GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמית סופר:
 היא אומרת: הילדים שלי בחרדות, מכל פיצוץ הם קופצים
עמית סופר:
      אנחנו משמיעים את הדברים, אבל אני חוזר למה שאמרתי בפתח הדברים, התחושה היא שיש תושבים שקופים בקו העימות
עמית סופר:
 אף אחד לא מתייחס אליהם
עמית סופר:
 קיבלו את ההחלטה של 2-0, 3-0, ובזה הסתיים
עמית סופר:
 מפה השיח מתגלגל ממשרד האוצר למשרד הביטחון, לפצ"ן
עמית סופר:
 אני מבין שיש שיקולים
עמית סופר:
 הפצ"ן אומר: השיקולים שלי הם פריזמה צבאית, אם זה מפריע לי בתפקוד הצבאי אני מפנה
עמית סופר:
 מה שלא מפריע לי במונח הצבאי, מבחינתי תפנו לחוסן האזרחי
עמית סופר:
 אז מי מסתכל על הצד האזרחי?      תבינו, גם החוסן של התושבים כבר נפגע
עמית סופר:
 אנחנו הולכים אולי לתקופה יותר ממושכת
עמית סופר:
 את האמון ואת החוסן אתם שוחקים
עמית סופר:
 אלה אוכלוסיות שעמדו שנים בגבולה הצפוני של מדינת ישראל, ועם הרבה חוסן
עמית סופר:
 אנשים שעברו דבר וחצי בחיים
עמית סופר:
 מי שמכיר את דוב"ב ואביבים ומכיר את היישובים שם בגזרה, הם עברו המון
עמית סופר:
 אבל אי-אפשר לשחוק אותם
עמית סופר:
 כבר חודשיים ישנם תושבים שנמצאים שם ללא מענה, בכל ההיבטים – בהיבטים החינוכיים, הרווחתיים, אוכלוסייה עם צרכים מיוחדים
עמית סופר:
 אני צריך להתחנן למשרדים כדי להעביר חולה עם צרכים מיוחדים שיינתן לו מענה כי אין לו ממ"דים? את הפער של החוסן לגבי הממ"דים אנחנו כבר גילינו
עמית סופר:
 אז איך מתמודדים עם הפער הזה? לפחות לאפשר להם לפנות את האוכלוסייה עם הצרכים המיוחדים, את חולה הפוסט-טראומה, את האנשים האלה, ולסייע בעניין הזה
עמית סופר:
      אני מבקש, אדוני היושב-ראש, אני משמיע פה את הזעקה של התושבים על מנת שבסופו של דבר תמצאו את המענה – סוג של מענק, פיצוי, לאפשר להם
עמית סופר:
 ענף התיירות שממנו הם התפרנסו הושבת לגמרי
עמית סופר:
 יישובים מסוימים שנמצאים ב-9 ק"מ אפילו לא נכנסו למתווה של פיצוי, עם הכנסה שירדה מ-100% ל-0%
עמית סופר:
 אגב, זה לא רק קו עימות
עמית סופר:
 יש יישובים עם 11 ו-12 ק"מ
עמית סופר:
 לפי דעתי, ענף התיירות צריך לקבל מענה לא רק ליישובי קו העימות אלא לכלל היישובים
עמית סופר:
 היישובים נפגעו ממש ללא הכנסה
עמית סופר:
 צריך להבין שאין להם הכנסה, הדי פיצוצים
עמית סופר:
 זאת שגרת היום-יום
עמית סופר:
 תודה רבה, אדוני היושב-ראש
יולי יואל אדלשטיין:
תודה לראש המועצה
אלון שוסטר:
היו"ר, יש את ראש מועצת גליל עליון
יולי יואל אדלשטיין:
 הוא הבא בתור
יולי יואל אדלשטיין:
 אני אומר לטובת המשתתפים כאן בחדר, יש מספר נציגים שביקשו לעלות בזום
יולי יואל אדלשטיין:
 גיורא זלץ, ראש מועצת גליל עליון, בבקשה
גיורא זלץ:
צוהריים טובים, תודה רבה על הדיון החשוב הזה
גיורא זלץ:
 אני מצטרף לכל הדברים שאמרו קודמיי
גיורא זלץ:
 אני רוצה רגע לציין את העובדות כפי שהן היו, כי זה חשוב להבין את כל האירוע
גיורא זלץ:
 ב-8 באוקטובר, יום ראשון למוחרת השבת הנוראית הזאת, אנחנו עשינו כאן במועצה הערכת מצב בהתאם לסיכון של חיי התושבים, בהתאם לסיכון של חיזבאללה, שאף אחד לא ידע אם הוא כן או לא יצטרף למערכה
גיורא זלץ:
 אחרי שראינו מה היה בשבת, אני, גיורא זלץ – ששני הוריי ניצולי שואה והקימו את קיבוץ להבות הבשן ב-1945, 100 מטר מהגבול – קצין בכיר במילואים, אני המלצתי לתושבים שמי שאינו נחוץ שיצא מהיישוב שלו
גיורא זלץ:
 זאת ההחלטה האישית הקשה ביותר שקיבלתי בחיים
גיורא זלץ:
 עשיתי את זה ביום ראשון ב-8 באוקטובר
גיורא זלץ:
     חשוב לי לציין שהצבא בפיקוד צפון, האנשים הבכירים ביותר לא רצו לקחת אחריות, וביקשו ממני לפנות את מי שאינו נחוץ כי אף אחד לא ידע מה חיזבאללה יעשה
גיורא זלץ:
 זה היה ב-8 באוקטובר
גיורא זלץ:
 כ-17,000 – 17,000 – מתושבי המועצה האזורית גליל עליון מתוך 23,000 תושבים עזבו בשבוע הראשון
גיורא זלץ:
      ממשלת ישראל רק ב-16 באוקטובר, שבוע ומשהו אחרי זה, אישרה פינוי מתשעה יישובים, משום שהיא הקימה, ממשלת ישראל, רצועת ביטחון בתוך מדינת ישראל, ולכן ביקשה מתשעה יישובים שקרובים לגבול להתפנות
גיורא זלץ:
 ב-25 באוקטובר, עוד שבוע אחרי זה, היא הוסיפה עוד חמישה יישובים מהמועצה האזורית גליל עליון וגם ממקומות אחרים, עד 3
גיורא זלץ:
5 ק"מ מהגבול, כי היא הרחיבה את רצועת הביטחון בתוך מדינת ישראל
גיורא זלץ:
 המדינה לא פינתה אותנו, לא אישרה את הפינוי, בשל הסיכון לחיים שלנו או בשל הערכת המצב, אלא רק בשביל לייצר את רצועת הביטחון, לאפשר לצבא לפעול מתוך וליד היישובים שלנו עם טנקים, נגמ"שים, עם ארטילריה, שיורים מתוך וליד היישובים
גיורא זלץ:
 זה היה ב-25 באוקטובר
גיורא זלץ:
      עכשיו, מה קורה כרגע? מה התמונה כרגע? וזה מה שחשוב להבין
גיורא זלץ:
 היום, עשרה שבועות אחרי שהמלחמה הזאת התחילה, יש כ-12,000 תושבים מהגליל העליון שהתפנו מביתם; כ-6,000 בערך מפונים על ידי המדינה ובמימונה; וכ-6,000 תושבים כבר עשרה שבועות מחוץ לבתיהם, העסקים שלהם סגורים, הם משלמים ארנונה לבית שלהם ומשלמים גם שכירות במקום שבו הם נמצאים, והרשויות הקולטות ששם הם נמצאים לא חייבות לקבל אותם למערכת החינוך
גיורא זלץ:
 זה מצב שהוא בלתי אפשרי
גיורא זלץ:
      עכשיו אני גם אספר לכם איך נראה לחיות כאן, בגליל העליון, בתוך רצועת הביטחון הזאת, שרוחבה כ-10 ק"מ והצבא נוכח בה, כפי שאמרתי
גיורא זלץ:
 בשטח שלנו, ברצועת הביטחון של ישראל, בגליל העליון, לחצי מהתושבים אין ממ"דים; כל בתי הילדים ללא מיגון; בתי ספר סגורים, גם כי חסר מיגון וגם כי אסור להסיע; וההנחיה של פיקוד העורף היא להיות ולשהות קרוב למרחב מוגן ולקיים פעילות רק בתוך מרחב מוגן
גיורא זלץ:
 זאת אומרת, אין לנו בתי ספר, אין לנו בתי ילדים, אין לנו שום דבר, אלא אם עושים את זה בתוך מקלטים
גיורא זלץ:
 וזה מה שעושים כבר עשרה שבועות
גיורא זלץ:
      זאת אומרת, בתי ילדים, תינוקות ופעוטות בגיל שנתיים-שלוש, ילדים בגן ותלמידי בתי הספר שלנו יסודי ותיכון, לומדים ביישובים שלהם עם המורים שמגיעים ליישובים שלהם בתוך מקלט מרחב מוגן
גיורא זלץ:
 דרך אגב, אנחנו והקיבוצים השקענו הרבה מאוד כסף בשביל להכשיר אותו
גיורא זלץ:
 אבל אי-אפשר לקיים לכולם כל הזמן את הפעילות הזאת
גיורא זלץ:
 לכן, גם הפעילות שישנה שעתיים, שלוש או ארבע שעות ביום במקרה הטוב, ההורים גם אם הם רוצים לעבוד מהבית ולעבוד מרחוק, הם לא יכולים כי הילדים שם
גיורא זלץ:
 כל הזמן, כל יום, כל היום יש ירי בכל המרחב הזה גם של צה"ל וגם של חיזבאללה
גיורא זלץ:
 חיזבאללה יורה נ"ט לטווח של 8 ק"מ
גיורא זלץ:
 רוב היישובים שלנו שהמדינה לא פינתה אותם הם גם בתוך 8 הק"מ האלה וגם יכולים לחטוף טילים, מה שקרה למשל בבית הילל בכינון ישיר מהלבנונים
גיורא זלץ:
     זאת מציאות בלתי אפשרית
גיורא זלץ:
 זה טירוף מערכות מוחלט שהמדינה אומרת לתושבים: תישארו שם ותסדרו
גיורא זלץ:
 אני אומר שוב, אין להם איפה להיות ואין להם איך לנהל את חיי השגרה שלהם
גיורא זלץ:
 מצד שני, יש מי שכבר בוחר להיות מפונה
גיורא זלץ:
 אני המלצתי להם
גיורא זלץ:
 אני לוקח על זה אחריות כי אי-אפשר – אני לא רוצה להגיד אי-אפשר, אבל קשה מאוד לחיות כאן כרגע
גיורא זלץ:
 אני המלצתי להם להתפנות אז הם התפנו
גיורא זלץ:
 הם האמינו לי יותר מאשר הם מאמנים למדינה והתפנו, והם כבר עשרה שבועות מסתובבים בארץ, העסקים שלהם סגורים, ארנונה הם משלמים גם על הבית שלהם וגם על השכירות
גיורא זלץ:
 חלקם לא יכולים להתחבר למערכות החינוך והרווחה ברשות שהם נמצאים בה
גיורא זלץ:
 זאת מציאות שלא יכולה להיות
גיורא זלץ:
      אני יכול להרחיב על הקשיים אבל אני לא רוצה
גיורא זלץ:
 אני רוצה לתת תשובה ברורה וקצרה מה צריך לעשות כי זה מה ששאלתם
גיורא זלץ:
 זה מאוד פשוט מה שצריך לעשות כרגע
גיורא זלץ:
 יש הגדרה אחת לנושא של סיכון חיי אדם ונושא של ביטחון, והיא קו עימות
גיורא זלץ:
 קו עימות – זמן התרעה 0
גיורא זלץ:
 זאת אומרת, יש אזעקה בדרך כלל אחרי שכבר הטיל נפל, או הכטב"מ או הרחפן או כל מיני דברים אחרים שעכשיו ישנם פה
גיורא זלץ:
 לכן זה בכלל לא רלוונטי
גיורא זלץ:
 אנחנו נשכבים על הרצפה ומכסים עם הידיים
גיורא זלץ:
 זו המשמעות של קו עימות, זמן התרעה 0, ולכן המדינה הגדירה קו עימות
גיורא זלץ:
 לכן מדינת ישראל חייבת לכל מי שתושב קו עימות והחליט להתפנות, או התפנה על בסיס האמירה שלי, לתת לו את אותו פיצוי של 500 שקל ליום למבוגר ו-200 שקל לילד מ-8 באוקטובר ועד שהעסק הזה ייגמר
גיורא זלץ:
     דבר שני שחייבים לעשות והוא קשור בקשר ישיר לזה הוא כל הנושא של ההטבות הכלכליות, הפטור מארנונה וכל מיני דברים כאלה
גיורא זלץ:
 לא יכול להיות שהיום מה שהאוצר אישר למשרד הפנים זה רק פטור, כי אני לא יכול לתת פטור, אני יכול לדחות פטור מארנונה רק למי שמפונה ורק על מגורים
גיורא זלץ:
 אנחנו עשרה שבועות פה עם כלכלה עומדת, סגורה, בלי חקלאות, בלי תיירות, בלי עסקים קטנים
גיורא זלץ:
 רוב החברות, רוב המפעלים עומדים, ואנחנו ככה חיים כבר עשרה שבועות
גיורא זלץ:
 המדינה בנתה רצועת ביטחון בתוך מדינת ישראל – שזה כשלעצמו שערורייה אבל לא ניכנס לזה כרגע
גיורא זלץ:
 אבל לצד זה שהיא בנתה רצועת ביטחון בתוך המדינה, הממשלה הסירה את האחריות שלה מאותם 50% תושבים שחיים כרגע ברצועת הביטחון הזאת, וגם מאותם תושבים שהתפנו מרצועת הביטחון
גיורא זלץ:
 בגלל שבנו רצועת ביטחון, חלקם הגדול של התושבים האלה לא מקבל מימון ולא מקבל תמיכה
גיורא זלץ:
      זה חייב להיפסק ולהיפסק עכשיו
גיורא זלץ:
 צריך לשכנע את שר האוצר, שקיבל מכתב משר הביטחון כבר לפני חודש לכבד את ההנחיות שלנו, ראשי הרשויות, ובו נאמר: ראשי רשויות שביקשו מהתושבים שלהם להתפנות, תשפה את התושבים עם אותה תמיכה
גיורא זלץ:
 העסק הזה כרגע תקוע אצל שר האוצר ולא מקודם
גיורא זלץ:
 אני אומר לכם, כל יום שעובר הוא בעייתי
גיורא זלץ:
 אנשים חוזרים ליישובים שלהם כי כבר אין להם כסף, ובטיל הראשון או השני שייפול על משפחה כזאת שחזרה הביתה כי נגמר לה הכסף, מה יגידו? מה אתם תגידו? זה טירוף, זה חוסר אחריות, ואני מאוד מאוד מבקש שתעשו מה שצריך בשביל לשנות ולתקן את זה
גיורא זלץ:
 תודה רבה
יולי יואל אדלשטיין:
תודה, גיורא
יולי יואל אדלשטיין:
 חבר הכנסת גואטה, תושב האזור יש לומר, בבקשה
ששון גואטה:
אדוני היושב-ראש, אני היום באתי מהאזור
ששון גואטה:
 אני היום הייתי בצפון
ששון גואטה:
 ישנתי בצפון לילה במושב יערה, וגם אתמול ביקרתי כל מיני חברים
ששון גואטה:
 אני מדבר בקצרה כדי שתהיה אפשרות לכולם לדבר
ששון גואטה:
 אתם צריכים להבין, המצב של היישובים האלה כמו מושב עבדון סתם לדוגמה, או יישוב מנות או אלקוש, או שאר יישובים במעלה יוסף, הוא לא טוב
ששון גואטה:
 הם חיים בתוך מלחמה
ששון גואטה:
 הילדים שם חיים בתוך מלחמה
ששון גואטה:
     אדוני היושב-ראש, יש נגמ"שים בתוך היישוב, יש לנו סוללות מחוץ ליישוב
ששון גואטה:
 הם חיים את המלחמה 24/7
ששון גואטה:
 זה לא משנה אם נפתח להם גנים ובתי ספר
ששון גואטה:
 אי-אפשר ללמוד ברעשים שיש שם, בבומים
ששון גואטה:
 הילדים רואים כל היום חיילים
ששון גואטה:
 אני היום עברתי אצלי במשק
ששון גואטה:
 אני עובר אצלי היום במשק, אני רואה שיש אצלי יחידה שיושבת במשק, ולא ידעתי בכלל
ששון גואטה:
 שלחו לי סרטון אפילו איך הם יורים מתוך המשק שלי
יולי יואל אדלשטיין:
לפחות גנבות לא יהיו כרגע
יולי יואל אדלשטיין:
 - - - חקלאית לא תתרחש
ששון גואטה:
כן, זה מה שבאמת נרגע קצת בתקופה האחרונה
ששון גואטה:
 אבל מה שקורה באמת, שזה לא משנה אם נפתח ונאפשר להם, ועוד גנים ועוד בתי ספר וניתן לעסק לעבוד, העסקים לא יעבדו, בבתי הספר אי-אפשר ללמוד בגלל הרעשים שיש, וילדים לא יכולים ללכת לגן
ששון גואטה:
 ואתה יודע מה, אני לא יודע אם זה מסוכן או פחות מסוכן מה שקורה, אנחנו פוגעים באוכלוסייה, הם נכנסים לחרדות ממה שקורה שם
ששון גואטה:
 אני חושב שבתור כנסת ובתור הממשלה – אני רואה פה שגם הסמנכ"לית הגיעה לפה והיא אחת הטובות – אנחנו צריכים לנסות למצוא פתרון איך אנחנו יכולים באמת לעזור לגליל כדי שנוכל גם להצמיח אותו אחרי זה, לראות איך אנחנו עוזרים לאנשים
ששון גואטה:
 תודה רבה
יולי יואל אדלשטיין:
תודה רבה, חבר הכנסת גואטה
יולי יואל אדלשטיין:
 אנחנו נמשיך עם ראש מועצת פסוטה, עורך דין דכואר
אדגאר דכואר:
שלום לכם, אני ראש מועצת פסוטה
אדגאר דכואר:
 למי שלא יודע, פסוטה הוא מקום שהמרחק בינו לבין הגבול הוא 3
אדגאר דכואר:
5 ק"מ, 3,510 מטר
אדגאר דכואר:
 אנחנו חלק מהחלטת הממשלה 975, אבל בפועל לא ניתן צו פינוי לגבי היישוב, וחלק מהתושבים עזבו את היישוב באופן ספונטני בלי שאני אדרוש מהם, כי ברור לכם שהרשות לא יכולה לממן לא לינה בבית מלון ולא שהייה שם
אדגאר דכואר:
 אני לא יכול לקחת על עצמי אחריות ולתת הוראה לתושבים להתפנות
אדגאר דכואר:
      הבוקר הזה במיוחד הייתה צפירה בשעה 07:30
אדגאר דכואר:
 תכננו בהתחלה לימודים בתוך המקלטים
אדגאר דכואר:
 אחרי הצפירה הזאת היו נפילות בינינו לבין מעלות, וגם יירוטים
אדגאר דכואר:
 הלימודים התבטלו לחלוטין
אדגאר דכואר:
 הרבה אנשים לא הצליחו לצאת מהבתים ולפנות למקום עבודתם
אדגאר דכואר:
 כפי שתוארה המציאות פה היא קשה ביתר שאת, ואין צו פינוי למרות שאנחנו בהחלטה 975, אין פיצוי, וגם יהיו לנו בחירות
אדגאר דכואר:
 אני באמת לא מצליח להבין את השיקולים
אדגאר דכואר:
 הם שיקולים מבצעיים של מערכת הביטחון שלא הורו על פינוי היישוב
אדגאר דכואר:
 זה מה שקורה גם ביישובים שכנים כמו אלקוש, כמו מועצה אזורית מעלה יוסף ואבירים שהם סמוכים אליי מצד דרום, אבל כל היישובים מצפון כבר פונו מזמן
אדגאר דכואר:
      אני מקבל המון פניות מתושבים, החיים פה משותקים
אדגאר דכואר:
 אין לי מענה, אין לי תשובות, ואני ממש חסר אונים
אדגאר דכואר:
 אני מבקש קודם כול לשקול מתן צו פינוי גם מהיישובים שנכללו בהחלטת 975 ולא נתנו לגביהם צו פינוי
אדגאר דכואר:
 המציאות מחייבת זאת
אדגאר דכואר:
 כמו שאמר חבר הכנסת גואטה, מי ששוהה כאן – אנחנו עוד יותר צפונה מעבדון ועוד יותר קרובים מאלקוש – רואה שהחיים בלתי נסבלים
אדגאר דכואר:
 לחילופין צריך לאפשר פיצוי לתושבים שיתפנו או שהתפנו באופן עצמאי, וזאת ללא דיחוי
אדגאר דכואר:
 החיים כאן פשוט בלתי נסבלים
אדגאר דכואר:
 תודה לכם
יולי יואל אדלשטיין:
תודה לראש מועצת פסוטה
יולי יואל אדלשטיין:
 חבר הכנסת קרויזר, בבקשה
יצחק קורן:
תודה, אדוני היושב-ראש
יצחק קורן:
 אני אדבר בקצרה
יצחק קורן:
 מתנצל בפני מי שעקפתי בתור
יצחק קורן:
 לצערי אתמול קיבלתי בשורה על חבר שנהרג ברצועת עזה, והלוויה שלו תכף בהר הרצל
יולי יואל אדלשטיין:
משתתפים בצערו כולנו
יצחק קורן:
תודה רבה
יצחק קורן:
 אני אדבר גם בקצרה כי אני חושב שחשוב מאוד לשמוע את ראשי הרשויות ואת התושבים שנמצאים שם, כדי שאנחנו כאן בכנסת נבין באיזו מציאות הם חיים ונמצאים כרגע
יצחק קורן:
 בכובע השני שלי אני גם נמצא במילואים מהשבת השחורה בחזית הצפונית
יצחק קורן:
 צריך להפנים כאן בכנסת ובמשרדי הממשלה שהצפון במלחמה, על כל מה שמשתמע מכך, גם מנזקי הלחימה של הירי של חיזבאללה וגם מהנזקים שלנו בירי התגובה
יצחק קורן:
 אין שם מציאות של חיים, על כל קווי הק"מ
יצחק קורן:
 לכן, גם מי שנאלץ להישאר שם, כי מדינת ישראל החליטה שהוא צריך להישאר והוא לא נכנס לתוך המתווים האלו, אין לו שם שום שגרת חיים
יצחק קורן:
      רק בשבוע שעבר אייל אוזן, חקלאי מגשר הזיו, עלה למטעים שלו ונהרג מפגיעת נ"ט
יצחק קורן:
 לצערי, הגעתי לשם ממש לא אחרי הרבה זמן
יצחק קורן:
 הצוות שלי הגיע לשם מייד כשהוא נהרג ופינה אותו משם
יצחק קורן:
 יש שם מציאות לחימה
יצחק קורן:
 התושבים שם נמצאים במלחמה
יצחק קורן:
 לכן, אדוני היושב-ראש, מוטל עלינו לעשות את כל מה שניתן ויכולים לעשות, כמו שנעשה בעוטף עזה, כמו שנעשה ליישובים שיותר צמודים לגדר בצפון, גם להרחיב את ההטבות, את הפיצויים ואת היכולת שיש לנו כממשלה לסייע להם
יולי יואל אדלשטיין:
 כמו שאמרתי, משתתפים בצער משפחתו של חברך, כמו אצל שאר הנופלים, וההלוויות של היום ובכלל
יצחק קורן:
תודה
יולי יואל אדלשטיין:
אנחנו נשמע את חבר הכנסת עמית הלוי
עמית הלוי:
 אני רוצה להתייחס רק למרכיב הראשון, למרות שכל המרכיבים פה הם ראויים
עמית הלוי:
 אין ספק שבצפון יש מלחמה, לא חשוב כל הגדרות העצימות
עמית הלוי:
 ההגדרות הללו פחות רלוונטיות לתושבים כמו ששמענו פה את ראשי המועצה
עמית הלוי:
 אני רוצה להתייחס ולקבל תשובות מנציגי צה"ל לעניין שהוזכר עכשיו גם על ידי חבר הכנסת קרויזר
עמית הלוי:
 כלומר, האם מבחינת צה"ל אייל אוזן היה צריך ללכת לגשר הזיו? לא היה אמור ללכת? אני מדבר על המקומות המטווחים ממש כמו מנרה
עמית הלוי:
 אנחנו מכירים את הטיווחים
עמית הלוי:
 כלומר, זה לא שיש מצב שהיום כמה ק"מ בתוך לבנון האזור ריק
עמית הלוי:
 הוא לא ריק
עמית הלוי:
 רואים את זה כל יום
עמית הלוי:
 מי שעוקב אחרי הסרטונים של חיזבאללה יכול לראות את כמות הסרטונים בשבוע של ירי מדויק לתוך בתים ולתוך מבנים
עמית הלוי:
     לכן, השאלה היא מה המדיניות מבחינת צה"ל באזורים האלו? האם חקלאים צריכים להיות שם? האם אנשים צריכים להיות שם? האם חברי כיתות כוננות צריכים להיות שם? ואם כן, עם איזה סטנדרט, של אפודים ושל נשק?
יצחק קורן:
חבר הכנסת הלוי, רק הערה קטנה לגבי מה שאתה אומר
יצחק קורן:
 מגשר הזיו הוא עלה למטעים שלו שנמצאים באזור מתת
עמית הלוי:
כן, כן, כן
יצחק קורן:
אם הוא לא יגיע למטעים שלו, כשהמלחמה תיגמר לא תהיה לו פרנסה יותר, לא יהיו לו יותר מטעים
עמית הלוי:
 חשבתי דוב"ב, זה היה באזור נטועה
עמית הלוי:
 כן, מצוין
עמית הלוי:
 האם הוא צריך ללכת או לא צריך ללכת? אם הוא לא צריך ללכת, אז כמו שאמר פה ראש המועצה צריך לשפות אותו
עמית הלוי:
 אם הוא צריך ללכת מבחינת המדיניות, אז באילו סטנדרטים הוא אמור ללכת? אני אומר את זה גם לגבי ההגנה באילו מקומות אפשר, וגם לגבי העובדה שיחידות וכלים של צה"ל פועלים בתוך היישובים, מה המדיניות של צה"ל?      מהסרטים שראיתי, במנרה יצטרכו כמה עשרות מיליונים רק כדי לשפץ את הכבישים, הטנקים שם והמקומות
עמית הלוי:
 מבחינת צה"ל מה ההתנהלות ביישובים האלה? האם יש איזה סטנדרט בהקשר הזה לשמור על ההיבטים האזרחיים האלו?
יולי יואל אדלשטיין:
תודה, עמית
יולי יואל אדלשטיין:
 אנחנו נשמע את התנועה הקיבוצית
יולי יואל אדלשטיין:
 פנינה איזנברג, בבקשה
פנינה איזנברג בורנשטיין:
שלום, אני מנהלת קהילה של קיבוץ כפר סאלד בגליל העליון, 5
פנינה איזנברג בורנשטיין:
5 ק"מ מהגבול
פנינה איזנברג בורנשטיין:
 500 מטר מפרידים בינינו לבין תוכנית השיפוי, פיצוי, פינוי, איך שתקראו לזה
פנינה איזנברג בורנשטיין:
 שום דבר לא מפריד בינינו לבין הארטילריה, לבין הטילים וכל מה שקודמיי אמרו פה
פנינה איזנברג בורנשטיין:
 אני לא רוצה לחזור על זה
פנינה איזנברג בורנשטיין:
 גיורא היטיב לתאר את המציאות שבה אנחנו חיים
פנינה איזנברג בורנשטיין:
 אני רק רוצה להגיד לכם דבר אחד
פנינה איזנברג בורנשטיין:
 היכולת שלכם היום לעצור את הפארסה הזאת היא בידיים שלכם
פנינה איזנברג בורנשטיין:
 תעצרו את מחול השדים הזה
פנינה איזנברג בורנשטיין:
 הילדים שלנו, המשפחות שלנו, נמצאים תחת אש גם אם היא בעצימות כזאת או אחרת, בוקר, צוהריים וערב
פנינה איזנברג בורנשטיין:
 הצירים אלינו סגורים
פנינה איזנברג בורנשטיין:
 עיר המחוז שלנו פונתה
פנינה איזנברג בורנשטיין:
 אנחנו מובלעת בתוך הסיפור הזה
פנינה איזנברג בורנשטיין:
 אנחנו לא זכאים כרגע לכלום
פנינה איזנברג בורנשטיין:
 שום דבר
פנינה איזנברג בורנשטיין:
      קיבוץ כפר סאלד הוא אחד מתוך שמונה קיבוצים שנמצאים בדיוק באותו מצב
פנינה איזנברג בורנשטיין:
 אין לנו לא מערכת חינוך, לא יכולת לנוע בתוך היישוב בצורה חופשית בגלל שאין לנו מרחבים מוגנים במרחבים הציבוריים
פנינה איזנברג בורנשטיין:
 היינו צריכים לעשות תוכנית טלוויזיה, טוק שואו, בשביל לקבל מיגונית
פנינה איזנברג בורנשטיין:
 פיקוד העורף לא ידעו אפילו איפה זה כפר סאלד על המפה
פנינה איזנברג בורנשטיין:
      אני מבקשת מכם להתייחס לזה ברצינות, מדובר בחיי אדם
פנינה איזנברג בורנשטיין:
 אנחנו סומכים עליכם שאנחנו לא נהיה במצב של ה-7 באוקטובר
פנינה איזנברג בורנשטיין:
 אנשים לא מעוניינים לחזור לקיבוץ במצב הזה, הם לא מאמינים, ולא יעזור שאף אחד יעמוד ויגיד שבטוח פה עכשיו
פנינה איזנברג בורנשטיין:
 לא בטוח היום באצבע הגליל
פנינה איזנברג בורנשטיין:
 אל תספרו לנו סיפורים
פנינה איזנברג בורנשטיין:
 אנחנו שם, אנחנו רואים את זה
פנינה איזנברג בורנשטיין:
 אנחנו מבקשים שלא תמשיכו לספר את הסיפור, אלא שתעשו ביטחון במעשים
פנינה איזנברג בורנשטיין:
 אז נחזור לשם
פנינה איזנברג בורנשטיין:
 אנחנו היום השכפ"ץ שלכם, תכבדו את זה
פנינה איזנברג בורנשטיין:
 תודה
יולי יואל אדלשטיין:
 סיגל שאלתיאל הלוי, בבקשה
סיגל שאלתיאל הלוי:
שלום, אני ממושב מנות בגליל המערבי
סיגל שאלתיאל הלוי:
 תודה רבה, אדוני היושב-ראש, שכינסת את הדיון החשוב הזה
סיגל שאלתיאל הלוי:
 אין לנו שגרה, אין לנו שגרת חיים, לא חינוך – פיצוצים, סוללות של תותחים נמצאות ביישוב שלנו וגם ביישובים אחרים
סיגל שאלתיאל הלוי:
 אנחנו 4
סיגל שאלתיאל הלוי:
9 ק"מ מהגבול
סיגל שאלתיאל הלוי:
 אנחנו ביישובים שנכללים כביכול בהחלטת הממשלה, אבל היא לא מיושמת עד הסוף
סיגל שאלתיאל הלוי:
 ההחלטה הזאת קיבלה הרחבה ותיקון, וצירפו עוד כמה יישובים ב-18 באוקטובר, אבל זה לא יושם
סיגל שאלתיאל הלוי:
 משום מה הממשלה העבירה את סמכויות הביצוע לצבא
סיגל שאלתיאל הלוי:
 הצבא משיקולים מבצעיים שלו החליט שלא לפנות, כן לפנות
סיגל שאלתיאל הלוי:
      אתם צריכים להבין שגם הכלכלה שלנו נפגעה
סיגל שאלתיאל הלוי:
 רובנו אנשים עצמאיים שנסמכים על ענף התיירות
סיגל שאלתיאל הלוי:
 ענף התיירות, האירוח הכפרי, האטרקציות, הכול קרס
סיגל שאלתיאל הלוי:
 אני לא יודעת מתי גם נוכל להצמיח את הדבר הזה מחדש או נוכל לאושש אותו מחדש
סיגל שאלתיאל הלוי:
 אנחנו עם אפס הכנסות, אבל ההוצאות שלנו ממשיכות לזרום כרגיל בגין כל ההשקעות שלנו בעסקים
סיגל שאלתיאל הלוי:
 אנשים במעמד שכיר לא יכולים לצאת לעבודה שלהם, כי הם לא יודעים אם הם יחזרו, כי ייתכן שבמהלך היום עקב אירועים ביטחוניים הצירים נסגרים
סיגל שאלתיאל הלוי:
 אימהות לא יכולות לצאת לעבודה, מכיוון שאין שגרת חינוך לילדים – אין מעונות יום, גנים באופן חלקי, בתי ספר כשלוש שעות ביום
סיגל שאלתיאל הלוי:
 אימא לא יכולה לצאת לעבודה ולהשאיר את הילד שלה, ואחרי שלוש שעות לבוא ולהוציא אותו
סיגל שאלתיאל הלוי:
 אין מספיק מרחבים ציבוריים מוגנים כדי לנהל איזושהי שגרה עבור הילדים שלנו
סיגל שאלתיאל הלוי:
      אני באופן אישי, כסבתא כואב לי מאוד לראות את הנכדים שלי עם אוזניות על האוזניים, כדי למנוע מהם את רעש הפיצוצים שכל היום קיים ביישוב שלנו וביישובים הסמוכים
סיגל שאלתיאל הלוי:
 אנא מכם, אני פונה לוועדה הזאת לשים לדבר הזה סוף ולהשוות את התנאים שלנו, ולהכיר בנו כמפונים
יולי יואל אדלשטיין:
תודה רבה לסיגל שאלתיאל הלוי
יולי יואל אדלשטיין:
 עו"ד הרן רייכמן, בבקשה
הרן רייכמן:
נעים מאוד, אני מנהל הקליניקות המשפטיות באוניברסיטת חיפה
הרן רייכמן:
 אני מייצג עכשיו יישובים ומאות אנשים, כנראה בדרך לבית משפט אם זה לא יתפטר פה, בתקווה שזה לא צריך בית משפט
הרן רייכמן:
 את תיאור המצב שמעתם פה
הרן רייכמן:
 אני אגיד כמה דברים – אחד, ליישובים עד 5 ק"מ הייתה החלטת ממשלה, והיא המוסמכת והייתה צריכה להיעשות
הרן רייכמן:
 שר הביטחון קיבל את הסמכות להחליט מתי עיתוי פינוי ולא על כן פינוי לא פינוי
הרן רייכמן:
 אני לא מבין למה חודשיים אחרי, העיתוי לא הגיע
הרן רייכמן:
 הממשלה כבר החליטה וזה צריך להיעשות
הרן רייכמן:
      הדבר השני שאין פה, וזה הסיפור שאנחנו רואים – אנחנו מתעסקים עם הרבה חלקים של המבצע הזה – מדינת ישראל לא שמה אדם שייקח אחריות על כל הצד האזרחי
הרן רייכמן:
 החלטת הממשלה מדברת גם על זכויות חיי אדם וגם מדברת על שירותים
הרן רייכמן:
 אין במדינת ישראל אדם שהיישובים יכולים להסתכל עליו, ראשי המועצות יכולים להסתכל ולהגיד: אתה צריך לפתור ליישוב שלי את כל הפן האזרחי, גם לקבוצה שנשארת בתוך היישוב ורוצה להישאר בתוך היישוב וגם לאותם מתפנים
הרן רייכמן:
 זה נכון לעוד הרבה סוגיות אזרחיות שאין אבא או אימא – היה עדיף אימא כמובן – במדינת ישראל שיסתכל על הדבר הזה, יעלה אחרי דובר צה"ל שמדבר, ויגיד: ככה מטפלים בעניין האזרחי
הרן רייכמן:
      כמו אירוע הקורונה, היה צריך פרויקטור שיטפל במדינה
הרן רייכמן:
 עכשיו אני שומע את ראשי המועצות
הרן רייכמן:
 הם הלכו לשר הביטחון, והוא אומר להם: שר האוצר
הרן רייכמן:
 שר האוצר אומר: שר הביטחון
הרן רייכמן:
 זאת בדיחה
הרן רייכמן:
 אני שלחתי מכתב לכולם
הרן רייכמן:
 אני גם לא יודע, גם לא יודע
הרן רייכמן:
 לא קיבלתי תשובה מאף אחד
הרן רייכמן:
 קיבלתי תשובה שהם קיבלו את הפנייה
הרן רייכמן:
 למה לא קיבלתי תשובה? כי אין מי שאחראי על האירוע
הרן רייכמן:
 מדינת ישראל לא שמה מי שיהיה אחראי על האירוע
הרן רייכמן:
 המצב הנוכחי דורש מקבוצת אנשים שנמצאים במצב של לחימה לשלם את מחיר הלחימה
הרן רייכמן:
 לעומת זאת, אני חי בעמק יזרעאל, אני חי חיי שגרה, אני ירוק
הרן רייכמן:
 חיים בתל אביב
הרן רייכמן:
 יש טילים, אבל חיים חיי שגרה
הרן רייכמן:
 אני ראיתי בירושלים שכולם יצאו עכשיו מסרט עם פופקורן
הרן רייכמן:
 מצוין
הרן רייכמן:
 הקבוצה הזאת נדרשת לשלם את המחיר של כל מדינת ישראל
הרן רייכמן:
      עכשיו אני מדבר עם האנשים
הרן רייכמן:
 לא רק שתשלמו את המחיר של הילדים, החרדות והטיפולים וכל הדברים למי שנשאר – אני אם הייתי יכול, לא הייתי נשאר – הם גם עכשיו לא יחזרו, הם לא יחזרו למועצות שלהם
הרן רייכמן:
 למה להם לחזור? המדינה בחידלון מפרה את האמון שלהם
הרן רייכמן:
 הם לא יחזרו והם מחפשים חיים במקום אחר
הרן רייכמן:
 אין להם חיים
הרן רייכמן:
 כל הפניות שלהם הן: איך אני נפטר מחוזה השכירות שלי
קריאה:
לגמרי
הרן רייכמן:
הייתי יכול להיפטר מחוזה השכירות
הרן רייכמן:
 אין פה טיפול בדבר הזה
הרן רייכמן:
 כל יום שעובר לא יהיו אנשים בצפון אחרי זה
הרן רייכמן:
 אתם זורקים אנשים למצב שהוא לא אפשרי, את מי שאין לו כסף, את מי שמסכן, מי שהלכו לו החסכונות בחודשיים
הרן רייכמן:
 אני לא מבין לדוגמה איך הורה עם ילדים וגם אנשים מבוגרים וגם אנשים עם מגבלות יהיו מוכנים לחיות בתוך המקום הזה
הרן רייכמן:
 את האמת, אף אחד מאיתנו לא היה מוכן שהילדים שלו יהיו בסיטואציה הזאת
הרן רייכמן:
 לכן שמישהו יגיד פה: אני אחראי בממשלה ומחר נפתור את זה
יולי יואל אדלשטיין:
 אנחנו נשמע את חבר הכנסת אלון שוסטר
אלון שוסטר:
תודה, היושב-ראש
אלון שוסטר:
 תודה על הדיון
אלון שוסטר:
 תראו, יש מצבים שבהם הכלב הופך לחתול לאט-לאט, לא במדרגות אלא באופן רציף
אלון שוסטר:
 זה בעצם המצב פה
אלון שוסטר:
 בכל מיני הקשרים אנחנו צריכים להיות מודעים, לא תמיד אפשר לקבל את המדיניות המבוצעת הלכה למעשה
אלון שוסטר:
 מהי המדיניות? המדיניות היא דיכוטומית – או שאתה מפונה ומפוצה, או שאתה לא
אלון שוסטר:
 ראש המועצה אמר, צה"ל הנהן, אבל מעמק יזרעאל ועד 3
אלון שוסטר:
5 ק"מ מהגבול נמצאים בעצם באותו מצב וכל אחד מקבל את החלטותיו
אלון שוסטר:
 זאת מציאות לא ראויה
אלון שוסטר:
      אין לי ספק שצה"ל, מוסדות הביטחון, שאגב לקח להם זמן מהיכרות אישית שלי במשך עשור לפחות עד שהובן שלא טוב שאזרחים יהיו בסביבה שבה מתקיימת לחימה, והם גם  מתחככים פיזית – תרתי משמע – עם כוחות הצבא שצריכים את המקום שלהם
אלון שוסטר:
 לכן, לא טוב לי עם כך שצה"ל, מערכת הביטחון לא מגבה באופן בהיר, אם כי נדמה לי שראיתי מכתב של שר הביטחון שפונה לשר האוצר
אלון שוסטר:
 אבל זה צריך להיות עם אמירה חזקה מאוד
אלון שוסטר:
 אני חושב שאת הפגישה פה צריך לסכם עם אמירה שצריך לבנות – אני מצטרף לגישה הדיפרנציאלית – איזשהן מדרגות רציפות כאלו, ולהעביר את זה לוועדה שתקבל החלטות כלכליות, ועדת כלכלה, ועדת כספים
אלון שוסטר:
     אני רוצה עוד לחדד ולומר לגבי החקלאות שאני מכיר היטב, לא שיש פתרון, אבל לפחות כולם יודעים לומר שיש בעיה
אלון שוסטר:
 אנחנו נותנים תשובות מאוד חלקיות
אלון שוסטר:
 בחקלאות יש איזשהו הקשר טריטוריאלי מאוד ברור
אלון שוסטר:
 מאוד קשה לקיים את החקלאות וגם מסוכן צמוד, אבל - - - מושפעת באופן דרמטי שמדלג על הק"מ ומושפע באופן מאוד משמעותי לעומק המרחק של אולי 15, 20 ק"מ
אלון שוסטר:
 יגידו החברים כמה זה נושא שצריך לטפל בו
אלון שוסטר:
 אני משוכנע שאנחנו – מדינת ישראל – צריכים להקים את תקומה צפון, תקומה צפון שתנהל את המערכה הזאת, שהיא אפילו לא בין מערכות, היא מערכה בתנאי אי-ודאות ענקיים
אלון שוסטר:
 מה שעלה כאן הוא רק כמובן אחד מבין 40, 50 נושאים שצריך לעסוק בהם
אלון שוסטר:
 אני מקווה שהוא יסתיים באופן שאפשר יהיה בוועדות אחרות לקדם אותם
יולי יואל אדלשטיין:
 תודה, אלון שוסטר
יולי יואל אדלשטיין:
 חבר הכנסת ניסים ואטורי, בבקשה
ניסים ואטורי:
תודה רבה, אדוני היושב-ראש