GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ערן שני: יכול לעשות השלמה של עוד שנה-שנתיים, אומרים לו לא, הנדסת חשמל זה ארבע שנים.
<ערן שני: נא תלמד מהתחלה.
<ערן שני: למה?
אבי דיכטר: וזה לכל אחד שלמד הנדסאי?
אבי דיכטר: גם בצבא, גם באזרחות?
<ערן שני: לא בצבא.
<ערן שני: אין בצבא ללמוד הנדסאי.
<ערן שני: הוא לומד במוסד אקדמי.
<ערן שני: הוא לומד הנדסאי.
<מירי פרנקל-שור: זה גם למשל באדריכלות - - -
אמיר אוחנה: אבל לא מכירים לו בפרקטיקה.
<ערן שני: לא מכירים לו בכלום, בכלום.
<ערן שני: הוא צריך ללמוד מההתחלה.
אבי דיכטר: ופניתם למשרד החינוך בנושא הזה?
אבי דיכטר: זה לא סוגייה של הוועדה שלנו.
<ערן שני: פנינו למועצה להשכלה גבוהה.
<ערן שני: המועצה להשכלה גבוהה לא מתעסקת באירוע, האוניברסיטאות מנפנפות את האירוע, אומרות - - -
ענת ברקו: מה אומרת יפה זילברשץ?
<ערן שני: לא יודע.
ענת ברקו: אז היא הכתובת.
<מירי פרנקל-שור: לא, לא, ענת.
<מירי פרנקל-שור: זה נושא קצת יותר מורכב.
<מירי פרנקל-שור: זה יכול להיות קיצור דרך למקומות שאתה לא רוצה להגיע.
<מירי פרנקל-שור: זאת אומרת, מה קיצור הדרך - אתה רוצה להתקבל לאדריכלות ולא התקבלת אז אתה הולך ללמוד הנדסאי אדריכלות שזה לימודים ב-low tech ואחר כך, בעצם מה אתה אומר, אם למדת כבר הנדסאי אדריכלות אז תקבלו אותי לטכניון לאדריכלות להשלים עוד שלוש שנים.
<מירי פרנקל-שור: זאת אומרת, זה כביש עוקף ללימודים ברמה אחרת לחלוטין.
<ערן שני: אני לא מסכים שזה לימודים ל-low tech.
<ערן שני: דבר שני אני לא חושב ש- - -
ענת ברקו: זה כמו ביולוגיה ורפואה, אז מה?
<ערן שני: אפשר לבנות קריטריונים מנחים.
<ערן שני: אפשר לקבוע שזה על סף ציונים.
<ערן שני: לא להכיר להם בכלום זה נראה לי אבסורד שהם צריכים להתחיל מהתחלה.
<ערן שני: דבר שני, זה נושא הקרדיטציה של האקדמיה.
<ערן שני: בין היתר את דיברת, תקני אותי אם אני טועה, לאפשר נקודות קרדיטציה לקורסים צבאיים באקדמיה.
<ערן שני: למשל, מאבחנות פסיכוטכניות יקבלו קרידטציה ללימודי פסיכולוגיה.
<ערן שני: דברים שיש להם זיקה ישירה למקצוע האקדמי.
<מירי פרנקל-שור: אז ענת, תספרי על הפגישה שלנו במל"ג.
ענת ברקו: אנחנו כן הלכנו למל"ג לפגישה עם פרופסור זילברשץ יחד עם היועצת המשפטית של הוועדה והאמת שהם אומרים שלכל גוף אקדמי יש 32 נקודות שהם זכאים להכניס מה שהם רוצים - - -
<ערן שני: אבל הם לא עושים את זה.
ענת ברקו: הם לא עושים את זה?
<ערן שני: רק המכללות.
<ערן שני: האוניברסיטאות לא עושות את זה.
<ערן שני: הן זכאיות אבל לא עושות את זה.
ענת ברקו: ואז היא אמרה, אם אנחנו ניכנס לזה אז גם את זה לא יתנו.
<ערן שני: היום ואנחנו עוסקים ב- - -
ענת ברקו: אז רגע, בסדר כי מה אתה רוצה, האוניברסיטאות מה זה מעניין אותן שמישהו היה הנדסאי בצבא.
ענת ברקו: יש אוניברסיטאות שלא מוכנות להשמיע את ההמנון אז מה אפשר להגיד.
ענת ברקו: זה עניין אקדמי?
ענת ברקו: הצבא לא מדבר אליהן, זה לא מעניין אותן.
<מירי פרנקל-שור: הסיפור של ההנדסאים והנדסה זה סיפור של - - -
אבי דיכטר: אנחנו לא עוסקים בביר זית פה ענת.
<מירי פרנקל-שור: מה שענת ביקשה לקדם זה קורסים צבאיים, למשל קורס קצינים או קורס - - -
<ערן שני: נתתי דוגמה מצויינת.
<ערן שני: קורס מאבחנות פסיכוטכניות למקצוע פסיכולוגיה.
ענת ברקו: שיתנו פטור מסמינר.
ענת ברקו: שיתנו פטור מקורס בחירה.
<ערן שני: אני יודע, זה האוניברסיטאות, יש להן חופש אקדמי.
<ערן שני: לי אין יכולת להשפיע אני רק רוצה שהוועדה תדע מזה ושתכיר את זה, שלמרות שלאוניברסיטאות יש יכולת לעשות את זה הן לא עושות עם זה כלום.
ענת ברקו: אז תגיד, אולי ניזום דיון בוועדת חינוך?
<מירי פרנקל-שור: זה ועדת חוץ וביטחון - - -
אמיר אוחנה: כחבר ועדת חינוך אני יכול לסייע לקדם את זה אם זה יעזור לו.
ענת ברקו: הקטע של הקרדיטציה האקדמית, אבי, אנחנו בגלל זה פיצלנו מהחוק כי חששנו שלא יתנו לנו לקדם את המקצועות אם אנחנו נשאיר את זה ככה וזה היה רעיון טוב מאוד של מירי.
ענת ברקו: אבל אני חושבת שצודקים.
ענת ברקו: כאחת שלימדה באוניברסיטה, יש קורסים, למשל בה"ד 1 הוא לא שווה קורס במנהיגות?
ענת ברקו: ואפשר לעשות היום דרך האינטרנט את ההשלמות התיאורטיות ולסגור את הקורס.
ענת ברקו: ואז זה נותן לאנשים, נגיד, קורס בחירה או סמינר וזה דבר שכן יכול לעבוד בעיניי ואפילו עוד יותר.
ענת ברקו: מה, קורס במנהיגות, למה לא?
אבי דיכטר: אגב, המכללות כן נותנות?
אבי דיכטר: זאת אומרת הבעיה עם האוניברסיטאות.
ענת ברקו: ואגב, גם אם אתם פונים לבינתחומי הם גם יתנו לכם.
ענת ברקו: הם נותנים לכם.
<ערן שני: סביר להניח.
ענת ברקו: כי גם על זה ישבנו עם פרופסור רייכמן כי אני ביקשתי שנשים את הרגל בדלת.
ענת ברקו: מה עם בר אילן?
<אינה זצר: האוניברסיטאות כרגע מכירות רק בסייבר.
<אינה זצר: קורסי סייבר כולם מכירים.
<ערן שני: לא בר אילן, לא טכניון, לא חיפה, לא העברית, לא באר שבע.
<אסף דורון: מה עם אריאל?
<ערן שני: אריאל כן.
<ערן שני: עכשיו הם נהיו אוניברסיטה אז אולי הם יפסיקו.
<ערן שני: סתם, לא יודע.
<ערן שני: ביר זית - - -
אבי דיכטר: מוסדות רציניים.
ענת ברקו: אתם יודעים מה, אתה יכול להעביר את זה בצורה מסודרת, אני אתחיל לרוץ על העניין הזה?
ענת ברקו: תעביר לי את זה בצורה מסודרת ואנחנו נראה מה אנחנו יכולים לעשות.
ענת ברקו: יש לכם הרבה מאוד שיתוף פעולה עם האוניברסיטאות האלה.
ענת ברקו: הן מתפרנסות מהצבא בהרבה מאוד מקרים.
ענת ברקו: נכון או לא?
<ערן שני: בהחלט.
ענת ברקו: אז אנחנו חייבים למצוא את הדרך הזאת.
ענת ברקו: כי יש להם את ה-32 נקודות, זה לא שאין להם.
ענת ברקו: הם יכולים להחליט מה הם רוצים והם בכל זאת לא מממשים.
ענת ברקו: והטענה שהם כן נותנים את זה שהם אמרו למירי ולי היא לא מחזיקה מים.
אבי דיכטר: אני מכיר קצת תכניות לימוד של גופים שמקבלות הכרה של קרדיט באוניברסיטאות מסוימות.
אבי דיכטר: אבל או שהתקלקלו, לא הקורסים האוניברסיטאות, או שהתחרות לא מה שהייתה בעבר.
אבי דיכטר: בעבר הם באמת היו מאוד - - -
ענת ברקו: יש את שפרה, האחראית על החיילים הבודדים, הבן שלה לומד בנורבגיה.
ענת ברקו: עשה קורס מ"כים, קיבל הכרה בקורס מ"כים באוניברסיטה נורבגית, היא שלחה לנו את זה.
ענת ברקו: שפרה, של החיילים הבודדים, אתה מכיר אותה.
אבי דיכטר: בטח קראו לזה קורס מכים, אמרו בטח הוא - - - הכשרה לא מוכרת.
ענת ברקו: נתנו לו את ההכרה בנורבגיה.
<קריאה: באיזה אוניברסיטה?
ענת ברקו: יש לנו את השם של האוניברסיטה קיבלנו את זה משפרה ב- - -
אבי דיכטר: אני מציע, אם אני מזהה נכון, ערן אומר תעזרו לי בעברית פשוטה.
אבי דיכטר: אוקיי אנחנו יודעים לעזור, יודעים לפחות לנסות לעזור.
אבי דיכטר: אבל צריך את הנתונים אז יש מה שאתה תעביר.
אבי דיכטר: יש את מה שאת תעבירי מנורבגיה.
אבי דיכטר: תראו זה בסוף עניין של נתונים.
אבי דיכטר: אתה בא, אתה שם לאוניברסיטה אבסורדים, אני חושב שמול אבסורדים יותר קשה לאוניברסיטה להתמודד, אני מקווה.
אבי דיכטר: הרי בסוף באוניברסיטאות יושבים אנשים שאנחנו מכירים אותם.
אבי דיכטר: נשיא האוניברסיטה העברית הוא היה פה יושב ראש ועדת חוקה.
אבי דיכטר: הוא מכיר, מבין את הדברים האלה זה לא - - - אני מניח שברוב המקומות נמצא דני הרשקוביץ' שעדיין בעצם, הוא היה שר המדע, חבר כנסת.
אבי דיכטר: זאת אומרת, זה אנשים שמבינים אני חושב שאפשר לדבר איתם בהיגיון בעיקר אם אתה מציג להם אבסורדים.
ענת ברקו: אז אפשר, יש לי פ"ע עם שר החינוך ביום רביעי.
ענת ברקו: אם אתה יכול להעביר לי את העניין הזה בצורה מסודרת, גם על ההנדסאים בנפרד אם אתה רוצה וגם על הסיפור הזה - - -
אבי דיכטר: אנחנו נשמח לעזור בקיצור.
רוברט אילטוב: חברים, אנחנו נתחיל בדיון.
רוברט אילטוב: לפני הדיון, מזכיר הוועדה רוצה לומר כמה דברים.
<רון רומן: רק דבר אחד, בשביל הפרוטוקול.
<רון רומן: צריך לציין שעל פי סעיף 120ב לתקנון הכנסת, הדיון פתוח.
רוברט אילטוב: קודם כל, אני רוצה לברך את כל הסטודנטים שהגיעו ועושים עבודה נפלאה בכל המלחמה בתנועת ה-BDS העולמית, שהיא בעצם מכוונת נגד מדינת ישראל.
רוברט אילטוב: יש לנו היום גם פעילות במסגרת יום הסטודנט הבין-לאומי, ואני רוצה להודות לכם על הפעילות.
רוברט אילטוב: אני חושב שהעבודה שאתם עושים בתחום הדיפלומטיה הציבורית היא עבודה חשובה, ולפעמים היא הרבה יותר אפקטיבית אפילו מפעילות מכוונת, ממשלתית, מאורגנת, כי אני באמת מאמין ביכולות של אנשים לשכנע, ולא תמיד כשהם באים מתוך משהו שהוא פורמלי, ממשלתי, אלא מתוך הרגש האישי.
רוברט אילטוב: על כך תודה לכם.
רוברט אילטוב: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.
עליזה לביא: כאמור, הדיון הזה היום נעשה במסגרת יום הסטודנט פה בכנסת.
עליזה לביא: חברת הכנסת מירב בן ארי ואני מובילות את השדולה כאן, ואני רוצה להודות על האפשרות של הקיום של הדיון הזה היום, כאן במסגרת ועדת החוץ והביטחון.
רוברט אילטוב: במסגרת ועדת המשנה לענייני חוץ והסברה.
עליזה לביא: חברי חבר הכנסת אילטוב, שהוא יו"ר ועדת המשנה, שעושה עבודה בנושא הזה שהיא חשובה ומתמשכת, פינה היום מקום לשמוע ולהשמיע, ולא בכדי.
עליזה לביא: אתם אחת החוליות היותר משמעותיות בעבודה ב-BDS.
עליזה לביא: ראיתי את זה נכוחה כשהייתי בשבוע שעבר בברלין עם משלחת של סטודנטים, משלחת מדהימה, נפלאה, שבאה מתודרכת.
עליזה לביא: מה שראיתי אני, מעבר לכל, זה צעירים שמדברים לצעירים, בני גילם, סטודנטים, עם אותה הוויית חיים, עם אותה שפת דיבור וקשר וטכנולוגיה ועוד ועוד.
עליזה לביא: המסר עובר, המסר משפיע.
עליזה לביא: אותו כנ"ל באוניברסיטת ברקלי.
עליזה לביא: אני באה לתת הרצאה ומגיעים להלל, ושם הסטודנטים היהודים משתפים אותנו במצוקה הקשה, שהם מגיעים עם חבריהם, לא מתכננים והופכים להיות חבר'ה שעושים הסברה למדינת ישראל בלי כלים, כי הם הקיימים שם.
עליזה לביא: צריך לראות גם איך עושים את זה יותר מדויק, יותר הדוק, יותר נכון, כי בין פעילי ה- BDS יש גם ישראלים.
עליזה לביא: הפרעה קשה שהייתה לי באוניברסיטה בברלין בשבוע שעבר הובלה על-ידי ישראלים.
רוברט אילטוב: היינו מופתעים אם ישראלים לא היו משתתפים בצד השני גם.
עליזה לביא: וזה הופך את הוויכוח פתאום להיות בעברית, כשהגרמנים מתבוננים ומסתכלים.
עליזה לביא: האלימות שהייתה, ההתקפה חסרת התקדים, כולל אנשים שהיו שם ומלווים.
עליזה לביא: יש החרפה, יש שימושים לא פשוטים.
עליזה לביא: ככל שנצא ברורים יותר, מהודקים יותר – אני לא פה כדי לדבר על כמה זרועות שיש לנו פה וכמה שרים וכמה משרדים.
עליזה לביא: אני חושבת שחלק גדול מוועדת המשנה באמת מבקשת לרכז ולראות איך עושים מכל הבלגאן הזה משהו אחד מדויק.
עליזה לביא: אבל הסטודנטים ואתם וכל מי שנמצא כאן בחדר הזה – אני שמחה מאוד שהחדר הזה עמוס במשתתפים ובאנשים שרוצים לשתף – כל אחד יכול להיות שגריר של רצון טוב ולבוא ולסייע.
עליזה לביא: הטכנולוגיה היום מאפשרת, וכולנו צריכים עזרה.
עליזה לביא: אנחנו תחת מתקפה, והמקום שלכם הוא משמעותי.
עליזה לביא: ושוב תודה על הדיון ביום הסטודנט שלנו כאן בכנסת ישראל.
רוברט אילטוב: אנחנו קצובים בזמן.
רוברט אילטוב: אומנם יש לנו שעתיים, אבל אני רוצה לתת לכמה שיותר אנשים לדבר, גם למשרדי הממשלה.
רוברט אילטוב: אבקש קודם כל מהתאגדות הסטודנטים להציג את הדברים.
<אביב איטח: אני נשיא התאחדות הסטודנטים.
<אביב איטח: אני פועל בנושא חיזוק קשרי הממשל, יחד עם הצוות הנפלא שלנו.
<אביב איטח: אני חושב שזה הזמן גם לומר לכם תודה, קודם כל עקב ההתרעה הקצרה שלנו.
<אביב איטח: הכול התבלבל לנו בגלל ביקורו של טראמפ ב-23 במאי, ששם היה אמור להיות יום הסטודנט הלאומי.
<אביב איטח: תודה שהסכמתם והצלחנו להיות כאן, ושראיתם את החשיבות שלנו בהשתתפות כאן בסדר-היום.
<אביב איטח: תודה לך, תודה לאבי דיכטר, לצוות מסביב.
<אביב איטח: אני גם רוצה לומר שיש לנו עוד שיתופי פעולה עם עוד חברי כנסת ושרים בנושאים האלה.
<אביב איטח: אני רוצה לציין גם את השר לביטחון פנים ועניינים אסטרטגיים, גלעד ארדן, שגם אתו אנחנו פועלים על פרויקט גדול מאוד שאני מניח שישמעו עליו בקרוב.
<אביב איטח: אז תודה לכם שקיבלתם אותנו.
<אביב איטח: אני צריך ללכת לעוד ועדה אחרת.
<אביב איטח: יש לנו גם את ירדן כאן, עם פרויקט נפלא מהמרכז הבין-תחומי שהוא יציג אותו, ושותפתי ענבר הוכברג, סגנית היושבת-ראש.
<אביב איטח: תודה רבה.
רוברט אילטוב: ענבר, בבקשה.
<ענבר הוכברג: נאווה תתחיל, אני אצטרף בהמשך.
<נאווה אלדשטיין: שלום לכולם.
<נאווה אלדשטיין: תודה רבה שהזמנתם אותנו.
<נאווה אלדשטיין: אני ראש מחלקת קשרי חוץ של איגוד הסטודנטים הארצית.
<נאווה אלדשטיין: אני שמחה מאוד ומתרגשת להיות כאן עם כל החברים והשותפים שלנו בלחימה בנושאים במאבק היום-יומי שאנחנו מתמודדים אתם.
<נאווה אלדשטיין: כולם פה בחדר מכירים את תנועת ה-BDS, איפה זה פוגש אותנו.
<נאווה אלדשטיין: אנחנו נתמקד באקדמיה, כי שם אנחנו נמצאים וזה מי שאנחנו.
<נאווה אלדשטיין: אנחנו מכירים את הקריאות לחרם ומה הם מנסים לעשות, לפגוע בכל מה שקשור לאקדמיה בישראל כאן ובחוץ.
<נאווה אלדשטיין: יש פה הרבה שותפים שעושים עבודה נפלאה בכל רחבי העולם.
<נאווה אלדשטיין: בארצות-הברית השוק רווי, יש שם הרבה שחקנים.
<נאווה אלדשטיין: בסופו של דבר אנחנו נמצאים כחלק מההשכלה הגבוהה של אירופה, ואנחנו חברים באיחוד הסטודנטים האירופי, שם אני הנציגה הרשמית של ישראל, של ההתאחדות.
<נאווה אלדשטיין: אספר קצת על הארגון ומה המשמעות, ולמה אנחנו מתמקדים דווקא שם.
<נאווה אלדשטיין: באיחוד הסטודנטים האירופי נמצאים 15 מיליון סטודנטים בכל אירופה.
<נאווה אלדשטיין: 44 התאחדויות מ-38 מדינות.
<נאווה אלדשטיין: פעמיים בשנה היא נפגשת עם החברים של הוועדה, 120 איש, להצבעות, מסמכי מדיניות, כל מה שקשור בהשכלה גבוהה באירופה ואיפה זה פוגש אותנו.
<נאווה אלדשטיין: אנחנו חברים שם בארגון מאז 2006.
<נאווה אלדשטיין: אנחנו כהתאחדות ארצית מייצגים 350,000 סטודנטים בישראל, כולל ההנדסאים.
<נאווה אלדשטיין: כגוף שמייצג סטודנטים אנחנו יכולים לספר על העבודה שאנחנו עושים כמיקרו, שזה בתוך מדינת מקרו.
<נאווה אלדשטיין: מעורבות חברתית, הקהילה הגאה וכל מיני דברים אחרים, שבסוף מסתכלים עלינו ואומרים: בעצם אתם עושים דברים טובים, אתם מראים את העבודה הטובה שלכם בתוך המדינה.
<נאווה אלדשטיין: נכון, אולי אנחנו מסכימים או לא מסכימים עם המדיניות של המדינה שלכם, אבל אתם ארגון דמוקרטי, שעושה דברים טובים.
<נאווה אלדשטיין: שם כבר יש לי הפתיחה והמקום לדבר על נושאים אחרים.
<נאווה אלדשטיין: שם זה מאוד משמעותי.
<ענבר הוכברג: אני אתייחס לשורה האחרונה שרשומה במצגת, שאנחנו מארחים בעצם את הכנס הדו-שנתי בסוף נובמבר 2017.
<ענבר הוכברג: אני רוצה לקחת אתכם, כי זה ימחיש קצת את ההתמודדויות שאנחנו חווים בהתאחדות בהקשר הזה.
<ענבר הוכברג: ארגון הסטודנטים האירופיים מתכנס פעמיים בשנה, וכל פעם במדינה אחרת.
<ענבר הוכברג: הפעם האחרונה שישראל אירחה את הכנס הייתה ב-2010.
<ענבר הוכברג: מאז כולנו יודעים מה קרה במשך שבע השנים וכמה המצב הלך והחמיר.
<ענבר הוכברג: אנחנו החלטנו השנה שאנחנו מגישים מועמדות לארח את הכנס בישראל.
<ענבר הוכברג: הכנס הבא אמור להתקיים בסוף נובמבר, תחילת דצמבר שנה הבאה.
עליזה לביא: הגשתם?
עליזה לביא: מה ענו לכם?
<ענבר הוכברג: הגשנו.
<ענבר הוכברג: אני מספרת את החוויות שעברנו, כי הייתה הצבעה ראשונה בכנס שהיה השנה בפולין, שם כבר במדינות סקנדינביה הרגשנו שיש התלהטות, וממש יצירת אנטי נגד הרעיון שהצענו.
<ענבר הוכברג: נאווה, שמייצגת אותנו בכנסים, נאלצה להתמודד גם עם הצבעות נגדנו.
<ענבר הוכברג: אבל הצלחנו להעביר שהכנס יהיה בישראל.
<ענבר הוכברג: במפגש השני שהיה בחודש מאי עלו שוב רחשים ורעשים על למה זה צריך להיות בישראל, כל מיני איומים והצהרות והתחייבויות שאנחנו נדרשים להציג, שאנחנו כמובן נאלצנו לעמוד מולם בצורה חד-משמעית ולא מתפשרת שאנחנו לא מוכנים לעשות הצבעה חוזרת, והכנס התקיים בארץ.
<ענבר הוכברג: זה אחד הדברים שאנחנו מקווים שיעזרו לנו כמי שמייצגים את הסטודנטים והסטודנטיות בישראל, ובכלל עובדים עם כל הגורמים האירופים, לייצר איזושהי חשופה אחרת ושונה במשך חמשת הימים שהתקיימו כאן ולנסות לשבור את התדמית השלילית שיש לכל מי שלא היה כאן ולכל מי שחושב שאנחנו עושים את כל הדברים הנוראיים, לראות איך אנחנו מייצרים תמונת מצב מאוזנת.
<ענבר הוכברג: אנחנו מקווים שאחרי הכנס אולי נוכל לבוא עם בשורות טיפה יותר חיובית, לפחות בחזית שלנו.
<ענבר הוכברג: בהקשר הזה של הכנס יש נכונות גם של המשרד לעניינים אסטרטגיים לתמוך בנו, וזה מהלך שאנחנו מתעסקים בו כבר בחודשים האחרונים, וה"פיק" יהיה בהמשך.
<ענבר הוכברג: אבל זאת אנקדוטה מאוד פיקנטית, לצערי.
<ענבר הוכברג: גם אנחנו היינו מופתעים לנוכח העניין שכנס בישראל שנעשה אחת לשבע שנים הוא משהו שמעורר כל כך הרבה מחלוקות והתנגדויות.
עליזה לביא: מה שנוכל לעזור, גם במסגרת השדולה, תעדכנו אותנו ונשמח לכתוב לכל מי שצריך.
<ענבר הוכברג: בהחלט נהיה בקשר ונשמח.
<נאווה אלדשטיין: כנס אחד זה לא מספיק.
<נאווה אלדשטיין: כשאנחנו מסתכלים לטווח הארוך אנחנו רואים שזה טקטי וצריך לעשות גם דברים אסטרטגיים יותר.
<נאווה אלדשטיין: אנחנו כן רואים את המקום הזה של משלחות, וכמה שזה חשוב גם שיבואו לישראל ויראו מה קורה פה.
<נאווה אלדשטיין: השנה היו לי סטודנטים משבדיה, מפגש מדהים שהיה, והם ראו באמת מה קורה פה.
<נאווה אלדשטיין: וגם לשלוח סטודנטים ישראלים לאירופה ולראות מה קורה שם, לתת את הצד שלהם ולהציג את העמדה של הסטודנטים, מי אני בתור סטודנט.
<נאווה אלדשטיין: זה לא משנה מה אני, כולנו סטודנטים.
<נאווה אלדשטיין: כמו שעליזה לביא אמרה, באמת לדבר בשיח שמשותף לכולנו.
<נאווה אלדשטיין: מאוד חשוב להגיד שאנחנו לא עובדים לבד.
<נאווה אלדשטיין: כמו שאנחנו עובדים עם הארגונים האחרים שנמצאים בארץ, יש לנו חברים טובים מאוד בחו"ל שנותנים לנו את הזווית שלהם, את ההתאחדות היהודית הלאומית וגם של האירופים.
<נאווה אלדשטיין: אני מדברת אתם כל פעם שקורה משהו, גם אצלם בקמפוסים, גם אצלנו, ואנחנו מנסים לחשוב ביחד מה הכי טוב, איך אפשר לגשת לדברים ולתת את האימפוט שלנו.
<נאווה אלדשטיין: לא להגיד להם איך להתמודד עם הנושאים אלא להבין מהם מה קורה שם, איך אנחנו יכולים לתמוך בהם ולהמשיך קדימה.
רוברט אילטוב: נעבור למשרד החוץ.
רוברט אילטוב: בבקשה, רון.
<רון גרסטנפלד: לגבי הפעילות של התאחדות הסטודנטים ואגודות הסטודנטים, ברור שמשרד החוץ מברך על כל פעילות כזאת.
<רון גרסטנפלד: זו פעילות מבורכת ואנחנו גם מודעים לקונפליקטים שהסטודנטים ישראלים שיוצאים ללימודים אקדמיים עומדים בהם.
<רון גרסטנפלד: הם בעצם מסומנים כתומכי ישראל, וככאלה הם נתונים ללחצים גדולים מצד ארגוני ה- BDS, פעילים פרו-פלסטינים.
<רון גרסטנפלד: זה הכול מתערבב עם פעילויות אנטישמיות וכיוצא בזה.
<רון גרסטנפלד: משרד החוץ הוא המשרד היחיד כמעט שיש לו נוכחות רציפה ותמידית בכל מוקדי ה-BDS.
<רון גרסטנפלד: הראייה של משרד החוץ היא שהסיוע שלנו הוא סיוע מקצועי.
<רון גרסטנפלד: זאת אומרת, הגוף היחיד שנמצא באופן רציף עם ארגוני סטודנטים.
<רון גרסטנפלד: אין שגרירות שלנו או קונסוליה כללית, בעיקר שנמצאת במוקדי הליבה של ה- BDS אם אנחנו מדברים על החוף המזרחי או המערבי של ארצות-הברית, וכמובן באירופה, שלא נכון בכל רגע לסייע מבחינה מקצועית ולהיענות לכל בקשה.
<רון גרסטנפלד: אגב, אם אני טועה ויגיד לי ארגון או התאחדות סטודנטים שזה לא כך, אנחנו מאוד נרצה לשמוע ולהעביר את המסר הלאה.
רוברט אילטוב: איך זה עובד בפרקטיקה?
רוברט אילטוב: הארגונים פונים אליכם, או שאתם מזהים אותם?
<רון גרסטנפלד: גם וגם.
<רון גרסטנפלד: הארגונים המוכרים, הידועים, התאחדות הסטודנטים וארגוני ההסברה – אנחנו בקשרים ישירים אתם גם בארץ וגם בחו"ל לגבי נושאי האקדמיה.
<רון גרסטנפלד: הראייה שלנו היא שאנחנו לא רוצים שאותו סטודנט יהיה מזוהה כפעיל ישראלי.
<רון גרסטנפלד: גם מבחינה תקציבית כמובן יש לנו בעיה, אבל גם מבחינת המימון בפועל לפעילויות, לא לתמוך בפעילויות ישירות בהעברת כספים כדי לא להעמיד את הסטודנט באיזשהו קונפליקט כאיש המזוהה עם הממשלה.
<רון גרסטנפלד: זה גם פוגע באובייקטיביות בפורומים השונים שבהם הוא פועל, וגם פוגע בסטודנט עצמו כסטודנט, שבסופו של דבר אנחנו לא רואים אותו רק כפעיל קונטרה BDS, אלא הוא סטודנט לכל דבר ועניין שבא ללמוד, וזיהוי כזה עלול לסמן אותו ולפגוע בו בכל הרמות – החברתית, האקדמית לפעמים.
<רון גרסטנפלד: כי אנחנו יודעים שיש מרצים שהם מאוד פעילים.
<רון גרסטנפלד: כאמור, אנחנו מאוד מעודדים את הפעילות, אנחנו תומכים, ולדעתי לא הייתה איזושהי בקשה שלא נענתה.
<רון גרסטנפלד: אגב, במסגרת התפקיד שלי במשרד החוץ, גם בצד השני לאו דווקא של סטודנט אלא של מרצים, אנחנו מקיימים כ-20 משלחות של סגל אקדמי בשנה, כאשר המוקד הוא שיתוף הפעולה האקדמי, אבל כמובן שנושא ה- BDS, הקשרים שנוצרים שם, מהווים השפעה מאוד גדולה על המרצים שבאים, על הפקולטה, נשיאי אוניברסיטאות ורקטורים שרואים מה ישראל יכולה לתת להם.
<רון גרסטנפלד: כאשר קמות יוזמות, אז אותם מרצים חברי סגל וכיו"ב ברוב הפעמים הם בחזית המניעה של פעילות ה-BDS.
<רון גרסטנפלד: זו כמובן חלק מהפעילות שלנו.
רוברט אילטוב: נציג המשרד לנושאים אסטרטגיים והסברה, בבקשה.
<רון ברומר: צהריים טובים.
<רון ברומר: אני רוצה לברך על עצם קיום הדיון, מכיוון שאין ספק שיוזמות שעולות מהשטח וחכמת ההמונים זה הדרך להגיע להישגים.
<רון ברומר: כולנו – חברי כנסת, שרים, פקידי ממשלה – חכמים ככל שנהיה, בסופו של דבר היוזמות הממשיות הטובות, היעילות, הפרקטיות, החכמות ביותר מגיעות מהשטח.
<רון ברומר: מה שמוצג פה היום ומה שיוצג בהמשך זה בדיוק זה, יוזמה שבאה מאנשים אכפתיים עם מוטיבציה ועם המון רצון טוב.
<רון ברומר: ואנחנו כמובן מברכים על כך.
<רון ברומר: כפי שהוזכר קודם לכן, המשרד לנושאים אסטרטגיים, בהיותו מתכלל הפעילות הממשלתית כנגד הדה-לגיטימציה של מדינת ישראל ובפרצופה הנוכחי תנועת ה- BDS בכוונתו לסייע להתאחדות הסטודנטים בכנס הקרוב שייערך בארץ בסוף נובמבר תחילת דצמבר, ובכוונתו לבחון בחיוב כל יוזמה נוספת, כולל שילוב וחיבור של התאחדות הסטודנטים לארגונים אחרים שהמשרד עובד אתם ברחבי העולם.
<רון ברומר: כפי שצוין, חשוב מאוד להבחין בין שתי זירות גיאוגרפיות, ארצות-הברית ואירופה.
<רון ברומר: יש זירות נוספות, אבל אלה הזירות המשמעותיות ביותר.
<רון ברומר: הזירה האמריקנית רוויה בפעילות של המון גופים פרו-ישראלים שמתעסקים בקמפוסים ועושים עבודה מבורכת ומצוינת.
<רון ברומר: אבל אירופה לאורך השנים הוזנחה בצורה פושעת הן על-ידי ממשלות ישראל לדורותיהן ובעיקר לאור העובדה שאין הרבה כסף פילנטרופי שמסתובב באירופה כמו בארצות-הברית.
<רון ברומר: ולכן כשאין כסף פילנטרופי גם אין הרבה פעילות פרו-ישראלית.
<רון ברומר: המטרה שלנו כמשרד היא לנסות ולהעצים ולסייע ככל שניתן כדי להעצים פעילות קיימת בעולם הקמפוסים באירופה וליצור ולייצר פעילות חדשה.
<רון ברומר: אני חושב שהתאחדות הסטודנטים יכולה להיות יופי של כלי כדי להשתלב במאמצים האלה.
רוברט אילטוב: מה שיתוף הפעולה שאתם עושים עם ההתאחדות וגופי סטודנטים אחרים בישראל?
<רון ברומר: כפי שציינתי, שיתוף הפעולה כרגע שעל השולחן, שעומד לקרות בסוף השנה, זה התמיכה שלנו בכנס שייערך בארץ.
<רון ברומר: הסיבה שאנחנו רוצים לתמוך בכנס, שכביכול הוא כנס מקצועי וכדומה, וחשוב שהוא יישמר כך, היא שאין ספק שכל מי שמגיע לארץ, גם אם הוא האנטי-ישראלי האקטיביסט ביותר, הגעה לארץ משנה את עמדתו ואת תפיסותיו, ולכן חשוב לנו שהכנס הזה יהיה מוצלח ככל הניתן.
<רון ברומר: לכן אנחנו נעמיד לטובת הכנס משאבים וכל אמצעי נוסף שיידרש כדי שהכנס הזה יהיה הצלחה.
<רון ברומר: בנוסף, כפי שציינתי, אנחנו נבחן בחיוב יוזמות נוספות שיגיעו מהתאחדות הסטודנטים.
רוברט אילטוב: תקציבית אתם תומכים?
רוברט אילטוב: איך זה מתבצע?
<רון ברומר: לצורך הכנס הספציפי הזה אנחנו כרגע - - -
רוברט אילטוב: לאו דווקא לכנס ספציפי.
רוברט אילטוב: אני מדבר באופן כללי על הפעילות השוטפת שלהם נגד תנועת ה-BDS.
<רון ברומר: אתה מדבר על התאחדות הסטודנטים או גופים ככלל?
רוברט אילטוב: כרגע השאלה הספציפית היא על התאחדות הסטודנטים, והשאלה הרחבה היא לגופים בכלל, כי זה יותר רחב.
<רון ברומר: לגבי התאחדות הסטודנטים, שזה הנושא שנדון כאן היום, כפי שציינתי בכוונתנו לסייע תקציבית לכנס שייערך כאן בסוף השנה, ובהמשך לבחון כל יוזמה נוספת שתגיע מהתאחדות הסטודנטים בחיוב.
<רון ברומר: כי הכיוון הכללי הוא חיובי.
<רון ברומר: כמובן שצריך אחר כך לפתח ולראות עד כמה הרעיונות שמושמים על השולחן רלוונטיים לאינטרסים ולעקרונות של המשרד.
<רון ברומר: באופן כללי יותר, בוודאי שהמשרד עובד באופן שוטף ורציף עם ארגונים כאלה ואחרים בכל רחבי העולם, גם בזירת הקמפוסים וגם בזירה האקדמית, ואנחנו בקשר רציף לא רק עם ארגונים בארצות-הברית, אלא גם בכל רחבי העולם.
<רון ברומר: נקודה חשובה שצריך לציין, וזה הוזכר על-ידי ידידי ממשרד החוץ, בעניין תנועת ה-BDS נוח לדבר על מה שקורה בעולם הקמפוסים, בעולם הסטודנטים.
<רון ברומר: הבעיה האמיתית של מדינת ישראל בכל הנוגע לאקדמיה היא בעולם הסגל.
<רון ברומר: בעולם הסטודנטים יש בעיה קשה.
<רון ברומר: כפי שאמרתי, היא מטופלת בצורה יפה בארצות-הברית והיא תטופל להערכתי בצורה הרבה יותר טובה בשנה-שנתיים הקרובות באירופה.
<רון ברומר: הנושא של סגל הוא נושא סופר-בעייתי, ובהחלט אני חושב שניתן וצריך להשתמש גם בגופים שהיום-יום שלהם הוא עיסוק בנושאי סטודנטים על מנת להפעיל מנופי לחץ והשפעה גם על סגל, ששם אנחנו מפסידים את המלחמה.
רוברט אילטוב: ירדן בן יוסף, בבקשה.
<ירדן בן יוסף: קודם כל אני רוצה להודות גם לכם על הבחירה לקיים את הדיון הזה, וכמובן להתאחדות ולכל הצוות הנפלא.
<ירדן בן יוסף: אני חושב שזה נושא חשוב ואני שמח שבחרתם לקיים עליו דיון.
<ירדן בן יוסף: אני מנהל את פרויקט ACT.IL במרכז הבין-תחומי.
<ירדן בן יוסף: אני גאה לא להיות פה לבד, יש פה הרבה נציגים מהמרכז.
<ירדן בן יוסף: אני רואה את יושב-ראש אגודת הסטודנטים היוצא תום, את הסגנית הנכנסת ענת.
<ירדן בן יוסף: יש פה שני סטודנטים שמובילים יחד אתי את התוכנית, הדר ושי, שהוא מתמחה בכיר.
<ירדן בן יוסף: אספר לכם קצת על מה שאנחנו עושים.
<ירדן בן יוסף: שם הדיון פה הוא מה מקומם של הסטודנטים הישראלים במאבק ב-BDS, ואני חושב שיש לי תשובה די ברורה – להוביל אותו.
<ירדן בן יוסף: זו המטרה.
<ירדן בן יוסף: אני חושב שסטודנטים צריכים להוביל את המאבק הזה, זה מאבק שלנו.
<ירדן בן יוסף: ACT.IL זה פרויקט משותף של המרכז הבין-תחומי ושל ארגון ה-IAC, ישראלים אמריקנים.
<ירדן בן יוסף: אנחנו במבצעים "עמוד ענן" ו"צוק איתן" ב-2012 וב-2014 הקמנו את חמ"ל הסטודנטים אצלנו במרכז.
<ירדן בן יוסף: אני מתאר לעצמי שחלקכם שמעתם.
<ירדן בן יוסף: פעלנו שם 1,000 מתנדבים ב-35 שפות.
<ירדן בן יוסף: ושם אני חושב שהגענו לראשונה למסקנה כמה חשוב וכמה אפקטיבי לפעול כקבוצה יחד ברשתות חברתיות.
<ירדן בן יוסף: עולם שבו אנחנו מתעסקים בו זה עולם הרשת החברתית, המדיה החברתית, ואנחנו הבנו באותם מבצעים מה הכוח של קבוצה שעובדת יחד.
<ירדן בן יוסף: כמו שחברת הכנסת עליזה לביא הזכירה, כמה זה חשוב שצעירים מדברים עם צעירים.
<ירדן בן יוסף: אנחנו נמצאים אחת לחודש בקמפוסים, בשטח.
<ירדן בן יוסף: חזרנו מדרום אפריקה, משבוע אפרטהייד שם, מקמפוסים בארצות-הברית.
<ירדן בן יוסף: בשנתיים האחרונות יצרנו שני כלים שהם בעינינו משני משחק בתחום הזה.
<ירדן בן יוסף: הראשון זו אפליקציית ACT.IL שהשקנו אותה לפני חודש במצעד ישראל בניו-יורק, שהיא מאפשרת לכל אחד שרוצה לקחת חלק ממאבק משותף ברשת ובצורה אפקטיבית כקהילה.
<ירדן בן יוסף: מרגש לראות שבתוך חודש יש כבר 7,600 אנשים מ-41 מדינות.
<ירדן בן יוסף: הצעירה ביותר שבהן היא בת 14.5, המבוגר בן 78.
<ירדן בן יוסף: זה רק מראה את העוצמה של הקהילה שאפשר לפעול.
<ירדן בן יוסף: בחודש האחרון באמצעות הקהילה הזאת הורדנו עשרות עמודי הסתה, הצלחנו לעשות מאמצים מרוכזים ברשת כמו הורדת מכירת החולצות האנטי-ישראליות בחברת הבגדים סירס ומאבקים נוספים.
<ירדן בן יוסף: אני חושב שהאפליקציה הזאת היא בדיוק השילוב של טכנולוגיה ואנשים טובים וסטודנטים שמובילים את המאבק, ואני חושב שהיא תהיה כלי משנה משחק.
<ירדן בן יוסף: הדבר האחרון זה חדרי המדיה.
<ירדן בן יוסף: ברגע שהבנו את הכוח של קבוצה שיושבת יחד, מה שאנחנו מרגישים אצלנו במרכז כשהסטודנטים באים לפעול יחד, אנחנו עכשיו מעתיקים את זה למעשה במקומות שונים בעולם.
<ירדן בן יוסף: כבר לפני שבעה חודשים הקמנו את החדרים הראשונים מחוץ לישראל.
<ירדן בן יוסף: יש לנו חדר עכשיו בבוסטון עם סטודנטים, בניו-ג'רסי.
<ירדן בן יוסף: בספטמבר הקרוב אנחנו מקימים בפילדלפיה, ניו-יורק, והמטרה היא באמצעות שותפים נוספים להרחיב את היריעה כמה שיותר.
<ירדן בן יוסף: שתי נקודות שבעיני שווה להציף בדיון.