GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<צחי רביבו: זאת אומרת, ברגע שמאפשרים להעביר או מסמך רפואי - - -
עמר בר-לב: אבל כאן זאת לא העברה.
ענת ברקו: זה לא רק העברת חומר.
<צחי רביבו: אמרתי שעמדתנו היא להקל בהעברת החומר בלבד.
עמר בר-לב: כלומר, התשובה היא לא.
<צחי רביבו: לכל המלש"בים באשר הם מלש"בים ומלש"ביות.
ענת ברקו: תגיד לא.
מיקי לוי: אני מבקש הערה לעניין הזה.
מיקי לוי: חלק מזה שהוא מקבל 16 אלף בקשות לפטור נתון לכך שהשירות הלאומי האזרחי שבעבר על פי החלטת ממשלה מ-2007 היה יכול לגשת לאותן בנות ובנים שקיבלו פטור רק אחרי שקיבלו פטור, אני מודה שהעניין הזה שעסקתי בו בשירות הלאומי האזרחי במשך תשעה חודשים ברח לי מתחת לרדאר והיום השירות הלאומי האזרחי עם השליחים האחרים ניגש לבנות טרם קבלת הפטור וכבר אומר להן שלא יתגייסו אלא תבואו לשירות הלאומי.
מרדכי יוגב: אדוני היושב ראש, יש כאן הסתה.
מרדכי יוגב: הוא לא יכול לעשות שום דבר סטטוטורי.
מרדכי יוגב: היית שוטר בכיר ואתה לא מדייק בדבריך.
מרדכי יוגב: זאת הסתה.
עליזה לביא: למה הגענו לדיון הזה?
מרדכי יוגב: כי את מסיתה.
עליזה לביא: אני מסיתה?
מרדכי יוגב: אמרת שבדם ואש יהודה תקום.
מרדכי יוגב: רבות מהבנות הדתיות מתגייסות.
ענת ברקו: נכון ויש אנשים שרוצים להפחית את מספר הבנות שמתגייסות.
ענת ברקו: אתה יודע כמה זה חשוב שבנות דתיות יתגייסו.
מרדכי יוגב: הדיון הוא לא דיון טכני.
מרדכי יוגב: גם אני בעד גיוס.
ענת ברקו: שחרורים המוניים כאלה.
מרדכי יוגב: אלה לא שחרורים המוניים.
ענת ברקו: יום אחרי כן מצטלמות עם בקיני.
מרדכי יוגב: היום יש ביטול הצהרות בגלל בקיני.
מרדכי יוגב: תשאלי את צחי.
מרדכי יוגב: יש ביטול הצהרות בגלל זה.
ענת ברקו: צריך להקל על זה?
ענת ברקו: אתה בעד שיקלו על זה?
מרדכי יוגב: לא מקלים.
ענת ברקו: שיבואו ללשכת הגיוס.
ענת ברקו: אתה לא מגן על חיילי צה"ל אלא על המתגייסות.
אבי דיכטר: חברי הכנסת, תודה רבה.
אבי דיכטר: אני רוצה לשמוע את הרשות שעוסקת בשירות לאומי מאחר ובסופו של דבר הופנו לא מעט אלומות לעברכם.
אבי דיכטר: בקצרה.
אבי דיכטר: אני רוצה לומר לכם שבשעה 11:00 הדיון יסתיים כי אין לנו מנדט להמשיך אותו דקה אחרי כן וגם לא שנייה אחר כך.
מיכל רוזין: עוד לא הגענו למסקנות.
אבי דיכטר: באופן חריג בכנסת זה הדיון הראשון שלא הגענו בו למסקנות.
<מוטי אלמליח: בוקר טוב.
<מוטי אלמליח: סמנכ"ל תקציבים ופיקוח ברשות השירות האזרחי.
<מוטי אלמליח: קודם כל, כל המהלך הזה נועד, כמו שאמר ידידי ממשרד החינוך, להקל על אותן בנות שגרות בפריפריה ואין בית דין רבני סמוך למקום מגוריהם.
<מוטי אלמליח: מכאן נובע כל המהלך הזה.
ענת ברקו: למה צריך להקל?
ענת ברקו: מי שמקבלת פטור, למה צריך להקל עליה?
ענת ברקו: מי שמתגייס, מקלים עליו?
אבי דיכטר: ענת, הקציתי לך שלוש דקות קודם, לא הפרעתי לך למרות שהיה לי קשה.
<מוטי אלמליח: אחרי הדיון שמענו את מה שעלה כאן ואת הנושא הזה שיכול להיות איזשהו לחץ חברתי.
ענת ברקו: לא חשבתם על זה קודם.
<מוטי אלמליח: חשבנו על זה אחרי הדיון.
ענת ברקו: איזו היתממות.
ענת ברקו: רק אחרי הדיון.
<מוטי אלמליח: לכן אנחנו יורדים מהרעיון הזה.
<מוטי אלמליח: דיברנו עם יושב ראש חבר המועצות הדתיות כדי לאפשר הנגשה של אותם מקומות בכל רשות מקומית במשרדי המועצה הדתית.
ענת ברקו: אתה רוצה שיהיו לך יותר בנות בשירות הלאומי ושהן לא יתגייסו.
<מוטי אלמליח: לא.
ענת ברקו: זה מה שאתה רוצה.
ענת ברקו: אתה רוצה שמי שדתייה, היא לא תתגייס.
עליזה לביא: מה פתאום המועצה הדתית?
ענת ברקו: צריך לקצץ במכסות לשירות הלאומי.
ענת ברקו: אסור לתת להם להתפרע כך.
<יפעת סלע: אני מנכ"ל עמותת אלומה ועוסקת מזה 15 שנים במתן מידע, ייעוץ והכוון לבנות דתיות שרוצות לשרת בצבא.
<יפעת סלע: כל הדיון הזה נולד בעקבות שינוי בהתנהלות ולא שינוי בחקיקה של מינהלת השירות האזרחי ומשרד החינוך שבאה בעקבות עלייה בשיעור הנשים הדתיות המתגייסות לצה"ל.
<יפעת סלע: בשל כך נולד הדיון הזה.
<יפעת סלע: הנתון הוא שבשנת 2010 התגייסו 935 בנות לצה"ל ובשנת 2016 התגייסו לצה"ל 2,459 בנות בוגרות מערכת החינוך הממלכתי דתי.
<יפעת סלע: בתגובה למהלך הזה נולד הדיון הזה ונולד השינוי במסגרתו נעשתה הקלה לבנות הדתיות.
<יפעת סלע: שבעים שנים מדינת ישראל לא הקלה עליהן ואחרי שבעים שנים, החליטו שצריך להקל עליהן ולהביא את הדיינים לתוך בתי הספר.
<יפעת סלע: זה קרה בין שני הדיונים האלה, גם במוסדות של החינוך הממלכתי דתי שמתארגן בכמה פורמטים וזה קרה באולפנות של מרכז ישיבות בני עקיבא וגם בתיכונים אחרים במרכז הארץ.
<יפעת סלע: זה קרה יותר מפעם אחת.
<יפעת סלע: מינהלת השירות האזרחי והחמד מארגנים, וזה בסדר, זה בהתאם למשנת החמד שמכוון את הבנות לשירות לאומי, ארגנו גם בשבוע שעבר בארנה בירושלים שם היו 7,000 בנות לפני שירות, שמיניסטיות, ובנות שכרגע משרתות בשירות לאומי.
<יפעת סלע: קרי, מתבצעות פעולות.
<יפעת סלע: אני לא נכנסת כרגע למה לא.
<יפעת סלע: לדעתי דיברו כאן 55 דקות על מה לא ואני מבקשת לדבר על מה כן.
<יפעת סלע: אני חושבת שצריכה לצאת מכאן החלטה, משהו מאוד מאוד קונקרטי, שאומרת מה לא.
<יפעת סלע: מהיום ואילך משרד החינוך אומר וגם עושה ומוציא בכתב לכלל מנהלי החמד שלא ייכנס דיין לבית הספר בשום צורה ואופן.
<יפעת סלע: בנוסף לכך, שלא תצא הסעה מבית הספר לשום מוסד אחר.
<יפעת סלע: מועצה דתית, מועצה אזורית, לא אכפת לי איפה, אבל שלא תצא הסעה מבית הספר ושבית הספר יהיה מנותק לחלוטין מההחלטה הפרטנית של הבת והוריה אם היא כן או לא רוצה לשרת בצה"ל.
<יפעת סלע: הדבר השלישי.
<יפעת סלע: לא יעלה על הדעת שכאשר כל כך הרבה בנות מתגייסות לצה"ל – אמרתי, 2,459 מתוך 7,000 בנות דתיות, אני יודעת שזאת ועדת חוץ וביטחון ולא ועדת החינוך אבל יחד עם זאת אני חושבת, ואני קוראת כאן קריאה, שמערכת החינוך הממלכתית דתית תתגאה בבנותיה שעושות חיל במהלך השירות הצבאי שלהן ומוסיפות קודש ואור למדינת ישראל כולה ולצה"ל בפרט ותיתן מידע וייעוץ והכוונה פרטני, לא בריש גלה בתוך בית הספר אבל בתוך בית הספר, לקראת שירות צבאי לבנות שמעוניינות בכך.
<יפעת סלע: שלא תתעלם מזה כאשר אנחנו מדברים בהיקף כל כך גדול של בנות ששותפות לביטחון מדינת ישראל ועם היהודי כולו.
<יפעת סלע: תודה.
אורי מקלב: בת שרוצה להתגייס והיא הצהירה בפני הדיין בבית הספר, היא לא יכולה אחר כך להחליט אחרת?
ענת ברקו: זה לחץ קבוצתי.
<יפעת סלע: אני אסביר לך.
<יפעת סלע: כאשר תלמידה מצהירה בכיתה י"א שזה המהלך שקורה כרגע, היא למעשה מאבדת את הזכות שלה, גם ההגיונית, להצהיר אחר כך שוב.
אורי מקלב: היא מגיעה ללשכת גיוס.
<יפעת סלע: הרוב מתמיינות במקביל לשירות הצבאי ולשירות הלאומי.
<יפעת סלע: אגב, גם צעירות חרדיות.
<יפעת סלע: צריך לאפשר להן את זה כי החוק מאפשר להן את זה.
עליזה לביא: יש לי כאן מידע על הצהרות המוניות.
אבי דיכטר: לצערי אין לנו זמן להמשיך את הדיון אבל יש לנו זמן לסכם את מה שאנחנו רוצים לעשות.
<קריאה: לא דיברנו.
אבי דיכטר: לא דיברתם.
אבי דיכטר: צעקתם וצעקתם שלא ברשות דיבור.
אבי דיכטר: אלה שתי עוולות בנשימה אחת.
אבי דיכטר: אני כבר אומר לכם שיהיה דיון שלישי בנושא הזה כאן בוועדה.
אבי דיכטר: עד 31 בינואר אני מבקש עמדה רשמית של משרד המשפטים, האם הסוגיה הזו של דיין ושופט היא הליך שיפוטי או הליך מינהלי.
אבי דיכטר: יש לזה השלכות על כמה וכמה דברים.
אבי דיכטר: היינו צריכים לקבל את זה עד היום אבל לצערי לא קיבלנו.
עליזה לביא: אדוני, ההתפלפלות המשפטית הזאת מאפשרת לבתי ספר לפעול.
עליזה לביא: יש הצהרות המוניות בבתי הספר.
אבי דיכטר: אני מבקש ממשרד החינוך להעביר לוועדה בכתב מה הן הנחיות משרד החינוך לבתי הספר בכל מה שקשור לכניסה של דיין ו/או שופט לצורך קבלת הצהרה מתלמיד או תלמידה בבית הספר.
עליזה לביא: אדוני, תקצוב זמן למשרד החינוך.
אבי דיכטר: קצבתי זימן, עד 31 בינואר.
אבי דיכטר: כל הדברים שביקשתי יהיו עד 31 בינואר.
אבי דיכטר: הדיון הבא שלנו יהיה במהלך פברואר.
אבי דיכטר: הנושא השלישי.
אבי דיכטר: אני מבקש ממשרד הביטחון וממשרד המשפטים להעביר בכתב את העמדות שלכם – עד ה-31 בינואר – לגבי התקנות הקיימות.
אבי דיכטר: האם יש לכם עמדה לגבי התקנות, שינוי התקנות, השארת התקנות, תקנות שירות ביטחון בהקשר של מתן התצהיר, האם אתם סבורים שצריך לשנות משהו, האם יש לכם כוונה לשנות משהו.
אבי דיכטר: הדיון הבא יהיה על עמדות חלוטות הן של משרד המשפטים, הן של משרד הביטחון והן של משרד החינוך.
אבי דיכטר: אנחנו מבקשים את הדברים האלה להעביר לוועדה בכתב עד 31 בינואר.
אבי דיכטר: הדיון הבא יתקיים במהלך חודש פברואר.
אבי דיכטר: שלום לכולם וברוכים הבאים אלו שהגיעו אלינו לישראל מחוץ לארץ ואלה שהגיעו מתל אביב לירושלים.
אבי דיכטר: הישיבה היום תתקיים באנגלית וזה יהיה משודר על ידי ערוץ הכנסת, ולכן קחו בחשבון, מי מכם שהולכים להגיד לנו סודות, למרות שזאת ועדת חוץ וביטחון.
אבי דיכטר: לכבוד הוא לנו לארח את האירוע הזה של 100 שנים להצהרת בלפור.
אבי דיכטר: למען האמת, אני מופתע.
אבי דיכטר: כי כשאני מנסה לזכור את עצמי לפני 40 או 50 שנה אני לא זוכר שהצהרת בלפור הייתה משהו שהיינו מדברים עליו.
אבי דיכטר: היום, אם אני מסתכל על 10 השנים האחרונות, אני חושב שמשנה לשנה הולך ועולה מספר הישראלים בכל הגילאים שיודעים מהי הצהרת בלפור.
אבי דיכטר: אני חושב שזה משהו עבורנו.
אבי דיכטר: זה נותן לי ולכל הישראלים והיהודים ברחבי העולם תחושה טובה שיותר ויותר אנשים, לפחות יהודים, אבל אני לא בטוח שרק יהודים, מכירים את הצהרת בלפור.
אבי דיכטר: לכבוד הוא לי לארח כאן שני חברים של בית הלורדים והפרלמנט האנגלי, לורד סטיוארט פולק וכבודה, ג'ואן ריאן.
אבי דיכטר: כל האורחים האחרים שאנחנו מארחים כאן, ג'ונתן קסטנבאום, סיימון שמע, דניאל מריאצ'ין ופרופ' אפריים קארש ופרופ' מרטין קרמר ומר יעקב חגואל שהיה אמור להיות איתנו, אולי יגיע מאוחר יותר.
אבי דיכטר: אנחנו שמחים לפתוח את האירוע הזה כאן בוועדת החוץ וביטחון.
אבי דיכטר: לפני 100 שנה לורד בלפור נתן הצהרה כתובה לפיה הממשלה שלו רואה בחיוב את הקמת מדינה בפלשתין שתהיה בית לאומי לעם היהודי.
אבי דיכטר: 100 שנה קודם לכן, בעיניי, התחילה ההיסטוריה המודרנית על ידי ממסד לא ישראלי שדיבר על הזכות של היהודים לבנות את ביתם כאן בארץ ישראל.
אבי דיכטר: אני יודע שבמקרים רבים בעולם אנחנו שומעים שההיסטוריה המודרנית התחילה ב-1967.
אבי דיכטר: אז תנו לי בבקשה לשפוך קצת אור על ההיסטוריה המודרנית האמיתית כפי שהיא בעיניי.
אבי דיכטר: הצהרת בלפור הייתה השלב הראשון.
אבי דיכטר: השלב השני היה 1947 כשהממסד הישראלי באותו זמן קיבל את תכנית החלוקה כפי שאושרה על ידי האו"ם ב-29 בנובמבר 1947.
אבי דיכטר: האם אתם יכולים לדמיין לעצמכם שבזמן הזה, שנתיים אחרי השואה, אחרי שאיבדנו 6 מיליון יהודים, כולל הרבה מבני המשפחה שלי, האם תוכלו לדמיין ששנתיים אחרי כן הממסד היהודי בישראל קיבל את תכנית החלוקה שאומרת שאנחנו מקבלים רק 55% מהשטח בין עמק הירדן והים התיכון, שחצי מהגליל לא הולך להיות ישראלי, החוף הולך להיות צר מאוד, חוצה את עמק יזרעאל מחלקו המערבי של הגליל אל החוף.
אבי דיכטר: רצועת עזה הייתה פי 10 גדולה יותר ממה שהיא היום.
אבי דיכטר: החלק הצפוני של רצועת עזה היה ליד רחובות, אחרי יבנה.
אבי דיכטר: אני גר באשקלון אז אני הייתי יכול להיות כאן כאזרח של המדינה הערבית.
אבי דיכטר: מעל לכל, ירושלים לא הייתה תחת ריבונות ישראלית.
אבי דיכטר: האם תוכלו לדמיין לעצמכם שהממסד היהודי בזמן ההוא הסכים לקבל את תכנית החלוקה שבה מדינת ישראל לא תכלול את ירושלים תחת ריבונותה?
אבי דיכטר: היום זה לא יכול להיות גם כבדיחה.
אבי דיכטר: אבל למרות זאת, קיבלנו את זה.
אבי דיכטר: אבל כמו תמיד, הערבים הצילו אותנו.
אבי דיכטר: הם דחו את תכנית החלוקה, פתחו במלחמה.
אבי דיכטר: שבעה צבאות של שבע ארצות ומלחמת העצמאות החלה.
אבי דיכטר: השלב השלישי היה ב-1948 כשהמלחמה הסתיימה.
אבי דיכטר: כשישראל קיבלה 78% מהאדמה, כולל את כל הגליל, חוף ים רחב יותר וכל הנגב, וחלקה המערבי של ירושלים ללא המקומות הקדושים עבור העם היהודי כמו הכותל המערבי, העיר העתיקה, קבר רחל וכו'.
אבי דיכטר: אז זה היה השלב השלישי.
אבי דיכטר: השלב הרביעי הוא 67'.
אבי דיכטר: אבל לא תוצאות המלחמה, התחלת המלחמה.
אבי דיכטר: מכוון שב-1967 כולנו זוכרים שבחודש מאי גמאל עבד אל נאסר, באותו זמן הנשיא של הרפובליקה המצרית, פתח חזית מול ישראל.
אבי דיכטר: הוא חסם את המעברים לאילת, גירש את כל חיילי האו"ם מסיני ורצועת עזה והבנו היטב שהוא הולך לפתוח במלחמה.
אבי דיכטר: וכמו שאנחנו אומרים, בתרגום לאימרה: לפי שאתה הולך לאכול אותנו לארוחת ערב אנחנו נאכל אותך לארוחת צהריים.
אבי דיכטר: וזה מה שקרה.
אבי דיכטר: אז אנחנו מצטערים, זכינו במלחמה נגד מצרים ב-67'.
אבי דיכטר: זה יצר את הגבול של 67' מה שאומר הגבול של 49' של אחרי מלחמת העצמאות.
אבי דיכטר: מלך ירדן, חוסיין, שמע באופן ברור וחזק מהישראלים שאין לנו שום כוונה לפתוח במלחמה נגד ירדן.
אבי דיכטר: אבל הוא היה משוכנע על ידי גאמל עבד אל נאסר יותר מאשר הוא היה משוכנע על ידי הישראלים והוא שכנע אותו שהם מנצחים את המלחמה נגד ישראל בדרום.
אבי דיכטר: הקלטנו את זה, כפי ששמעתם את השיחת טלפון בין שניהם.
אבי דיכטר: המלך חוסיין חשב שזה רעיון טוב לפתוח במלחמה ולהחזיר את החלק בירושלים שהוא הפסיד במלחמת העצמאות.
אבי דיכטר: לרוע המזל זה לא עבד ולקחנו את כל ירושלים ואת כל הגדה המערבית וקיבלנו בחזרה את המקומות הקדושים וסיימנו את המשימה של מלחמת העצמאות שלנו.
אבי דיכטר: זה האופן שבו נוצרו הגבולות של 67' אחרי 48'.
אבי דיכטר: אז אם אנחנו רוצים להתחיל עם ההיסטוריה המודרנית אנחנו צריכים להתחיל עם הצהרת בלפור.
אבי דיכטר: אני בטוח שהיום אנשים הולכים לדבר על זה ולזכור טוב מאוד את העובדה שמדינת ישראל לא הוקמה במכה אחת.
אבי דיכטר: לקח זמן מההצהרה של הממסד שאיננו ישראלי או יהודי והסתיימה במלחמת 67' עד שהגענו לגבולות בהם אנחנו נמצאים עד היום, כולל ירושלים.
אבי דיכטר: וזהו כבוד בשבילנו לארח אתכם כאן, בירושלים, בידיעה שיש לנו גישה חופשית ולא מוגבלת לכל המקומות הקדושים עבורנו כמו כל אדם אחר.
אבי דיכטר: בין אם הוא יהודי, נוצרי, מוסלמי או כל דת אחרת או ללא דת בכלל, הוא יכול ללכת לכל מקום, פשוטו כמשמעו, ללא מגבלות.
אבי דיכטר: אז אני שמח שאנחנו חוגגים כאן היום 100 שנה להצהרת בלפור שבעיניי פתחה את ההיסטוריה המודרנית כפי שאמרתי קודם.
אבי דיכטר: אני אשמח להעביר את רשות הדיבור ללורד סטיוארט פולק לשאת את דבריו, בבקשה.
<סטוארט פולק: קודם כל אני רוצה להודות לך, מר דיכטר, על הוועדה שמארחת אותנו ביום הגדול הזה.
<סטוארט פולק: להיות כאן בירושלים לציין ולחגוג 100 שנה להצהרת בלפור זה באמת מאוד מיוחד.
<סטוארט פולק: אני לא רוצה לדבר הרבה זמן.
<סטוארט פולק: זה טוב שיש לנו כאן נציגות חוצה מפלגות.
<סטוארט פולק: ג'ואן ריאן ולורד קסטנבאום הם ממפלגת הלייבור ואני מהמפלגה הקונסרבטיבית.
<סטוארט פולק: אנחנו שמחים כולנו להיות כאן כדי לחגוג.
<סטוארט פולק: אני רק רוצה להתחיל את היום זה משהו שאמרתי קודם ואני ממשיך לומר את זה וזה הרבה פעמים נשכח.
<סטוארט פולק: כולם מדברים על, במיוחד המתנגדים, מדברים על שני החלקים של הצהרת בלפור.
<סטוארט פולק: ההבטחה של המדינה לעם היהודי, בלי קשר למה שישנה את מצבם ואת זכויות האזרח של האחרים הלא יהודים שחיים בארץ.
<סטוארט פולק: אבל, אתם יודעים, זה לא נגמר.
<סטוארט פולק: אחת מהבעיות שתמיד הייתה לי היא שכולם מניחים שיש שני חלקים.
<סטוארט פולק: אני אקריא לכם את החלק האחרון כדי שזה יהיה ברור ביותר.
<סטוארט פולק: מכוון שנאמר ש"יהיה מובהר בזאת שלא ייעשה שום דבר העלול לפגוע בזכויות האזרחיות והדתיות של עדות לא יהודיות בארץ ישראל" – כולם שוכחים לציין שזה לא סוף המשפט – "או בזכויות ובמעמד המדיני של יהודים בכל ארץ אחרת ".
<סטוארט פולק: זה נאמר שם, זה מה שכתב בלפור.
<סטוארט פולק: אני טוען שב-1948 יש שתי קבוצות של פליטים שנוצרו כתוצאה מהצהרת המדינה החשובה.
<סטוארט פולק: הפלשתינאים, אותם אנחנו מכירים ושומעים עליהם והאו"ם מדבר עליהם ועושה יותר מלדבר עליהם.
<סטוארט פולק: ויש גם את היהודים ממדינות ערב, 800-850 אלף, ההיסטוריונים יוכלו לתת לי את המספר המדוייק.
<סטוארט פולק: 850 אלף יהודים ממדינות ערב, תחשבו על התרחיש הזה, זה היה מספר שנים אחרי השואה והיהודים של מדינות ערב עזבו את מדינותיהם ואת עסקיהם ובאו בבגדים שהם לבשו ומה אנחנו שומעים עליהם היום?
<סטוארט פולק: יש בערך 870 החלטות של האו"ם הנוגעות לפלשתינאים.