GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני:
 וזה מועתק
משה גפני:
 זאת אומרת, יש אירועים שקורים בצפון, בתוך שנייה זה עובר לשכונה בירושלים, ומלבישים את זה על השכנה, וזה מגיע
משה גפני:
 אנחנו מחכים לתשובה של חברה אזרחית שיודעת להזריק לאותה רשת חברתית סגורה את המידע שאנחנו מבינים שהוא פייק-ניוז כדי למנוע את השרשור שלה
משה גפני:
     סוגיה נוספת שאנחנו מתעסקים בה היום – יצא פרסום אתמול של היועצת המשפטית לממשלה ופרקליטות המדינה – זו החקירה הלאומית, שהיא די חשובה לנו גם ברמת ההסברה - - -
זאב אלקין:
מה זאת אומרת חקירה לאומית?
משה גפני:
יש חקירה לאומית שאמורה לאגוד את כל הראיות הדיגיטליות שנאספו, בין אם זה מהמצלמות של אותם מחבלים, את הראיות להפוך את זה – בכמה מאמצים
משה גפני:
 מאמץ אחד הוא אל מול המשפט, או הענישה של אותם מחבלים שנמצאים אצלנו כרגע, ואל מול הקהילה הבינלאומית
משה גפני:
 אנחנו לקחנו את האירוע הזה מאוד מאוד ברצינות
משה גפני:
 בנינו מודל בלהב שמרכז מול כל יישוב את כל מעשי הזוועה שהיו שם, עם כל העדויות, נדבך על נדבך, עדויות של אנשי זק"א שהיו במקום, כל הדיגיטל מסביב, העדויות של המשפחות עצמן והניצולים
משה גפני:
 ננסה להרכיב תמונה לאומית, מעין יד ושם שאנחנו הולכים לתעד את כל מעשי הזוועה
משה גפני:
 זו מלאכה שתיקח די הרבה זמן, אבל אנחנו שם
משה גפני:
 אנחנו מבינים את החשיבות של העניין הזה
משה גפני:
 זה פחות פורנזיקה, מן הסתם, כי זו הייתה זירת שואה וטבח, והפכה לזירת לחימה, ואחר כך לכל מה שקרה בכל היישובים
משה גפני:
 זה מאמץ לאומי שאנחנו מטפלים בו
משה גפני:
     סוגיה נוספת שהציבור נחשף אליה בעבודה מאומצת של המשטרה, וגם שם יש פרסומים - - -
מושיק אביב:
חשוב להגיד שזו יוזמה ברוכה שלהם
מושיק אביב:
 הם יכלו לקחו רק את העניין בהקשר המשטרתי, אבל לקחו פעולה יותר רחבה בעניין של עדות, ניצולים ותיעוד של כל הדבר הזה
משה גפני:
ואנחנו כבר מקבלים עדויות של מעשי הזוועה
זאב אלקין:
אם שר המורשת לוקח לעצמו סמכויות של וא"א, אז הם לוקחים סמכויות של שר המורשת, זה משתרשר
זאב אלקין:
 סיוע בתחומים שונים בממשלה אחד לשני
משה גפני:
אנחנו נשארים רק בתחומי האחריות שלנו
משה גפני:
 דבר נוסף שהולך להיפתח זה אתר – יש איסוף של כל הרכוש של כל הקורבנות מהדרום
משה גפני:
 אנחנו מודעים לחשיבות להחזיר לכל משפחה את הפריטים שהיו, בין אם על גופות החללים, או בין אם זה נמצא בשטח
משה גפני:
 נפתח מרלו"ג, גם זה באופן מהיר
משה גפני:
 יהיה אתר אינטרנט שיעלה את כל הפריטים, כדי שהמשפחות של הקורבנות יזהו וייקחו חזרה
משה גפני:
 חלק מהציוד כבר זוהה על ידינו באופן יזום, ודרך תחנות המשטרה ברחבי הארץ אנחנו ניזום פנייה למשפחות ונחזיר את אותו רכוש
משה גפני:
 זו אופרציה גדולה, אנחנו נכנסים למאמץ הזה מתוך הבנה גם של הרגישות של האירוע הזה וגם של החשיבות
משה גפני:
 בהסברה, כשאתה נכנס למקום הזה ואתה רואה את הריכוז של זוגות הנעליים, ממש ערימות של נעליים, זה מזכיר מאורעות – מי שהיה במחנות – זה משם
משה גפני:
 זו זוועה, ואתה רואה את הדברים, והוצאנו אותם החוצה
משה גפני:
     אם אנחנו מסכמים – אני חושב שמאמצי הדוברות, הסברה שלנו, ההנחיות והמידע לציבור, אנחנו מעל 1,800 פרסומים, עם סנטימט חיובי שהציבור מאמין בנו, ואנחנו נשמר את זה
משה גפני:
 לצערי, הוכחנו בדם את העניין הזה
משה גפני:
 אנחנו ערוכים לכל משימה
משה גפני:
 תודה
זאב אלקין:
אני רוצה במעט הזמן שנשאר לנו לשמוע את הדוברים של משרדי הממשלה האזרחיים, כי יש הרבה מאוד שאלות שעולות בתחומים האלה
זאב אלקין:
 למשל, משרד החינוך אתנו? יש להם נציג? תציגי את עצמך לפרוטוקול
זאב אלקין:
 אני אשמח אם תציגו את התמונה מבחינתכם, כי אני חייב להגיד שזו אחד מהתחומים שהיו בשבועות הראשונים, כי מה שקרה, פיקוד העורף קבע כללים
זאב אלקין:
 את הכללים האלה בכל רשות תרגמו באופן שונה, בכל בית ספר גם באופן שונה, ולכן ההורים הסתובבו בניסיון להבין מה כן קורה ומה לא
מיטל אדרי כהן:
הם קיבלו מבית הספר מידע בצורה - - -
זאב אלקין:
בדרך כלל קיבלו מידע, אף אחד לא הבין למה, כי זה לא תפקידו של בית הספר להסביר למה
זאב אלקין:
 הוא אומר יהיה כך וכך וכך
זאב אלקין:
 מבחינת הסבר לציבור, כדי להבין את ההיגיון – ודיברנו על זה הרבה פה בתחילת הדיון הזה – למה זה ככה? למה זה בצורה שלפעמים נראית עקומה? למה זה משתנה מיום ליום? ממה זה נובע? לא ניתן הסבר כזה, ולכן זה מייצר הרבה חוסר אמון ותחושת תסכול וכולי, למרות שלפעמים עמדו מאחורי זה שיקולים; אבל ברגע שזה לא משוקף ואין הסבר ברור ושקוף שזאת המדיניות, אלה הקשיים, כך וכך מתמודדים איתם, זה הצפי קדימה, אלה הן הגמישויות, בגלל שלנושא החינוך יש השלכות משקיות מאוד גדולות, והוא משפיע על הכול בשרשור – לפעמים מערכת החינוך משפיעה על עצמה, כי כשבמקום אחד לא פתוח גן, במקום אחר חסר מורה, כי איפה הילדים של המורה? הלכו לגן
זאב אלקין:
 יש פה תמונה מאוד מאוד מורכבת, שאני חייב להגיד שמה שאני שומע מהציבור, משרד החינוך לא הצליח ליצור אמון והבנה מה קורה במערכת
זאב אלקין:
 אז אני אשמח לשמוע מכם בהקשר הזה
מיטל אדרי כהן:
אני מיטל אדרי כהן, אני סגנית מנהלת אגף דוברות
מיטל אדרי כהן:
 ביום הראשון למלחמה, כבר ב-09:00 בבוקר הוצאנו הודעה לציבור על כך שיש מוקד סיוע רגשי לכל ההורים ולכל התלמידים, כי הבנו שיש פה אירוע שהוא קודם כל טראומה לאומית
מיטל אדרי כהן:
 פתחנו את מוקד הסיוע הרגשי, ומשם הבנו את הרחשים של הציבור
מיטל אדרי כהן:
 בשעה 12:00 נפתח חדר מצב, שר החינוך קיבל שם החלטה יחד עם פיקוד העורף על ביטול הלימודים
מיטל אדרי כהן:
 שיקפנו את זה לציבור – בשעה 14:00 או 15:00 הוצאנו הודעה כבר ביום שבת כדי לשקף להם מה קורה קדימה
מיטל אדרי כהן:
 בגלל שאנשים נמצאים בבלבול וחוסר הבנה של האירוע, התחלנו בכל יום להוציא הודעות שוטפות בתיאום עם פיקוד העורף לגבי מתכונת הלימודים
מיטל אדרי כהן:
     בימים הראשונים, מראשון עד שלישי, ביטלנו את הלימודים
מיטל אדרי כהן:
 רק ביום רביעי התחלנו לדבר על חזרה לשגרת למידה בחירום מרחוק
מיטל אדרי כהן:
 לא למידה במסגרות, עדיין היה שלב שבו אנחנו לומדים מרחוק, ותוך כדי אנחנו מתדרכים על כל הנושא של שיח רגשי מול תלמידים, לדבר איתם על האירועים, לראות איפה כל אחד נמצא במקום הרגשי
מיטל אדרי כהן:
 פלטפורמות – באילו פלטפורמות אנחנו יוצרים איתם קשר
מיטל אדרי כהן:
 חלוקת מחשבים ניידים – זה חלק מהתהליך של חזרה ללמידה מרחוק
מיטל אדרי כהן:
 פתיחת זירות למידה דיגיטלית בחינם כדי שהתלמידים יוכלו להתחבר דרכם ללמידה מרחוק
מיטל אדרי כהן:
 עשינו רצועת שידור לתלמידים בחינוכית
מיטל אדרי כהן:
 זה היה בשלב שבו עשינו חזרה ללמידה מרחוק
מיטל אדרי כהן:
     החל מה-18 באוקטובר חזרנו ללמידה במסגרות בצורה הדרגתית
מיטל אדרי כהן:
 פה שיקפנו שבניגוד לתקופת הקורונה שקיבלנו החלטות למרות השונות בין האזורים וחייבנו את כולם לחזור בצורה מסוימת, פה אנחנו נותנים לכל ראש רשות ולכל אגף חינוך אוטונומיה להחליט איך להחזיר, באיזו צורה להחזיר, באילו כיתות מחזירים
מיטל אדרי כהן:
 כל מנהל בית ספר וכל ראש רשות בתוך הדיאלוג הזה קיבלו החלטות ושיקפו אותן להורים
מיטל אדרי כהן:
 ההורים לא היו מבולבלים, פשוט הייתה שונות בין האזורים, ולכן זה תסכל אותם
מיטל אדרי כהן:
 כל הורה קיבל מבית הספר: מתי הילד שלי לומד, באיזה שעות, מתי הוא נמצא מרחוק, מתי הוא נמצא פיזית בבית הספר
זאב אלקין:
כלקוח של המערכת, אני חייב להגיד - - -
מיטל אדרי כהן:
זה תלוי בבית הספר
מיטל אדרי כהן:
 בסוף זה בית הספר
מיטל אדרי כהן:
 בית הספר עמד במשימה הזאת מול ההורים, והתסכול נבע מהשונות בין בית ספר לבית ספר
זאב אלקין:
אני אגיד לך למה אנחנו מכוונים פה מבחינת תפקידנו כוועדה שעוסקת בנושא הסברה
זאב אלקין:
 יש הבדל בין לדעת אם הילד שלי מחר בבוקר הולך למסגרת או לא, ולכמה שעות וכולי – שברור שהתשובות ניתנו
זאב אלקין:
 לפעמים בשעת ערב מאוחרת, והמערכת הגיעה לפעמים בשעת בוקר, חצי שעה לפני שהילד צריך לצאת, אבל בסדר, לא על זה אני מדבר, לא על סיפוק המידע לציבור
זאב אלקין:
 אני מדבר על השאלה למה? למה זה ככה? למה יום אחד זה ככה, ויום אחד ככה? אני לא חושב שתמצאי הרבה אנשים במדינת ישראל בקרב ההורים שמבינים למה, כי לא הייתה פעולה כזאת
זאב אלקין:
 אני מכיר את המערכת לא רע, ואני יודע מה קורה פה סביב השולחן הזה בוועדת החוץ והביטחון, ולכן אני לא הורה ממוצע
זאב אלקין:
 אפילו אני הייתי צריך לעשות תחקיר כדי להבין למשל מה היו השיקולים ואיך זה עבד בכל מיני מוסדות וכן הלאה
זאב אלקין:
 וכשהבנתי, הבנתי שזה היה גאוני, מה שהיה נראה לי מתסכל וחסר היגיון, ואז אמרתי לעצמי כמה הורים עשו כזה תחקיר ויש להם כלים? אני יכול להרים טלפון לראש המועצה, לראש אגף חינוך
מיטל אדרי כהן:
התסכול שאתה מדבר עליו נובע מחוסר האחידות בין האזורים השונים, לא מזה שבית הספר – בסוף בית הספר עמד מול - - -
זאב אלקין:
אני לא מדבר על מידע, אני מדבר על הסברה, גם על ידי משרד החינוך, וגם אחר כך, על ידי אגפי החינוך של הרשויות, אם המדיניות היא שונה
זאב אלקין:
 כדי שציבור ההורים במדינת ישראל יהיה שותף להבנה – לא ברמה היומיומית, אבל שותף להבנה מה האתגרים שאיתם מתמודדים, מה ההיגיון המארגן, אפילו להעביר לרשויות למה זה נעשה, מה הציפיות, מה הצפי של המערכת, כמה זמן היא צריכה להתארגנות
זאב אלקין:
 יש הרבה שאלות שאתה לא מבין למה אם אתה לא חוקר את זה ממש לעומק, וגם אז אתה לא תמיד מבין, אבל אז יש יותר סיכוי, וזו בדיוק הנקודה
זאב אלקין:
 הציבור היום במדינת ישראל הוא מספיק אינטליגנטי, הוא רוצה להבין למה, הוא לא רוצה רק לדעת אם יש לימודים או אין לימודים
זאב אלקין:
 הוא שואל שאלות: למה אצלי זה ככה, אצלו זה ככה, מה ההיגיון שאחרי זה
זאב אלקין:
 לדעתי הרוב המוחלט של בתי הספר לא ראו בתפקידם לשתף את ההורים באתגרים ובסיבות, הם הודיעו
מיטל אדר כהן:
כל ראש הרשות הודיע לציבור שלו, לקהילה שלו, למה הוא פותח, איך הוא פותח ומה היו השיקולים שלו
מיטל אדר כהן:
 הם התחילו לפרסם פוסטים אחרי ההודעות של פיקוד העורף על מתכונת החזרה, הם עשו את זה בצורה הזאת
מיטל אדר כהן:
 שוב, זה לקח מהקורונה, כי לשבת בירושלים ולהחליט לגבי כל האזורים, זה לא משהו שנכון לעשות
זאב אלקין:
אני לא כופר בשיטה, אני רק אומר שדווקא בגלל זה, זה היה צריך להיות מלווה באיזושהי חשיבה איך מסבירים לציבור את העקרונות שסביב זה הכול בנוי, ואיך דואגים שכל רשות עושה את זה בהחלט ההחלטות הפנים רשותיות שלה
זאב אלקין:
 לא רק לשחרר את זה לרשויות
מיטל אדר כהן:
באתר המשרד, מה שעשינו – ידענו שאנשים מחפשים את המידע הזה שאתה מדבר עליו – הכנו דף אחיד עם כל השאלות והתשובות, יחד עם מטה ההסברה הלאומי תכללנו דפים עם כל המידע שעלה מתוך השאלות שהגיעו אלינו לאגף השירות, למה זה ככה, והסברנו את השונות הזאת בתוך דפי המידע כדי לתת להם את הלוגיקה, את הסדר המארגן
מיטל אדר כהן:
 שוב, המטרה - - -
זאב אלקין:
אבל זה בנוי על מישהו שהולך להיכנס לאתר של משרד החינוך ולחפש את המידע הזה
זאב אלקין:
 אני לא חושב שיש רבים כאלה
שרון ניר:
זו בדיוק התקלה
שרון ניר:
 זה חיפוש, זה לא מונגש
זאב אלקין:
אני לא הרגשתי שהיה קמפיין מסודר של מערכת החינוך כלפי ציבור ההורים
מיטל אדר כהן:
היו שני קמפיינים שעלו – קמפיין אחד עלה עם המוקד הרגשי
זאב אלקין:
זה משהו אחר
מיטל אדר כהן:
זה אחד הקמפיינים שעלו
מיטל אדר כהן:
 הקמפיין השני היה קמפיין לגיוס מורים למרכזי המפונים
זאב אלקין:
עוד פעם, זה לא קשור
מיטל אדר כהן:
קמפיין לגבי הלוגיקה מאחורי ההחלטות שקיבלנו, פתחנו חדר מצב במשרד החינוך
מיטל אדר כהן:
 השר, המנכ"ל, הנהלת המשרד ישבה שם, וענו על שאלות ותשובות מעיתונאים
מיטל אדר כהן:
 היינו פעמיים בשבוע בשידורים חיים
מיטל אדר כהן:
 גם עכשיו, פתיחת בית ספר, יש לנו שידור חי משם
מיטל אדר כהן:
 כל הזמן כדי לייצר רצף להורים על ההחלטות ומה עומד מאחוריהן
מיטל אדר כהן:
 יש שם גם שאלות - - -
זאב אלקין:
אני לא חושב שזה חדר לציבור
זאב אלקין:
 לדעתי, זו התחושה שלי מהרבה אנשים שפגשתי וכן הלאה
זאב אלקין:
 שרון, רצית להגיד משהו
שרון ניר:
כן, אני רוצה להגיד משהו
שרון ניר:
 תודה, אדוני היושב-ראש
שרון ניר:
 קודם כל, אני רוצה להגיד שבמלחמה כשהמצב הוא כל כך דינמי וכל כך משתנה בכל נקודת זמן באופן שמותאם לצרכי הלחימה, יש חשיבות מאוד גדולה להנגשת המידע לציבור
שרון ניר:
 בצבא עושים את זה מאוד מאוד מסודר, זה נקרא שעון לחימה, ובתוך שעון לחימה נכנס סוג של סטינג של דובר צה"ל שמדבר אתנו פעמיים ביום, שלוש פעמים ביום, איך שהם מחליטים
שרון ניר:
 אני חושבת שכשזה נוגע לאזרחי ישראל, הדבר הזה צריך להיות מתורגם גם ליתר משרדי הממשלה שנותנים שירותים
שרון ניר:
 בסוף הציבור שצורך באופן משמעותי מאוד את כל המידע – ובצדק, כי זה נוגע לשגרת החיים הלא שגרתית שלו – צריך לקבל את המידע המתעדכן בהנגשה
שרון ניר:
 וזה שאת דוחפת לו כל אחד מהמשרדים – היות והאתגר שלכם הוא כל כך משתנה והצרכים כל כך משתנים, וזה מתעדכן בכל נקודת זמן – ואני לא פונה רק למשרד החינוך, אלא לכל יתר משרדי הממשלה, אני חושבת שאלו בטח דברים שנדונים במערך ההסברה הלאומי
שרון ניר:
 אני חושבת שיש משמעות לאיזשהו סטינג של שעון לחימה שבו מנגישים בדחיפה את המידע לציבור, בטח בתחומים מאוד אקוטיים כמו חינוך, כמו בריאות, כמו רווחה
שרון ניר:
 מה לעשות, זה כבר חודש וזה יהיה יותר, אנשים צריכים לקבל את הדברים האלה בדחיפה
שרון ניר:
     בהיבט של הסברה, ככל שאנחנו נותנים מידע יותר שקוף, יותר עדכני בצורה שוטפת, ויותר מהמן, זה מייצר סוג של הורדת מפלס החרדה והלחץ ומודעות מצב
שרון ניר:
 לכן זה צריך להיות אינטרס של כל הגופים להנגיש את המידע ולייצר מודעות מצב בקצה השני, שאלו האזרחים
זאב אלקין:
 אני אגיד משהו שהוא ספציפי יותר, אבל זו ההמלצה שלי אליכם
זאב אלקין:
 אני ביקרתי לא מעט קבוצות של מפונים למיניהן
זאב אלקין:
 בהתחלה היה קושי לארגן מערכת חינוך, אבל עם זה אני רואה שמצליחים להתמודד
זאב אלקין:
 יש קושי עצום בחזרה של הילדים ללמוד
זאב אלקין:
 אני חושב שחלק מהמטרות שאתם צריכים לשים לעצמכם הסברתית הן להחזיר את המערכת לשגרה
זאב אלקין:
 יש לזה כל מיני היבטים
זאב אלקין:
 קודם כל, הדבר הכי בסיסי הוא להחזיר את ילדי המפונים למערכות חינוך, גם אם הן זמניות ונבנו בנסיבות - - -
מיטל אדר כהן:
יש עכשיו טקס פתיחת בית ספר חדש למפונים מהמועצה האזורית אשכול, ומתוכם בארי
מיטל אדר כהן:
 ממש עכשיו
מיטל אדר כהן:
 אנחנו כל הזמן בתוך תהליך של הקמת בתי ספר חדשים והסבה של - - -
זאב אלקין:
אנחנו מדברים דיאלוג של חירשים
זאב אלקין:
 אני יודע שפותחים מסגרות, אמרתי: בהתחלה זה היה חסר, ואני כשאני מבקר, אני רואה שיש יותר ויותר מסגרות
זאב אלקין:
 רק כשאני שואל את מי שמארגן אותן או את מי שמתכלל את כלל הפעילות איזה אחוז מהילדים שלהערכתם נמצאים פה מגיעים למסגרות האלה? אני מקבל תשובות מאוד נמוכות – בין 5% ל-25%
זאב אלקין:
 לא 50%, לא 70% ולא 80%
זאב אלקין:
 זאת אומרת שיש פה כמות עצומה של ילדים, כי הזזנו אוכלוסיות עצומות
מיטל אדר כהן:
30,000 תלמידים
זאב אלקין:
זה רק מלונות בטח
מיטל אדר כהן:
כן
זאב אלקין:
כמות המפונים הרבה יותר גדולה
מיטל אדר כהן:
200,000
ענת שחור אהרונסון:
מפונים רשמית של המדינה, יש 120,000, מתוכם 90,000 במלונות
ענת שחור אהרונסון:
 200,000 הם אנשים שהתפנו מטעם עצמם
זאב אלקין:
אבל עדיין יש להם ילדים
ענת שחור אהרונסון:
אבל הם לא צריכים להתפנות
זאב אלקין:
אבל הם התפנו, זאת המציאות
מיטל אדר כהן:
אבל יש נוהל של משרד החינוך
מיטל אדר כהן:
 משרד החינוך הוציא נוהל לרשויות שמי שהתפנה על דעת עצמו – כלומר, לא פונה על ידי המדינה, אלא התפנה על דעת עצמו – יכול להיקלט ברשות שבה הוא שוהה באופן זמני, והוא יכול לקבל שירותי חינוך כל זמן השהות שלו
זאב אלקין:
יכול – מצוין
זאב אלקין:
 השאלה היא איך מביאים את ההורים ואת הילדים לחזור לשגרה, כי אני לא חושב שזה בריא – לא פסיכולוגית, לא להורים ולא לילדים – זה שבמשפחות מפונות הם לא לומדים
זאב אלקין:
 זו כרגע המציאות אצל רוב המשפחות האלה
זאב אלקין:
 לכן זה גם דורש סוג של קמפיין, לא חייב להיות תקשורתי בחדשות 20:00, אבל צריך לחשוב איך עושים את זה נכון
זאב אלקין:
 יש כרגע אתגר גדול מאוד, וזו סוגיה הסברתית
מיטל אדר כהן:
אתה אמור להשיב את האמון שלהם, זה הרבה יותר מורכב, זה לא רק עניין של קמפיין
זאב אלקין:
כן, אבל זה חלק מהעניין כי החזרה ללימודים משחררת לדברים נוספים את המשפחות
זאב אלקין:
 לכן זה מאוד מאוד משמעותי, זה אתגר
זאב אלקין:
 זה נכון על קהילת המפונים, אלו עשרות אלפי ילדים – אני לא נכנס כרגע למספרים, תלוי איך סופרים ואת מי סופרים
זאב אלקין:
 יש הרבה שהתפנו, אבל לא למלונות
זאב אלקין:
 הם מאזורים מפונים, הם מקבלים מהמדינה פיצוי כספי, אבל לא למלונות
זאב אלקין:
 גם זה מורכב, כי למשל באשקלון זו סוגיה גדולה, יש הרבה שקיבלו כסף אבל בפועל לא התפנו
ענת שחור אהרונסון:
אין צו לאשקלון
ענת שחור אהרונסון:
 אין צו לאשקלון
ענת שחור אהרונסון:
 העירייה קיבלה 160 מיליון שקל בשביל לדאוג לתושבים שלה, אבל אין צו ביטחוני לאשקלון
זאב אלקין:
לא, זה מורכב
זאב אלקין:
 אני יודע בדיוק מה קרה באשקלון
זאב אלקין:
 מוקדה אוכלוסייה, כ-70,000 איש, קצת פחות, שהוגדרה כזכאית לסיוע כספי לצרכי התפנות
זאב אלקין:
 הרבה פעמים סופרים אותה כאוכלוסייה שהתפנתה
זאב אלקין:
 בפועל, רוב מוחלט של האנשים האלה לקחו את הסיוע הכספי ולא התפנו
זאב אלקין:
 זה תרגיל אחר שעוד ידובר בו מבחינת ההיגיון של ההחלטה הזאת
ענת שחור אהרונסון:
משרד התיירות קיבל מהרווחה של עיריית אשקלון 500 משפחות לטפל בהן
זאב אלקין:
זה משהו אחר, זו קבוצה למלונות, אבל הרוב המוחלט הם לא מלונות, זה סיוע כספי לפי תעודות זהות שנכנס לאנשים לחשבון הבנק בלי שום קשר לעובדת ההתפנות
זאב אלקין:
 אבל לא על זה התכנסנו, זה מסוג הבאגים המוזרים במערכת שעוד ידובר בהם בבוא היום
זאב אלקין:
 כרגע, כך או אחרת, יש עשרות אלפי ילדים שהתפנו וחזרתם לשגרה עוד לא התרחשה
זאב אלקין:
 זו סוגיה הסברתית מול ההורים, שמשרד החינוך צריך להרים את הדגל הזה כי זה לא יקרה מעצמו
זאב אלקין:
 זה לא מספיק לתת אפשרות ללמוד
זאב אלקין:
 א', יש חוק חינוך חובה
זאב אלקין:
 זו חובתה של המדינה לדאוג שהוא ילמד
זאב אלקין:
 ילדים צוברים פערים, זה גם גורם לכל מיני בעיות אחרות, הישיבה הזאת בלי לימודים
זאב אלקין:
 הם גם לא לומדים מרחוק, אלא פשוט לא לומדים
זאב אלקין:
 שלא נשכח שחלק מהילדים האלה הם נפגעי קורונה, של כל הפערים הלימודיים שנוצרו שם
זאב אלקין:
 כמה אפשר להתעלל באותו דור? לכן אני חושב שקמפיין כזה שינרמל כמה שיותר מהר הוא קריטי
זאב אלקין:
     בהקשר הזה, זה נכון על עוד משהו, וזו גם הערה שאני מקבל מהרבה מאוד הורים
זאב אלקין:
 גם במקומות שחזרו הייתה נטייה לא לחזור לשגרה
זאב אלקין:
 כשזה קורה ביום-יומיים ראשונים, יש לזה היגיון, כי הילדים חזרו עם טראומות, צריך לטפל בהן, צריך לעבד אותן, גם למערכת לוקח זמן להתארגן
זאב אלקין:
 אבל אנחנו כבר הרבה אחרי זה, ואני חושב שיש ערך גדול לחזרה לשגרה לימודית רגילה, כי בהרבה מאוד מסגרות עדיין חלק גדול מהזמן הולך לפעולות תומכות, פעולות חינוכיות, התנדבויות
זאב אלקין:
 הדברים האלה הם טובים, אבל הם דווקא משדרים לילדים – ואפילו שומעים את זה הרבה מילדים, שאנחנו לא לומדים
זאב אלקין:
 בשביל מה ללכת לבית הספר? אנחנו לא לומדים
זאב אלקין:
 אנחנו משחקים, אנחנו מדברים, אנחנו מתנדבים, אבל הדבר האחרון שאנחנו עושים זה ללמוד
זאב אלקין:
 ואני חושב, בוודאי אם אנחנו מדברים על מלחמה ארוכה, שלשגרה יש משמעות עצומה בחוסן הלאומי, בטח של הילדים, בטח של התחושות שלהם
זאב אלקין:
 ולכן גם חושב שזה מאוד מאוד חשוב מבחינת המשרד לחשוב איך אתם מצליחים לשדר את זה גם להורים וגם לילדים, שהמערכת מנסה
מיטל אדר כהן:
דווקא ההתנדבות יצרה איזושהי הבנה שהם חלק מקהילה
זאב אלקין:
יש לזה ערך, זו שאלה של מינונים
מיטל אדר כהן:
המינון כרגע לא משתלט על סדר היום, זה ברמה של אחת לשבוע
מיטל אדר כהן:
 כרגע זאת הרמה
זאב אלקין:
המינון המצטבר הוא שלא לומדים
זאב אלקין:
 כשזה קורה בשבוע הראשון, סבבה, אבל כשזה קורה שבוע אחרי - - -
מיטל אדר כהן:
לא לומדים זו אמירה לא נכונה, לומדים
מיטל אדר כהן:
 יש מקומות שבהם הלמידה מתמקדת יותר בהיבטים הרגשיים עדיין כי התלמידים עדיין - - -
זאב אלקין:
כשאוספים את כל הדברים האלה ביחד, זה מה שאני שומע מהרבה הורים, וגם מילדים, שהם הכי רגישים לדברים כאלה, הם יודעים לאפיין במדויק מה קורה
מיטל אדר כהן:
אבל יש גם טענות הפוכות של תלמידים שהם עדיין לא מוכנים ללמידה מלאה
זאב אלקין:
 ראית פעם תלמיד שלא ניסה להשתמש בנסיבות כדי לקבל הקלות? ברור
זאב אלקין:
 גם סטודנטים, כשיחזרו לאוניברסיטאות, את תשמעי הרבה מאוד טענות שהם צריכים את זה
זאב אלקין:
 זה בסדר
זאב אלקין:
 אבל דווקא הפוך, חזרה לשגרה בסוף מבנה מסגרות
מיטל אדר כהן:
המטרה שלנו היא חזרה לשגרה, היא סדר יום, היא מסגרת, היא פגישה עם החברים, עם הדמות החינוכית
מיטל אדר כהן:
 חד משמעית, זאת המטרה ולשם אנחנו הולכים
מיטל אדר כהן:
 שוב, יש פה שונות בין האזורים, יש פה ילדים גם באזורים יותר מורכבים
מיטל אדר כהן:
 למשל באזור הדרום, אנחנו יודעים שבגלל הטראומה הקשה שם, יש שם פחות - - - חד משמעית
זאב אלקין:
 זה שיש שונות, זה ברור, אני מדבר איתך על התמונה הכוללת
זאב אלקין:
 משרד התיירות פה?
ענת שחור אהרונסון:
שלום, אני ענת, אני הדוברת
ענת שחור אהרונסון:
 משרד התיירות נכנס למבצע פינוי בשבוע איחור אחרי תחילת המלחמה כי לא היינו מתוכננים להיות שם מלכתחילה; אבל ראינו שאנחנו יכולים לעזור בנושא של הפסקת עבודת הסוכנים שגזרו עשרות מיליוני שקלים על תיווך בשבוע, ויצרנו גם סטנדרטיזציה של השירות במלונות עבור המפונים, אחידות
ענת שחור אהרונסון:
 היו ארבעה סוכנים שכל אחד נתן משהו אחר
ענת שחור אהרונסון:
 אנחנו הודענו על כל הפעילויות שלנו לתקשורת, גם על הכניסה, אחר כך על ההיחלצות שלנו לסייע לעיריית קריית שמונה, שלא עמדה כל כך בהיקפים של הפינוי
ענת שחור אהרונסון:
 פרסמנו את הזכויות של המפונים במלונות, מה כוללת השהות – לינה, הזנה, סדינים, מגבות, הכול
ענת שחור אהרונסון:
 מעבר לפלטפורמות הרגילות והאורגניות של הודעות לעיתונות, ייזום ראיונות, פייסבוק, אתר המשרד, שאליתות – כל המידע היה זמין כל הזמן – עלינו אתמול בקמפיין על דמי המחייה ביוזמת שר התיירות, חיים כץ, שיזם את דמי המחייה בסך 200 שקל למבוגר ו-100 שקל לילד ליום, שזה יוצא סכומים מאוד נכבדים
ענת שחור אהרונסון:
 אנחנו מעוניינים לעודד את המפונים לבחור באופציה הזאת מאשר להיות במלון, גם כדי להפחית את העומס במלונות, ואנחנו גם מאמינים, וכל המחקרים מראים שכשאתה יוצא לקהילה ואתה יכול לחזור לחיים רגילים – אתה מבשל לעצמך, אתה מכבס לעצמך, הכול, אנחנו רוצים לעודד את המפונים לצאת לעצמאות, להשכיר דירות
ענת שחור אהרונסון:
 את זה העלינו בקמפיין ברדיו, טלוויזיה, פרינט, בקהל הכללי, וגם במגזרי – החרדי, ערבים
ענת שחור אהרונסון:
 אנחנו חזק על העניין הזה, למרות שלא התכוננו מראש, אבל אנחנו מתפקדים
זאב אלקין:
אם למפונה שגר במלון יש תלונה על המלון הזה, למי הוא פונה?
ענת שחור אהרונסון:
הוא אמור לפנות לרשות
ענת שחור אהרונסון:
 אנחנו הקמנו חמ"ל אזרחי של משרד התיירות - - -
זאב אלקין:
שנייה
זאב אלקין:
 למה לרשות, אם לקחתם אחריות מהרשויות?
ענת שחור אהרונסון:
ככה זה נקבע, משרד התיירות לא יכול לעמוד מול 120,000 איש
ענת שחור אהרונסון:
 הקמנו חמ"ל בתוך המשרד, והרשות גם מכירה את התושב שלה – היא יודעת למי יש צרכים מיוחדים, למי יש בעיות מיוחדות
ענת שחור אהרונסון:
 הרשות יודעת, הרשות פונה אלינו, ואנחנו מטפלים מול המלון
ענת שחור אהרונסון:
 בפועל זה לא קורה, אני חייבת לציין את זה
ענת שחור אהרונסון:
 בפועל, אנחנו מקבלים אלפי – בלי הגזמה – שיחות ביום בחמ"ל של אנשים פרטיים שמתקשרים אלינו, ואחרי שגמרנו את כל הפינוי – פינינו בערך 20,000 איש, אכלסנו את המלונות
ענת שחור אהרונסון:
 עכשיו אנחנו בשיפור האיכות של האכלוס, צרכים מיוחדים, איחוד קהילות ודברים כאלה
ענת שחור אהרונסון:
 אנחנו מזיזים אנשים בין המלונות
ענת שחור אהרונסון:
 אני חייבת לציין שלא חסרים חדרים, יש עודף של למעלה מ-8,000 חדרים
זאב אלקין:
8,000?
ענת שחור אהרונסון:
8,000
ענת שחור אהרונסון:
 אתמול היו 8,300
ענת שחור אהרונסון:
 כל מי שזכאי לפינוי על ידי המדינה יכול להתפנות למלונות, ויש את האופציה של דמי המחייה, ויש גם אופציה של דירות להשכרה לטווח קצר, גם הם חתמו הסכם מול החשכ"ל, אפשר להיכנס אליהן גם בלי תשלום
אראל מרגלית:
מה שביעות הרצון של האנשים, היא טובה בסך הכול?
ענת שחור אהרונסון:
אנחנו לא חפים מבעיות, כמובן
ענת שחור אהרונסון:
 לפעמים החמ"ל היה עמוס מאוד, אני מדברת על אלפי שיחות ביום
ענת שחור אהרונסון:
 יש גם כל מיני סוגי פניות, אנחנו משתדלים להתרכז בעיקר, יש פניות כמו האוכל לא טעים לי, הילד שלי לא אוהב את המשחקייה, כל מיני דברים כאלה
ענת שחור אהרונסון:
 אנחנו מתייחסים לבעיות יותר הומניטריות, אקוטיות, לפי מדיניות של איחוד קהילות
ענת שחור אהרונסון:
 רמת שביעות הרצון – לא שמעתי ביקורת חריפה
ענת שחור אהרונסון:
 אם אני ניזונה מהתקשורת, אנחנו, משרד התיירות, בסדר
ענת שחור אהרונסון:
 אם האינדיקציה היא מהתקשורת, אז אנחנו בסדר
ענת שחור אהרונסון:
 120,000 איש – ברור שיש גם לכאן וגם לכאן
זאב אלקין:
 אנחנו הגענו לשעת סיום
זאב אלקין:
 יש פה עוד משרדי ממשלה, אבל לא הספקנו לגעת בכולם
זאב אלקין:
 כמה משפטי סיכום לדיון הזה
זאב אלקין:
 אני חושב שכל הנושא הזה של הסברת פנים הוא אחד החשובים במלאכת ההסברה, כי בסוף החוסן של הציבור הישראלי והיכולת שלו לקבל כלים שהמדינה כבר החליטה עליהם, הוא מאוד משמעותי
זאב אלקין:
 יש פה עדיין פערים שאני רואה, ואני פונה למערך ההסברה הלאומי, שהוא מנסה לתכלל את הנושא הזה, לנסות לקחת את זה לתשומת ליבו
זאב אלקין:
 נושא אחד הוא, כמו שאמרתי, יצירת פלטפורמה אצל הציבור לקבלת תמונת מקרו על כל העשייה בתחום החברתי-אזרחי, כדי לבנות איזושהי שגרת עדכון, בדומה למה שיצר דו"צ – או מסביר לאומי, או לפחות פלטפורמה קבועה שאנשים שונים מופיעים בתוכה
זאב אלקין:
 סוגית המגזרים דורשת הסדרה, דיברנו פה על המסלול, צריך לסיים את זה כמה שיותר מהר
זאב אלקין:
 סוגית הנגשת תיקוני החקיקה הרלוונטיים לציבור, זה דורש הסדרה, ואת זה אני משאיר לכם לשיח מול דוברות הכנסת ובנייה של מנגנון
זאב אלקין:
 אלו בעיניי כרגע הדברים המשמעותיים שעלו פה בשיח הזה כפערים
זאב אלקין:
 כמובן, היערכות למציאות, אם יהיו קיצוצים במשרדים, איך לדאוג שכל הנושא של הסברה והנגשת מידע לציבור יישאר מוגן ולא ייפול קורבן בגל הזה של הקיצוצים
יולי יואל אדלשטיין:
 אני מתכבד לפתוח את ועדת חוץ וביטחון, אנחנו בדיון על מצב המילואימניקים שהם גם סטודנטים
יולי יואל אדלשטיין:
 קיבלנו לא מעט פניות סביב הנושא הזה, עולה לפעמים הרושם, איך אני אגיד בעדינות? שאין תיאום בין המציאות בשטח של אנשים שעדיין נמצאים בלחימה או באזורי לחימה לבין פתיחת שנת הלימודים במוסדות לבין הבקשה להעלות בזום חלק מהקורסים ודברים מסוג זה
יולי יואל אדלשטיין:
 יש לא מעט דברים שקשורים גם למימון הלימודים, אלף ואחת סוגיות
יולי יואל אדלשטיין:
     אחד מחברי הכנסת שפנה בבקשה לקיים את הדיון הזה הוא חבר הכנסת מתן כהנא, אז אני אתן לו לפתוח ולאחר מכן נשמע את אנשי משרד הביטחון, משרד החינוך, מל"ג ונעבור לכל המוזמנים
טלי גוטליב:
אני גם אבקש לומר
מתן כהנא:
אדוני היושב ראש, תודה רבה שניאות לקיים את הדיון החשוב הזה
מתן כהנא:
 בסוף הנושא של סטודנטים מילואימניקים מטופל בהרבה מאוד מקומות בכנסת, אבל אני חשבתי שנכון להביא את זה לכאן לוועדת חוץ וביטחון כי אני חושב שיש איזה שהיא נגיעה, לגמרי, זה הופך להיות עניין ביטחוני
מתן כהנא:
 למה זה הופך להיות עניין ביטחוני? כי אני חש ממה שאני שומע בשטח שזה כבר משפיע על המילואימניקים בשדה הקרב לגבי היכולת שלהם להמשיך להישאר בשדה הקרב, על המוטיבציה שלהם להמשיך בשדה הקרב ועל הפגיעה במילואימניקים בשנה האקדמית שלהם
מתן כהנא:
      אתמול דיברתי עם מח"ט מילואים שאמר לי שהוא בכוח משחרר מילואימניקים, בדרך כלל מתחומי המדעים המדויקים, שבהם מאוד מאוד קשה להפסיד חומר ולהשלים אותו אחר כך, הוא ממש בכפייה משחרר אותם מהמילואים ושולח אותם הביתה
מתן כהנא:
      ואני מבין שאין איזה מענה הוליסטי ואחיד בין כל מוסדות הלימוד האקדמיים
מתן כהנא:
 זה מתחלק לשניים, לעניינים של איך לטפל בסוגיות האקדמיות ולטפל בסוגיות הכלכליות
מתן כהנא:
 אני לא רוצה להרחיב כי יש פה אנשים שממש חווים את זה בעצמם, הם בעצמם ייצגו את עצמם יותר טוב ממני, אבל אני כן חושב שנכון מאוד לדון בזה כאן