה, למה לשים עליו את החגורה?
<חיים שטיינר: בעזרת ה' נעשה ונצליח.
אמיר אוחנה: עו"ד רבינוביץ, בבקשה.
<שלמה רבינוביץ: תודה רבה על קיום הישיבה.
<שלמה רבינוביץ: תודה למשטרה על הפעילות.
<שלמה רבינוביץ: אני מצטרף לברכות של כולם.
<שלמה רבינוביץ: התופעה של ביזוי חיילי צה"ל, התופעה הבזויה והחמורה, הגיעה אלינו כבר לפני כשנה.
<שלמה רבינוביץ: אנחנו עמותה, ומרגישים חופשי לפנות אלינו ולדבר, אולי יותר מאשר פונים גם למפקדים וגם למשטרה.
<שלמה רבינוביץ: דיברתי גם עם משפחות, גם עם מפקד בצבא, ובאמת חזינו בתופעות קשות שאפשר פה לחשוף, כי הוועדה יודעת עליהן.
<שלמה רבינוביץ: אם מדובר על אי עלייה לתורה, אי כניסה לבית-כנסת, בעיות של שידוכים וכן הלאה.
<שלמה רבינוביץ: אני רוצה להציג מקרה שהגיע אלינו, ולאחר מכן בקצרה שתי המלצות.
<שלמה רבינוביץ: המקרה היה לפני קצת יותר מחצי שנה, במשחק של קלפים, רביעיות.
<שלמה רבינוביץ: שם חיילי צה"ל הוצגו כחזירים, תמונות של חזירים, כסרטן, כרעל ששורף את הנשמות של הילדים הקטנים.
<שלמה רבינוביץ: זה משחק שילדים קטנים משחקים בו, והדברים כמובן מחלחלים בפן החינוכי בצורה בלתי אמצעית.
<שלמה רבינוביץ: פנינו מיד לפרקליטות המדינה.
<שלמה רבינוביץ: התשובות שקיבלנו: אנחנו נטפל, זה מונח על השולחן שלנו.
<שלמה רבינוביץ: עוד פעם פנינו, זה עובר לעורך-דין אחר, הקימו יחידה וכן הלאה.
<שלמה רבינוביץ: עד היום לא קיבלנו תשובה.
<שלמה רבינוביץ: אמרנו לפרקליטות שיש בידינו מידע, אנחנו יודעים מי יצר את הקלפים האלה.
<שלמה רבינוביץ: ביקשנו לטפל בזה.
<שלמה רבינוביץ: אני חושב שבמישור הפלילי אפשר לעשות הרבה, גם בתחום ההסתה.
<שלמה רבינוביץ: הזכרת את הנושא של הפרשנות, נושא חשוב.
<שלמה רבינוביץ: גם בתחום האזרחי זה עלה כאן, אבל עוד לא ראיתי תביעה אזרחית שהמדינה עזרה לה בתחום לשון הרע או בתחום דיני הנזיקין באופן כללי, ויש עוד עוולות.
<שלמה רבינוביץ: אנחנו מציעים עוד נושא שלא עלה פה, טיפול בתחום החינוכי והחברתי.
<שלמה רבינוביץ: יצא מפה הרב דויטש, שגם הוא הוזכר לטובה באחת השיחות שעשיתי עם מפקד בצבא.
<שלמה רבינוביץ: אני חושב שצריך לחשוב איך לצרף נציגי ציבור לצוות מעקב לא רק בתחום הפלילי ולא רק בתחום האזרחי, אלא לצרף נציגי ציבור לעשייה משמעותית בתוך הקהילה.
<שלמה רבינוביץ: אני חושב שדווקא מתוך המשבר הזה אפשר להגיע להצלחות שלא חשבנו עליהן לפני כן.
<שלמה רבינוביץ: תודה רבה.
אמיר אוחנה: מר גבי גניש, בבקשה.
<גבי גניש: תודה לך, אדוני היושב-ראש.
<גבי גניש: אני מסכים לכל מילה שוידר אמר, שכולך מגויס למטרה המקודשת הזאת.
<גבי גניש: אני נהנה מאוד לשבת בוועדות שאתה מוביל.
<גבי גניש: אבל אם יש משהו שהיינו צריכים להיות גאים בו באמת, זה לבוא עם המדים הביתה.
<גבי גניש: כשאני הייתי חייל, הייתי גאה לבוא עם המדים הביתה ולא לפחד ללכת עם המדים.
<גבי גניש: המצב שאנחנו נקלענו אליו – בשפת הכבאים זו שריפה שבאיזשהו מקום ברחה לנו.
<גבי גניש: אנחנו עושים כיבוי, אבל הכיבוי הוא מסביב, עוד לא הגענו למוקד.
<גבי גניש: כולנו יודעים טוב מאוד מי זה המוקד ואיפה המוקד נמצא.
<גבי גניש: יכול להיות שהבעיה היא מאוד רצינית כדי לטפל בה מהשורש.
<גבי גניש: אבל אין ספק שאם אנחנו נקלעים למצב כזה, שתולים דמות של חייל ושורפים אותה, או שורפים את דגל ישראל, או מתחילים לאיים על אותם מגייסים בבתים שלהם ועל הילדים שלהם, אני רואה את זה בחומרה, אדוני היושב-ראש.
<גבי גניש: זה חמור מאוד.
<גבי גניש: אסור להיקלע למצבים האלה.
<גבי גניש: הדברים האלה חייבים לבוא לידי ביטוי.
<גבי גניש: אני אסכם בדבר אחד פשוט, אף אחד מאתנו לא יקבע לרוח לאן לנשוב, אבל אנחנו כן יכולים לכוון את המפרשים כדי להביא את הספינה הזאת למקום מבטחים.
<גבי גניש: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
אמיר אוחנה: מר חגי ניסן, בבקשה.
<חגי ניסן: תודה רבה לוועדה, על הזכות להתכנס פה.
<חגי ניסן: הייתי ראש מדור חרדים של פיקוד מרכז.
<חגי ניסן: היום אני איש מילואים.
<חגי ניסן: בוועדה הקודמת סיפרתי על כך שקיבלתי איום ברצח והגשתי על זה תלונה.
<חגי ניסן: זה היה ב-13 ביוני 2016.
<חגי ניסן: יש לי פה התלונה.
<חגי ניסן: ועוד תלונה ב-2015 על הטרדות.
<חגי ניסן: חשוב לי לציין שעד עכשיו לא קיבלתי אפילו פנייה אחת מהמשטרה איפה זה עומד, מה קורה.
אמיר אוחנה: איפה הגשת את התלונה?
<חגי ניסן: בדן.
<חגי ניסן: דיברנו על זה גם בוועדה הקודמת ואמרו שייצרו קשר, ועדיין לא יצרו קשר.
<חגי ניסן: אני לא פונה גם בעניין שלי, יש גם חיילים שאני עובד אתם היום והם באמת מותקפים, והם מפחדים ללכת ברחוב.
<חגי ניסן: הם מקבלים טלפונים והטרדות.
<חגי ניסן: כמו שאמרנו, בסוף זה באמת יסתיים במקום שאנחנו לא רוצים להגיע אליו, וזה הטיפול.
<חגי ניסן: אמרו שיש כתב אישום, הגשות, חקירות.
<חגי ניסן: אלי לא הגיעו עדיין.
<חגי ניסן: תודה רבה.
אמיר אוחנה: בפעם הקודמת נאמר שתהיה פנייה ולא הייתה פנייה, אז נבקש שהפעם באמת תהיה פנייה.
אמיר אוחנה: לפחות שנדע איפה הדברים עומדים.
אמיר אוחנה: דיבר קודם הפרקליט אברמזון לגבי האישור שניתן לפתוח בחקירות בגין עבירות הסתה, תליית בובה, שריפת בובה, כרוזים שונים.
אמיר אוחנה: אני רוצה לשאול, האם לא מצאנו אף אחד?
אמיר אוחנה: לא מצאנו מי שתלה את הבובה, לא מצאנו מי ששרף את הבובה, לא מצאנו מי שתלה כרוזים, מי שהכין כרוזים, מי שהדפיס כרוזים?
<סנ"צ דורון בנאמו: אני אתייחס לאירוע שהיה אצלנו בל"ג בעומר בלב הבירה שרפו בובה של חייל ושרפו דגל ישראל.
<סנ"צ דורון בנאמו: חקרנו ארבעה אנשים בגין שריפת הדגלים.
<סנ"צ דורון בנאמו: מדובר בקטינים ובבגיר אחד.
<סנ"צ דורון בנאמו: לא קיבלנו אישור מהפרקליטות לגבי הסתה במקרה של מצית הבובה.
<סנ"צ דורון בנאמו: אנחנו יודעים מי זה.
<רפ"ק אבי ראש: בעניין מצית הבובה כן התקבל אישור לחקירה.
<סנ"צ דורון בנאמו: כל האנשים שהיו מסביב, שהשתתפו במדורה, לא היה אישור לחקור אותם.
אמיר אוחנה: אתה רוצה להתייחס?
<שלמה אברמזון: כמו שנאמר, האישור ביחס למי ששרף, לא לגבי מי שנוכח בסיטואציה.
<ישראל דדון: אני סטרטאפיסט חרדי, וגם מתנדב בפרויקט "צהלה" שזה פרויקט של נוער בסיכון, שעכשיו אנחנו מכניסים אותו כפרויקט גם למגזר החרדי.
<ישראל דדון: בהמשך למה שעו"ד רבינוביץ דיבר, יש בעיה, ואת זה אני מפנה למשרד החינוך, בכל המחלקות של קידום נוער בריכוזים החרדיים.
<ישראל דדון: כל פרויקט שאנחנו מנסים להכניס את הצבא, אם זה "אחרי" או כל עמותה כזאת שמקדמת את הגיוס של אותם ילדים שנזרקים, שמשוטטים ברחובות, אז במקום זה אנחנו מביאים להם אנשים שילמדו אותם, שיכניסו אותם למעגל של הצבא ושל החיים.
<ישראל דדון: הרשויות המקומיות משביתות, מייבשות את אותן מחלקות קידום נוער.
<ישראל דדון: יש לי חבר שהוא מנהל קידום נוער, שהוא סובל מהדבר הזה באופן סיסטמתי.
<אהרון גרנות: אני ראש עמותת "עושי חיל", שנותנת בית חם לחיילים חרדים שנזרקו על-ידי ההורים שלהם בגלל הגיוס.
<אהרון גרנות: אני רוצה להצביע על תופעה שלאחרונה מתחילים להגיע אלינו חיילים שלא יכולים לגור בשכונה שלהם, וההורים שלהם אומרים להם: אתם לא יכולים להמשיך לגור בבית, כי מתקיפים אותנו, כי מתקיפים את האחים שלכם, מתקיפים אותי בבית הכנסת.
<אהרון גרנות: לכן הם מגיעים אלינו.
<אהרון גרנות: אני רוצה אולי להפנות לגורמי צה"ל, חיילים כאלה, שהרבה פעמים בגלל שהם לא בנתק מוחלט מההורים שלהם לא מוכרים כחיילים בודדים.
<אהרון גרנות: מקסימום הוא מקבל הלנה בבית החייל, ושם זה לא מקום שחייל חרדי, או מישהו אחר, יכול לחיות בו באופן קבוע.
<אהרון גרנות: אז מן הדין לתת את הדעת גם על הדבר הזה ולהכיר בהם כחיילים בודדים כדי שלפחות יוכלו לקבל בית בצורה נורמלית.
אמיר אוחנה: 1.
אמיר אוחנה: אנחנו מחזקים את ידי החיילים החרדים.
אמיר אוחנה: ראינו פה התגייסות של מפלגות רבות מהבית הזה, שבאו לשלוח מסר חיובי לאותם חיילים.
אמיר אוחנה: חיבוק של כל עם ישראל.
אמיר אוחנה: 2.
אמיר אוחנה: לצערי, על אף המודעות הציבורית הרבה לנושא וההתגייסות של כלל הגורמים, היקף התופעה הולך וגובר.
אמיר אוחנה: ייתכן שהדבר נובע מהעובדה החיובית שיותר חרדים מתגייסים לצה"ל, אבל אנחנו לא יכולים להשלים עם כך.
אמיר אוחנה: 3.
אמיר אוחנה: התרשמנו מאוד לטובה מפעילויות כלל הגופים הרלוונטיים, צה"ל, במיוחד משטרת ישראל, פרקליטות המדינה, למיגור התופעה המסוכנת הזאת שעלולה, ולהערכתי אם היא לא תיפסק היא גם תיגמר בשפיכת דם של ממש.
אמיר אוחנה: 4.
אמיר אוחנה: אנחנו קוראים לפרקליטות ולבתי המשפט להעלות את רף הענישה בכדי להבטיח הרתעה אפקטיבית וטיפול משמעותי בתוצרים שהמשטרה מצליחה לאסוף ולהביא.
אמיר אוחנה: 5.
אמיר אוחנה: אנחנו מבקשים מצה"ל לקבל את רשימת מוסדות החינוך שמתנגדים לשילוב ילדים של חיילים חרדים במוסדות החינוך שלהם.
אמיר אוחנה: הנתונים הללו יועברו למשרד החינוך, ואני קורא לא רק לצה"ל אלא לכל מי שמכיר תופעה כזאת להעביר אותה לאותו גורם במשרד החינוך שמטפל בכך כדי שכמו שראינו שקרה בעבר, הנושא יטופל והתופעה תפחת, אם לא תיפסק.
אמיר אוחנה: לסיכום, אנחנו נמשיך לעקוב אחרי האירוע הזה, שאנחנו רואים אותו כאירוע ברמה הלאומית כאירוע בעל חשיבות רבה, כדי שייבנו גשרים בין החרדים לכל חלקי החברה, ולא שהגשרים הללו יישרפו כפי שיש מציתים שמנסים לשרוף את אותם גשרים.
מרדכי יוגב: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החוץ והביטחון.
מרדכי יוגב: בוקר טוב לכל החברים מהמשרדים השונים ומהארגונים.
מרדכי יוגב: חברתי חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין שנמצאת כאן אתנו מייצגת את יוזמי הדיון – חברת הכנסת סתיו שפיר וחברת הכנסת מירב בן ארי – שתגענה לאחר מכן.
מרדכי יוגב: הנה חברת הכנסת סתיו שפיר שכרגע הזכרנו אותך כיוזמת הדיון.
מרדכי יוגב: אנחנו פותחים כאן יום שהכנסת או גורמים שונים בכנסת או גם בארגונים יזמו וחברת הכנסת סתיו שפיר היא אחת היוזמות.
מרדכי יוגב: זה יום שלא היה והוא מוקדש למתנדבי שנת השירות ולמכינות הקדם צבאיות.
מרדכי יוגב: אני אומר מילות פתיחה בודדות כדי לאפשר אחר כך לכולם לדבר.
מרדכי יוגב: לאחר מכן נעבור לשני השותפים הממשלתיים, משרד הביטחון ומשרד החינוך.
מרדכי יוגב: אחריהם ידברו כלל הארגונים וכבר יש לי רשימה של כשישה דוברים.
מרדכי יוגב: נכנסה חברת הכנסת מירב בן ארי שגם היא מיוזמות היום והדיון החשוב הזה.
מרדכי יוגב: בוקר טוב לחבר הכנסת עמר בר-לב.
מרדכי יוגב: הצד השווה שבין שנת השירות לבין המכינות הקדם צבאיות הוא שבאמת שתיהן וכל אחת בדרכה שלה, זו יותר בדרך של הפעילות החברתית בקהילה שהייתה בעבר בכל משימה לאומית כאשר בעבר היה יותר הצד ההתיישבותי והיום יותר הצד החברתי והחינוכי בקהילה, לפי המשימות הלאומיות המתבקשות בפריפריה הגיאוגרפית או החברתית וכך גם המכינות הקדם צבאיות, הצד השווה שביניהן הוא שהן מוציאות את העוברים בהן, תורמים ונתרמים כאחד, שהופכים לטובים יותר לצה"ל ולחברה בישראל.
מרדכי יוגב: כולנו בוודאי, כל היושבים כאן בחדר הזה, נמצאים כאן בגלל ההערכה הגדולה לשני המפעלים הללו.
מרדכי יוגב: אני מניח שיעלה גם, מעבר לתשבחות, איך עושים יותר וזה גם כרוך בתקציבים ואנחנו נראה איך אפשר להעצים את הדבר הזה.
מרדכי יוגב: אני לא יודע ממתי קיימת שנת השירות, אולי יש כאן היסטוריון שיודע לומר מתי התחילו שנות השירות בישראל.
<קריאה: 1942.
מרדכי יוגב: המכינות הקדם צבאיות, גם הן מתקרבות כבר לשלושים שנים לערך.
מרדכי יוגב: הראשונה הוקמה בתשמ"ח, 1988.
מרדכי יוגב: אני עוד זוכר התלבטויות בעשיית מד"סים משותפים עם הרב אלי סדן בירושלים.
מרדכי יוגב: תוך כדי ריצה, התלבטויות כאלו ולאחר מכן הקמתן של המכינות הדתיות והחילוניות.
מרדכי יוגב: אני לא אאריך בדברים אלא אעביר את השרביט לחברי הכנסת שיזמו את היום.
מרדכי יוגב: חברת הכנסת סתיו שפיר.
סתיו שפיר: תודה רבה מוטי ותודה רבה לכולכם שהגעתם לכאן.
סתיו שפיר: את היום המיוחד הזה יזמתי יחד עם חברת הכנסת מירב בן ארי וחבר הכנסת רועי פולקמן.
סתיו שפיר: אנחנו נעבור בין כמה וכמה ועדות כמיטב המסורת בימים מיוחדים ולכן אני אצטרך לצאת מכאן בעוד רגע לוועדת הכספים.
סתיו שפיר: רק לשטוח את מה שאני חושבת שכל הנוכחים מכירים.
סתיו שפיר: שנת שירות ומכינות קדם צבאיות, המפעל הציוני החשוב ביותר של ימינו.
סתיו שפיר: אלפי בני נוער מדהימים שמוכנים לשים עוד שנה, חלקם חצי שנה במכינות החדשות, חצי שנה-שנה מהחיים על התנדבות, על למידה, על עבודה בקהילה, על עשייה חברתית, עוד שנה בשביל המדינה, כאשר מקבלים את זה ונתרמים מזה גם הרבה מאוד בעצמם, כמו שכולנו יודעים.
סתיו שפיר: שנת השירות שאני עשיתי בגרעין בטבריה הייתה השנה הכי טובה בחיים שלי ואני מוכנה לחזור עליה בכל רגע נתון, אם מישהו מוכן לספק לי את האפשרות הזאת.
סתיו שפיר: ביקשנו מחקר ממרכז המחקר והמידע של הכנסת שבדק את נתוני הגיוס של אותם מתנדבים והנתונים כמובן מדהימים.
סתיו שפיר: שמונים אחוזים מתלמידי המכינות משרתים במערכי לחימה לעומת 44 אחוזים בכלל צה"ל.
סתיו שפיר: 17 אחוזים מהבוגרים של המכינות סיימו קורס קצונה לעומת שמונה אחוזים מכלל צה"ל.
סתיו שפיר: 37 אחוזים מתלמידי המכינות ממלאים תפקידי פיקוד זוטר לעומת 14 אחוזים מכלל צה"ל.
סתיו שפיר: כלומר, חד משמעית טוב למדינה לתת כמה שיותר תקנים להוציא אנשים לשנת שירות ומכינות.
סתיו שפיר: אנחנו יודעים את זה.
סתיו שפיר: כשאני התגייסתי לצבא, היה ברור – בחודשים הראשונים שלי בצבא הייתי בקורס טיס – מי השין-שינים שהגיעו אחרי שנת השירות ואחרי שהם כבר עשו איזושהי עשייה חברתית ומגיעים קצת יותר מוכנים להתחיל את השלב הקשה הזה בשירות הצבאי ומי אלה שנכנסו כרגיל ישר מהתיכון.
סתיו שפיר: יש הבדל משמעותי.
סתיו שפיר: אבל מה הבעיה?
סתיו שפיר: מרדף אחרי תקנים כמעט בלתי אפשרי.
סתיו שפיר: כמות הקומבינות שנער צעיר צריך לעשות אם הוא לא נולד במקום הנכון כדי לארגן לעצמו תקן להיכנס לשנת שירות או למכינה, במקום שהמדינה פשוט תפתח את הדלת ותאפשר לכל מי שרוצה לעשות את זה כי זה אינטרס שלנו.
סתיו שפיר: הדבר השני שביקשנו מכם לדון בו היום בוועדת החוץ והביטחון הוא הנושא של מהו השירות הצבאי שאחר כך הצעירים האלה עושים.
סתיו שפיר: למעשה אחרי שנת שירות או מכינה או בתקופה הזאת, באמת החניך המתנדב מקבל הרבה מאוד דברים שיכול להיות שעוד היו חסרים כשהוא ניגש למיונים הראשונים לצבא בזמן שהוא היה בתיכון.