GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלעזר שטרן:
 לכן, יכול להיות שצריך להיות סוג פתרון של הוראת שעה או משהו כזה, אני חושב שכשנמצאים כל כך הרבה זמן, כל כך הרבה יחידות, בתוך תעסוקה מבצעית – צריך להגיד את האמת, שיש בה גם חירוף נפש של מפקדים ושל לוחמים – אז להחיל את הדברים האלה או את אי ההפרדה הזאת שבין לוחם למפקד באותו נגמ"ש במשך חודשיים, זה נראה לי דבר שראוי ליותר ממחשבה, אם אני אגיד את זה ככה
אלעזר שטרן:
      אני אומר, הייתי עושה את זה כהוראת שעה בגלל שאנחנו עוד נחזור לימים, עם כל הבט"ש שעוד ייפול עלינו וכו', עוד נחזור לימים שממפקדי המילואים נדרוש יותר מאשר מלוחמים במילואים, שלא נדע לכמת את זה, ורק בשביל זה יש את ההבדלים האלה, אבל בדברים שאנחנו כבר יודעים לכמת ובטווח הנראה לעין, נראה לי שנכון לא לעשות את ההבדלים האלה בין מפקדים לחיילים
אלעזר שטרן:
 אני מציע שתשקלו את זה ונעשה את זה בהמשך, אני אומר לשקול לכאן או לכאן
אראל מרגלית:
אני רק רוצה להגיד, יש פה איזושהי הסתכלות קצת למציאות שהייתה פעם, באמת כל המפקדים, ואז אל מול זה הפתרון הוא פתרון שהוא יותר פשוט, אל מול זה שיש באמת עכשיו איזשהו נתח מאוד מאוד קטן, ולהשלים זה מערך אחר לגמרי
אלעזר שטרן:
סליחה, אני לא אמרתי איך להשלים
אלעזר שטרן:
 אני רוצה אולי טיפה ללכת לסיכום
אלעזר שטרן:
 הרי, רלי, גם אנחנו דיברנו
אלעזר שטרן:
 יש סוגים של תחשיב – 25 ימים, לפי 30 ימי עבודה, לפי 25 ימי עבודה, לדוגמה שפעם חישבנו, ואולי גם היום, את התגמול
אלעזר שטרן:
      נעשתה פה איזושהי קפיצה, שאולי היא כבר מכילה בתוכה, היא מעבר, גם אם היינו מחשבים את זה לפי 30 ימים, לא עשיתי את החשבון
אלעזר שטרן:
 אבישג, את מבינה מה אני אומר?
אלעזר שטרן:
ויכול להיות שהקפיצה מ-211 ל-300, היא אומרת: אוקיי, אני כבר מעבר גם להצמדות וגם לחישוב הזה של הימים, ויכול להיות שבקפיצה הזאת היום, גם החיילים הלוחמים מקבלים יותר מהמפקדים שלפני המלחמה
אלעזר שטרן:
 לא עשיתי את החשבונאות
אלעזר שטרן:
      מה שאני אומר, שאם ניקח ויגיעו גם הסוגיות האלה של אופיר וגם מה שאנחנו יודעים לעשות, נצטרך לראות איך באמת המספרים החדשים מכילים – לפחות מכילים כמובן – את הדברים שהעלינו פה שצריכים לתקן אותם
אלעזר שטרן:
 אופיר, אתה הבנת מה אמרתי?
אל"מ אופיר כהן:
כן
אל"מ אופיר כהן:
 מסכים איתך לחלוטין
עידו בן יצחק:
שאלות נוספות
עידו בן יצחק:
 אחד, ציינת כל מיני דברים, ששלחת sms הודעה לחיילים ויש דברים שהם דרך הטלפון
עידו בן יצחק:
 חיילים שהם בתוך עזה, מן הסתם אין להם גישה לדברים האלה
עידו בן יצחק:
 איזה פתרונות יש?
סא"ל אבישג סבג:
אמרתי
סא"ל אבישג סבג:
 יש את הסגלים שנמצאים איתם בשטח ויש את ניידות השטח
סא"ל אבישג סבג:
 אנחנו מגיעים לשטח, פשוט מגיעים אליהם לכל לבנת רענון
סא"ל אבישג סבג:
 אתמול הייתי באופן אישי בצאלים, יום שישי הייתי באשקלון, בכל מקום שאנשים יוצאים – לא רק אני פיזית, יש מערך שלם, גם של חיל המשא"ן, שמגיעים לשם ונותנים מענה לרענונים, מסבירים להם, פותרים בעיות תוך כדי ומעלים את הדבר הזה
סא"ל אבישג סבג:
 הכנו גם פנקסים שיכולנו להביא להם פיזית, את המקסימום, ובעיקר בעיקר גם דרך בני או בנות הזוג
סא"ל אבישג סבג:
 יש קבוצות שלמות שמתנהלות ברקע, קבוצת נשות המג"דים שלכל אחת יש קבוצה של נשות המ"פים, וכו', ומפגשים לא פורמליים להעברת הידע, כמה שאפשר
סא"ל אבישג סבג:
      מה שהכי חשוב, שהזכויות והקרן, כמה שיותר ארוך, ככל שיש לו זמן לנצל את זה הוא יוצא לרענון
סא"ל אבישג סבג:
 לא הספיק, לא היה לו זמן ופניות, הוא חוזר לחיים שלו, מסתכל על הדברים והוא יכול להגיש
עידו בן יצחק:
שאלה לרלי
עידו בן יצחק:
 הזכרת את 50,000 המתנדבים
עידו בן יצחק:
 האם בנתונים שאתם מעבירים לנו על התייצבות, הם נספרים?
אראל מרגלית:
בוודאי
אראל מרגלית:
 מתנדבים זה כאלה שלא היו רשומים ברישומים, וחזרו לרישומים
אראל מרגלית:
 בוודאי שהם בתוך הסד"כ
סא"ל אבישג סבג:
או שהם לא היו בצה"ל הכשיר או שהם היו בפטור
אראל מרגלית:
בוודאי שזה בתוך
עידו בן יצחק:
לא, כי הם לא בדיוק בצו 8
סא"ל אבישג סבג:
הם מקבלים תשלומים
סא"ל אבישג סבג:
 כל מי שהתנדב למלחמה, הכנסנו אותו לצו 8 והוא תחת מניין צה"ל הכשיר כרגע
איסר הראל:
הם מקבלים צו? כי אם הם סטודנטים בלי צו, הם לא יוכלו לפי חוק לקבל את הזכויות שלהם
סא"ל אבישג סבג:
מה זאת אומרת מקבלים צו?
איסר הראל:
יש להם צו 8, לאותם מתנדבים?
סא"ל אבישג סבג:
צו 8 היום זה sms או הודעה קולית
איסר הראל:
בסדר, אבל יש להם משהו להציג אחר כך למוסד אקדמי כדי לקבל את הזכויות?
סא"ל אבישג סבג:
יש
סא"ל אבישג סבג:
 בתוך אתר המילואים יש טופס שנקרא "גויס למלחמה"
אלעזר שטרן:
לפני שנסכם, משרד הכלכלה, בבקשה
מראם שחאדה:
מראם שחאדה, סוכנות לעסקים קטנים ובינוניים במשרד הכלכלה
מראם שחאדה:
 אנחנו מנסים להנגיש את המידע לכל העסקים, לשמוע מעסקים שעולים בשטח, גם משרתי מילואים
מראם שחאדה:
 מגיעות אלינו פניות, אנחנו מנסים גם לעזור, לתת מענה
מראם שחאדה:
 גם אם זה לא מול המשרד עצמו, גם אם זה משרדים אחרים, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה איתם ומנסים כמה שיותר לתת להם את המענה שצריך
אלעזר שטרן:
מראם, את אישית משתתפת פה גם בדיונים של ועדות אחרות על העניין הזה?
מראם שחאדה:
לא השתתפתי אבל נציגים אחרים מהסוכנות כן השתתפו
מראם שחאדה:
בוועדת הכספים לגבי פיצול עסקים, ערכנו שלושה וובינרים בשבוע שעבר, השבוע יש לנו עוד אחד, מנסים לתת את כל המידע ולהנגיש את המידע לעסקים
אלעזר שטרן:
 רק רציתי לדעת שאנחנו לא עושים פה דאבל, ואנחנו נעשה באמת דיון משותף כמו שדיברנו קודם
אלעזר שטרן:
 עוד מישהו? בבקשה
רחל אגאי:
אני רחלי, נציגת האגף והקרן לחיילים משוחררים במשרד הביטחון
רחל אגאי:
 כמובן שאנחנו במשרד מכירים את כל הדיון, את כל מה שהתקיים פה
רחל אגאי:
      כן חשוב לי לציין דבר אחד שעלה פה כמה פעמים, נושא פיטורים של חיילי מילואים
רחל אגאי:
 אני רוצה להזכיר שאנחנו כאן, אנחנו כבר מקיימים בפועל את ועדות התעסוקה למניעת פיטורין
רחל אגאי:
 אני חייבת לציין שעד כה לא נתקלנו בפיטורים אלא בבקשות להיתר, שגם שם יש קושי
רחל אגאי:
 אנחנו עומדים על הרגליים האחוריות, אנחנו מסייעים להם, לחיילי המילואים כמובן, גם בהנחה שקרה משהו, לתת איזשהו פיצוי, להיטיב עימם
רחל אגאי:
 אני רוצה להזכיר שמי שצריך סיוע מוזמן לפנות אלינו באופן אישי לכל אחד מהמחוזות
אל"מ אופיר כהן:
סיוע אחרי הפיטורים, לא בייעוץ לפני
אל"מ אופיר כהן:
 נכון?
רחל אגאי:
זה מה שאני באה להגיד
רחל אגאי:
 יש להם ייעוץ ובעצם סיוע משפטי תוך כדי הוועדה, זאת אומרת אנחנו בשיתוף צה"ל מממנים להם את הסיוע המשפטי
רחל אגאי:
 אני מניחה שניתן להתייעץ איתם גם לפני אם יש התלבטות כזאת או אחרת
רחל אגאי:
לא? אני מוכנה לבדוק את זה
אל"מ אופיר כהן:
זה מנגנון שהיינו שמחים מאוד לשפר, יש לזה דרישה אמיתית
אופיר כץ:
ביקשנו כמה פעמים נציג אצלכם
רחל אגאי:
של משרד הביטחון?
אופיר כץ:
כן, ולא קיבלנו אף פעם
רחל אגאי:
איפה ביקשתם נציג?
אופיר כץ:
אבי סייג, יושב-ראש העמותה זכרו לברכה, ביקש כמה פעמים שיהיה נציג שלנו בוועדות
אופיר כץ:
 אף פעם לא מונה נציג שלנו בוועדות ואתם קיימים כבר לפחות 15 שנה
אלעזר שטרן:
אם אתה אומר אבי סייג זכרו לברכה, אז כן, אתה מדבר על הרבה שנים
אל"מ אופיר כהן:
הוא נפטר רק לפני שנתיים
רחל אגאי:
אתה מדבר על נציג של ועד אנשי המילואים בתוך ועדות התעסוקה?
אופיר כץ:
כן
רחל אגאי:
לאיזה צורך?
אופיר כץ:
גם שתהיה לנו הבנה יותר טובה של מה שקורה שם וגם כדי שיהיה נציג אותנטי של המילואים בתוך הוועדות
רחל אגאי:
אני מוכנה להעלות את זה הלאה כמובן, ואם יסתייע
אלעזר שטרן:
אלה שתי בקשות: אחת זה נציג, ושנייה שיהיה אפשר פרה-תהליך לטפל
רחל אגאי:
אני בודקת את זה
אלעזר שטרן:
עוד מישהו? בבקשה, שפרה
אלעזר שטרן:
 קצר, אנחנו צריכים תיכף לסיים
שפרה שחר:
30 שניות
שפרה שחר:
 אני יודעת שזה לא היום המקום של הדיון אבל אני חייבת כי אני שומעת על הקרן ועל הכול
שפרה שחר:
 דרך אגב, אני כעמותה אולי צריכה לפנות לקרן כי העמותה שלנו שילמה ללא מעט מילואימניקים להגיע לארץ למלחמה, אלה שביקשו ולא היה להם כסף, נתנו להם כרטיסי טיסה ועוד דברים כאלה, אבל זה לא העניין
שפרה שחר:
     אני רוצה פשוט להבין את הפער בין הקרן הזאת שהוקמה ובאמת נותנת מענים להרבה מאוד דברים שהוזכרו פה, לבין – ואני חייבת לומר וזה חייב להיכתב בפרוטוקול – הפער הבלתי נסבל, עד כדי חרפה, של ההצטיידות בצה"ל לחיילי המילואים
שפרה שחר:
     תקשיבו
שפרה שחר:
 אם אני אראה כאן – אלעזר, אני אשמח להראות - - -
אלעזר שטרן:
שפרה, באמת, על זה את יודעת כמה דיונים עשינו?
אראל מרגלית:
אני פשוט לא מקבל את זה לחלוטין, את המשפטים האלה
שפרה שחר:
אז אני אראה לכם
אלעזר שטרן:
שפרה, אני מבקש, זה לא הדיון
אלעזר שטרן:
 אני רוצה להגיד לך משהו, את יודעת שאני מכבד אותך הרבה שנים
אלעזר שטרן:
 אנחנו היינו פה, אני גם באופן אישי אומר לך שיש פערים עצומים בין מה שכותבים לבין מה שנכון בהקשרים האלה
אלעזר שטרן:
 אם אנחנו נעשה דיון על כל פנייה, על שיקולים שעלו פה בתוך הוועדה – ועשינו ספציפית בתור ועדת חוץ וביטחון וגם במליאת הוועדה, דיונים, גם סיורים – גם על הדברים האלה, ולכן אני לא חושב שזה המקום
שפרה שחר:
אז אתה לא מקבל  פניות - -
אלעזר שטרן:
אני אפתיע אותך, אני מקבל
שפרה שחר:
- - של מג"דים במילואים, של מ"פים
רם בן ברק:
תאמיני לי שאנחנו מקבלים
שפרה שחר:
אנחנו לא מטפלים בשום תרומה שלא מגיעה פנייה בכתב, עם שם של מג"ד - - -
אלעזר שטרן:
אנחנו מקבלים
אלעזר שטרן:
 שפרה, אז תעבירי את זה בבקשה
אלעזר שטרן:
 שפרה, אני גם לך אומר תודה, אני מכיר את העבודה שלך הרבה שנים ואני מאוד מעריך אותה
שפרה שחר:
אני לא באתי לכאן לקבל תודות
שפרה שחר:
 תודה ללוחמי המילואים
אלעזר שטרן:
תודה ללוחמי המילואים
שפרה שחר:
במקרה יש לי שני בנים שם, אבל אנחנו עושים את מה שאנחנו צריכים לעשות
אלעזר שטרן:
לא, את עושה יותר, וזה יפה
אלעזר שטרן:
     קודם כול, אני שמח שהדיון הזה כמובן התקיים
אלעזר שטרן:
 אני רוצה לברך באמת – גם אני הופתעתי, כמי שמכיר את הדברים האלה די הרבה שנים, אני אומר לך, אבישג, לכל מה שאת מייצגת; אני אומר לחנה שחזרה לכאן, ואני אומר לאופיר ולחבר'ה, שבעצם הם טריגר גם לשיפורים וגם לעצם הקיום של הדיון הזה
אלעזר שטרן:
 ואם הזכרת את אבי סייג, אז יש לו זכויות באיך המילואימניקים מיוצגים כאן, צריך להגיד את זה
אלעזר שטרן:
     אני חושב שיש פה, בעיניי לפחות, התקדמות גדולה מאוד ששואפת למה שאנחנו צריכים לעשות
אלעזר שטרן:
 היא לא נמצאת שם בכל מה שאנחנו צריכים, טוב שמתקיימים פה דיונים כאלה, טוב שמעלים בעיות כאלה, בעצם גם כל פרט, גם כל פנייה של חייל מילואים לפעמים עוזרת למערכת לשפר את עצמה לאחרים שלא פנו
אלעזר שטרן:
     אני חושב שהנושא הזה של הנגשה ושל ללכת לאלה שלא יכולים – או בגלל שהם בעזה או בגלל, אני לא רוצה להביא אנלוגיות מעולמות אחרים, שהם לא מודעים למה שמגיע להם – אני חושב שזה התפקיד שלנו, שלכם, לעשות את זה ואני מתרשם שאני לא מחדש לכם, לשמחתי הרבה
אלעזר שטרן:
 זאת אומרת, אני מתרשם גם ממשרד הביטחון, צה"ל, הביטוח הלאומי, שמשתדלים לעשות את הדברים האלה לפני שחיילים פונים
אלעזר שטרן:
     אני אצטט את מה שאופיר אמר פה, אנחנו לא מדברים פה על פיצוי, אנחנו נוגעים פה בשיפוי
אלעזר שטרן:
 כמי שנמצא בבניין הזה גם אתמול וגם בימים אחרים, אנחנו רואים שהמדינה הזאת, היא יכולה כנראה לתגמל באופן ראוי יותר את מי שבאמת נושאים אותה על כפיהם
אלעזר שטרן:
 אני לא רוצה כרגע להיכנס, היה לנו כנס ראשי אכ"א לפני שבוע האם זה 2% או 30% ממי שנושא את המדינה הזאת
אלעזר שטרן:
 יש כאלה שיגידו 30% בגלל שמתעסקים בשכבת גיל, ואז אומרים: אוקיי, האחוזים הם יותר גדולים
אלעזר שטרן:
 נכון, זה פחות מאחוז כל אוכלוסיית המדינה, המילואימניקים, אבל ביחס לשכבת הגיל זה הרבה הרבה יותר
אלעזר שטרן:
 צריך להגיד שבכל מקרה, גם בשכבת הגיל של משרתי המילואים אנחנו מדברים על מיעוט, וככה צריך לזכור את זה, ובאמת זה מיעוט שאנחנו דורשים ממנו גם כמו שכבר רמזתי פה, עניינים של חירוף נפש
אלעזר שטרן:
     אני מקווה שהמלחמה הזאת – חלק מהדברים שמתפתחים כאן, ככה זה טבעם של דברים, יישמרו גם לעתיד – זאת אומרת היא פותרת דברים ששנים עלו פה מסביב לשולחנות ולא נפתרו, והחוכמה שלנו תהיה איך הם יישארו גם אחר כך
אלעזר שטרן:
 אתם מכירים את הדברים האלה יותר טוב ממני, וחלקם הגדול של הדברים עלה כאן
אלעזר שטרן:
     אנחנו נעשה דיון על סטודנטים, על המרכיבים השונים, אלה שעלו פה וגם אלה שלא עלו פה אבל נכון שיועלו
אלעזר שטרן:
 כמובן שלא הכול זה כסף וגם לא הכול זה רק עבר, לא עבר קורס, יש דברים יותר עמוקים
אלעזר שטרן:
 יש מקומות בארצות הברית, באוניברסיטאות גדולות, שכשאתה בא להירשם שואלים אותך בעצם מה עשית בשביל המדינה ומתגמלים גם בהתאם
אלעזר שטרן:
 גם כאן אני חושב שיש מקום שנעשה את זה
אלעזר שטרן:
     כמו שאמרתי, אנחנו נעשה דיון משותף לנו ולוועדת הכספים על הדברים שצריכים לעלות פה, בעיקר בדגש על בעלי עסקים קטנים וגדולים בתוך זה
אלעזר שטרן:
     אופיר, לא יודע אם זה לכם או אני אומר את זה, אבישג, לכם, למרות שבאמת אנחנו מבינים שמתעסקים פה – סתם אני נתתי דוגמה, שהשיפוי שהקפצתם אותו, הוא באמת עונה על ה-24/7, חודש אחרי חודש אחרי חודש, צריך לראות
אלעזר שטרן:
      תודה לכולם ואנחנו נעדכן על המשך הדיונים שדיברנו עליהם כאן
יולי יואל אדלשטיין:
צוהריים טובים, אני פותח את ישיבת ועדת חוץ וביטחון
יולי יואל אדלשטיין:
 הנושא שלנו הוא הצעה לסדר היום בנושא: "חובת הממשלה לסגור מיידית את ערוץ אלג'זירה המסית נגד מדינת ישראל ותומך בחמאס תוך שהוא משדר בשטח ישראל", של חברי הכנסת עודד פורר, זאב אלקין, ארז מלול ומשה רוט
יולי יואל אדלשטיין:
 ההצעה הזאת הועברה אלינו מן המליאה לוועדת חוץ וביטחון
יולי יואל אדלשטיין:
      אני רואה שיש לנו מספר נציגים של משפחות החטופים
יולי יואל אדלשטיין:
 אם אתם מעוניינים לומר כמה מילים לפני שאנחנו נכנסים לדיון, אז בבקשה, רק תציגו את עצמכם
יובל ברון:
שלום, שמי יובל, אני בן זוג של שיר ששני הוריה נחטפו לעזה מקיבוץ כפר עזה
יובל ברון:
 התמונות שלהם פה, אביבה וקית'
יובל ברון:
 את אביבה קיבלנו בחזרה בשחרור האחרון
יובל ברון:
 קית' עוד שם יחד עם 136 חטופים נוספים
יובל ברון:
 שוחחתי פה קודם עם אימהות הלוחמים שבטח תיכף גם יציגו את עמדתן
יובל ברון:
 אין ספק שסגירת ערוץ אלג'זירה זה נושא שיש לתת עליו את הדעת, אבל אנחנו פה בוועדת חוץ וביטחון
יובל ברון:
 קטונתי
יובל ברון:
 אני לא מבין בפוליטיקה ולא בהתנהלות הכנסת, אבל רק מהשם אפשר להבין שהוועדה הזאת אמורה לדון בעניינים ביטחוניים
טלי גוטליב:
הדיון הוא גלוי
טלי גוטליב:
 זאת ועדה שמתכנסת כמעט כל יום, שעות
יובל ברון:
אני אשמח להשלים את דבריי בבקשה כשלא תקטעי אותי
יולי יואל אדלשטיין:
טלי, אני מבקש
טלי גוטליב:
אני מתנצלת
יולי יואל אדלשטיין:
אנחנו צריכים לעבור לדיון אחרי שנציגי המשפחות יסיימו את דבריהם
יובל ברון:
תודה
יובל ברון:
 חזרנו ללחימה
יובל ברון:
 אנחנו שומעים עדויות מהחטופים שחוזרים, כולל מחמותי אביבה, עד כמה הם מרגישים את הלחימה קרובה אליהם ועד כמה הלחימה מסכנת אותם
יובל ברון:
 אם אתם שואלים אותי, הוועדה הזאת כמו כל ועדה שמתכנסת פה בכנסת בלשכת המחוקקים, צריכה לדון בראש ובראשונה בחטופים שהופקרו, נלקחו לעזה ונמצאים שם כבר 60 יום, חושבים שמדינת ישראל שכחה אותם
יובל ברון:
 אנחנו פה כדי להגיד, אל תשכחו אותם, דברו עליהם בפתחת כל ועדה, תיראו איך אתם כבעלי השפעה, כמי שיושבים בחדר הזה ונבחרו לשבת בו, עוסקים בראש ובראשונה באזרחים האלה שעשו הכול נכון ואנחנו כרגע מפקירים אותם
יובל ברון:
 עד שהם לא חוזרים אנחנו מפקירים אותם
יובל ברון:
 כשאנחנו מתכנסים בוועדה ודנים בסגירת ערוץ אלג'זירה במקום בביטחון החטופים, מבחינתי זה תעדוף לא נכון ושגוי, ובאנו להזכיר את זה באופן חד וברור
יולי יואל אדלשטיין:
 יש עוד נציגים שרוצים לומר משהו?
שיר סיגל:
כן, אנחנו כולנו פה נרצה לדבר
שיר סיגל:
 נראה לי שזה הכי דחוף כרגע
שיר סיגל:
 אני שיר, ההורים שלי אביבה וקית' סיגל נחטפו מכפר עזה
שיר סיגל:
 אימא שלי חזרה לפני שבוע, מספרת זוועות
שיר סיגל:
 היינו בוועדת הבריאות
שיר סיגל:
 הבנו שאנשים פה בכנסת לא יודעים מה היה שם, לא שמעו עדיין עדויות, אז א', אני מזמינה אתכם לבוא אליי הביתה לשמוע את אימא שלי מדברת, כי אימא שלי לא מפסיקה לספר מה היה שם מרגע שהיא חזרה, ואני לא מסוגלת יותר לשמוע כי היא מספרת דברים שאי אפשר לשמוע, אז בואו, תתכבדו, תזמינו אותה, תבואו אליי הביתה
שיר סיגל:
 בואו תשמעו במקומי את כל הזוועות שהיו שם, ותגידו לי איך זה הגיוני שאנחנו מתכנסים פה היום לא בשביל לדבר על זה שצריך להחזיר את החטופים הביתה, כי אם אימא שלי מספרת שהיא לא יכלה לחשוב על זה שהיא נשארת שם עוד דקה אחת, זה אומר שמי שנמצא שם היום, הוא כבר רגע מלהתאבד, אם זה בכלל אפשרי לעשות את זה שם, כי גם את זה הם מונעים מהם
שיר סיגל:
      האנשים שם על ערש דווי
שיר סיגל:
 אימא שלי, אם היא לא הייתה נמצאת עם אלמה אברהם שחזרה יחד איתה, היא לא הייתה בחיים
שיר סיגל:
 אין שם רופאים, אין שם תנאים, אין אוכל, אין מים
שיר סיגל:
 מי שמדבר על זה שהתנאים שם הם בסדר, זה כי השב"כ או לא יודעת מי אמר לו להגיד את זה בתקשורת
שיר סיגל:
 זה לא נכון
שיר סיגל:
 אני שמעתי בילדות סיפורים מהשואה
שיר סיגל:
 זה יותר גרוע מהשואה, ואם אתם יכולים לשבת כאן עם בקבוק מים וכוס קפה, אז משהו לא תקין
שיר סיגל:
 לא הגיוני שאבא שלי יושב שם, בן אדם מבוגר, חולה, מרגיש שוויתרו עליו
שיר סיגל:
 לא הגיוני שחזרו ללחימה בזמן שיש שם 137 אנשים שמחכים שיחזירו אותם הביתה
שיר סיגל:
      אבא שלי מה-7 באוקטובר מרגיש שאין מדינה שעושה בשבילו הכול כדי להחזיר אותו הביתה
שיר סיגל:
 אבא שלי עלה לארץ מארצות הברית בשם הציונות
שיר סיגל:
 עלה לכאן בשביל שהמדינה הזאת תהיה מה שהיא היום כדי שאתם תוכלו לשבת כאן, ואתם לא עושים הכול כדי שהוא יחזור היום הביתה
שיר סיגל:
 אני לא הייתי באה לכאן אם הייתי סומכת על זה שאתם עושים את העבודה שלכם כמו שצריך, כי זה לא הגיוני שאנחנו, משפחות החטופים או משפחות החצויים, כי אנחנו כבר חצויים, יש לי אחד שם, אחד פה
שיר סיגל:
 לא הגיוני שאנחנו באים לכאן שבוע-שבוע, יום-יום ומתחננים בפניכם שזה יהיה הדבר הראשון בראש סדר העדיפויות
שיר סיגל:
 אתם צריכים להתחנן אליי שאני אבוא לפה ואדבר
ירדן גונן:
אני ירדן גונן, אחות של רומי גונן בת 23
ירדן גונן:
 לא יודעת איזה מילה להצמיד לזה
ירדן גונן:
 הופקרה זה מילה חרושה
ירדן גונן:
 ננטשה זאת מילה חרושה
ירדן גונן:
 לא יודעת איך להגדיר את זה
ירדן גונן:
 אחותי נמנית מבין 17 הנשים האחרונות שנשארו בשבי
ירדן גונן:
 אחותי ראתה ככל הנראה נשים אחרות משתחררות
ירדן גונן:
 אחותי כמוני ככל הנראה, ישבה והמתינה לזה שהיא תהיה הבאה ברשימה, ולא רק שקמנו בבוקר לזה שהיא לא ברשימה, קמנו לזה שאין רשימה ושימשיכו להילחם, אז רצינו להחזיר לחמאס על זה שהוא התנהג לא בסדר
ירדן גונן:
 גם ירה עלינו, הוא גם לא התנהל בהתאם למתווה
ירדן גונן:
 בסדר, אין לי מה לומר, צריך להראות כוח על איפה שמזלזלים בנו, אבל האם הכוח הזה צריך להימשך כל כך הרבה ימים תוך איום על החיים שלהם, איום ממשי? אתם לא יכולים להגיד שאתם יודעים איפה הם
ירדן גונן:
 אף אחד לא יודע איפה הם כרגע
ירדן גונן:
 הם לא חפץ מקובע לקיר
ירדן גונן:
 זה שידעתם איפה הם לפני מתווה השחרור או תוך כדי מתווה השחרור לא רלוונטי להיום, גם לא רלוונטי לחצי שעה אחרי שהתחילה הלחימה
ירדן גונן:
      לא יודעת מי מכם היה חשוף לטלגרם בימים האחרונים, אבל יש שם סרטון של אישה שמובילים אותה בתוך חאן יונס, מכסים אותה
ירדן גונן:
 היא ככל הנראה אחת מהחטופות
ירדן גונן:
 לאן הם לקחו אותה? אף אחד לא יודע
ירדן גונן:
 ידעו איפה היא לפני? כנראה שלא
ירדן גונן:
 האם אנחנו יכולים להבטיח שהפגנות חיל אוויר או הלחימה בשטח לא מסכנות אותם? לא, ועל כן זה מעט מרגיש כאילו יש שימוש ציני בחטופים שלנו לטובת מיטוט החמאס, במקום קודם כל להחזיר את החיים כמו שמדינת ישראל ועם ישראל והדת המהממת שלנו מהללת את החיים, את זה שפדיון שבויים קודם לכל, אז איך זה הגיוני שמדינת ישראל שהיא מדינת דת ולאום לא מקדשת את הדבר הזה בפעולות שלה ובמקום זה מתעסקים בלסגור ערוץ שכמובן הוא שנוי במחלוקת? יש הרבה דעות על הערוץ הזה, אבל אפשר לעשות איתו דברים שהם לא הסגירה שלו, וגם אם רוצים לסגור אותו, האם זה הזמן? תסגרו את זה שבארץ, זה לא מונע מהערוץ הזה להמשיך לפעול במקומות אחרים
ירדן גונן:
      האנשים שחזרו מהשבי מספרים שהם דווקא צפו בערוץ הזה
ירדן גונן:
 דווקא זה הערוץ שנתנו להם לראות
ירדן גונן:
 ככה הם ראו מה מתרחש פה
ירדן גונן:
 אולי קצת תקווה שהם רואים מה אנחנו עושים עבורם, איך אנחנו נלחמים עבורם
ירדן גונן:
 למה במקום להילחם אנחנו לא רותמים? למה במקום לקדש את המוות אנחנו לא מקדשים את החיים? איפה פספסנו את הכיוון בדרך למה חשוב באמת? מיטוט החמאס יכול היה לקרות לפני שנים
ירדן גונן:
 מיטוט החמאס זה תוכנית לטווח ארוך
ירדן גונן:
 אני לא מאמינה שאני אומרת את זה
ירדן גונן:
 אתם יודעים את זה יותר טוב ממני ואתם באמת האנשים המוכשרים לדבר
ירדן גונן:
 אל תיתנו לשנאה ולנקמנות לעוור אתכם
ירדן גונן:
 התוכנית לזמן ארוך יכולה להימשך אחרי התוכנית לטווח המיידי
ירדן גונן:
      אני אחות במקצוע
ירדן גונן:
 יש שני מושגים ברפואה שמדברים על emergent ועל urgent
ירדן גונן:
 emergent זה משהו שצריך לקרות בטווח של השעות הקרובות, ימים
ירדן גונן:
 urgent זה אומר עכשיו לחדר ניתוח
ירדן גונן:
 אחותי פצועה, מוזנחת
ירדן גונן:
 היא ככל הנראה צריכה ניתוח
ירדן גונן:
 כל זמן שהיא מתעכבת שם עולה לה בחיים, לילדה בת 23
ירדן גונן:
 יש למישהו מכם מישהו מהמשפחה שנחטף באותו יום, שנרצח באותו יום? אתם יודעים מה זה להיות בצד הזה ולראות במה אתם מתעסקים? באמת אני מצטערת, אני לא מאחלת לאף אחד לחוות את מה שאנחנו חווים
ירדן גונן:
 אני לא חושבת שאתם מזלזלים בזה, אבל שימו את מה שקריטי באמת ראשון בסדר העדיפויות
ירדן גונן:
 כל הזמן מתעדפים דברים אחרים
ירדן גונן:
      למה חזרנו לשבוע הראשון שבו מתעדפים את הלחימה לעומת החטופים? שאני צריכה להרגיש שאני שוב פעם צריכה להילחם כדי להחזיר אותם לסדר היום הראשון
ירדן גונן:
 למה, כי קיבלנו 100 חזרה, אז זה אומר שה-137 ששם לא חשובים? זה אומר שאפשר להקריב חיים של חיילים בשביל להמשיך מיטוט חמאס לפני שאנחנו מצילים את החיים? הלוחמים שלנו שם נלחמים נטו כי יש להם את האמביציה ואת השאיפה להיות אלה שמחזירים אותם חזרה
ירדן גונן:
 למה אתם לא נותנים להם את הביטחון הזה שיש להם סיכוי אם חס וחלילה יקרה להם משהו כשהם שם? אני מבקשת מכם, תחשבו על זה
ירדן גונן:
 לסגור את הערוץ הזה ישרת לרעתנו, לא לטובתנו, ודי לרעות האלה
יולי יואל אדלשטיין:
 היה לנו חשוב לשמוע אתכם, זה ברור
יולי יואל אדלשטיין:
 פתחת ואמרת שאתה לא מומחה באיך הכנסת מתנהלת, אז רק רציתי לומר לך שאין לנו פה שום שיקול דעת
יולי יואל אדלשטיין:
 מליאת הכנסת העבירה לנו את ההצעה הזאת לדיון ואנחנו עושים את הדיון
יולי יואל אדלשטיין:
 אני לא יכול להחליט שאני עושה או לא עושה את הדיון הזה
יולי יואל אדלשטיין:
 זאת ההחלטה של מליאת הכנסת
יולי יואל אדלשטיין:
      דבר שני, אתם צריכים לדעת שכפי שאני מכיר את האנשים בבית הזה ואני אחד הוותיקים בו, ללא כל הבדל מאיזו סיעה הם באים, קואליציה, אופוזיציה, ימין, שמאל, הם באמת חושבים על הנושא הזה ונפגשים עם המשפחות, כל אחד מאיתנו
יולי יואל אדלשטיין:
 זה אף פעם לא פשוט
יולי יואל אדלשטיין:
 זה אף פעם לא נחמד ואתם אומרים דברים תקיפים
יולי יואל אדלשטיין:
 זאת חובתכם וזכותכם לומר את הדברים האלה, אבל אנחנו נמשיך עד שהאחרון יחזור
יולי יואל אדלשטיין:
      דבר אחד אני אעיר, זה גם בהקשר שאמרתי, אין פה עניינים של גישה זו או גישה אחרת, פוליטיקה זו או פוליטיקה אחרת
יולי יואל אדלשטיין:
 מה שהביא לנו יותר מ-100 אנשים היו גם אזרחים זרים שנחטפו משטח ישראל והיינו אחראים גם עליהם, זאת הלחימה
יולי יואל אדלשטיין:
 זה אותם חיילים שסיכנו את עצמם כפי שאת אמרת, ונלחמו וחלקם גם נפלו כדי שאנחנו נוכל לקבל בחזרה את האנשים וכדי שאביבה תהיה בבית וכדי שהרבה נשים וילדים יחזרו קודם כל, ואנחנו לא נשקוט עד שאחרון החטופים, אחרונת החטופים יחזרו לכאן לארץ ובתקווה שיהיו בריאים ושלמים
ירדן גונן:
ההחזרה שלהם נעשתה על ידי משא ומתן שאני לא יכולה להתווכח על השפעת הלחץ הצבאי
יולי יואל אדלשטיין:
את לא יכולה להתווכח כי אני לא אתווכח איתך
יולי יואל אדלשטיין:
 הייתי שר הבריאות, אבל אני לא אוכל להתווכח איתך על נושאים שהם במקצוע שלך
ירדן גונן:
נכון, אבל כולנו יודעים שגם הייתה הצעה למתווה לפני הכניסה הקרקעית
ירדן גונן:
 את סוג המתווה אנחנו לא יודעים
יולי יואל אדלשטיין:
יש בחדר הזה כרגע שלושה אנשים שיודעים, ולצערי מה שמספרים לך ברשתות החברתיות ובתקשורת זה גורמים שלא יודעים כלום אבל נושאים כל מיני תארים מן העבר, אבל מזמן לא מעודכנים בשום דבר
יולי יואל אדלשטיין:
 זאת אינפורמציה לא נכונה
יולי יואל אדלשטיין:
 אני אחד משלושת האנשים האלה, וכמי שלא יודע מה עובר עליכם אבל יודע מה עבר על המשפחה שלי באותן שנים שאני הייתי מאחורי סורג ובריח, ואני לא יכול לתאר את התחושות שלהם
יולי יואל אדלשטיין:
 תמיד אמרתי שיותר קל להיות בפנים מאשר להיות בחוץ, אז אני אומר לכם שאילו הייתי יודע שיש הצעה קונקרטית על השולחן, הייתי מאתגר מאוד את המערכת לגבי סדרי עדיפויות, אבל לפני שנלחמו החיילים שלנו ולפני שהגיעו להישגים כפי שהגיעו ולפני שחמאס סוף סוף האמין שאנחנו רציניים, לא הייתה שום דרך להביא הביתה לא את אביבה ולא עוד 86 אם אני לא טועה, נוספים ישראלים, ולא את 24 הזרים, אז אנחנו לא נתווכח על הנקודה הזאת
יולי יואל אדלשטיין:
 כפי שאמרתי, כולנו מאוחדים סביב הצורך בזה
שיר סיגל:
רק חשוב לי להגיד בתור מי ששמעה את העדויות משם, שהלחימה, התמרון הקרקעי אכן אולי אפשרו לאימא שלי לחזור הביתה, אבל בין היתר גרמו לה לחזור כשהיא לא שומעת, כשהיא צריכה מכשירי שמיעה בגילה, שהיא חששה יום-יום, דקה-דקה על זה שהפצצה הבאה תיפול עליה כי הפצצות לא היו מאוד רחוקות מאיפה שהיא שהתה, ודבר אחרון הוא שזה גרם לה להרגיש שאין לאף אחד מושג איפה היא ושמוותרים עליה, ושהפצצה הבאה יכולה ליפול עליה ושאף אחד לא יידע איפה היא נמצאת, אז צריך לשקול טוב טוב איפה נלחמים, כמה נלחמים והאם המשא ומתן עלול להידחות בגלל מה שקורה שם עכשיו
יולי יואל אדלשטיין:
שוקלים כל הזמן
יולי יואל אדלשטיין:
      כפי שאמרתי, חובה לעבור לדיון
יולי יואל אדלשטיין:
 חבר הכנסת עודד פורר יציג את הנושא
יולי יואל אדלשטיין:
 גם אחרים אם ירצו להוסיף, מן המציעים כפי שקראתי, ואז השר יתייחס לנושא
עודד פורר:
תודה, אדוני
עודד פורר:
 בהמשך לדברים שנאמרו כאן אני חושב שהמחויבות לחזרתם של החטופים והחטופות היא של כל חברי הכנסת בבית מכל הסיעות
עודד פורר:
 כמו שאמרת אדוני היושב-ראש, בנושא הזה אני לא חושב שיש פה שאלות לא של קואליציה, אופוזיציה או עמדות כאלה או אחרות
עודד פורר:
      אני גם רוצה לציין, הבוקר התבשרנו על נפילתם של חמישה חיילים בקרבות ברצועת עזה, סמל יקיר ידידיה שינקולבסקי בן 21, סרן איתן פיש, סמ"ר תובל יעקב צנעני, סרן יהל גזית ורס"ר גיל דניאלס
עודד פורר:
 יהי זכרם ברוך
עודד פורר:
 אנחנו נמצאים במלחמה והמלחמה הזו, יש מחירים כבדים שעם ישראל משלם, אבל האסון הזה והמלחמה הזאת, אדוני היושב-ראש ואדוני השר, לא נפלו עלינו משמיים
עודד פורר:
 ה-7 באוקטובר היה תוצאה של מדיניות שהובלה כאן במשך שנים, של הסדרה מול ארגון טרור רצחני, שמי שעמד מאחורי ההסדרה ולא יכול היה גם לעשות אותה ללא אישור ממשלת ישראל זו קטאר
עודד פורר:
 קטאר מימנה וחימשה את החמאס במשך שנים בעשרות מיליוני דולרים שזרמו לרצועה בגיבוי של ממשלת ישראל, אגב, אותה קטאר שעכשיו אם תפתחו את הטלפונים שלכם אתם תוכלו לראות שאמיר קטאר מאשים את מדינת ישראל ברצח עם, לא פחות
עודד פורר:
 מדובר במדינה שמממנת טרור באופן רציף במשך שנים מעבר לארגוני חמאס
עודד פורר:
 במובן הזה ככל שאנחנו מאפשרים לקטאר לרקוד על שתי החתונות, אני חושב שאנחנו גם מרחיקים את חזרת החטופים שלנו
יובל ברון:
סליחה שאני מתפרץ
יובל ברון:
 כרגע קטאר היא הערוץ להחזרת החטופים שלנו
יובל ברון:
 הוא לא ערוץ טוב, הוא לא ערוץ יעיל, אנחנו לא שמחים לעבוד איתו אבל זה מה יש לנו
יובל ברון:
 אם ננער את הצינור הזה יותר מידי, אנחנו עלולים לאבד גם אותו
יובל ברון:
 רק חשוב לי שזה ייאמר פה
יולי יואל אדלשטיין:
מאה אחוז, אבל חברי כנסת מביעים את דעתם
יולי יואל אדלשטיין:
 אני גם מבקש לא להתפרץ
יולי יואל אדלשטיין:
 מאוד לא נעים לי
יולי יואל אדלשטיין:
 לכולם יש סף רגישות גבוה כלפיכם