GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכאל ביטון:
 אנחנו רוצים להודות ליוזמים – לג'ימי, לורדה, לטירן, צוות רציני, גם של ידע תכנוני, גם של ניהול פרויקטים וגם של ניסיון בהנעת שותפויות של מגזר שלישי, פילנתרופיה וממשלה – על הצגת הרעיון הזה
מיכאל ביטון:
      הרעיון הזה, יש בו בשורה אדירה לאפשרות לבנייה תעשייתית של ממ"דים וממ"קים בישראל והאצת הבנייה, כולל התגברות על בעיות של משקלים, של מרחב תמרון בבלוקים, מהירות ביצוע והפרה מינימלית של השטח שבו מבוצעות העבודות
מיכאל ביטון:
      אנחנו חושבים שיש פה הזדמנות לאוצר לחבק את המיזם הזה כדי להוכיח יכולת להוזיל את העלות של יחידת ממ"ד בישראל
מיכאל ביטון:
 האוצר, כפי שאני הייתי מעורב במשרד הביטחון בפיילוטים של קריית שמונה ובכלל, תקצבנו ממ"ד בהיקפים של 100–120 אלף שקל עלות, ופה יש פוטנציאל לעלות מופחתת ומואצת, ולכן האוצר, כדאי שיחבק את הפרויקט הזה
מיכאל ביטון:
     אנחנו מבקשים את הדברים הבאים
מיכאל ביטון:
 הוועדה תקיים דיון מעקב בתקופה של בין חודשיים לשלושה חודשים
מיכאל ביטון:
 בזמן הזה אנחנו מבקשים שפיקוד העורף יעמוד בצמוד ובתהליך משותף עם היזמים, שעושים את זה בהתנדבות לתועלת הציבור – חייבים להדגיש את זה – ואיתור פוטנציאל של גורם עסקי יצרני של מפעלי הבטון, כגון: אשטרום, אקרשטיין ואחרים, ויחלו בניסוי עצמאי בהובלת היזמים אבל עם גיבוי צמוד של פיקוד העורף
מיכאל ביטון:
      הוועדה מבקשת, דורשת, שלפיקוד העורף יהיה את התקציב של אותם מיליונים בודדים לניסוי כזה, וזה ייכלל בתקצוב שמוגש לוועדת הכספים והביטחון שלנו בקרוב לאישור כדי שתהיה גמישות לפיקוד העורף להיות שותף בעלות הניסוי הזה, לא בלעדי אבל שותף
אסף פרידמן:
זה חלק מ-15?
אריאל הבר:
לא
אריאל הבר:
 16
מיכאל ביטון:
אני ממלא מקום בכספים, נדרוש את זה גם שם, אבל עזוב, זה כסף קטן
מיכאל ביטון:
      הוועדה מבקשת גם מפיקוד העורף לחבק את היזמים, להנחות אותם, ללוות אותם, ולאור העובדה שיש מלחמה במדינה, לפעול מהר, בקצבים לא רגילים, בקצבים של מלחמה, כדי להוכיח היתכנות לבנייה תעשייתית של ממ"דים בבנייני רכבת
מיכאל ביטון:
      הוועדה מבקשת ממינהל התכנון להציג את שני התיקונים לחוק – לא לחקיקה, להחלטת ממשלה – תיקון להחלטת ממשלה שיכלול גם את הממ"קים, ותיקון בתקנות ששר הפנים מתקן בהיתרי בנייה, שיכללו גם ממ"קים
מיכאל ביטון:
 אנחנו מבקשים מכם בתקופה הזאת לטפל בשני המרכיבים האלה ולהאיץ אותם, ובסוף המבחן יהיה של שותפות ועבודה ורצון טוב
מיכאל ביטון:
 גסאן, אנחנו סומכים עליך בזה
מיכאל ביטון:
      אנחנו נועלים את הישיבה
מיכאל ביטון:
 תודה רבה לכולם
יולי יואל אדלשטיין:
בוקר טוב לכולם, אנחנו פותחים את ישיבת ועדת חוץ וביטחון
יולי יואל אדלשטיין:
 הנושא שלנו הוא הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון מס' 25), מימון שכר לימוד מלא ללוחמים, התשפ"ד–2023
יולי יואל אדלשטיין:
 אני מזכיר שזה מיזוג של הצעות חוק פרטיות של מספר חברי כנסת – אופיר כץ, אלי דלל, שרון ניר, מיכאל ביטון, יבגני סובה ויוליה מלינובסקי
יולי יואל אדלשטיין:
 כל החברים האלה הגישו מספר הצעות חוק פרטיות
יולי יואל אדלשטיין:
 דנו, מיזגנו, ואנחנו כרגע די ערוכים להכין את החוק לקריאה שנייה ושלישית
יולי יואל אדלשטיין:
 אופיר כץ, היוזם הראשון, אתה רוצה לפתוח את הדיון ולומר משהו?
אופיר כץ:
תמשיך
יולי יואל אדלשטיין:
אנחנו נמשיך בדיון
יולי יואל אדלשטיין:
 הגענו לנוסח שנמצא לפנינו
יולי יואל אדלשטיין:
 משרדי ממשלה, משרד הביטחון, משרד האוצר, רוצים להתייחס לנוסח המוצע? כל אחד מציג את עצמו מחדש
איל הנס:
אני ראש אגף ומנהל הקרן לחיילים משוחררים במשרד הביטחון
איל הנס:
 כמו שהצגתי בפעם שעברה, מבחינתנו הנוסח הזה הוא נוסח שמקובל עלינו
איל הנס:
 אנחנו רואים חשיבות בהעלאת התמיכה שאנחנו נותנים ללוחמים ל-100%
איל הנס:
 מבחינתנו אפשר להתקדם
יולי יואל אדלשטיין:
בבקשה, משרד האוצר
עלי בינג:
בניגוד לדיון הקודם, בינתיים הגענו להסדרה של סוגיית המקור, בהמשך גם לפנייה של חבר הכנסת כץ ויושב-ראש הוועדה
עלי בינג:
 היינו רוצים לבקש להכניס לנוסח שהמימון יהיה הדרגתי
עלי בינג:
 זאת אומרת, שלא כבר בשנה הראשונה יהיה 100%, אלא שסך כל המימון לכל התואר יהיה 100%, אבל בשנה הראשונה והשנייה לצורך העניין נשאיר את זה 75% ובשנה השלישית מקבלים 150%
עלי בינג:
 אני אגיד שעמדתנו המקצועית מלכתחילה הייתה שלא נכון להגיע ל-100% באופן כללי, כי אנחנו חושבים שתמיד נכון שהפרט יראה איזושהי עלות למה שהוא עושה, איזשהם דמי רצינות
עלי בינג:
      אני מבין שגם השר שלנו וגם חברי הוועדה לא מסכימים
עלי בינג:
 אנחנו מקבלים את זה
עלי בינג:
 יש באמת מקור גם ל-100%
עלי בינג:
 אנחנו רק מציעים שזה יהיה הדרגתי, כדי לא להגיע למצב שאנשים ביתר קלות נכנסים לשנה הראשונה כי הם לא רואים עליה בכלל עלות
עלי בינג:
 בסופו של דבר, מי שמשלים את התואר – שזה כמובן הרוב המכריע של האנשים – מקבל 100% מסך המימון של התואר, ולכן הם לא נפגעים מזה בשום צורה
עלי בינג:
 אבל זה יגרום לכך שההחלטה במה להתחיל ואיזה תואר ללמוד וכו' תתקבל יותר בשום שכל, ואנחנו חושבים שזה דבר נכון ומבורך
עלי בינג:
 לכן, אנחנו מציעים לעשות איזושהי הדרגתיות במימון
יולי יואל אדלשטיין:
זאת אומרת, אם אני אומר את זה בשפה פשוטה, אנחנו מממנים 100% של לימודי תואר, אבל הצעתכם היא שבשנה א' הוא יקבל נניח 75% כמו שאתה אמרת, בשנה ב' – 75%, בשנה ג' – 150%
יולי יואל אדלשטיין:
 זאת ההצעה שלך
עלי בינג:
אמת
עלי בינג:
 כמו שאמרת, כבוד היושב-ראש, זה באמת מגיע בסופו של דבר לאותם 300%, זה פשוט הדרגתי
עלי בינג:
 ועוד פעם, אני חושב שהיתרון של זה מנקודת מבט כלכלית של הפנמת עלות מסוימת הוא שהפרט יראה איזושהי עלות בשנה הראשונה שלו
עלי בינג:
 ועוד פעם, היא חוזרת אליו בשנה השלישית כשהוא מסיים את התואר, ולכן זה עונה גם על הרציונל של הח"כים המציעים ושל היושב-ראש
יולי יואל אדלשטיין:
מהי עמדת המציעים?
אופיר כץ:
יש פה הגיון במה שהם אומרים, לא 75%, אבל אולי אחוז יותר גבוה
אופיר כץ:
 יש פה היגיון, אבל אני אשמח לשמוע את הגורמים הנוספים, את החבר'ה שלנו שם ואת עמדת משרד הביטחון
יולי יואל אדלשטיין:
משרד הביטחון, מה אתם אומרים על ההצעה?
איל הנס:
אנחנו תומכים בכל עלייה
איל הנס:
 כל עליה היא מבורכת
איל הנס:
 ברור שמה שמוצע פה הוא יותר מהמצב הקיים
איל הנס:
 יחד עם זה, אנחנו חושבים שההצעה המקורית היא הצעה יותר טובה, אבל אנחנו לא נתנגד בסוף להצעה שמיטיבה עם החיילים, גם אם בדרך אחרת
יולי יואל אדלשטיין:
לא, זו לא דרך אחרת
יולי יואל אדלשטיין:
 אני מבין את מה שאומר נציג האוצר
יולי יואל אדלשטיין:
 הוא בעצם מדבר על דמי רצינות
יולי יואל אדלשטיין:
 אני גם שומע את מה שאומר המציע המוביל, חבר הכנסת כץ
יולי יואל אדלשטיין:
 75% זה לא קדוש, אבל השארת איזשהו סכום כסוג של ערובה, תסלחו לי על הדוגמה, אבל שמישהו לא יתחיל את לימודי התואר ובשנה השנייה יחליט שהוא עוד לא עשה טיול בדרום אמריקה ויזניח, אז אני מבין את המצב הזה
יולי יואל אדלשטיין:
 אבל תכף נשמע
יולי יואל אדלשטיין:
 יש לנו חברים שמייצגים את הלקוחות עצמם, נכון? מישהו מכם רוצה להתייחס?
יהורז בן יהודה:
אנחנו מהובלת פורום הלוחמים המשוחררים
יהורז בן יהודה:
 אנחנו בעד שיהיה איזשהו תמריץ שייתן דרייב לבן אדם ללמוד, אבל אנחנו נגד הקטנוניות על המספרים הקטנים האלה
יהורז בן יהודה:
 אין לנו בעיה שנגיד בגין סגירה של התואר תהיה השלמה ל-100%, או בגין עמידה ב-90% מהמחויבויות האקדמיות לקבל את ה100%
יהורז בן יהודה:
 המשחקים של ה-150% דיפרנציאליות לפי שנים זה מתקבל, אבל אנחנו רוצים שהם יקבלו 100% בקצה עם סגירת התואר
יהורז בן יהודה:
 עם סגירת התואר שיהיה 100%
יולי יואל אדלשטיין:
 ברור, ברור, ברור
יולי יואל אדלשטיין:
 לכן הבהרתי מה ההצעה שעלי השמיע כאן באוזנינו
יולי יואל אדלשטיין:
 אני פשוט רק רוצה להסיר את זה מהשולחן
יולי יואל אדלשטיין:
 היו ויכוחים גם בחדר הזה וגם מחוץ לחדר הזה אם ראוי לתת 100%
יולי יואל אדלשטיין:
 הוויכוח הזה נגמר
יולי יואל אדלשטיין:
 100% מלימודי תואר ישולמו על ידי המדינה
יולי יואל אדלשטיין:
 עכשיו אנחנו מדברים על הצעה ששמענו ממשרד האוצר, האם לא כדאי להשאיר – עוד פעם, אתם תסלחו לי, אני אומר את הדברים האלה בחיוך – איזה פיתיון בסוף להמשיך כמו שאתה אמרת בעצמך, לדרבן את האנשים להמשיך ללמוד ולסיים את התואר
יולי יואל אדלשטיין:
 זה מה שעומד על הפרק
איל הנס:
ברשותך, אני רוצה רגע להתייחס למשהו קטן, לגבי המילה "לסיים"
איל הנס:
 היום אנחנו לא בודקים סיום של תואר, ואפרופו אנחנו יודעים שאפשר לגמור תואר גם אחרי חמש שנים, בסוף לקבל את התעודה אחרי חמש שנים
איל הנס:
 לכן אני מציע שהנוסח לא יהיה "לסיים את התואר", אלא "סיום השנה השלישית"
יולי יואל אדלשטיין:
סיום השנה השלישית
אופיר כץ:
איך זה יהיה?
שרון ניר:
בשנה השלישית
מירי פרנקל-שור:
אבל יש לפעמים - - - סיום התואר
איל הנס:
לא
איל הנס:
 לצורך העניין, אם אנחנו נגיד - - -
יולי יואל אדלשטיין:
עוד לא קבענו
מירי פרנקל-שור:
כי בהנדסה זה - - -
איל הנס:
לא, בהנדסה זה ארבע לצורך העניין, אבל גם בהנדסה אפשר למשוך את זה לחמש, שבע
איל הנס:
 יש מקרים
מירי פרנקל-שור:
אז בסיום התואר
איל הנס:
לא, אני דווקא לא רוצה להגיד בסיום התואר, אלא בשנת הלימודים האחרונה, השנה השלישית או הרביעית שמזכה לפי הכללים
קריאה:
אפשר להגיד "בשנת הלימודים האחרונה של הזכאות"
רותם קס:
בשנת הלימודים האחרונה שמזוכה במלגה, אבל לא סיום
יולי יואל אדלשטיין:
תכף, חבר הכנסת אלקין
יולי יואל אדלשטיין:
 אני ראיתי את היד
יולי יואל אדלשטיין:
 הנושא של רפואה נשאר בסוף מחוץ לתחום?
איל הנס:
 רפואה, אדריכלות והנדסה הם בארבע שנים במסגרת החקיקה, ולכן אין פה משהו שונה
שרון ניר:
אבל הם יקבלו חמש שנים
איל הנס:
ארבע שנים
איל הנס:
 לא מרחיבים
זאב אלקין:
שתי סוגיות
זאב אלקין:
 אחד, לגבי הסוגיה שעלתה פה, בדרך כלל לסטודנטים בגילאים האלה יש גם משמעות תזרימית
זאב אלקין:
 לא כולם יכולים לשחק עם הכסף הזה
יולי יואל אדלשטיין:
לכן עוד לא קבענו מה - - -
זאב אלקין:
 לכן החלוקה פה היא חשובה, ואני הייתי משאיר איזשהו תמריץ לסוף
זאב אלקין:
 יש פה היגיון, אבל לא הייתי עושה פחות מ-85% של התואר
אופיר כץ:
זה המספר שאמרתי
שרון ניר:
לגמרי
זאב אלקין:
דבר שני, בזמן החקיקה הועלו שני נושאים שסומנו כאופציה לתוספת בהכנה לקריאה שנייה ושלישית ומופיעים בדברי ההסבר של החוק – אחד זה הוראת שעה על חיילי מילואים בחרבות, ברזל בגלל האירוע המיוחד שנוצר פה
זאב אלקין:
 אני מבין שבדיוק היום בבוקר התקיים דיון בוועדת חינוך, ושם דנו על אופציה של עוד דחייה נוספת של תחילת שנת הלימודים האקדמית עם כל ההשלכות שיהיו לזה על תלמידי המילואים – כן יהיה, לא יהיה
זאב אלקין:
 לכן אני חושב שבשנה הייחודית הזאת יש לזה מקום, כי חיילי מילואים הפכו כמעט לסדיר, לפחות במשך סמסטר
זאב אלקין:
 הם מגויסים הרבה זמן
זאב אלקין:
 אנחנו כאן בוועדה אלה שמאשרים את צווי 8 האלה, ולדעתי לא כולם ישוחררו גם במהלך ינואר
זאב אלקין:
 לכן אני חושב שיש לזה מקום גדול מאוד לתת הוראת שעה דווקא בחקיקה הזאת לנושא הזה של חיילי מילואים בחרבות ברזל
מירי פרנקל-שור:
מה ההצעה אומרת?
זאב אלקין:
היא אומרת שלחיילי המילואים שגויסו בצו 8 יש מימון לסמסטר או לשנה
זאב אלקין:
 אפשר לדבר על זה, כי כרגע הוא בהיקף של סמסטר
מירי פרנקל-שור:
לכל חיילי המילואים
זאב אלקין:
לכל חיילי המילואים
שרון ניר:
שנייה, רגע
שרון ניר:
 אולי אפשר בדיון הספציפי הזה לומר רק ללוחמים
זאב אלקין:
את יכולה להגיד אלה ששירתו
זאב אלקין:
 מי שגויס ליומיים ושוחרר ומחכה – זה פחות שייך, אבל מי שנניח שירת במילואים לפחות שלושה חודשים ברצף או משהו כזה זה יותר שייך
משה טור פז:
אני מצטרף לדבריו של חבר הכנסת אלקין
זאב אלקין:
אפשר להכניס הגדרה שמדברת על אלה שבאמת לקחו על עצמם תקופה ארוכה
זאב אלקין:
 אבל סימנו את הנושא הזה בהליך החקיקה, ביקשנו שיתנהל על זה שיח מול משרד האוצר ומשרד הביטחון לקראת ההכנה לקריאה שנייה ושלישית
זאב אלקין:
 אני חושב שכל מה שקורה עם שנת הלימודים כרגע רק עוד יותר מחזק את הצורך במהלך הזה
זאב אלקין:
 הנושא השני שעלה הוא הנושא של הכללה של הכשרות מקצועיות
יולי יואל אדלשטיין:
תכף נשמע
זאב אלקין:
 רציתי שלא נשכח את שני הנושאים האלה
יולי יואל אדלשטיין:
 לא שכחנו, תכף נשמע התייחסויות
יולי יואל אדלשטיין:
 אבל הבטחתי לחברים מהפורום התייחסויות
רון כץ:
תודה רבה
רון כץ:
 גם אני מוביל את הפורום
רון כץ:
 בהתייחס לדברים שאמרו על התארים שהם ארבע-שנתיים, שוב, אני חושב שכבר הרבה מאוד זמן אנחנו חוזרים על זה דיון אחרי דיון
רון כץ:
 אני לא מבין למה צריך לעשות את זה גם בתקופה כזאת
רון כץ:
 מלבד התארים שמתייחסים אליהם – כמו תארי הנדסה, רפואה ואדריכלות – יש תארים שלוקחים במינימום ארבע שנים
רון כץ:
 להחריג אותם כל פעם ולהוציא אותם החוצה כמו תארים כפולים או משפטים למשל ותארים כאלה, אני לא מבין למה עד עכשיו אנחנו לא מקבלים את ההתייחסות הרצינית שאנחנו צריכים
רון כץ:
 מישהו שלומד שנה רביעית משפטים, לא מקבל את היחס שמגיע לו, שגם בשנה הרביעית יקבל את המלגה
רון כץ:
 אני חושב שאני בעצמי אמרתי את זה לפחות שלוש פעמים בחדר הזה
רון כץ:
 אני אשמח לקבל התייחסות גם של הח"כים וגם של הקרן
אלון שוסטר:
מה נוהגים ברפואה?
רון כץ:
הוא אמר שלרפואה יש התייחסות חריגה
יולי יואל אדלשטיין:
 ברפואה, הנדסה ואדריכלות נוהגים לתת ארבע שנים
אלון שוסטר:
אבל לא יותר מארבע
קריאה:
אז למה משפטים - - -
יולי יואל אדלשטיין:
עבר הרבה זמן מאז שלמדתי באוניברסיטה
יולי יואל אדלשטיין:
 מה קורה במשפטים? למה זה לא שלוש שנים? למה זה ארבע?
רון כץ:
זה לפחות שלוש וחצי בהרבה מהמוסדות
רון כץ:
 למשל, אני עושה תואר כפול עם כלכלה
רון כץ:
 אני מציג את עצמי בתור נציגות של הרבה חבר'ה שעושים תארים כפולים
רון כץ:
 האוניברסיטה לא מאפשרת לפרוס את זה לפחות מארבע שנים
רון כץ:
 זה גם לא אפשרי גם אם הייתי רוצה, אבל גם האוניברסיטה עצמה לא מאפשרת לי לעשות את זה
רון כץ:
 אנחנו צריכים לראות מדוע אנחנו מחריגים תארים
רון כץ:
 זה סטנדרט והרבה לוחמים משוחררים דווקא לומדים את התואר הזה
רון כץ:
 זה בקשר לעובדה שאנחנו צריכים לפתור את הסוגיה הזאת
אלון שוסטר:
גם בסיעוד יש כנראה תארים יותר ארוכים שלוקחים ארבע שנים
יולי יואל אדלשטיין:
מה קורה בפועל עכשיו? מה קורה בפועל – דווקא אליך – כשיש רשימה סגורה של תארים שהם ארבע שנים?
איל הנס:
מה שקורה בפועל זה הדבר הבא
איל הנס:
 זו בעצם ההגדרה של החוק
איל הנס:
 החוק קובע שהכלל הוא שלוש
איל הנס:
 יש החרגה לארבע בשלושה סוגי מקצועות – הנדסה, אדריכלות ורפואה
איל הנס:
 ככה כתוב בחוק
אלון שוסטר:
רפואה זה כולל סיעוד?
איל הנס:
 רפואה לא כולל סיעוד
אלון שוסטר:
בעולם שלי כן
מירי פרנקל-שור:
מה שהחוק אומר על ההשתתפות במימון – מדובר על סעיף 7א1, סעיף קטן (ג), פסקה 2: ההשתתפות במימון תהיה בעד כל אחת משנות הלימודים של חייל משוחרר זכאי במוסד להשכלה גבוהה או במוסד לאומנות למשך שלוש שנים לכל היותר, או ארבע שנים לכל היותר במקצועות ההנדסה, הרפואה והאדריכלות, וכן במקצועות שקבע השר בצו באישור ועדת החוץ והביטחון של הכנסת – ולא היה צו
רותם קס:
אין צו כזה
מירי פרנקל-שור:
אין צו כזה
רותם קס:
אין צו כזה, והנושא בבחינה
רותם קס:
 אנחנו גם אמרנו בדיון הקודם שהנושא בבחינה
מירי פרנקל-שור:
אמרתם את זה כבר בדיון המאוד-מאוד קודם
רותם קס:
בינתיים פרצה מלחמה ואירועים נוספים קרו
עידן סיבוני:
הנושא בבחינה כבר שנה ומשהו
מור הובר:
אבל זה לא רק זה
מור הובר:
 צריך להסתכל על אילו מקצועות אנחנו מדברים
יולי יואל אדלשטיין:
אדוני, תציג את עצמך
מור הובר:
אני מנכ"ל פורום ארגוני תעסוקת צעירים, קואליציה של עמותות שעוסקות בתעסוקה ובליווי צעירים בתעסוקה
מור הובר:
 אני אתייחס רגע ספציפית לזה, אחר כך אולי על ההכשרות כשנגיע להכשרות
מור הובר:
 המקצועות שאנחנו מדברים עליהם והם נמשכים לארבע שנים הם ברובם הגדול מקצועות שכוללים שנה של סטאז', שנה של התנסות מעשית במקצוע כחלק מהלימודים – סיעוד, חינוך
מור הובר:
 זאת אומרת, רובם גם מקצועות חיוניים שאנחנו רוצים לראות יותר אנשים מגיעים אליהם
מור הובר:
 ברגע שהם מוחרגים החוצה זה גורם לאנשים לא לגשת אל אותם מקצועות
מור הובר:
 זאת אומרת, זה זרז שלילי
מור הובר:
 צריך לראות את המקצועות שיש בהם שנה של סטאז' כחלק מתנאי השלמת התואר, ובאופן גורף להכליל אותם פנימה
מור הובר:
 אלה בדיוק גם המקצועות של ארבע שנים שהם מדברים עליהם ולא נמצאים
יולי יואל אדלשטיין:
 דרך אגב, ממה שאני שומע פה בדקות האחרונות, אני חושב שיש חדשות טובות וחדשות פחות טובות
יולי יואל אדלשטיין:
 החדשות הפחות טובות הן שמקצועות שדווקא חיוניים כרגע לא מופיעים ברשימה
יולי יואל אדלשטיין:
 אם אתם שואלים אותי – ותכף חמישה איש בחדר הזה יקפצו עליי בניסיון לחנוק איתי – אם מישהו מתלבט אם ללכת עכשיו ללמוד משפטים או ללמוד סיעוד, כמדינה הייתי עושה הכול כדי שהוא ילך ללמוד סיעוד, ודאי בוגר יחידות קרביות – בוגר או בוגרת, לא משנה
רותם קס:
היו"ר, אנחנו מסכימים שזה נושא מורכב
יולי יואל אדלשטיין:
לכן אמרתי לא לקפוץ עליי
יולי יואל אדלשטיין:
 אבל אני מוסיף שיש חדשות טובות בכך שאת הדבר הזה אפשר לתקן בצו
יולי יואל אדלשטיין:
 זאת אומרת, אין סופיות לתהליך אלא אם אנחנו עכשיו נחוקק את החוק
יולי יואל אדלשטיין:
 לכן אני גם מביע את דעתי
יולי יואל אדלשטיין:
 אני גם אומר, במיוחד למשרד הביטחון, שאנחנו נצפה בעתיד הקרוב בוועדה לשמוע שהופיע הצו והמקצועות - - -
אופיר כץ:
אפשר לפנות אליו
אופיר כץ:
 אנחנו נחתום
יולי יואל אדלשטיין:
אנחנו גם נפנה לשר הביטחון
יולי יואל אדלשטיין:
 זה דבר ראשון
יולי יואל אדלשטיין:
 דבר שני, אני לא נוהג לומר את זה יותר מדי אבל יש מלא פניות של משרד הביטחון בוועדה הזאת כל פעם עם נושא כזה או אחר
יולי יואל אדלשטיין:
 אנחנו מצפים מאוד שגם הנושא הזה סוף סוף יטופל אחרי שהוא עלה במספר ישיבות, ואנחנו לא נצטרך לפתוח את החוק ולא נצטרך להעביר הסתייגויות
יולי יואל אדלשטיין:
 אתם פשוט תביאו את הצו
אופיר כץ:
מי שמביא את הצו אילו מקצועות יהיו בפנים זה שר הביטחון?
רותם קס:
כן
אופיר כץ:
לא צריכה להיות מעורבות של שר העבודה והרווחה למשל?
איל הנס:
זה מה שכתוב
מירי פרנקל-שור:
אל תערב עוד שרים, כי אחר כך שום דבר - - - אבל אתה מוזמן להתייעץ איתו
יולי יואל אדלשטיין:
לא, לא צריך
רותם קס:
אני אענה לחבר הכנסת
רותם קס:
 החוק אומר שזה צו של שר הביטחון, והוא מחייב בחינה מאוד מעמיקה עם הרבה שיקולים שהוזכרו כאן
רותם קס:
 לכן זה נושא שאנחנו חושבים שהוא חשוב ומורכב ויש לו משמעות תקציבית
יולי יואל אדלשטיין:
ודאי שיש משמעות, אבל יש גם השלכות חיוביות על משק המדינה כמו שאמרתי
יולי יואל אדלשטיין:
 המקצועות שהוזכרו אלה מקצועות שלא ממהרים ללמוד אותם וחסרים במשק
יולי יואל אדלשטיין:
 לזה נועד צו
יולי יואל אדלשטיין:
 אני לא אמרתי לך: תכלול גם ריקודים סיניים לחמש שנים
יולי יואל אדלשטיין:
 אני דיברתי איתך על דברים מאוד מעשיים
עידן סיבוני:
אני מפורום הלוחמים המשוחררים
עידן סיבוני:
 אני עדיין לא מצליח להבין למה אנחנו משאירים את זה נתון לצו או לשיקול דעת של שר ביטחון כזה או אחר, למה אנחנו עדיין מכוונים לשם
קריאה:
זה החוק
עידן סיבוני:
למה שלא נשנה את זה? אנחנו עושים בסוף איזושהי סלקציה
עידן סיבוני:
 אני מבין את התמריצים שאנחנו מנסים לקדם, אבל אנחנו עושים סלקציה בין לוחמים
עידן סיבוני:
 אני חושב שאין את הסלקציה הזאת עכשיו בעזה או בלבנון, וצריך לשנות את זה
עידן סיבוני:
 אנחנו מדברים על זה כבר הרבה זמן
עידן סיבוני:
 למה לחכות כל פעם לאישור של שר הביטחון בכל שנה?
יולי יואל אדלשטיין:
אתה מציע לכלול את הרשימה בחוק? זה דווקא יכול לפגוע בגמישות
עידן סיבוני:
ודאי
עידן סיבוני:
 להרחיב את הרשימה באופן גורף לכל הסטודנטים
עידן סיבוני:
 אם צריך להרחיב מקצועות מסוימים בגלל סיטואציה כזאת או אחרת, אז להשאיר אופציה להרחיב את זה ליותר זמן
עידן סיבוני:
 זה הכול
עידן סיבוני:
 אבל למה צריך לתת לשר הביטחון את שיקול הדעת הזה כל פעם מחדש? אנחנו כבר רואים לאן זה הולך
עידן סיבוני:
 אנחנו מדברים על שיקול הדעת של שר הביטחון יותר משנה, מאז שהעברנו את החקיקה הקודמת
עידן סיבוני:
 בסוף, בשורה התחתונה זה לא קורה
יולי יואל אדלשטיין:
תראה, אפשר לכלול בגוף החוק את הדברים, אבל לפעמים זה דווקא פוגע בגמישות ומשתנים דברים – מופיעים מקצועות, יורדים מקצועות, מבחינת הביקוש ומבחינת הצורך
מור הובר:
למה לא לעשות 100% מהמקצועות? לימודים שמאושרים ומוכרים על ידי המדינה, שיינתן עבורם המענק
יולי יואל אדלשטיין:
 הוויכוח הוא אם זה ניתן לשלוש שנים או לארבע שנים
מור הובר:
עבור תקופת הלימוד
עידן סיבוני:
למה לא לתת 100% מתקופת הלימוד לכל המקצועות? זה פשוט
עידן סיבוני:
 למה אנחנו עושים את הסלקציה הזאת?
שרון ניר:
אולי משרד הביטחון התייחס לקריטריונים
שרון ניר:
 אני חושבת שמה שהתווה את הדרך של משרד הביטחון – שווה להגיד את זה – זה בעצם סד זמן שמרבית המוסדות האקדמיים מוקצה לתואר כזה או אחר
שרון ניר:
 זאת אומרת, אם אפשר לסיים לימודי משפטים בשלוש שנים, מעודדים את אותו לוחם ללכת למסגרת שבה ניתן לסיים את זה בשלוש שנים
שרון ניר:
 זה פחות או יותר
שרון ניר:
 זאת אומרת, בואו נגיד שמשיקולי תקציב הולכים בסוף על המסגרת המכווצת ביותר או הגרעינית ביותר
שרון ניר:
 אם מישהו רוצה להרחיב או לעשות תואר דו-חוגי וכדומה, כמובן שאפשר, וכמובן שאפשר להמשיך גם לתארים גבוהים
שרון ניר:
 אבל בסוף המדינה משלמת לך את התואר באופן שהוא מביא לידי ביטוי את המהות הבסיסית של העובדה שרוצים לתת לך תואר כלוחם
עידן סיבוני:
אני מבין מה שאת אומרת, אבל בשורה התחתונה יהיו חבר'ה שיקבלו 100% מימון של תואר ויהיו חבר'ה שפחות
שרון ניר:
 למעט רפואה, נכון?
איל הנס:
כן, כן
איל הנס:
 למעט רפואה, אדריכלות והנדסה, כולם שלוש שנים
איל הנס:
 אין פה אפליה
שרון ניר:
כל היתר מקבלים 100%
רון כץ:
אבל יש חבר'ה שהם ארבע שנים ולא יקבלו
איל הנס:
דרך אגב, הנדסה, אדריכלות ורפואה בהגדרה לומדים ארבע שנים
איל הנס:
 אין אנשים שגומרים לפני
רון כץ:
נכון, אבל יש תארים נוספים שבהגדרה הם ארבע שנים
רון כץ:
 אלה לא התארים היחידים שקיימים בשוק והם ארבע שנים
רותם קס:
אבל למשל, התארים באדריכלות וברפואה הם ארוכים
שרון ניר:
זה ויכוח אין-סופי
שרון ניר:
 כמציעת החוק שחושבת שלוחמים צריכים להיות לפני כולם – את זה אני אומרת לכם, לוחמים לפני כולם – אני חושבת שבסוף המדינה צריכה לייצר איזושהי מסגרת בסיסית שמאפשרת ללוחם שרוצה להתפתח
שרון ניר:
 להתפתח מבחינת השכלה זה לגמרי בסדר, זה לגמרי לגיטימי, אבל בסוף המדינה נותנת ללוחם תואר
עידן סיבוני:
אני שוב שואל בהתאם לזה, למה אנחנו משאירים את הסמכות לצו אצל שר הביטחון ולא עושים את זה בתוך החוק?
שרון ניר:
כי זו הסמכות שלהם לתגמל לוחמים
שרון ניר:
 וטוב שזה כך, שמשרד הביטחון דרך היחידה להכוונת חיילים משוחררים מתגמל לוחמים
עידן סיבוני:
סתם בשביל השאלה, כמה צווים כאלה יצאו עד עכשיו?
רותם קס:
כבר התייחסנו
רותם קס:
 בשנה שהחוק פועל עוד לא עודכנו צווים
רותם קס:
 צריך גם לזכור שהחוק הוא חוק טרי יחסית
רותם קס:
 אנחנו אומרים את זה באמת
רותם קס:
 התוכנית לפני זה הייתה מכספי תרומות
רותם קס:
 לשמחתנו היא אושרה בבית הזה על ידי הוועדה
רותם קס:
 זה לא חוק שמתנהל שנים רבות
אופיר כץ:
היה דיון ראשוני אצלכם במשרד הביטחון לגבי הצו?
רותם קס:
ודאי
רותם קס:
 יותר מדיון
איל הנס:
אני גם ישבתי עם החברים האלה
אופיר כץ:
אוקיי
איל הנס:
אפרופו, הוועדה ביקשה ממני לשבת על זה
אופיר כץ:
אז מתי הוועדה אמורה לקבל את הצו?
רותם קס:
זו לא השאלה לקבל את הצו, זו השאלה מה נכלל בצו, האם יש צורך בצו כזה
אופיר כץ:
בסדר
אופיר כץ:
 כשהצו יתקבל, גם פה יהיו חברי הכנסת ויושב-ראש הוועדה שיוכלו לתת את הדעת
אופיר כץ:
 אבל אם לא יהיה צו, אין אפשרות לעשות שום דבר
רותם קס:
לא
רותם קס:
 אבל השאלה בכלל האם ישנו צורך כזה
רותם קס:
 זה נושא שאנחנו בוחנים
שרון ניר:
בטח שיש צורך, כי הצרכים משתנים
רותם קס:
השאלה ביחס למה וביחס לאילו מקצועות
רותם קס:
 זו סוגיה באמת מורכבת
עידן סיבוני:
בחוק מוגדר כל כמה זמן צריך להינתן צו כזה?
רותם קס:
לא, ממש לא
עידן סיבוני:
אנחנו רוצים אולי להגדיר את זה?
רותם קס:
החוק לא מניח שחייבים צו כזה
אלון שוסטר:
אני רוצה לשאול את מציעי החוק
אלון שוסטר:
 החוק דיבר על תואר ראשון או על שלוש שנים? זה הרי לא אותו דבר
אלון שוסטר:
 מה המהות? יש שני סוגים של שוויון שאפשר לעשות והם לגיטימיים
רותם קס:
שלוש שנים
רותם קס:
 זה הדיפולט של הצעת החוק
אלון שוסטר:
אוקיי
אלון שוסטר:
 לכן יש פה הליכה מעבר, אחרת מראש היה - - -
איל הנס:
שלומדים שלוש שנים
איל הנס:
 זה מה שהיה כשכתבו את החוק
שרון ניר:
נוצרה לכאורה גמישות, שאם הוא כבר למד תואר ראשון אז יהיה לו לתואר שני
שרון ניר:
 זאת אומרת, יש פה הרחבה, אבל הרעיון הוא תואר ללוחם
יולי יואל אדלשטיין:
מלכתחילה, עוד לפני שהגענו לתיקון המבורך של 100%, מטרת החוק הייתה לאפשר לימודים אקדמיים ללוחמים שתרמו מזמנם ומעבר לזה למדינה
יולי יואל אדלשטיין:
 זאת המטרה
יולי יואל אדלשטיין:
 אנחנו מדברים עכשיו, ובצדק, על כל שאר הפרטים איך להגיע לזה שבכל המקצועות זה יכסה, כמה שנים ובאיזה שכר
אלון שוסטר:
היושב-ראש, אני חושב שהנקודה המהותית שתקל עלינו מאוד היא האם אנחנו רוצים לתת שלוש שנים
אלון שוסטר:
 אגב, אני מכיר את זה
אלון שוסטר:
 בקיבוץ שלי מדברים על שלוש שנים
אלון שוסטר:
 מי שרוצה יותר, משלם יותר
אלון שוסטר:
 אפשר להגיד: אנחנו רוצים תואר ראשון
אלון שוסטר:
 ואז יש את השאלה לגבי רפואה, הרי רופא לא יכול תואר ראשון
אלון שוסטר:
 זו גם שאלה מעניינת שמחברים את זה למקצוע
יולי יואל אדלשטיין:
זה לא נמצא בתוך החוק
אלון שוסטר:
אני מבין שהסוגיה הזאת נשארה עמומה
אופיר כץ:
בחוק המקורי זה היה שלוש שנים מרגע שאתה יכול לנצל את זה
אופיר כץ:
 זאת אומרת, אנחנו מדברים כמעט על כולם שזה תואר ראשון
אופיר כץ:
 עכשיו כשהרחבנו את זה לחמש שנים, אולי יהיו כאלה שגם - - -
איל הנס:
לא, זה פעמיים שלוש
אופיר כץ:
למה?
איל הנס:
שלוש שנים תואר ושלוש שנים מרגע שהשתחררת
אופיר כץ:
כמה זמן הוא יכול לממש את זה?
איל הנס:
זו שאלה אחרת
אופיר כץ:
 אבל בתוך שלוש שנים הוא יכול להספיק שני תארים?
רותם קס:
יש אנשים שעשו תואר ראשון בצבא – כל מיני היבטים כאלה
שרון ניר:
כן, אבל אלה לא לוחמים בדרך כלל
שרון ניר:
 עזבו, הקבוצה היא קבוצה סגורה
דרור גרנית:
אולי שווה רגע לחדד את הנקודה הזאת
יולי יואל אדלשטיין:
משרד המשפטים, כן
דרור גרנית:
אני ממשרד המשפטים
דרור גרנית:
 שווה רגע לחדד את הנקודה הזאת רק כדי להבהיר בהמשך לשאלתו של חבר הכנסת שוסטר ושל חבר הכנסת כץ
דרור גרנית:
 יחידת המימון היא X לשנה במוסד אקדמי – הכוונה לאוניברסיטאות ולא למוסדות הפרטיים שבהן שכר הלימוד כמובן יותר גבוה
דרור גרנית:
 X בשנה, נדמה לי שהיום זה סדר גודל של 12,000 ש"ח, כפול שלוש שנים שזה הרוב הגדול של התארים
דרור גרנית:
 זאת אומרת, ההיקף של הזכאות כשמסתכלים פר קפיטה, זה סדר גודל של 36,000 ש"ח, Give or take
דרור גרנית:
 כמובן, זה קצת משתנה בין השנים, אבל זה סדר הגודל של הזכאות
דרור גרנית:
 זה לא לתואר פר תואר, כי יכול להיות אדם שיגיד: אני שנה ראשונה מתחיל ללמוד ספרות הודית; ומקבל על זה
דרור גרנית:
 אחרי שנה הוא מחליט שבעצם לא בא לו על זה והוא רוצה ללכת ללמוד חקלאות
דרור גרנית:
 אחרי שנה הוא מחליט שהוא משנה שוב והולך ללמוד שנה ראשונה משפטים
אופיר כץ:
אז פה הוא סיים
דרור גרנית:
הוא לא השלים תואר
דרור גרנית:
 הוא קיבל את שלוש יחידות המימון שלו? נגמר
דרור גרנית:
 זה לא שאומרים לו: טוב, תשלים עד תואר ותחליף כמה שאתה רוצה, ובסוף תגיע מתישהו לתואר
דרור גרנית:
 נותנים לו שלוש יחידות מימון, שלוש שנות לימוד, וזו הזכאות
אלון שוסטר:
אז מה הייתה הסיבה שבמקצועות מסוימים כמו הנדסה וכו' יש - - -
דרור גרנית:
לכן החוק קבע הסדר שאומר: אוקיי, יש מקצועות שבהם אנחנו יודעים ומבינים מראש שאלה מקצועות שבנויים על מסגרת יותר ארוכה
דרור גרנית:
 אי-אפשר ללמוד משהו שהוא פחות מארבע שנים
דרור גרנית:
 אנחנו גם לוקחים בחשבון שאולי יהיו עוד מקצועות כאלה שיהיה או לא יהיה מקום לממן אותם, ולכן משאירים את - - -
אלון שוסטר:
נניח שבסיעוד זה ארבע שנים ואומרים ארבע שנים, אבל הבן-אדם או הגברת אחרי שנתיים עוברים למשהו אחר, צריך להוריד מייד לשלוש שנים את ההקצבה
אלון שוסטר:
 כלומר, אם הוא או היא ממשיכים במסלול של ארבע שנים הם מקבלים
אלון שוסטר:
 אם לא – לא