GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
צ'ארלס סמול:
 מיפינו את רשת השנאה, ככה אנחנו קוראים לזה, של המשטר הקטארי, ואנחנו מעריכים את שווים בין 500 מיליארד דולר לטריליון דולר בנכסיהם הבינלאומיים
צ'ארלס סמול:
 ואנחנו יודעים מהמחקרים שלנו שהם השקיעו במהלך השנים עשרות מיליארדים, אם לא מעל מאה מיליארד דולר, באוניברסיטאות אמריקאיות
צ'ארלס סמול:
 רק בארצות הברית
צ'ארלס סמול:
 ואני אהיה קצר, ואז עמיתי יוכל להמשיך
צ'ארלס סמול:
 עשינו, למשל, דוח, וזו רק דוגמה אחת על טקסט A&M (אוניברסיטה בטקסס) - מיקמנו יותר ממיליארד דולר של סיוע מהקרן הקטארית, ממלך קטאר
צ'ארלס סמול:
 מצאנו 502 פרוייקטי מחקר, כולל חלקם עם מטרות צבאיות וחלקן עם מחקר גרעיני
צ'ארלס סמול:
 טקסט A&M היא אחת משלוש אוניברסיטאות בארצות הברית עם ריאקטור גרעיני לצורכי מחקר
צ'ארלס סמול:
      אנחנו גם איששנו, דרך דוחות, שאוניברסיטת ייל היא דוגמה אחת - היא עדיין לא מדווחת על כל התרומות הזרות שלה
צ'ארלס סמול:
 ויש לנו דוח נוסף שעוד מעט יתפרסם על אוניברסיטת קורנל
צ'ארלס סמול:
 הוא יתפרסם בינואר
צ'ארלס סמול:
 שם הצלחנו למפות מעל שני מיליארד דולר שבאים מהמשטר הקטארי
צ'ארלס סמול:
 אז הנה משטר שיש לו בסיס צבאי אמריקאי, הוא נתפס כמנהל משא ומתן עם בני ערובה – עוד נושא בינלאומי – אז הוא נתפס במעגלים מסוימים כחבר של המערב
צ'ארלס סמול:
 אבל אני חושב שאנחנו צריכים להתמקד באידיאולוגיה
צ'ארלס סמול:
 והאידיאולוגיה לא קוראת רק להרס של ישראל אלא גם, פשוטו כמשמעו, להרג של אנשים יהודים ברחבי העולם
צ'ארלס סמול:
 וזו הישות המממנת את המוסדות החשובים ביותר של הדמוקרטיה – השכלה גבוהה
צ'ארלס סמול:
 וחלק מהמימון, דרך אגב, אני יודע ש-SJP הוזכר קודם, הם רק כמו הכוחות המזוינים שלהם בקמפוסים, והם גם מקבלים מימון דרך קטאר, והם בהחלט חלק אינטגרלי מהאידיאולוגיה של האחים המוסלמים
צ'ארלס סמול:
 והם הכוחות בשטח, בזמן שקטאר מממנת עבודות מחקר, מרכזי מחקר ושיח אקדמי
צ'ארלס סמול:
 תודה
זאב אלקין:
(נושא דברים בשפה האנגלית, להלן תרגום חופשי)     תודה רבה
עמית הלוי:
(נושא דברים בשפה האנגלית, להלן תרגום חופשי)     אולי אתה יכול להגיד מילה על הארגון שלך? מה זה ISGAP?
צ'ארלס סמול:
(נושא דברים בשפה האנגלית, להלן תרגום חופשי)     תודה
צ'ארלס סמול:
 אז ISGAPזה המכון ללימודים של אנטישמיות ומדיניות גלובלית
צ'ארלס סמול:
 נתן שירנסקי הוא יושב-הראש
צ'ארלס סמול:
 אני האמת התחלתי לפני בערך 20 שנה, ואלי ויזל היה הנשיא הראשון שלנו
צ'ארלס סמול:
 אנחנו ארגון ללא מטרות רווח בארצות הברית וקנדה, ויש לנו נוכחות גם בבריטניה
צ'ארלס סמול:
 אנחנו עושים הכשרה אקדמית באוקספורד וקיימברידג', ועושים סדרות של פרוייקטי מחקר
צ'ארלס סמול:
 יש לנו 60 עמיתים חוקרים ברחבי העולם
צ'ארלס סמול:
 אנחנו עושים קורסים, סמינרים
צ'ארלס סמול:
 אז אנחנו ארגון בינלאומי
צ'ארלס סמול:
 סימה וואקנין גיל, שתדבר גם, היא ראש מחלקת אסטרטגיה שלנו
זאב אלקין:
(נושא דברים בשפה האנגלית, להלן תרגום חופשי)     תודה
זאב אלקין:
     (חוזר לשאת דברים בעברית)     הדוברת הבאה, ההסתדרות הציונית
זאב אלקין:
 רחלי, בבקשה
רחלי ברץ ריקס:
תודה רבה
רחלי ברץ ריקס:
 רחלי ברץ, ההסתדרות הציונית העולמית, יושבת-ראש המחלקה למאבק באנטישמיות
רחלי ברץ ריקס:
 לשאלה שלך קודם – אני חושבת שאם אני צריכה להשוות את האנטישמיות בארצות הברית אני אשווה אותה למדיניות הטפטופים שהייתה בארץ
רחלי ברץ ריקס:
 רק כהשוואה, כאנלוגיה
רחלי ברץ ריקס:
 ההכלה של מה שהיה בארץ, זה אותו דבר למה שקרה בארצות הברית
רחלי ברץ ריקס:
 האנטישמיות הייתה שם לאורך כל השנים, אבל היא הוכלה
רחלי ברץ ריקס:
 כל הזמן הכילו אותה
רחלי ברץ ריקס:
 היו אירועים
רחלי ברץ ריקס:
 היו הרבה מאוד אירועים
רחלי ברץ ריקס:
 שנת 2020 היא נקודת מפנה שאנחנו צריכים להסתכל עליה
רחלי ברץ ריקס:
 למה? היה את אירועי ה-"Black Lives Matter"
רחלי ברץ ריקס:
 בתחילת האירועים היהודים ניצבו לצד הקהילה האפרו-אמריקאית בתמיכה שלהם
רחלי ברץ ריקס:
 במהלך ההפגנות, נכנסנו ארגונים פרו-פלסטינאים והזרימו הרבה מאוד כספים לארגון הזה
רחלי ברץ ריקס:
 ואנחנו רואים שבסוף ההפגנות, בקצה, ההפגנות הפכו להיות נגד היהודים
רחלי ברץ ריקס:
     בשנת 2021 היה מבצע 'שומר החומות' ועוד פעם ראינו שיא מאוד גבוה באירועים האנטישמיים
רחלי ברץ ריקס:
 אחר כך הגיעה מגפת הקורונה, והיהודים ומדינת ישראל הייתה הראשונה לקבל את החיסונים, וגם אז היו הרבה מאוד אמירות אנטישמיות
רחלי ברץ ריקס:
 וכל פעם הכלנו את האירועים האלה
רחלי ברץ ריקס:
 ב-7 באוקטובר זה התפוצץ לנו בפרצוף, כשראינו מה קורה בארצות הברית
רחלי ברץ ריקס:
 אני אשלים את מה שאמרה פה קרול קודם – יש פה איחוד זהויות
רחלי ברץ ריקס:
 יש פה איחוד זהויות של האנטישמיות מכל הקצוות, שאנחנו רואים את זה גם מהימין הקיצוני, גם מהשמאל הקיצוני, גם מהארגונים הפרו-פלסטינאים וגם מארוני ה-BDS
רחלי ברץ ריקס:
 כאשר לכולם יש זהות אחת כנגד מדינת ישראל וכנגד היהודים
רחלי ברץ ריקס:
      אני רוצה להזכיר פה עוד נקודה חשובה שזרקה אותה קודם מנכ"לית הלל; DEI - זה נשמע משהו נהדר
רחלי ברץ ריקס:
 Diversity, Equity and Inclusion
רחלי ברץ ריקס:
 והמושג הזה הפך להיות חרב פיפיות כנגד מדינת ישראל, כנגד היהודים ב-7 באוקטובר
רחלי ברץ ריקס:
 הוא הפך להיות נרטיב פוליטי
רחלי ברץ ריקס:
 כי בעצם, החקיקה הזאת, שהיא חקיקה שאמורה לתת את ביטחון לשוניות אתניות, רב-גוניות באוניברסיטאות, מקום שמדבר על בואו נדבר על כולם – זה כולם פרט ליהודים
רחלי ברץ ריקס:
 זה כולם פרט לעליונות הלבנה שלנו
רחלי ברץ ריקס:
 וזה מסוכן מאוד
רחלי ברץ ריקס:
 אנחנו רואים שהתנועה הזאת של ה-"בואו נכיל את כולם ובואו נדבר על רב-גוניות ובואו נדבר על רב-תרבותיות", יצאה כנגד הסטודנטים היהודים
רחלי ברץ ריקס:
 היא לא משקפת
רחלי ברץ ריקס:
 והיא יצרה בעצם שניים; המדוכאים והלא מדוכאים
רחלי ברץ ריקס:
     ובעצם כאן באה התנגדות מאוד קשה כלפי הסטודנטים היהודים, שהם חלק מהעליונות הלבנה
רחלי ברץ ריקס:
 לכן, צריכים לבוא ולהתנגד לזה
רחלי ברץ ריקס:
 כמה שזה נשמע אבסורד לבוא ולהתנגד להכלה וגיוון ורב-תרבותיות – כן
רחלי ברץ ריקס:
 אנחנו כארגונים צריכים לבוא ולהתנגד לתנועה הזאת ולחקיקה הזאת שמדברת, זה כמו מכסות – בואו נקבל אותם בגלל המכסות
רחלי ברץ ריקס:
 אני אשתמש בכוונה בהקצנה ואני אגיד "נקבל אותם כי הם שייכים לאינדיאנים" או "או נקבל אותם כי הם שייכים ל" – "נקבל את כולם ובסוף אנחנו נדיר את היהודים מהקבוצות האלה"
רחלי ברץ ריקס:
 ולכן, חייבים לבוא ולתקוף את הנקודה הזאת בכל אפשרות חקיקתית
רחלי ברץ ריקס:
 בכל אפשרות שפועלים בתוך הקמפוסים
רחלי ברץ ריקס:
     כן, גם אנחנו פועלים עם ארגונים יהודים ברחבי העולם
רחלי ברץ ריקס:
 להסתדרות הציונית העולמית יש הרבה מאוד שליחים בקמפוסים, ביחד עם הסוכנות היהודית
רחלי ברץ ריקס:
 יש הרבה קשר עם הקהילות היהודיות
רחלי ברץ ריקס:
 אנחנו מקבלים הרבה מאוד פניות אישיות מקהילות, מאנשים עם בעיות של דיווחים
רחלי ברץ ריקס:
 הדיווחים אצלנו יותר גבוהים במספרים ממה שדיווחה קרול
רחלי ברץ ריקס:
 אנחנו יודעים את זה
רחלי ברץ ריקס:
 יש איזושהי שונות
רחלי ברץ ריקס:
 המספרים, כמה ששלה גבוהים, שלי תמיד יותר גבוהים
רחלי ברץ ריקס:
 אנחנו יודעות את זה
רחלי ברץ ריקס:
 זה כבר לאורך כמה שנים
רחלי ברץ ריקס:
 אבל אנחנו כן פועלים גם עם ה-"Jewish Leader Institute" בארצות הברית, כדי לייצר גלים של תהודה
רחלי ברץ ריקס:
 זאת אומרת, לבוא לשכנע משוכנעים שיש אנטישמיות – זאת לא המטרה שלנו
רחלי ברץ ריקס:
 המטרה שלנו היא לבוא ולייצר שאנחנו נכשיר אותם איך מדברים על הלא-יהודים, איך משכנעים אותם במה שקורה היום ובצדקת הדרך שלנו
רחלי ברץ ריקס:
 תודה
זאב אלקין:
 אחרי ששמענו נציגים של גופים וחוקרים אני מציע שנשמע קצת את הקולות של הסטודנטים או בהווה או לשעבר, ויש פה כמה שהתנדבו להיות בדיון הזה
זאב אלקין:
 אופיר דיין, בבקשה
אלי דיין:
תודה רבה, כבוד יושב-הראש, על ההזמנה, ותודה רבה לחברי הכנסת הלוי, סוכות, אילוז, שאתם כאן
אלי דיין:
 אני חושבת שהיה חשוב אם עוד חברי כנסת מסיעות אחרות בבית היו נמצאים כאן גם לשמוע את הנאום החשוב הזה, את הדיון החשוב הזה
אלי דיין:
      אני רוצה לשים פה משהו על השולחן
אלי דיין:
 האירועים שאנחנו חווים עכשיו בקמפוסים הם לא מפתיעים
אלי דיין:
 זה לא משהו שהתחיל ב-7 באוקטובר, וזה גם לא משהו שהובא לידיעת מדינת ישראל ב-7 באוקטובר
אלי דיין:
 אני למדתי באוניברסיטת קולומביה בתואר הראשון והשני שלי בין 2017 ל-2022
אלי דיין:
 הובלתי שם את הארגון "סטודנטים תומכי ישראל" ואת ITREK, בתואר הראשון ובתואר השני
אלי דיין:
 זה משהו שאני יודעת להגיד שגם דיברתי עליו עם המשרד לנושאים אסטרטגיים, כשהוא עוד היה ממוקד בענייני הסברה
אלי דיין:
 זה לא משהו חדש
אלי דיין:
     העלייה הזאת באנטישמיות, ויחד איתה העלייה בהתייצבות למען ישראל, הם לא משהו שהוא חדש למלחמת 'חרבות ברזל'
אלי דיין:
 זה משהו שאנחנו רואים אותו אחרי כל סבב
אלי דיין:
 הבעיה הגדולה פה שאין זכרון ארגוני פשוט כי סטודנטים מתחלפים כל ארבע שנים
אלי דיין:
 אז הסטודנטים שהיו פה ב'צוק איתן', דרך אגב, ארבע שנים זה בערך הסבבים שאנחנו מקיימים בעזה
אלי דיין:
 אז הסטודנטים שהיו ב'צוק איתן' וזוכרים את מה שהם חוו כבר לא יהיו פה ב'חרבות ברזל' וכן הלאה
אלי דיין:
      אני חושבת שחשוב לשים פה על השולחן כמה דברים
אלי דיין:
 אני אנצל גם העובדה שאני איני נציגה של ארגון מסוים פה
אלי דיין:
 אמנם היום אני עובדת במכון למחקרי בטחון לאומי, ב-INSS, אבל אני כאן כמישהי שהובילה ארגון סטודנטים כזה, ואני אדבר על מה שאני חושבת שהמדינה, שאתם, יכולים לעשות עבור אותם אנשים שנמצאים בקמפוסים
אלי דיין:
      לפני שאני אגיד את זה, אני חושבת שחשוב להגיד – זה לא מונולית
אלי דיין:
 הסטודנטים בקמפוסים הם לא גוש אחד והקמפוסים הם לא גוש אחד
אלי דיין:
 בין הסטודנטים יש כאלה שהם עוינים את ישראל, יש כאלה שתומכים בישראל, ויש את הרוב המוחלט, שאנחנו לא מדברים עליו פה, שהוא לא מודע בכלל למה קורה כאן, והאמת שגם לא אכפת לו
אלי דיין:
 כי סטודנט סינגפורי שהגיע ללמוד ב-MIT, ישראל היא לא מרכז חייו ואין לו ידע על זה
אלי דיין:
 ואלה הסטודנטים שאנחנו צריכים להגיע אליהם
אלי דיין:
 באקלים הפוליטי בארצות הברית האנשים האלה ידרשו לחוות דעה על מה שקורה שם במוקדם או במאוחר, ולצערי המאוחר זה אולי עוד שנתיים-שלוש מעכשיו
אלי דיין:
 אני משוכנעת שאנשים כאלה היו אנשים כמו ברק אובמה, שלמד באוניברסיטה שאני למדתי בה, באוניברסיטת קולומביה, ולחשוב שאחד האנשים שלמדו איתי בקולומביה יהיו נשיאי ארצות הברית מתישהו בעתיד – זה עניין מפחיד
אלי דיין:
 ואני חושבת שאנחנו לא תופסים
עמית הלוי:
איזה ארגון הוא היה, לדעתך, אם הוא היה היום?
אלי דיין:
לדעתי הוא היה במועדון הג'ז, אבל אני לא יכולה לחתום על זה
עמית הלוי:
יש לי עוד כמה רעיונות
אלי דיין:
אני חושבת שצריך להבין גם את ההבדלים בין הקמפוסים
אלי דיין:
 יש סוגי תמיכה שונים
אלי דיין:
 דובר פה קודם על טקסס A&M – אני הייתי חברה בארגון "Students Supporting Israel", שיש לו מעל חמישים סניפים
אלי דיין:
 בטקסס A&M, בזמן שאני נלחמתי בארבע החלטות BDS בחמש שנים, הם העבירו החלטה פרו-ישראלית מדהימה
אלי דיין:
 וסוג התמיכה שצריך להעניק לכל אחת מקבוצות הסטודנטים האלה הוא שונה
אלי דיין:
 זה לא פתרון אחיד לכולם כי האתגרים הם לא אותם אתגרים לכולם
אלי דיין:
 מצד שני, אני יכולה להגיד שהיה לנו נשיא באחת האוניברסיטאות במרכז ארצות הברית, שהוא היה היהודי היחיד בקמפוס, והוא היה צריך לקבל עזרה מסוג אחר
אלי דיין:
 הוא היה צריך בכלל להסביר לאנשים מה זה ישראל, כי הם בכלל לא ידעו
אלי דיין:
     ואני רוצה להקדיש כמה דקות קצרות ממש למה אני הייתי שמחה שמדינת ישראל תעשה עבורנו ומה הייתי שמחה שהיא לא תעשה
אלי דיין:
 אני חושבת שיש למדינה המון נטייה להתערב בענייני BDS, כי זה פשוט מושך
אלי דיין:
 זה שם, זה קליט, וכולם רוצים להיות מעורבים
אלי דיין:
 בסוף, האבדוקציה בקמפוסים צריכה להישאר בידיהם של הסטודנטים בקמפוסים, משני טעמים מרכזיים; הטעם הראשון הוא כי הם מכירים את הקמפוס
אלי דיין:
 הם יודעים מה עובד ומה לא עובד בקמפוס שהם נמצאים בו
אלי דיין:
 האם בקמפוס שלהם ב-MIT כדאי לדבר על טכנולוגיה, או בקמפוס שלי בקולומביה לדבר על ילידים זכויות אדם
אלי דיין:
 וזה משהו שהמדינה לא יכולה לדעת, זה אני יכולה לדעת כי אני שם עם הסטודנטים
זאב אלקין:
אז את אומרת שלדעתך קטאר עושה שגיאה שהיא משקיעה כמדינה?
אלי דיין:
לנו היה את הכספים של קטאר להשקיע בזה - אולי הייתי תומכת שגם אנחנו נשקיע בזה
אלי דיין:
 אני חושבת שהמדינה צריכה להשאיר את זה לסטודנטים מהסיבה הזאת, ומסיבה נוספת; שברגע שיש חותמת של מדינת ישראל זה מוריד את האמינות של הסטודנטים בקמפוסים
אלי דיין:
 הם נתפסים כשליחים של מישהו ולא כנציגים אותנטיים של אידיאולוגיה שהם מאמינים בה
אלי דיין:
 אני חושבת שבכל מקרה יש חשיבות עצומה לפעילות של המדינה
אלי דיין:
 ויש כמה דברים שבעיני, לפחות בסיעור המוחות שלי עם החבר'ה שהיו תחתיי בארגון; אחד, וזה משהו שכבר העליתי בעבר ולצערי זה לא קרה – לספר מידע נקי
אלי דיין:
 יש בקמפוסים עשרות או מאות סטודנטים שרוצים לתמוך בישראל, אבל הם לא אני, שנולדתי במעלה שומרון וחייתי שם כל החיים שלי ואני מחוברת בווריד לכל אמצעי החדשות
אלי דיין:
 אין להם את הנתונים הבסיסיים
אלי דיין:
      אם הם רוצים להסביר על פיגוע מסוים, שאחרי זה אומרים שאנחנו הרגנו פלסטינית חפה מפשע – אין להם את הנתונים להגיד "הפלסטינית החפה מפשע הזאת הגיעה עם אקדח למחסום וירתה באדם"
אלי דיין:
 אין להם את זה
אלי דיין:
 הם לא צריכים סרטונים ערוכים עם לוגו של משרדי ממשלה
אלי דיין:
 הם צריכים את המידע הבסיסי כדי שהם יוכלו להתאים אותו לקהל שלהם
זאב אלקין:
מידע בסיסי שיגיע באיזה ערוץ?
אלי דיין:
דרך הארגונים
אלי דיין:
 יש מספר ארגונים מרכזיים שמנהלים את, אני לא רוצה להגיד את המאבק, אלא את הזכות הזאת לדבר על ישראל בקמפוסים
אלי דיין:
 לארגון שאני הייתי חברה בו יש חמישים סניפים, אלפי פעילים
אלי דיין:
 צריך להעביר את זה לבן אדם אחד והוא ידע להזרים את זה אלינו למטה
אלי דיין:
 וזו הצעה שכבר הצעתי בשנת 2018, לדעתי, למשרד לנושאים אסטרטגיים, ולצערי זה לא קרה
אלי דיין:
 ואני חושבת שזה מאוד-מאוד חשוב
אלי דיין:
 הנימוקים אז, דרך אגב, היו טכניים, שאין איך להעביר את זה לכל האוניברסיטאות
אלי דיין:
 אני חושבת שאומת ההיי-טק יכולה להתגבר על המכשול הגדול הזה
אלי דיין:
 אני אגיד עוד משהו אחד שגם עלה פה קודם
אלי דיין:
 אני חושבת שלסטודנטים בשטח לא ברור מול מי לעבוד
זאב אלקין:
זה טיעון מוזר, כי אם אפשר להעביר את אגף דל"ג בין כמה משרדי ממשלה, אז בטח אפשר להעביר מידע גם לקמפוסים
אלי דיין:
זו בדיוק הנקודה הבאה
אלי דיין:
 אני חושבת שלי בקמפוס לא היה ברור אם אני רוצה משהו מול מי אני עובדת
אלי דיין:
 האם זה מול המשרד לנושאים אסטרטגיים? משרד החוץ? אני חושבת, זה לא ממקומי, קטונתי, אני לא יודעת להגיד איך ממשלת ישראל צריכה לארגן את משרדי הממשלה, אבל אני חושבת שכן צריכה להיות אחידות לפחות מול מי אנחנו מדברים
דן אילוז:
את אזרחית במדינה, זה כן ממקומך, רק שיהיה ברור
אלי דיין:
יש לי ציוץ על זה בטוויטר, מוזמנת לתת לכם את זה אחרי ותסתכלו
אלי דיין:
 אבל אני חושבת משהו חשוב שאני מקווה שעוסקים בו, וזה עניין המימון
אלי דיין:
 זה דובר קודם
אלי דיין:
 אני חושבת שזה קלאסי תפקידה של מדינת ישראל – להסתכל מאיפה מגיע המימון לדבר כזה
אלי דיין:
 אצלי באוניברסיטה היה מרכז ללימודי פלסטין
אלי דיין:
 הוא בנפרד מהמרכז ללימוד המזרח התיכון
אלי דיין:
 זה מכון עתיר תקציבים שהיו לא פרופסורים משלו ואירח אירועים משלו, והכסף הזה לא מגיע מהעצים
אלי דיין:
 מדינת ישראל צריכה לרדוף אחרי הדברים האלה, לדעתי, בעוד שהסטודנטים רודפים אחרי הצדק בקמפוסים
אלי דיין:
 אני חושבת שזו חלוקת עבודה שצריכה להיות קצת יותר מסודרת
אלי דיין:
     אני אגיד שני דברים אחרונים כי באמת הארכתי
אלי דיין:
 אחד זה חיזוק החינוך בקהילות היהודיות
אלי דיין:
 אני חוויתי הרבה פעמים, כשהגיעו אליי סטודנטים תומכי ישראל, סטודנטים יהודים ציוניים, שגדלו בבתים ציוניים, ורוצים מאוד לעזור, אבל אין להם את המידע הבסיסי הזה, וכשהם מגיעים לקמפוס זה מאוחר מידי
אלי דיין:
 כל מה שהם שמעו על ישראל עד אז, וסליחה אם זה יישמע מקטין, זה גמלים ומצדה, וזו המדינה הכי נפלאה בעולם
אלי דיין:
 והם מגיעים ואומרים להם אפרטהייד ודיכוי אתני, ואין להם איך לענות לזה
אלי דיין:
 אז אני חושבת שצריך להתחיל עם זה בשלב הרבה יותר מוקדם בתוך הקהילות, וזה משהו שמדינת ישראל ומשרדיה כן יכולים לעזור בו
צבי ידידיה סוכות:
יש ערוצי תקשורת שהם רואים שהם קשורים איכשהו לישראל?
אלי דיין:
חד משמעית
אלי דיין:
 אני חושבת שיש הרבה ערוצי תקשורת, גם שיושבים כאן בישראל
אלי דיין:
 זאת אומרת, לפחות אני יודעת שה-"Jerusalem Post" ו-Times of Israel" הם משהו שמאוד חשוף לקהילות היהודיות
אלי דיין:
 "Ynet" באנגלית זה משהו מאוד חשוף
אלי דיין:
 אני פתאום נחשפתי שיש ידיעות אחרונות, ידיעות אמריקה שיוצא כל יום שישי
אלי דיין:
 אני כתבתי שם כשהייתי סטודנטית
אלי דיין:
 יש המון ערוצי תקשורת
אלי דיין:
 ובעולם שבו טוויטר ופייסבוק, אולי לא פייסבוק כי זה קצת זקן מידי – אינסטגרם, אני לא אגיד טיקטוק בגלל עבודתי הנוכחית ומדיניות סין – טיקטוק לא אעודד כאן, אבל אינסטגרם וטוויטר בוודאי
אלי דיין:
      וזו הנקודה האחרונה, הרמת לי לנקודה האחרונה שרציתי להגיד; דיבור ישיר עם אותם סטודנטים קיים
אלי דיין:
 מגיעים הרבה מאוד חברי כנסת ושרים לקמפוסים לדבר עם הסטודנטים, ואני פונה אליכם כאן בבקשה
אלי דיין:
 אם כבר יש את ועדת המשנה הזו, אני חושבת שחשוב מאוד שאחת מסמכויותיה תהיה לדעת ולתדרך חברי כנסת ושרים שמגיעים לקמפוסים
אלי דיין:
 מגיעים המון, לפחות בזמני
אלי דיין:
 המסר הוא לא אחיד
אלי דיין:
 אני מצטערת אם זה יתפרש כביקורת, אבל בזמני שם היו הרבה פעמים שהרגשתי שחברי כנסת ושרים מגיעים לעשות קמפיין בקמפוסים
אלי דיין:
 זה לא המקום
אלי דיין:
 זה לא המקום לחשוף מחלוקות פנימיות של מדינת ישראל, מול מאות סטודנטים אמריקאים
אלי דיין:
 ואני כן חושבת שחשוב שיהיה מקום, גוף, לא יודעת מי, להחלטתכם, שיתכלל את אותם חברי כנסת ושרים שמגיעים לקמפוסים, ויתדרך אותם
אלי דיין:
 זהו, תודה רבה לכם על ההזדמנות
זאב אלקין:
תודה רבה, אופיר
זאב אלקין:
 טליה סגל
גדליה גל:
כן, בוקר טוב
גדליה גל:
 תודה שהזמנתם אותי
גדליה גל:
 אני סטודנטית אמריקאית וגם הנשיאה של הלל בג'ורג'יה טק
גדליה גל:
 אז עכשיו אני עוברת לאנגלית, כי אני חושבת שזה יהיה יותר נעים
זאב אלקין:
דווקא העברית שלך היא מצוינת
גדליה גל:
לא יודעת
זאב אלקין:
אוקיי, מה שנוח לך
גדליה גל:
תודה
גדליה גל:
      (נושאת דברים בשפה האנגלית, להלן תרגום חופשי)      אז כל מה שאנשים שיתפו זה מה שאנחנו חווים כל יום בקמפוס
גדליה גל:
 מדברים על ונדליזם – ראיתי את בית האחווה היהודי בקמפוס שלי נהרס עם אמירות של Free Palestine; המזוזה של חברה שלי נעקרה מדלת החדר שלה במעונות
גדליה גל:
 הדברים האלה קורים כל הזמן
גדליה גל:
 והקמפוס שלי הוא ג'ורג'יה טק, זה כמו טכניון
גדליה גל:
 אז זה לא קמפוס פוליטי, אנשים מתמקדים ב-STEM והנדסה ודברים כאלה
גדליה גל:
 היו לנו תקריות קטנות של אנטי-ישראליות ואנטישמיות, אבל אני חושבת שהדברים עכשיו הגיעו לרמה חדשה
גדליה גל:
 ואני חושבת שיש כמה נקודות שעדיין לא הובאו, שכל מה שקרה כאן והדברים שהפוליטיקאים כאן אומרים משקף עלינו בחזרה בקמפוסים
גדליה גל:
 אז למשל, האשימו את ישראל ברצח עם – זה אחד הדברים האהובים עליהם להגיד
גדליה גל:
 הם אומרים "יש רצח עם, אנחנו צריכים להפסיק את רצח העם"
גדליה גל:
 וכשמסתכלים על ציטוטים מה-9 באוקטובר, ה-10 בנובמבר, אפילו לפני כמה ימים אני חושבת שהיו כמה פוליטיקאים שאמרו שאנחנו צריכים לשטח את עזה, שהם חיות אדם
גדליה גל:
      כשהם רואים דברים כאלה זה די הופך את הטענה שלהם ללגיטימית
גדליה גל:
 אני לא חושבת שאנחנו מבצעים רצח עם, כמובן
גדליה גל:
 אבל הם חושבים שיש לגיטימציה לאמירה שלהם בגלל הדברים שנאמרו כאן
גדליה גל:
 אני חושבת, הזדמנות אחת לתמיכה נוספת היא גם בין ארגונים נוצריים בקמפוסים
גדליה גל:
 אני חושבת שרוב הנוצרים הם לרוב יתמכו בישראל
גדליה גל:
 אתם יודעים, הם מכירים את התנ"ך, זו ארץ היהודים
גדליה גל:
 ואני חושבת שזו יכולה להיות הזדמנות לתמיכה נוספת, אם נמצא דרכים לעבוד איתם
גדליה גל:
 אני גם אגיד שארגונים כמו הלל היו ממש תומכים ועזרו עד עכשיו עבור סטודנטים
גדליה גל:
 זה מהניסיון שלי
זאב אלקין:
 טליה ראב
טליה ראב:
(נושאת דברים בשפה האנגלית, להלן תרגום חופשי)     בוקר טוב לכולם
טליה ראב:
 אני מודה על ההזדמנות להתארח כאן היום, והלוואי שזה היה בנסיבות טובות יותר
טליה ראב:
 אני כאן כדי להעלות נושא קריטי בנוגע לחוויות של סטודנטים יהודים בקמפוסים אמריקאים
טליה ראב:
 השאיפה שלי היא לספק הבנה טובה ומוצקה לאתגרים המורכבים שאנחנו כרגע פוגשים
טליה ראב:
 שמי טליה ראב, ואני המייסדת ונשיאה של "Students Supporting Israel" באוניברסיטה הבינלאומית של פלורידה
טליה ראב:
 "Students Supporting Israel" זה ארגון פרו-ישראלי, בינלאומי, שעובד בקמפוסים, שתומך בישראל ובזכותה לריבונות
טליה ראב:
 משימתנו היא להיות קול פרו-ישראלי בטוח וברור בקמפוסי הקולג'ים, ולתמוך בסטודנטים בטיעונים מסוג זה
טליה ראב:
      אנטישמיות היא לא מושג זר עבורי או עבור כל סטודנט יהודי אחר החי באמריקה
טליה ראב:
 זה מושרש עמוק וזה חלק מהמערכת החינוכית שלנו
טליה ראב:
 כאישה יהודית החייה מחוץ לארץ היהודים שלנו, את חותמת על חוזה מטאפורי, בו את מסכימה לתנאי השימוש שאומרים ששנאה יהודית יהיו חלק מחיי היום-יום שלך
טליה ראב:
 לא משנה מה, את לא תהיי מוגנת וגם אף אחד לא יעזור לך
טליה ראב:
 בקמפוס שלי, רק ללבוש מגן דוד בפומבי פותח דלת של הטרדות כמו צעקות של "Free Palestine", "Zionist pig", "Nazi Zionist", "From The River To The Sea", "Long live the Intifada" ועוד-ועוד
טליה ראב:
 SJP – ארגון הנתמך על ידי חמאס בקמפוסים בכל רחבי הארץ, היו תזכורת מתמדת לאוכלוסייה היהודית שהם לעולם לא ייתנו לנו להרגיש בטוחים בזהותנו היהודית
טליה ראב:
      מצלבי קרס שמצוירים לקריעה של דגלים ישראלים ומזוזות מחדרי מעונות של סטודנטים יהודים; מחאות שבועיות, בהן הם קוראים לרצח של העם היהודי בגאווה, רדיפה אחרי סטודנטים יהודים ומגיבים באיומי מוות ברשתות החברתיות, תלישת שלטים של בני ערובה; עד דרישה לנשיאת האוניברסיטה להצהיר תמיכה בחמאס תוך קריאה להם לוחמי חופש, ותיוג הטבח שהיה ב-7 באוקטובר כמעשה מוצדק של התנגדות
טליה ראב:
 אוכלוסיית הסטודנטים היהודים בודדה והובטחה שלא נוכל לחיות בבטחה ובשלום אף פעם, כל עוד נבחר לחיות כיהודים
טליה ראב:
      כנשיאת SSI באוניברסיטה שלי עשיתי כל מה שבכוחי כדי לתת מאבק נגד השנאה הזאת ולהיות קול גאה וחזק עבור ישראל
טליה ראב:
 איחדתי את הסטודנטים היהודים ויצרתי קהילה שהם יכולים להרגיש בטוחים בה, פרסמתי פגישות שבהן סטודנטים יכולים ללמוד איך לדבר לתמוך בישראל ולהפריך את העלילות שמופצות בקמפוס שלנו
טליה ראב:
 ארגנו פגישות מאורגנות עם דוברים כמו ניצולים ממסיבת הנובה ומשפחות החטופים, כדי להעביר את הברוטליות של החמאס בסיוט הזה שכל הישראלים נמצאים בו
טליה ראב:
 אנחנו נשארנו ערים בכל הלילה ותלינו שלטים של בני הערובה ברחבי הקמפוסים, כתבנו שמות בגיר על המדרכות, כדי להבטיח שכל הסטודנטים יקראו את השמות שלהם, יראו את הפנים שלהם, וכדי שזה ישרת כתזכורת מתמדת שישראל מתמודדת מול טרור בתצורתו הנוראית ביותר
טליה ראב:
      הדור של היום מתמודד עם אחד האתגרים הקשים היום, כזה שאף דור אחר לא ראה קודם, שהוא דעת הקהל
טליה ראב:
 טכנולוגיה מודרנית ורשתות חברתיות נותנות פלטפורמה לאנטישמיות הזאת
טליה ראב:
 הם מאפשרים לאנשים בורים ולא מחונכים בנושא להתפוצץ בתעמולה כדי שכל העולם יראה
טליה ראב:
 הם מפתים מתבגרים לצדד באג'נדה האנטישמית הקיצונית שלהם
טליה ראב:
 בסקר שנערך כדי לראות את דעת הקהל האמריקאית על ישראל 50%, ונכון לאתמול זה עודכן ל-51%, מדור ה-Z, בגילאים 18 עד 24, תומכים בחמאס ומאמינים בהרס של ישראל בכל אמצעי שיידרש
טליה ראב:
 הווירוס שהוא הג'יהאד האסלאמי זיהם מוסדות בכל רחבי אמריקה
טליה ראב:
 הורים שולחים את הילדים שלהם למוסדות היוקרתיים ביותר, בציפייה שהם ילמדו מתמטיקה, מדעים, כישורי כתיבה, רק כדי לגלות שהכישורים היחידים שהם רכשו הם 100 דרכים שונות לסייע באופן אקטיבי ואלים לרדיפה נגד היהודים
טליה ראב:
      הדעות האלה לא נשארות ברמת הסטודנטים בלבד – נשיאות הרווארד, MIT, ופן, חלק מהמוסדות היוקרתיים ביותר בארץ, לא יכלו אפילו להסכים שקריאה לרצח העם של היהודים מפרה את הקוד האתי הסטודנטיאלי, תוך אמירה שזה תלוי בהקשר
טליה ראב:
 וזה לא יהיה נחשב כהטרדה או בריונות אלא אם האמירות יהפכו למעשים
טליה ראב:
 בקמפוס של קולג' באמריקה כולם יכולים לקרוא בפתיחות לרצח עם של יהודים ללא השלכות, אלא אם הם רוצחים יהודי בפועל
טליה ראב:
 ואם זה קורה, רק ורק אז הם יעריכו את המצב ויחליטו אם זה נחשב הפרה של הקוד האתי
טליה ראב:
 שוב ושוב מובהר לסטודנטים היהודים שהם לא ירגישו בטוחים לרכוש השכלה, ללכת ברחוב או פשוט להתקיים כסטודנט יהודי מוצהר
טליה ראב:
      מתחתית הגוף הסטודנטיאלי ועד לפרופסורים ולנשיאים ברמה העליונה ביותר, אידיאולוגיית הטרור של הג'יהאד הושרשה בחברה שלנו
טליה ראב:
 בזמן שישראל שזוכה לתמיכה של מנהיגי ארצות הברית עכשיו, זה לא יהיה כך בעתיד, כשהמנהיגים הבאים שיגיעו הם חלק מהדור המחונך מחדש הזה
טליה ראב:
 זה איום לאנשים יהודים בכל רחבי העולם
טליה ראב:
 מתחיל לאזול לנו הזמן מכדי לתת לנושא הזה פשוט לחמוק
טליה ראב:
 אנחנו חייבים להתחיל לעשות מעשים עכשיו
טליה ראב:
 SSI נלחם בכל הכוח כדי להציל את הדורות הבאים ולשכתב את הנרטיב האנטי-ציוני הזה
טליה ראב:
 אינדיבידואל, כמו אחי לדוגמה, שהיה נשיא SSI באוניברסיטת אילינוי, כבר נלחם בקרב בקמפוס, ועכשיו משתתף בלחימה הפיזית בעזה
טליה ראב:
      הצעירים היהודים כבר בשוחות
טליה ראב:
 זה קרב אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו להפסיד בו
טליה ראב:
 הזמן לדיבורים נגמר – אנחנו צריכים לנקוט במעשים
טליה ראב:
 זו האחריות והחובה שלנו עבור אבותינו שהקריבו את עצמם בלחימה עבור המטרה הזו, ועבור הדורות הבאים שיבואו
זאב אלקין:
תודה, טליה
זאב אלקין:
 ונמצאת איתנו בזום עוד סטודנטית מהרווארד
זאב אלקין:
 פולינה, בבקשה
פולינה קמפינסקי:
היי, בוקר טוב לכולם
פולינה קמפינסקי:
 תודה רבה, אדוני יושב-הראש
פולינה קמפינסקי:
 שמי פולינה קמפינסקי, אני סטודנטית לתואר שני במדיניות ציבורית בהרווארד
פולינה קמפינסקי:
 אני חושבת שהרבה נאמר פה אז אני לא ארחיב
פולינה קמפינסקי:
 אני אגיד שכשהגעתי לפה הבנתי שאנטישמיות היא תופעה שנוכחת כתופעת קצה
פולינה קמפינסקי:
 מאז ה-7 באוקטובר היא התערבבה עם סנטימנט אנטי-ישראלי, וכמות התקריות באמת גדלה
פולינה קמפינסקי:
 אני, כסטודנטית ישראלית, לא מרגישה בנוח ללכת בהרבה מאוד מרחבים, במיוחד כשאני יודעת שיש הפגנות
פולינה קמפינסקי:
 ההחלטה אם לדבר או לא לדבר עכשיו בכיתה היא פונקציה של האם יבטלו אותי על זה שאני ישראלית
פולינה קמפינסקי:
 אני יושבת בכיתות שבהן יש הערות אנטישמיות
פולינה קמפינסקי:
 והמדיה החברתית הפנימית של הרווארד מלאה באמת בפוסטים שלא נעים לומר אותם בקול, ובטח ובטח שלא לקרוא אותם
פולינה קמפינסקי:
 וחלק גדול מהבעיה הוא שאנחנו לבד
פולינה קמפינסקי:
     אז מצד אחד, דיברנו פה על ההנהלות של האוניברסיטאות ששומעות אותנו ולא מוכנות לנקוט עמדה, אבל מצד שני, כשאני שומעת פה את הממשלה, אני אישית לא מכירה את כל הכלים האלה
פולינה קמפינסקי:
 ואני סטודנטית ששירתה בדובר צה"ל, שמאוד מעורה בכל מה שקורה בחברה הישראלית
פולינה קמפינסקי:
 אני מרגישה שננטשתי פה
פולינה קמפינסקי:
 באמת
פולינה קמפינסקי:
 בימים הראשונים של המאבק גורמים בכירים במשרד החוץ פנו אלינו ואמרו "אתם חיוניים למאבק", והסכמנו בלי לחשוב פעמיים כי זו באמת השליחות שלנו פה, וזה מה שאנחנו יכולים לעשות מפה
פולינה קמפינסקי:
 אבל לאורך כל התקופה, כשהדיווחים על אלימות התגברו, לא היה שם אף אחד
פולינה קמפינסקי:
 לא בשבילנו, לא בשביל הסטודנטים היהודים שהם לא ישראלים
פולינה קמפינסקי:
      לא הרגשנו מוגנים, לא הרגשנו שנכנסנו למארג השיקולים בנוגע להחלטות פרטיות
פולינה קמפינסקי:
 ובטח-ובטח שאף אחד לא אמר "היי חבר'ה, מה אתם יודעים לעשות? מה אתם יודעים לתת? מה אתם שומעים? ואיך אנחנו יכולים להשתמש בזה", ואנחנו מאבדים פה נכס אסטרטגי