GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רון כץ:
 אנחנו מכירים את האירוע ולכן אני אומר לכל מי שיושב פה, אנחנו כן צריכים שתהיה התגייסות כללית של המדינה
רון כץ:
 התגייסות כללית זה חוק שמתווה את כל ההסדרים שלוחם צריך לקבל בשביל שיסיים את התואר שלו כמו שהוא תכנן וכמו שעידן אמר
רון כץ:
 הסיפה של הדברים, צריך שיהיה חוק כמו 'ממדים ללימודים'
יולי יואל אדלשטיין:
 אני מבין ש-85 אם לא יותר חברי כנסת חתמו להצעת חוק והיא תעלה, אני מקווה מאוד שהיא גם תתקדם במהרה
יולי יואל אדלשטיין:
      אנחנו חותרים לסיום, אז חבר הכנסת עמית הלוי, בבקשה, ביקשתם התייחסות וודאי שאני אתן לך לסכם
עמית הלוי:
כן, שלושה דברים שאני למדתי מכאן, שאני חושב שכדאי לקדם אותם
עמית הלוי:
 אחת, חלק מהדברים אולי צריכים להיות מחייבים
עמית הלוי:
 אתם אומרים שאתם דנים בזה, אני מציע שתגישו לוועדה
איסר הראל:
נקבעה כבר ביום ראשון פגישת הכנה בוועדת החינוך
עמית הלוי:
מצוין
עמית הלוי:
 אז אני אומר, איזה כללים יהיו מחייבים
עמית הלוי:
 אני מזכיר פה את נושא ההערכה החלופית ואת הנושא של זמן להשלמת קורס מעבר, כלומר אם הוא יוכל להשלים את הקורס בשנה הבאה, בטח אם הוא יגויס למילואים בעוד כמה חודשים עוד פעם אז זה ישבש לו והוא יצטרך מהתחלה להתחיל את הכול
עמית הלוי:
 כלומר שתהיה פה גמישות
עמית הלוי:
     אולי חלק מהסטודנטים לא יאהבו את זה, אני נגד מה שאמרה פה נציגת מכללת אחווה, אני נגד לתת עובר
עמית הלוי:
 אם זה היה תלוי בי הייתי הופך את זה בעצמו לכלל מחייב, אני נגד לתת עובר למי שלא למד
עמית הלוי:
 אני בעד הערכה חלופית, מי שלא למד בקורס בסופו של דבר, אם הקורס לא נדרש אל תלמדו אותו, אין צורך, אם הוא נדרש לטובת ההכשרה אין דבר כזה לתת עובר בלי שאדם למד באיזה שהוא אופן ועמד בציונים
עמית הלוי:
 אני מתנגד לזה
עמית הלוי:
      הדבר הרביעי זה לא לשלם, כלומר שלא יצטרך לשלם, כל נושא התשלומים, כלומר שהוא לא מאבד את הסמסטר וכו'
עמית הלוי:
      דבר נוסף זה לגבי סמסטר קיץ
עמית הלוי:
 הזכירו פה על יום כיפור, אני חושב שבמכללות, אם מדובר על היקפים גדולים, כלומר אם אצלך זה 5,000 איש, הזכרת פה את אפקה, אז בהחלט יש מקום לשקול לעשות סמסטר קיץ, בטח לאנשים - - -
אתי גרובגלד:
עושים, עושים
דבורה מרגוליס:
עושים, זו שנה מעוברת, עד אוקטובר ילמדו
עמית הלוי:
לא, כרגע דחסתם שני סמסטרים, את מתחילה סמסטר עכשיו, חוץ מהטכניון, התחלתם בשבוע שעבר, אתם עושים סמסטר אחד באופן דחוס עכשיו, עד מרץ, לא יודע עד מתי - - -
דבורה מרגוליס:
במקום 12 שבועות זה הופך לתשעה עד 11 שבועות, ובקיץ, תודה יולי, אוגוסט, ספטמבר, שהיה צריך להיות חגים, עד החגים שהפעם ייצאו באוקטובר ילמדו וישלימו
דבורה מרגוליס:
 הקיץ מיועד למילואימניקים
עמית הלוי:
סבבה, אז לא רק השלמות פרטיות, זה מה שאני מתכוון, על ידי המורה בשעות הקבלה, אלא מי שיכול, 25,000 שלא גומרים עכשיו, כלומר הסמסטר הזה יכול להיות שהלך להם אם הם ישתחררו לא ב-14 בינואר, אלא בסוף ינואר, או אם ייקראו במרץ עוד פעם, כמו שהוא אמר כאן, צריך לחשוב, במכללות שההיקפים הם גדולים וזה
עמית הלוי:
      ודבר אחרון, אני רוצה לומר לעידן, תשמע, צריך לצ'פר מילואימניקים, אתה צודק, אבל לא רק סטודנטים
עמית הלוי:
 יש פה כל מיני אוכלוסיות שמגיעות, יש בעלי עסקים מילואימניקים
עמית הלוי:
 אז יש תחום אחד שנקרא לצ'פר מילואימניקים
עמית הלוי:
 אני מאוד בעד, אני חושב שבוודאי אותו 1% לוחמים שעושים 60 יום, 80 יום, אז יש מערכות שכבר קיימות היום, מענקים ותוספות, זה לא נוגע לסטודנטים
עמית הלוי:
 סטודנטים צריך להתייחס מה הדברים הרלוונטיים לסטודנטים, שלא תאבדו את הסמסטר, שתהיה הערכה חלופית, לתת זמן השלמה, כל מה שאפשר לעשות, כולל מה שנאמר פה, הערה חשובה, התייחסות לאלה שיגויסו עוד פעם, שכר דירה, גם איש עסקים צריך שכר דירה, יש הרבה אנשים, אז זה תחת קטגוריה במה אנחנו מצ'פרים את המילואימניקים
עמית הלוי:
 את הנושא של הסטודנטים - - -
מירב בן ארי:
רק אם אתה יכול, במקום לצ'פר להשתמש במילים להעריך, להוקיר
עמית הלוי:
כן, ציטטתי את מה שהוא אמר, הוא אמר לצ'פר מילואימניקים
עמית הלוי:
 לתת את ההכרה
עמית הלוי:
 הדיון כאן הוא רק דיון על סטודנטים וצריך להתייחס להיבטים הסטודנטיאליים, צריך להפוך לכללים מחייבים, הדברים שהעליתם כולל הערכה חלופית וכולל זמן וכולל כמובן התקציבים הרלוונטיים
יהורז בן יהודה:
אנחנו רוצים להתייחס לזה
יהורז בן יהודה:
 אנחנו פרסמנו בכללי רעיונות איך לתכנן נכון את התוכנית שהממשלה פרסמה של מגויסים למילואים שהיא מתעלמת באופן די גורף מכל האוכלוסייה הצעירה
יהורז בן יהודה:
 האירוע של סטודנטים הוא פשוט האירוע הראשון שמתגלגל לפתחנו שבכלל מתייחסים אליו, אין בכלל דיון על כל האוכלוסייה הצעירה שהיא לא מקבלת כלום במתווה הזה
יהורז בן יהודה:
 יש אפליה ברורה בצורה מטורפת בין מה שהיא מקבלת לעומת אוכלוסיות אחרות
יהורז בן יהודה:
 צריך לתת על זה את הדעת, פשוט האירוע של הסטודנטים זה אירוע שהוא חם והוא מתגלגל עכשיו, עכשיו אנשים נפגעים, אבל כל המענקים, כל התמיכה, רווקים לוחמים צעירים, אין להם שום דבר, הם לא מקבלים כלום במתווה הזה
קריאה:
לא, אבל יש להם מענה - - -
אופיר כהן:
זה לא נכון מה שאתה אומר
יהורז בן יהודה:
הם מקבלים השתתפות בהוצאות אישיות, זה לא מענק
אופיר כהן:
סטודנט שצריך לחזור עכשיו וגם לעבוד, גם לפרנס את עצמו וגם ללמוד, וכל זה בחצי שנה דחוקה, הוא לא יכול לעשות הכול, אז הוא חייב את כל הדברים האלה
יולי יואל אדלשטיין:
 חבר הכנסת כהנא, בבקשה
מתן כהנא:
תודה, אדוני היושב ראש
מתן כהנא:
 זה דיון בעיניי מאוד מאוד חשוב, אני שמח שהוא התקיים
מתן כהנא:
 אחד הדברים שאנחנו רואים שאנשים רוצים לקבל זה ודאות, אולי בתקופה הכי לא ודאית שאנחנו נמצאים בה מאז קום המדינה בעצם
מתן כהנא:
 אני מזכיר שאין לנו מושג עדיין מה הולך לקרות בצפון, אנחנו יכולים לתת פה מתווים על גבי מתווים ומוחרתיים תפרוץ מלחמה בצפון וזה מוריד הכול לטמיון
מתן כהנא:
 לכן ודאות, אני אחזור לוודאות בסוף דבריי, אבל מאוד קשה לתת ודאות בתקופה הזאת
מתן כהנא:
      אני מתרשם שהמוסדות דווקא מאוד מאוד רוצים לעזור, באמת נחושים לעזור אפילו הייתי אומר, ויש בעיה של העברת מידע
מתן כהנא:
 בסוף יש איזה פער
מתן כהנא:
 זה גם דברים אובייקטיביים, כי החבר'ה עכשיו לוחמים, אפילו מה שנאמר פה, הראש שלהם במקום אחר, גם אם הם מאוד רוצים הראש שלהם במקום אחר
מתן כהנא:
 אנחנו צריכים להבין את זה, אנחנו לא חשים את מה שהם חשים עכשיו, אבל יש פה פער בהעברת מידע
מתן כהנא:
 מירי ואני נכנסנו רגע לאתר של האוניברסיטה העברית, לא הצלחנו למצוא מי רכז המילואים
איסר הראל:
יטופל
מתן כהנא:
עזוב רגע את העברית, אני חושב שבכל דף נחיתה של אוניברסיטה: מילואימניק, מילואימניק הקש כאן, ואז מיד כל מה שהוא צריך שיהיה כתוב לו
מתן כהנא:
 העברת מידע זה אולי הדבר הכי הכי חשוב
מתן כהנא:
      לגבי ציון עובר שלא נכנס לממוצע
מתן כהנא:
 אני חושב שבקצה, כמו שעמית אמר, אי אפשר לתת ציון עובר אם לא למדת או הערכה חלופית או משהו, אבל בקצה כן צריכה להיות אפשרות שמישהו שלמד את הקורס, עשה משהו, הערכה חלופית, בוחן, הגיש על זה איזה עבודה, ושזה לא ייכנס לממוצע, כדי שמצד אחד הבן אדם עבר את החומר, מצד שני הוא יידע שבקצה לא הלכה לו שנה לפח הזבל
מתן כהנא:
      ואדוני היושב ראש, זה לא רק המוסדות, זה גם המדינה
מתן כהנא:
 כי אם עכשיו מגיע סטודנט שהוא גמר מילואים והוא מתחיל ללמוד, אז במקום שהוא יהיה מלצר וינקה חדרי מדרגות הוא צריך עכשיו ללמוד עוד קורסים ופה המדינה כן צריכה לתת לו מלגות נוספות כדי שהוא לא יצטרך לעבוד והוא יוכל להקדיש את כל כולו ללימודים, וזה ממש לא רק המוסדות
מתן כהנא:
      והוודאות שאני חושב שבסוף כן אפשר לתת זה הוודאות שהם ייצאו כשהם יודעים שאף אחד מהם לא יישאר מאחור ואת זה כן אפשר לעשות
מתן כהנא:
 את זה אפשר לעשות, זה כן בידיים שלכם, הרצון ברור שהוא קיים פה, באמת אני מתרשם שהרצון קיים, אפשר לתת לסטודנט את הוודאות שלא ישכחו אותו
מתן כהנא:
      ובאמת הערכה ענקית, זה לא נתפס מה שהמילואימניקים האלה עושים עכשיו בשבילנו, באמת אני מוריד את הכובע, תודה
יולי יואל אדלשטיין:
מאה אחוז, תודה, מתן
יולי יואל אדלשטיין:
 תודה גם על היוזמה בנושא הזה
יולי יואל אדלשטיין:
 אני אסכם כך
יולי יואל אדלשטיין:
 קודם כל, גם המובן מאליו צריך להיאמר, אז אנחנו ודאי כולנו מכירים תודה לכל אנשי המילואים באשר הם, עם דגש ודאי על הלוחמים, אבל לא רק, גם מי שלא נמצא בלחימה בתוך עזה תורם את חלקו או את חלקה ואנחנו מלאי הערכה
יולי יואל אדלשטיין:
      ולקצין המילואים הראשי אני רוצה לומר שגם אנחנו כל פעם נתקלים במילה, אני כבר בכמה דיונים הייתי, כי לפצות זה נשמע מוזר, לצ'פר זה נשמע סלנג, ולתגמל זה כאילו אנשים באו לקבל איזה כמה גרושים למילואים, אז אנחנו לא מוצאים מילה, אבל הכוונה מאוד ברורה, שאני לא רוצה להגיע למצב שכולנו נהיה עם הוקרה ונתלה דגלים ונעשה פה אירועים אבל בתכלס לאנשים גם לא יהיה איפה ללמוד וגם לא יהיה מה לאכול, כמו ששמענו בדיון הקודם
יולי יואל אדלשטיין:
      לגבי הנושא לשמו התכנסנו, יש דברים שהם גם עם סימן של פלוס וגם עם סימן של מינוס
יולי יואל אדלשטיין:
 ברור לגמרי שיש בכל מדינה דמוקרטית חופש אקדמי ומוסדות אקדמיים לא מצדיעים ואומרים כן, המפקד כשהם מקבלים הנחיה כזו או אחרת, וכך זה צריך להיות, אבל מה שמדאיג זה שכבר כמה חודשים אנחנו שומעים על הפערים בין המוסדות
יולי יואל אדלשטיין:
 אני לא אעשה פה שום שיימינג ולא אגיד שום אמירה לא אחראית, אני גם לא חקרתי איזה מוסד בדיוק מה, אבל יש מגמות מאוד ברורות, יש מוסדות שמאוד חשוב להם מן היום הראשון ואפילו מנפנפים בדגל הזה: אצלנו כך וכך אנשי מילואים ואנחנו עוטפים אותם ואנחנו עוזרים להם, ויש מוסדות שלא רואים את זה כמשימת-על
יולי יואל אדלשטיין:
      אז אני חושב שמה שניתן וצריך לעשות, ודיברו על זה כמה חברים, זה סוג של לפחות אחידות בהנחיות ושהמוסדות יידעו שגם למל"ג וגם לוור"ה ולמשרד החינוך ודאי ולכל הגופים האלה מאוד אכפת מהנושא, מאוד חשוב הנושא וכמה שהנושא הזה יחלחל לתוך המוסדות פנימה אני חושב שכך ייטב
יולי יואל אדלשטיין:
      נושא שדיברו עליו, במיוחד החברים שלנו שחלקם גם יושבים כאן על מדים וגם חלק שלא באו עם מדים, אבל נמצאים במילואים, רק עכשיו השתחררו מן המילואים, זה הנושא של תחושות
יולי יואל אדלשטיין:
 אני חושב שמה שאפשר להבין מהדיון הזה, אני מסכים עם כל מי שאמר שקיים רצון טוב, גם לא חשבתי לרגע שיבואו לכאן אנשים ויגידו: מי צריך לעזור להם? שיסתדרו
יולי יואל אדלשטיין:
 ברור שאין רוח כזאת ולא צריכה להיות רוח כזאת, אבל אני חושב שיש פה, איך אני אגדיר את זה? איחור בטיפול או איחור בפאזה
יולי יואל אדלשטיין:
      אם אני מוריד את הימים הראשונים של הלם טוטאלי אצל כולם במדינה, גם אני מניח אצל היושבים בחדר הזה, אז אנחנו שלושה חודשים בתוך האירוע
יולי יואל אדלשטיין:
 הצבא ידע להתארגן תוך שעות, גם מי שלא במילואים ראה את זה, איך אנשים נעלמים מבית הכנסת באמצע שמחת תורה כי הם כבר קיבלו את הווטסאפ או את שיחת הטלפון או שאפילו לא חיכו לטלפון ונעלמו למילואים
יולי יואל אדלשטיין:
 לצערי הרב כל מה שקשור למעטפת בכל התחומים, גם בנושא הזה, איחר מאוד מבחינת הפאזה ועדיין לא מדביק את הפער הזה
יולי יואל אדלשטיין:
      אם אפשר לקחת משהו מן הדיון הזה אז זה לצמצם את הפערים ולנסות להדביק, זה משהו שאנחנו כולנו חייבים לעשות
יולי יואל אדלשטיין:
 יש חלק מהסוגיות שעוד ילוו אותנו, אין פה פתרונות בית ספר, היה פה ויכוח ציון עובר, לא ציון עובר, כל אחד בא עם הדעה שלו, אני לא אסתיר את דעתי, אמרתי אותה באחד הדיונים הקודמים שהיו לנו, אני לא הייתי רוצה לקבל אינפוזיה ממישהו שבדיוק באותו זמן נלחם בגבורה בעזה כשלמדו על האינפוזיה, אני מעדיף שבכל זאת אנשים איפה שזה חשוב ישלימו את התארים וישלימו את כל החובות שלהם בתואר, איך בדיוק? מה בדיוק? אני מזמן מזמן כבר לא לימדתי במוסד אקדמי, ולא למדתי עוד יותר מזמן
יוכי לוי:
הפתרון, אני חושבת, שצריך שיהיה מנעד, מנעד של פתרונות
יולי יואל אדלשטיין:
בדיוק על זה דיברתי, אני חושב שבאמת יש מגוון או מנעד של פתרונות וזה מה שיכול לתת מענה, כי בצדק, אמרו, דרך אגב גם מצד הסטודנטים וגם מצד, נקרא לזה לצורך הדיון הממסד, בצדק דיברו על חליפה אישית ועוד כל מיני מושגים שעלו כאן, כי צריכה להיות דרישה לטיפול אחיד ולמינימום אחיד וכן הלאה, ומשם צריך כנראה להגיע למגוון פתרונות
יולי יואל אדלשטיין:
      אני מעלה רק נושא אחד כי בעצמי אמרתי שיש לפעמים איחור בטיפול, אני חושב שמישהו גם הזכיר את זה, אני חושב שזאת גישה קצת פשטנית לחשוב שאם תאריך השחרור מן המילואים של מישהו שהיה בעזה או בצפון הוא 10 בפברואר, אז שב-12 בפברואר הוא יהיה כשיר ללמוד בקצב ולהשלים את החובות
יולי יואל אדלשטיין:
 אני לא רוצה לדבר על אחרים, יכול להיות שיש מאוד מוכשרים, אבל אני הייתי במצב דומה, גם חשבתי שאני גיבור, מאוזן וכן הלאה והגעתי ללימודים ולקח לי פחות או יותר שנה להבין איך כולם פתאום כותבים את החיבור כל כך מהר ואני לא מצליח לחבר שתי שורות
יולי יואל אדלשטיין:
 אז אני מציע שכבר עכשיו ניקח את זה בחשבון ולא ניתן אנחת רווחה שהחבר'ה השתחררו, פשטו את המדים, התיישבו ואפשר עכשיו להעמיס עליהם גם עוד קורסים נוספים
יולי יואל אדלשטיין:
      ודבר אחרון זה לעצמנו, וגם בעקבות ההערות שהיו, לגבי תפקיד הוועדה הזאת
יולי יואל אדלשטיין:
 א', נאמר פה, ובצדק, שיש כל מיני דברים שיכולים למסור בדיונים יותר מצומצמים, אבל זה רק בחזקת התחזית
יולי יואל אדלשטיין:
 דבר אחד ברור, אפרופו איחור בטיפול, אני חושב ששמענו את כל הגורמים הרלוונטיים, את שר הביטחון ואת הרמטכ"ל ואת כולם, שכבר לפני שלושה חודשים דיברו על לחימה ארוכה, לא זוכר שמישהו אמר שתוך שבועיים אנחנו ננצח במלחמה ונלך כולנו הביתה ונמשיך בחיים הרגילים, אז גם עכשיו אפשר להבין שמדברים די בגלוי שאנחנו באירוע מתגלגל, לכן ננסה מקסימום פה לתכנן מבחינת המילואים
יולי יואל אדלשטיין:
 זה לא רק בהקשר של הסטודנטים, אבל זה הכול בחזקת תחזית ותרחישי ייחוס, לא מעבר לזה, אף אחד לא באמת יודע
יולי יואל אדלשטיין:
      אבל יש לוועדה הזאת תפקיד נוסף ואני אגיד את זה בצורה פחות יפה
יולי יואל אדלשטיין:
 אני כיושב ראש הכנסת בזמנו אמרתי הרבה דברים על ראשי ועדות שגונבים אחד לשני דיונים ועושים דיונים במקביל והדברים שאמרתי לא היו מחמאות בדרך כלל, אז אני לא שמח לשמוע שאומרים לי, ובצדק אומרים: היינו עכשיו בוועדת חינוך עם הנושא הזה ועכשיו באים לכאן, בדרך כלל אני לא אוהב את הדברים האלה, עברתי מזמן את הגיל של לקיחת הקרדיטים או גנבת קרדיטים, אבל דבר אחד אני אגיד די בבירור ואמרתי את זה, וחלק שמעו גם בדיון הקודם, לא יהיה מצב שהוועדה הזאת תצטרך לאשר כל מיני דברים שקשורים להארכת משך המילואים, להעלאת גיל פטור ממילואים, להארכת צו 8 וכן הלאה וכן הלאה בלי שאנחנו נדע בבטחה, ולא אכפת לי באיזה ועדה, שטיפלו בכל הנושא של המעטפת
יולי יואל אדלשטיין:
 זה אני אומר בצורה מאוד פשוטה
יולי יואל אדלשטיין:
 ואם ועדות אחרות לא יצליחו לטפל אז אנחנו נטפל בזה, ועמדתי הזאת ידועה, זה לא שאני עכשיו במהלך הדיון התלהמתי, רלי שמע אותי בדיונים הרלוונטיים לא פעם, היו כבר דברים מעולם, אנחנו עם המדיניות הזאת נמשיך
יולי יואל אדלשטיין:
      כך שבעקבות הדיון שיזמו פה חברי הכנסת אנחנו למדנו כמה דברים, ניתן לוועדת החינוך להמשיך, אתם, מל"ג וור"ה, באופן הכי טבעי עובדים מול ועדת חינוך
יולי יואל אדלשטיין:
 במידה שלא יגיעו שם לפתרונות אנחנו נצטרך לקחת על עצמנו את הסנכרון בין הדברים, אבל הדברים האלה יעלו ביחד, כל מה שקשור לחובות של המילואימניקים ולדרישה שלנו מן המילואימניקים עם כל המעטפת שאותה מדינה שקוראת להם לדגל צריכה לתת ואנחנו נדאג לזה
יולי יואל אדלשטיין:
      אז תודה רבה, ישיבה זו נעולה
יולי יואל אדלשטיין:
אנחנו פותחים את ישיבת ועדת חוץ וביטחון
יולי יואל אדלשטיין:
 לפני שאנחנו נעבור לנושא הדיון משהו פרוצדורלי, חבר הכנסת יבגני סובה ביקש להצטרף לוועדת משנה למדיניות חוץ והסברה כממלא מקום של חברת הכנסת לימור סון הר מלך
יולי יואל אדלשטיין:
 חברי הוועדה, אם אתם מוכנים לאשר את זה אז אני מעמיד את זה להצבעה
יולי יואל אדלשטיין:
 מי בעד? תודה
יולי יואל אדלשטיין:
אנחנו עוברים להצעה לדיון מהיר, המחיר הנפשי הקשה של משפחות וילדי המילואימניקים בחזית, של חברי הכנסת מירב בן ארי, אורית פרקש הכהן, אברהם בצלאל, צגה מלקו, משה סולומון ויבגני סובה, שקיבלנו מנשיאות הכנסת
יולי יואל אדלשטיין:
 אני רואה שחברת הכנסת מירב בן ארי נמצאת איתנו, את יכולה להתחיל להציג
מירב בן ארי:
תודה, אדוני היושב ראש, על הדיון הזה
מירב בן ארי:
 הדיון הזה הוא דיון מעקב של כמה דיונים שנערכים כאן, לצערי כל שבוע עוד ועוד דיונים שמתעסקים בנושא אנשי המילואים, לא לצערי הדיון, לצערי האירוע פשוט רק הולך ומסלים
מירב בן ארי:
 הנושא של הילדים הובא לידיעתי גם כמובן מהסקר, שנדבר עליו, אבל גם ברמה האישית, אני רואה את ההתמודדויות, גם של חברות שלי, אבל בכלל אני קוראת ורואה את העדויות גם מהתקשורת של האנשים ולא יכולתי לעמוד מנגד ולכן הגשתי את הדיון הזה
מירב בן ארי:
 אני מודה גם לפרקש, שרון, כל מי הצטרפו לדיון באמת החשוב הזה
מירב בן ארי:
      מבחינת הנתונים של ביטוח לאומי, לפחות ב-4 בינואר בדקתי, יש 100,000 בנות זוג
מירב בן ארי:
 אני אגיד בנות זוג ולא בני זוג כי 97% מהם הן נשים
מירב בן ארי:
 נכון שתמיד אנחנו רוצים לדבר בהוא והיא, פה 97% הם נשים, אז זה בסדר להגיד שזה בנות זוג
מירב בן ארי:
 ונחדד ש-3,500 הן בחופשת לידה, זאת אומרת עם ילד קטנצ'יק בבית בנוסף לילדים האחרים
מירב בן ארי:
      בסקר של פורום 'נלחמות על הבית', נשות המילואימניקים, הן גם פה, כמעט 1,399 בני ובנות זוג, מעל 80% דיווחו על שינוי בתדירות הבכי, במידת העצמאות שלהם, דיברו על שינויים באופי השינה של הילדים, דיברו כמובן על תהליך הגמילה של הקטנים שנפגע וקשיי ריכוז אצל המתבגרים, רואים את זה בעיקר לבריחה למסכים ובעיקר חוסר תקשורת עם האימהות
מירב בן ארי:
     אני יודעת שיש תוכנית וגם ראיתי אותה, ובחלקה היא טובה ובחלקה היא פחות טובה, מה שהכי מטריד אותי זה הנושא של הטיפול הנפשי
מירב בן ארי:
 בסוף, אדוני היושב ראש, 1,500 שקל למשפחה לטיפול נפשי זה פשוט לא אמיתי
מירב בן ארי:
 קודם כל מה זה אומר? הרי טיפול זה לפחות בין 300, במקרה הזול, ל-500 ו-600 שקל ואפילו יותר, אל תתפסו, ומה אם יש לה שלושה ילדים? ומה אם יש לה חמישה ילדים? ומה עושים עם ילד שרוצה ללכת פעמיים לטיפול? מה עושים?      יש הרבה דברים בתוכנית הזאת, אבל הדבר שהכי לכד את עיני זה הטיפול כי מה שנשות המילואימניקים מדווחות זה בעיקר על נזק נפשי, כי פיזי, לא שהוא שובר את הרגל או את היד, הנפש שלו במצוקה
מירב בן ארי:
 אני יכולה להגיד לך שבשבוע שעבר ישבתי עם חברה שלי שיש לה שלושה ילדים, היא עובדת במשרה מלאה, והיא פשוט התחילה לבכות
מירב בן ארי:
 היא אמרה לי: מירב, אני לא יודעת מה לעשות, אני פשוט במצוקה שלא הייתי בחיים שלי
מירב בן ארי:
      מיותר לציין שמי שיושב פה בשולחן, וגם הרבה מהנשים שפגשתי, הן נשים מאוד מוצלחות, מאוד מוכשרות, מנהלות, בלבוסטיות בעולמן האישי והמקצועי ועם כל זאת ההתמודדות, אני מרגישה שהשארנו אותן לבד ואני מרגישה וגם שומעת, אמרתי את זה לפני שנכנסת, שזה מעקב שאנחנו הולכים איתו עכשיו הרבה שנים
מירב בן ארי:
 כל מי שעסק בגיל הרך בחיים שלו, אני עסקתי הרבה עם בני נוער צעירים, אם מטפלים בזמן, מגיל הרך, כשהוא כבר לא קורא אבא, אלא קורא סבא, מהתקופה שהוא בבית הספר, אם נתפוס ונצליח לטפל בזמן נמנע השלכות ופגיעות בנפש של שנים
מירב בן ארי:
     אז אני מודה שוב על הדיון, על המצטרפים, אני מודה כמובן לפורום נשות המילואימניקים, וכן אני באמת באמת חושבת שאנחנו חייבים לעשות משהו ביחד כדי לסייע ולא להשאיר אותם לבד
מירב בן ארי:
 תודה רבה
יולי יואל אדלשטיין:
תודה לחברת הכנסת מירב בן ארי
יולי יואל אדלשטיין:
 חברת הכנסת אורית פרקש הכהן, את רוצה להוסיף משהו?
אורית פרקש הכהן:
אני אנסה להוסיף כי חברתי חברת הכנסת בן ארי פרסה את הנתונים ודיברה על הסוגיה החשובה הזאת
אורית פרקש הכהן:
 אני מצטרפת לכל מה שנאמר, האתגר הגדול בימים האלה שאנחנו עוברים הוא אתגר של רוח, אנחנו רואים את הרוח של הלוחמים, אנחנו רואים את הרוח של העם
אורית פרקש הכהן:
 אני יוצאת עכשיו ממפגש, היושב ראש, באמת קשה מנשוא עם משפחות החטופים, אני לא חושבת שנשארה שם עין אחת יבשה וזה גם עניין של הרוח שלנו וגם הדיון הזה נוגע בזה
אורית פרקש הכהן:
      רוח הלחימה, באמת זכינו בעם של גיבורים, אבל האתגר שקורה כרגע והוא הולך וגדל הוא נפשי
אורית פרקש הכהן:
 דיברנו על נשות המילואימניקים ועכשיו כאן אנחנו מדברים על הנושא הזה ולראות איך מטפלים בו, זו מטרת הדיון, ולהשפיע תמיד כמובן מהכנסת על הממשלה
אורית פרקש הכהן:
 השבוע תתכנס הממשלה לדיון על התקציב ואני חושבת שחשוב שאנחנו נצא מפה בקריאה מראש ונטיל את כובד משקלנו בנושא החשוב הזה
יולי יואל אדלשטיין:
 חברות הוועדה, רוצות להוסיף משהו, טלי?
טלי גוטליב:
לא, אני מקשיבה
שרון ניר:
אני אשמח להגיד משפט אחד
שרון ניר:
 אני חושבת שהדיון הזה הוא סופר חשוב כי ככל שהזמן עובר ואנחנו מבינים שמדובר פה במשך זמן יחסית מאוד גדול של לחימה אז זה לא הפרט מגויס, זה משפחה מגויסת
שרון ניר:
 זה ברור לנו לחלוטין, העוצמה פה היא עוצמה של משפחה והחוסן הוא חוסן של משפחה ואנחנו כחברה צריכים להיות קשובים לתא המשפחתי של אלה שנמצאים בחזית, זה החוסן שלנו וזה החוזק שלנו כחברה והיכולת שלנו להתבונן באמת על הצרכים של משפחות המגויסים
שרון ניר:
      אני רוצה להגיד גם לגבי משרתי המילואים, אבל לא פחות גם לגבי משרתי הקבע, ולהבין שיש פה אירוע חריג שבגלל אורכו ומשכו אנחנו צריכים להטות לו אוזן קשבת ולהפנות את כל המשאבים הנדרשים למשפחה
שרון ניר:
 בעניין הזה פורום המילואים ונשות המילואים צודקות בהחלט שהן שמו את זה בקדמת הבמה ואנחנו צריכים לייצר הסדר שהוא רלוונטי כדי לאפשר לכם את כל המעטפת הנדרשת על מנת לצלוח את הדבר הזה כחברה
טלי גוטליב:
קודם כל אני רוצה לומר לכן תודה
טלי גוטליב:
 אני לא אשת מילואימניק, אבל יש לי ילד מגויס מה-7 באוקטובר ואח שלי הוא מ"פ פלוגה א' גדוד 66 בחאן יונס, אבא לעשרה ילדים, מגויס בצו 8 מה-7 באוקטובר
טלי גוטליב:
 השבת האחרונה הייתה הפעם הראשונה שהוא יצא
טלי גוטליב:
 אני חייבת לומר לכם שהיכולת של הלוחמים שלנו להילחם בחזית זה רק כשיש להם נשים מאוד מאוד חזקות, נשים או בנות זוג או בני זוג, איך שלא תגדירו את זה, בעורף
טלי גוטליב:
      המחשבה שלוחם בשטח אויב בלחימת גרילה בעיקר, בלי קשר טלפוני, יכול לעשות את העבודה הבלתי רגילה הזו שהם עושים שם, כי זו לחימת גרילה עצימה מאוד, בעיקר בדרום הרצועה, זה אפשרי רק שאתן הנשים, העורף, זה לא העורף, אתם הגב, אתם התמיכה
טלי גוטליב:
 אני בטוחה שכל אחת מכן רואה אצל בני הזוג, או אחים או בני משפחה, לא משנה מה, את העיניים האחרות של הלוחמים, את המבט הכואב הזה
טלי גוטליב:
      אני כל הזמן אומרת שמההתכתבות הראשונה שלי עם כל מי שהיה בשטח לחימה, באות הראשונה אתה כבר רואה, זה לא אותם אנשים, את מה שהעין רואה, את מה שהעין חווה
טלי גוטליב:
 רוב הלוחמים דרך אגב התחילו בכניסה לתוך הקיבוצים שנכבשו, לצערי אני אומרת את המילה הזאת, עד שטיהרנו את הארץ, גם בזכות הלוחמים והחזרנו את ריבונות המדינה לשטחי הדרום בעיקר
טלי גוטליב:
 אני בטוחה שגם הקושי של נשות המילואים והאימהות זה לא רק בעצם ההתמודדות, אלא גם בעצם הפחד של מי חוזר אלינו ואיך הוא חוזר אלינו ואיזה כוח אנחנו יכולים לתת
טלי גוטליב:
      בדיוק העליתי סרטון ביום שישי האחרון, שאח שלי שהוא מגיע מתוך באמת לחימה עצימה מאוד, מי שמכיר את הגדוד הזה ואת העבודה שהם עושים, ובאתי אליו הביתה ביום שישי והוא עשה קציצות וסידר וניקה
טלי גוטליב:
 איזה אסקפיזם הזוי, יצא משטח לחימה לתוך לחימה בתוך הבית, שזה עשרה ילדים, ובתוך שנייה אתה צריך לנטרל את כל מה שראית ואת כל מה ששמעת לכדי זה ולתת לאישה או לבן הזוג או בת הזוג את הזמן שלהם
טלי גוטליב:
      ואני רוצה גם לומר פה לגיסתי אלישבע רז הגיבורה, כמו כולכן הגיבורות, שבזכותכן ממש, כי זו לחימה מאוד קשה, אנחנו במלחמת קיום, לא ידעתי אם אני רוצה בכלל לדבר בפניכן, כי זה נראה לי מילים נבובות ממש כי אין מילים שיתארו את מה שאני חושבת שאתן עושות
טלי גוטליב:
 זאת לחימה שאף אחד לא דמיין אותה, זה שדה קרב שאף אחד לא דמיין אותו
טלי גוטליב:
 המציאות בישראל היא מציאות שאף אחד מאיתנו לא דמיין שנהיה כל כך חסרי גאווה וחוסן ונהיה בפחד וכל המיתוסים שלנו יישברו, כל מה שחשבנו שיש או אין, הכול כל כך מעורער, אז קודם כל תודה לכם
טלי גוטליב:
      הדרך, כמו שאמרה מירב בן ארי, הקול שיוצא מהוועדה הזאת, קודם כל, יולי, גם לך, שאין נושא שקשור ללחימה הזאת שאתה לא מעלה אותו ולא מוצא אותו בסדר היום, גם אם זה בהכרח קשור לוועדה וגם אם לא, הוועדה הזאת הוציאה שורה של חוקים שקידדו וקידמו את זכויותיהם של הלוחמים ושל חיילי המילואים וצריך לצאת כאן קול קורא מהוועדה הזאת והוועדה הזאת יודעת לדבר כי אנחנו עושים את זה בהתניות צווים לא פעם ולא פעמיים, שבתקציב ייכנס תקצוב ריאלי, כי כמו שאמרה מירב, 1,500 שקל לטיפול נפשי זה לעג לרש, זה לא מחזיק אפילו לא שלוש שעות טיפול, מה גם שכל ילד הוא טיפול פרטני
טלי גוטליב:
      צריך לחשוב על גיוס כל מערכות הטיפול הנפשי לתת קדימות למשפחות חיילי המילואים והלוחמים
טלי גוטליב:
 אנחנו לא יכולים לשנות את הכול, אבל חייב שתינתן קדימות בכל משרדי הממשלה, חייבים לפתוח דלת בפני כל אדם שפונה
טלי גוטליב:
 זה מורכב, כי יש באמת נחיצות מורכבת בעוד תחומים, אבל חייב שזה יהיה בשיח ויהיה בקדמת השיח
טלי גוטליב:
     אז אני רק אומר לסיום, קודם כל אני באמת אסירת תודה בשם עם ישראל, העורף הוא לא פחות מהחזית, העורף מאפשר את החזית, אתן מאפשרות לבני הזוג את הלחימה העצימה והקשה, הפחד שלכן הוא פחד בלתי רגיל, אני בטוחה שזה קרב כזה שאנחנו מנהלים בינינו לבין עצמנו, אני תמיד אומרת, זה לא משנה, לא אחי, לא הבן שלי, כולם באמת ה' ישמור אותם, כולם ילדינו, כולם בעלינו, כולם בנינו, כל צער הוא צער נוראי
טלי גוטליב:
 אני מחזקת אתכן ומודה לכן ואנחנו נעשה כל מה שאנחנו יודעים לעשות כאן בוועדה כדי להביא את הממשלה לתוספת תקציב ריאלית לעניין הזה
טלי גוטליב:
     אנחנו הגדלנו גירעון, יש מספיק כסף
טלי גוטליב:
 כמו שאמר אתמול שר הביטחון, יש מספיק כסף
טלי גוטליב:
 הגדלת התקציב הייתה כזו, גם בתקציב של נובמבר-דצמבר, היא הייתה ריאלית, צריך לעשות את זה בספר התקציב עם תעדוף כספים למה שנכון לעשות
יולי יואל אדלשטיין:
 אני מציע שאנחנו נשמע את נציגי צה"ל שאני מבין שנמצאים איתנו בזום
אבישג סבג ראובן:
שלום לכולם
אבישג סבג ראובן:
 מה שאני רוצה לומר זה קודם כל שאני מבינה ונמצאת בקשר ישיר עם המשפחות עם נשות או בני או בנות הזוג של המשרתים, ואנחנו מבינים שיש צורך בעוד מעטפת רחבה
אבישג סבג ראובן:
 כרגע במתווה הנוכחי מה שאפשרנו לעשות זה גם טיפול זוגי שניתן לתת אותו כטיפול משפחתי וגם טיפול אישי שאפשר להמיר או לטיפולים אלטרנטיביים או לטיפול בבן משפחה, אם זה בילד
אבישג סבג ראובן:
 הסדרה שניתנה עכשיו היא בגובה 1,500 לכל מענה, שזה סך הכול 3,000 ₪ למשרת מילואים שביצע מעל 30 ימי מילואים
אבישג סבג ראובן:
      לתוך הדבר הזה מה שרצינו זה לתת למשרתים גם את האפשרות, מה שנקרא עצמאות לבחור מה טוב עבורם, איזה טיפול, מי צריך להיות מטופל, איפה הם רוצים שזה יקרה ולכן זה נבחר ככה
אבישג סבג ראובן:
 מענה להמשך השנה, אני גם מבינה ממה שנאמר כאן וגם מהשיח שצריך לייצר עוד מעטפת שלמה לטובת המשפחות וזה משהו שכרגע צריך לבדוק אותו, לבחון אותו, להבין את ההיקפים שלו, לדייק את הדרישה, אבל כרגע מה שיש בשולחן זה 3,000 ₪ למשרת למימוש באזרחות באופן פרטי למול הצגת קבלות
אבישג סבג ראובן:
 הוא יכול לממש את זה כבר עכשיו מיידי ולהגיש את הבקשה להחזר וההחזר ייכנס לחשבון הבנק שלו באופן אוטומטי
מירב בן ארי:
כמה אפשר? מה המסגרת שנתתם לנשים? אותה אישה, מה היא מקבלת? איזה קבלות היא יכולה להחזיר, על מה? כמה?
אבישג סבג ראובן:
אז אמרנו, עד המקסימום של מימוש של 1,500 ₪
מירב בן ארי:
לבן אדם או למשפחה?
אבישג סבג ראובן:
למשפחה
אבישג סבג ראובן:
 יש לה 3,000 שמתוכם זה על הסיפור של הטיפול הנפשי, לבת זוג, לבן הזוג, לילדים ועוד 1,500 שקל שקראנו לזה טיפול זוגי וניתן שם לעשות כל מיני שינויים, נתנו מגוון רחב של המרות, לדוגמה מישהו רצה לעשות טיפולים אלטרנטיביים, דיקור, כל מיני כאלה מרגישים, טיפולים הוליסטיים, אז הרחבנו את המנעד שהוא יכול לקבל, כאילו אין לזה הגבלה