GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תא"ל אלה שדו:
 יש איזושהי מדידה מאוד מאוד סדורה, כל שנה, בכל הנושאים, בכל החתכים, אנחנו משקללים שם את כל הנתונים מתוך רצון להעמיד יעדים הבאים, להסתכל איך אנחנו ממצים טוב יותר, איפה אנחנו עדיין צריכים לעשות תיקון פני עדשה או להעמיק את המגמות
תא"ל אלה שדו:
      ההתקדמות – כמו שאמר רח"ט תומכ"א ואני אגיד את זה גם – נבחנת מתוך צורך אחד, שזה למצות את ההון האנושי ובתוכו ההון הנשי בצורה הטובה ביותר כדי לשפר את עוצמתו של צה"ל, ובהתאמה אנחנו בודקים את כל החתכים בצורה עמוקה
אורנה ברביבאי:
 תודה רבה לצה"ל על ההתייחסות
תא"ל אמיר ודמני:
אני רק רוצה לסכם ולהגיד – אנחנו אפילו עמדנו בזמנים
אורנה ברביבאי:
 באופן חריג
תא"ל אמיר ודמני:
אנחנו הצגנו פה תוכנית סדורה, ממוקדת, מדורגת, שהמטרה שלה זה גם להצליח, זה דבר ראשון
תא"ל אמיר ודמני:
 הדבר השני, אנחנו הצגנו פה תהליך
תא"ל אמיר ודמני:
 אתם דיברתם קודם על דוח שגב, שאני מכיר ומוקיר, אבל אנחנו מדברים פה על תהליכים הרבה יותר רחבים, הרבה יותר משמעותיים, הראיתי אותם גם במספרים
תא"ל אמיר ודמני:
     הנקודה הכי חשובה זה שצה"ל סבור וחושב ופועל כדי להרחיב בצורה קבועה ומשמעותית את שילוב הנשים בצה"ל בכלל המערכים
תא"ל אמיר ודמני:
 היה חשוב לי לחדד את זה לסיכום
אורנה ברביבאי:
 לפני שאני אתן סבב התייחסויות, אני רוצה להגיד כמה דברים כבר בשלב הזה, למרות שאני בדרך כלל נוהגת להשאיר את דבריי לסוף
אורנה ברביבאי:
      אפשר להסתכל על המצגת הזאת כביטוי לתהליך ממושך מאז הקמת צה"ל ואיך לאורך זמן הלכו ונפתחו יותר תפקידים ללחימה
אורנה ברביבאי:
 אני מעדיפה להסתכל על הפער ולשאול את עצמנו האם בשנת 2023 יש מצב של הבחנה מגדרית רק בגלל שאת אישה; האם צריכה להיות במדינת ישראל דלת כלשהי סגורה בפני נשים רק בגלל סיבה אחת – נולדת אישה; את יותר טובה מגבר מסוים, את יכולה יותר ממנו, אבל את לא תגיעי לשם כי צה"ל קבע שאת לא יכולה
אורנה ברביבאי:
     והתהליך הארוך שאתם עשיתם, לחלקו הייתי שותפה בעצמי, ראוי להערכה – בדרך, בצמתים, בהתפתחות – אבל אנחנו מכירים את דוח יוד'קה שגב כבר מעל עשור
מרב מיכאלי:
20 שנה
אורנה ברביבאי:
הדברים שאמרת פה, אמיר ודמני, ואתה יודע איזה הערכה יש לי אליך, נאמרו כבר לפני למעלה מעשור
אורנה ברביבאי:
 זאת אומרת, התהליך שנעשה באיטיות, בבחינה, בפיילוט על פיילוט – אתה יודע, ועדה שפורסמה אחרי שנתיים של פיילוט של ועדה שמתכנסת; כשמדובר בנשים' הזמן, אפשר בלי סוף לקחת אותו
אורנה ברביבאי:
      אני לא מדברת על היקף גיוס הנשים לצה"ל שהוא משמעותית פחות מגברים ושהם בכלל לא בשיח הציבורי כי זה ממש בסדר שנשים לא מתגייסות לצבא, לא צריך להתעקש שהן תתגייסנה, לא לוקחים בחשבון את המשמעות של מה ההשפעה של השירות
אורנה ברביבאי:
 אני יכולתי לשבת בראש השולחן הזה אם לא הייתי מבצעת שירות? ויכולתי להשפיע או לנסות להשפיע? ואני בכלל עוד לא לוחמת
אורנה ברביבאי:
     אז בואו נשים את הדברים על דיוקם, ותסלחו לי שאני חסרת סבלנות כלפי לובשי המדים, זאת לא דרכי
אורנה ברביבאי:
 זה לא הסיפור רק של צה"ל בעניין הזה
אורנה ברביבאי:
 זה הסיפור שהאם ייתכן, האם ייתכן שאנחנו עוצרים מאישה, באשר היא אישה, את הזכות לשרת במקום שיש לה את היכולות, את התנאים וכו'?      כשפורסמה הוועדה עם ההגדרות הפיזיולוגיות למה לא ניתן לשבץ אישה במשקל 78 קילוגרם ובגובה, נדמה לי 1:66 מ', חשבתי מי יכול לתת לי תשובה – אגב, דיברתי אז איתך, פרופ' קונסטנטיני, ונעמה תדבר אחר כך בהקשרים שלה – האם נכון להגדיר את זה, ושאלתי האם לגברים יש מגבלה כזאת, וראיתי שלא
אורנה ברביבאי:
 הרמתי טלפון לעמירם לוין, שהיה מפקד הסיירת מזמן, איש רב פעלים, אמרתי לו, שאלה חריגה, כבודו, אתה יכול לא לענות לי: האם אתה יכול להגיד לי מה היה המשקל שלך כשהתגייסת לסיירת מטכ"ל ומה היה הגובה שלך?
קריאה:
גובה
אורנה ברביבאי:
גם גובה וגם משקל כי פה היו הגדרות של שני קריטריונים
אורנה ברביבאי:
 הוא היה הרבה פחות מ-78 קילוגרם, ואמר לי: לא נעים לי להגיד לך, התחלתי נמוך ואני ממשיך ונעשה יותר נמוך
אורנה ברביבאי:
 שאלתי אותו אם אני יכולה לצטט אותו, לכן אני לא פוגעת בכבודו
אורנה ברביבאי:
     זאת אומרת, להיות מפקד סיירת מטכ"ל בתנאים הפיזיולוגיים האלה אפשרי כגבר, אבל כאישה, אם את לא תעברי את הרף שהוא מעל הרף שהוא מעל הרף, אין לך סיכוי
אורנה ברביבאי:
      ואני אומרת לכם, אני עוד לא שמעתי פה את ההתייחסות, התהליך שהצבא עשה הוא ארוך
אורנה ברביבאי:
 אני לא יודעת מה החליט בג"ץ, אני לא שמה את עצמי במקום השופטים, אבל אני אומר שכפי שהיה עיוורון לגבי שילוב נשים בקורס טיס, שהיום אי אפשר לחשוב בכלל על ויתור שלהן, הצבא לוקה בעיוורון ממשי, ממשי, בשילוב של נשים, ובעיוורון הזה שאתה יכול ב-2023 עדיין להגיד, יש לי הבחנה מגדרית כבר ביציאה לדרך
אורנה ברביבאי:
     ונכון, צריך להגיד לזכותכם
אורנה ברביבאי:
 נעשו שיפורים בתהליכי המיון, והמיון הוא מיון שמאפשר גם לגברים ונשים
אורנה ברביבאי:
 אני זוכרת שנים שדיברנו על זה, וסוף סוף זה קרה, וזה לא קרה מאליו, זה קרה בעקבות מאמץ
אורנה ברביבאי:
      אבל התהליך הארוך הזה – שבסוף, אם כבר לפני עשור נאמר האדם הנכון במקום הנכון, ואני גם מוסיפה בזמן הנכון, כי הזמן פה נלקח חופשי בצורה חסרת כל פרופורציה – לא מתממש גם השנה, גם עכשיו, ברגעים אלה
אורנה ברביבאי:
 אתה יודע מה, אפילו כשדיברתם על הסיפור של פלוגת השריון, פיילוט שריון, נדמה לי כמה עשרות נשים שיש שם
תא"ל אמיר ודמני:
פלוגה
אורנה ברביבאי:
פלוגה
אורנה ברביבאי:
 למה הן לא משולבות היום בשריון ממש? למה הן צריכות להיות מבודלות ומובחנות בנפרד, כקבוצת נשים? מה משמעות ההשפעה שיש לזה?     אני לא אעשה פה דיון פוליטי כי אני לא רוצה לדון בפוליטיקה, למרות שזה כמעט מתבקש, אבל גם ההקשר של השירות המשותף ועד כמה הולכים לקראת אוכלוסייה מסוימת על פני אוכלוסייה אחרת שהיא 50% מהאוכלוסייה בישראל, ועד כמה הצבא לוקח לעצמו את הזכות להדיר אותן, כשבמקביל מדובר על צורכי צבא ועל אורך שירות, שאי אפשר להתפשר כי צריכים את כולם, וכו' וכו'
אורנה ברביבאי:
     בסוף, העמדה של צה"ל לא קוהרנטית, לא מתכנסת לתרומתן, ואני לא סתם ביקשתי מכם שתשימו את תרומתן של נשים בלחימה
אורנה ברביבאי:
 ואתה אמרת את זה מפורש ואני מסכימה בכל מילה עם זה – שנשים תורמות משמעותית
אורנה ברביבאי:
      אז הפיחות והזילות בנשים גם יכולים להביא אותנו אחר כך לאמירות נבזיות על תרומתה של לוחמת לפני שבוע שנהרגה, בעומדה על משמרתה כדי להגן על כולנו, ולייחס כל מיני אמירות זדוניות – שאני פה מתנצלת בשם כל מי שאני יכולה על האמירות הנוראיות האלה
אורנה ברביבאי:
 ושוב, יהי זכרה של ליה בן-נון ברוך
אורנה ברביבאי:
      אז כל הדבר הזה ביחד, בסוף הוא גם בהיבט הערכי, הוא לא רק בהיבטים של צורך מבצעי
אורנה ברביבאי:
 כשאתה כצבא אומר: גם בכניסה לצבא, הכניסה שלה היא הרבה פחות מכל גבר אחר, זאת אומרת אנחנו רואים את היקף האי כניסה לשירות מלכתחילה, ואחר כך כשהיא מתגייסת, לא פתוחים בפניה כל המאה אחוז כברירת מחדל, זה הדבר היחידי שצריך להיות
אורנה ברביבאי:
 תגיד אתה למה היא לא יכולה, בגלל תנאים אובייקטיביים רלוונטיים, אוקיי
אורנה ברביבאי:
 אני גם לא מבקשת להוריד את הרף כי כל פעם כשאומרים נשים ללחימה, אז נאמר: את מצפה לפגוע בכשירות צה"ל, ואז אם היא לא תוכל לעבור את רוצה לעשות לה "הנחות", במירכאות, כדי שהיא תעמוד בתנאי הכניסה
אורנה ברביבאי:
     אל תעשו לה הנחות, לא רוצה לפגוע בכשירות המבצעית של הצבא, אבל מי שכן מסוגלת, נא לתת לה את האפשרות
אורנה ברביבאי:
 ולהגיד לי טיעון שזה מספר בודד וההיערכות הלוגיסטית וכו', ואני אומרת, אני יודעת מה נעשה
תא"ל אמיר ודמני:
לא אמרתי
אורנה ברביבאי:
לא אמרתי שאמרת
אורנה ברביבאי:
 אני אומרת, לאורך השנים נשמעו טיעונים כאלה
אורנה ברביבאי:
 הן בודדות וזה לא מספיק, ואני יודעת גם מה נעשה באט"ל בהקשרים האלה ואני ערה למהפכה
אורנה ברביבאי:
 לא סתם אמרתי לך להפסיק בזה כי שמענו ואני ערה למאמץ הכביר שצה"ל עושה, כולל בהתאמה בסיסית של ציוד לנשים שיותאם ללחימה, ועל זה הערכתי
אורנה ברביבאי:
      אבל עובדתית, הייתה תקופה – גם בהקשר הרפואי, בטח תהיה פה התייחסות – אנחנו רואים שכשהצבא נערך כמו שצריך הוא גם יודע לתת מענה
אורנה ברביבאי:
 מה הבעיה? אם כבר אנחנו שם ואנחנו יודעים את הפתרונות, למה לא להבטיח את זה?      אז אני אומרת את זה כבר כי לא יודעת מה תהיינה ההתייחסויות פה, אני יכולה רק לשער לעצמי, אבל אני אומרת לך, אמיר, אני אומרת לך, יוהל"ם, אנחנו בפער – אנחנו, אני עוד מדברת על עצמי כאילו אני עדיין בצבא בחלוף עשור – אבל הצבא נמצא בפער מאוד משמעותי ביחס לציפייה הערכית, ביחס לציפייה המבצעית וביחס למקומן של נשים, לא רק בצבא אלא בחברה הישראלית בכלל
תא"ל אמיר ודמני:
אני חייב לענות, ברשותך, בקצרה מאוד
תא"ל אמיר ודמני:
אחד, העיניים של הצבא – אנחנו לא לוקים בעיוורון – העיניים הן פקוחות לרווחה מכיוון שאני הסברתי כאן לפני מספר דקות שינויים אדירים שקורים בעניין הזה של שילוב נשים, כולל 1,000 נשים שתגענה ליום שדה, שאין לזה אח ורע, כולל שילוב של נשים ביהל"ם וב-669
מרב מיכאלי:
אתם פשוט חיים בסרט
מרב מיכאלי:
 פשוט מדהים
תא"ל אמיר ודמני:
ועלייה של 180% בהיקף הלוחמות בפרק זמן יחסית קצר
תא"ל אמיר ודמני:
 זה דבר ראשון
מרב מיכאלי:
פשוט לא ייאמן
מרב מיכאלי:
 זה מדהים איך אתם לא מפסיקים להתפעל מעצמכם - -
תא"ל אמיר ודמני:
ברשותך, אנחנו לא מתפעלים בכלל
מרב מיכאלי:
- - וואו, עוד נשים מגיעות למיונים
מרב מיכאלי:
 זה פשוט מדהים אותי, באמת
מרב מיכאלי:
 אולי זאת הסיבה שזה לוקח כל כך הרבה זמן כי אתם כל כך מתפעלים מעצמכם - -
תא"ל אמיר ודמני:
ברשותך, אנחנו - - -
מרב מיכאלי:
- - שאתם מרשים לנשים לבוא
מרב מיכאלי:
 כל פעם עוד מספרים של נשים, זה וואו
מרב מיכאלי:
 פשוט וואו
תא"ל אמיר ודמני:
הפוך ממתפעלים
תא"ל אלה שדו:
זה ממש הפוך
תא"ל אמיר ודמני:
אני הסברתי בערך 40 דקות איך אנחנו - - -
מרב מיכאלי:
אתה הסברת 40 דקות אבל אתה יודע כמה הסבירו לפניך? אתה יודע כמה שנים אנחנו שומעות את ההסברים האלה?
תא"ל אמיר ודמני:
אני הסברתי 40 דקות על כמה כובד ראש ועשייה ופעילות יש בתחום הזה, ותוצאות
תא"ל אמיר ודמני:
 אז לא למדתי משהו אחר
מרב מיכאלי:
לא
מרב מיכאלי:
 תוצאות אין, אני מצטערת
תא"ל אמיר ודמני:
יש תוצאות משמעותיות
אורנה ברביבאי:
חברת הכנסת מיכאלי, אני רוצה לתת לו לסיים כדי לפתוח את הדיון
תא"ל אמיר ודמני:
אני אגיד עוד שני דברים, ברשותך
תא"ל אמיר ודמני:
 אחד, הייתה ועדה בראשות האלוף יואל סטריק, שישבה תקופה ארוכה עם מומחים מכל המקומות
תא"ל אמיר ודמני:
 בסוף, השילוב של נשים במערך לחימה, בדגש על יחידות מתמרנות ויחידות מיוחדות, צריך להיעשות בשום שכל ובאחריות, ובהתאם לצרכים המבצעיים של צה"ל
תא"ל אמיר ודמני:
     לכן הסברתי בהרחבה למה החליט הרמטכ"ל להתחיל דווקא במודל של יחידות מיוחדות, הוא קיבל בעניין הזה החלטות שלא התקבלו אף פעם
תא"ל אמיר ודמני:
     הדבר השלישי והאחרון שאני אגיד, אי אפשר להתעלם מעבודה שלמה, שלא הייתה בעבר, בסוגיה של התשתיות, של המזון
תא"ל אמיר ודמני:
 הראו פה את הנתונים הרפואיים
אורנה ברביבאי:
שיבחתי את ההיערכות
תא"ל אמיר ודמני:
לא, אבל זה חלק מהעניין
אורנה ברביבאי:
מסכימה
תא"ל אמיר ודמני:
אי אפשר לעשות עבודה חלקית
אורנה ברביבאי:
מסכימה לגמרי
אורנה ברביבאי:
 תודה
אורנה ברביבאי:
 פרופ' קונסטנטיני, אני רוצה את התייחסותך ואז נמשיך הלאה
אורנה ברביבאי:
 אנחנו נמשיך אחר כך חבר כנסת ואורח
פרופ' נעמה קונסטנטיני:
אני באמת לא יודעת מאיפה להתחיל, אז אני אתחיל רק מההערה האחרונה, שנעשתה פה עבודה בנושא של ציוד והראו לנו נורא יפה איך הורידו משנת 2000, 40% שברי מאמץ, ל-10% שברי מאמץ
פרופ' נעמה קונסטנטיני:
 בעבודה שנעשתה בצה"ל בלוחמות מג"ב ב-1996, כשהיו 50% שברי מאמץ, על ידי שינוי ציוד ועל ידי שינוי אוכל, הורדנו את אחוז שברי המאמץ מתחת ל-10%, שזה מתחת למה שיש עכשיו, אז למה היה צריך עוד פעם ב-2000 לחזור ל-40% ולרדת? כי אין כאן שום למידה ואין כאן שום לקיחה של מסקנות שכבר היו והמלצות שכבר היו
אורנה ברביבאי:
את אומרת שבמג"ב כבר היו המלצות כאלה לפני כמעט 30 שנה?
פרופ' נעמה קונסטנטיני:
ב-1996 היה המחזור הראשון של קרקל – או ב-95' – היו 50% שברי מאמץ
פרופ' נעמה קונסטנטיני:
 נקראנו לבוא ולבדוק, אמרנו: ציוד צריך להיות שונה, הווסטים צריכים להיות מותאמים, המזון צריך להיות אחר, צריך לתת להן סידן, צריך לשים לב לאנמיה – אני מדברת על לפני 2000
פרופ' נעמה קונסטנטיני:
 אז אני לא ממש מבינה את הנתונים של 40% שברי מאמץ ב-2000 כי זאת אחת הבעיות שגם בוועדת יוד'קה שגב וגם אחר כך בוועדה של מפקד מז"י איך ליישם את ההמלצות של יוד'קה שגב דיברו על זה שצריך לשמור ידע, צריך לשמר את הידע, לנצל אותו ולהתקדם, ולא כל פעם ללכת אחורה להתחיל מהתחלה
פרופ' נעמה קונסטנטיני:
      זה לגבי הנושא הרפואי, ואני מאוד שמחה גם שאני שומעת פעם ראשונה שביטלו את המודל הפיזיולוגי
אורנה ברביבאי:
למרות שאני מבינה שעוד לא פורסם חדש, אמיר, אז אני לא יודעת מה מחייב
תא"ל אמיר ודמני:
הקריטריון הוא של קבלה לפי הכללים הרגילים
אורנה ברביבאי:
 אז תפרסמו את זה כי לוחמות שואלות מה הקריטריון המנחה
תא"ל אמיר ודמני:
אמרתי גם שנפרסם את זה בסוף יוני
תא"ל אמיר ודמני:
 אנחנו עכשיו בדיוק עובדים על זה
פרופ' נעמה קונסטנטיני:
המודל הפיזיולוגי, שכלל לא רק את הנושא של המשקל וכו', גם כלל התייחסויות למחזור והתייחסויות לבדיקות דם, הוא לא היה מודל נכון ואני שמחה ששינו אותו, ואגב, הוא מודל שהייתי שמחה שהיו מיישמים את זה גם על הבנים כי הייתי מאוד רוצה שגם הבן שלי לא יצא פצוע מהצבא בגלל שלא התייחסו לכל מיני דברים שמתייחסים אליהם אצל בנות
תא"ל אמיר ודמני:
גם על זה התקבלה החלטה, אני אעדכן אותך
פרופ' נעמה קונסטנטיני:
אני מאוד מאוד שמחה כי אנחנו אמרנו את זה כבר לפני כן
פרופ' נעמה קונסטנטיני:
 אני רק דבר אחד לא מבינה
פרופ' נעמה קונסטנטיני:
 אם ישבה ועדת יוד'קה שגב, ואת היית שותפה לה, עם כל כך הרבה אנשים, ויצאה עם מסקנות לפני 15 שנה, למה עשו רוורס לכל הדברים האלה? אם אני מבינה טוב, רק 669 ויהל"ם פתוחים ולא כולל צנחנים וכפיר וכל היחידות
פרופ' נעמה קונסטנטיני:
 ההמלצה הייתה חד-משמעית לפתוח את כל היחידות - -
מרב מיכאלי:
כל התפקידים
פרופ' נעמה קונסטנטיני:
- - ואם יש סיבה למה לא, הצבא צריך להסביר למה לא
פרופ' נעמה קונסטנטיני:
 וכאן אנחנו שוב לוקחים בפינצטה
פרופ' נעמה קונסטנטיני:
 מה שמטריד אותי זה שכל ההמשך ועתיד הבנות כלוחמות יהיה תלוי עם הפיילוט – ושוב אני מדגישה שפיילוט יש רק לבנות ולא לבנים כי לבנים לא עושים פיילוטים, רק לבנות - -
מרב מיכאלי:
ברור
מרב מיכאלי:
 נכון
פרופ' נעמה קונסטנטיני:
- - אם הפיילוט חלילה לא יצליח ב-669, ויכול להיות שהוא לא יצליח כי תנאי הסף שנתנו ל-669 לא היו תנאי סף ראויים בעיניי, אז יכול להיות שהוא לא יצליח ואז גמרנו סופית על לוחמות עד המאה הבאה
פרופ' נעמה קונסטנטיני:
 אז זה לא נכון לקחת מדגם שנבחר שלא בדרך נכונה ועל סמך זה לסכם ולתכנן את כל העתיד
פרופ' נעמה קונסטנטיני:
 אז אני מבקשת לא לקחת את זה כגורם
אורנה ברביבאי:
אמיר, תרשמו לכם, אחר כך בסוף תתייחסו כי אני לא רוצה את הפינג פונג הזה
פרופ' נעמה קונסטנטיני:
דבר אחרון שאני רק אגיד, שאני מאוד מברכת את הרמטכ"ל שבאפריל 2023 הוא הסיר את תנאי הסף
פרופ' נעמה קונסטנטיני:
 אני רוצה להבין איפה היו תנאי הסף לגברים מאז 1948, ולמה ב-2023 מסירים מושג שבכלל לא היה צריך להיוולד, שנקרא תנאי סף
פרופ' נעמה קונסטנטיני:
      אני גם אשמח לדעת שיש מישהו
פרופ' נעמה קונסטנטיני:
 השיפור ברפואה בעיניי זה לא שמגיעים תוך שבועיים לרופא מומחה
פרופ' נעמה קונסטנטיני:
 השיפור ברפואה זה שיש מישהו שמתמצא ברפואת נשים ורפואת לוחמות ורפואת ספורט, מלווה את התהליך ולוקח את המסקנות של 1998, שעשו לנו לוחמות טובות ובריאות, ולא ממציא את הגלגל ב-2023 וכל פעם מחליפים מישהו
פרופ' נעמה קונסטנטיני:
      אז שיהיה בהצלחה
פרופ' נעמה קונסטנטיני:
 הבנות שלי הפסידו להיות לוחמות, הבנים שלי נפגעו מזה שהיו לוחמים
אורנה ברביבאי:
אולי הנכדות שלך, בואי נראה
אורנה ברביבאי:
 להיות אופטימית
פרופ' נעמה קונסטנטיני:
אז בואו נקווה שעוד 30 שנה זה יהיה אחרת
פרופ' נעמה קונסטנטיני:
 תודה
אורנה ברביבאי:
תודה
אורנה ברביבאי:
 שרון ניר, בבקשה
שרון ניר:
קודם כול, אני רוצה להתחיל בזה שבאמת בואכה שנת 2023, 75 שנה למדינת ישראל, אנחנו מסתכלים על תהליך
שרון ניר:
 התהליך ומה שאתם הראיתם כצבא זה באמת תהליך של העשור האחרון, שהוא סך הכול תהליך מבורך, מביא לידי ביטוי שירות נשים לוחמות, ובאופן מוחלט ומובהק עולה מתוך המצגת של צה"ל שיש תרומה מכרעת לנשים לוחמות בצה"ל ושנשים לוחמות בצה"ל מעלות בצורה ניכרת את האפקטיביות המבצעית
שרון ניר:
      וכשמסתכלים על תהליך בתוך ארגון, אז הציפייה שלי היא לראות שגם הארגון מציב לעצמו יעדים, ובכלל הארגון נותן תשובות לעצמו קודם כול ואחרי זה גם לבית המחוקקים
שרון ניר:
 זה אחד, לאן פנינו מועדות; ושתיים, מה לא ולמה לא? זאת אומרת, לבוא ולהציג כאן שיש פה עלייה משמעותית, גם בהיקף נשים, גם באחוז נשים לוחמות ביחס לגברים לוחמים, וכן הלאה וכן הלאה, הציפייה שלנו מהוועדה שהצבא מינה בשנת 2020 הייתה שיבואו ויסבירו לנו קודם כול מה לא ולמה לא כי באמת כשמסתכלים על זה, בשנת 2007 כבר המליץ יוד'קה שגב שהאדם הנכון יהיה במקום הנכון, ושנבחן אנשים לתפקידים – נשים וגברים – בהתאם לכישורים וליכולות שלהם, ושניתן שוויון הזדמנויות
שרון ניר:
 זה גם מוגדר בכל חוק וחקיקה אפשרית, דין אישה, דין גבר, וכן הלאה
שרון ניר:
     ולכן, אותי הרבה יותר מעניין בסקירה כל כך נרחבת זה מה לא ולמה לא, לא כל הדברים הטובים שהוצגו לנו כאן ושאני כמובן מברכת עליהם
שרון ניר:
     ומכאן אני רוצה לומר שאחד הדברים המשמעותיים ביותר שמצופה מהצבא להציג כאן זה מה הלאה ומה לא ולמה לא כי יש חובה מוסרית כלפי נשים במדינת ישראל – ואתם יודעים מה, גם כלפי צה"ל – כי אני חושבת שבאמת לקדם נשים לוחמות זה לא מקדם את הנשים, זה מקדם קודם כול את הצבא
שרון ניר:
 נשים לוחמות, 18% מתוך המערך הלוחם זה נשים, בואו נזכור, בהתייחסות היום לפוטנציאל הלחימה זה מציל את הצבא, ואתם יודעים את זה
שרון ניר:
 ואין לי ספק שאם אני אשאל אותך, רח"ט תומכ"א, אם היה לך פוטנציאל לעוד גדוד מעורב אז היית אתמול עושה עוד גדוד מעורב כי צריך את זה
תא"ל אמיר ודמני:
לא צריך לשאול אותי
תא"ל אמיר ודמני:
 אני אמרתי את זה לפני חצי שעה
שרון ניר:
אתה ממצה, ואמרת את זה
תא"ל אמיר ודמני:
אני אמרתי את הדברים
שרון ניר:
מה שנשים עושות, הן קודם כול מקדמות את הצבא
שרון ניר:
 זה כדי שנגיד את זה לכולם, לא עושים פה איזושהי טובה, יש פה משהו שהוא מקדם את הצבא
שרון ניר:
 לכן, צבא, בהיכרותי היטב את הצבא, כולל שירות של שלושה עשורים בצבא, אני יודעת שהוא שואל את עצמו קודם כול איך אני עושה יותר, ויותר טוב בפוטנציאל שיש לי
שרון ניר:
     ולכן, אני מצפה לראות נתונים של מה לא ולמה לא, למה באמת לא פותחים את הראש ומתייחסים לזה קצת אחרת
אורנה ברביבאי:
 אל"מ מאיה הלר, יושב-ראש פורום דבורה, בבקשה
מאיה הלר:
בוקר טוב
מאיה הלר:
 חשוב לנו להיות כאן
מאיה הלר:
 אני רציתי לדבר גם על הדברים החשובים שעלו כאן וגם על משהו קצת אחר, אבל אני חייבת קודם כול להגיב לדברים ששמעתי
מאיה הלר:
 נאמר שהצבא מתקדם ועשו בחצי שנה האחרונה תהליכים שהם המשך של תהליכים קודמים אבל אנחנו ישבנו בדצמבר בדיון בבג"ץ ושמענו את המדינה ואת הצבא מגינים בלהט על ועדת סטריק, עם התנאים הפיזיולוגיים הבלתי אפשריים שהיוו רק חסמים, ולאחר שהרכב השופטות העיר למדינה שככל הנראה הדברים האלה לא יעברו ולא יעמדו במבחן בג"ץ, אז פתאום הצבא שינה את עמדתו
מאיה הלר:
     אז צריך להגיד את הדברים כהווייתם
מאיה הלר:
 זה לא איזשהו תהליך סדור שהצבא עשה בעשור האחרון כדי לפתוח את התפקידים ללוחמות או לנשים בכלל אלא הצבא הציב חסמים במשך השנים האחרונות, לרבות החסמים הפיזיולוגיים
שמעון סולומון:
הצבא נתן דברים מקצועיים איך הוא חושב שהדבר הזה צריך להתנהל
אורנה ברביבאי:
אנחנו שומעים כל אחד בתורו
שמעון סולומון:
בסדר, אבל הצבא נתן בדצמבר את מה שהוא חושב שנכון
אורנה ברביבאי:
בסדר גמור
אורנה ברביבאי:
 ועכשיו הוסרו החסמים
אורנה ברביבאי:
 באופן מפתיע
שמעון סולומון:
לא הוסרו החסמים, פשוט הוא נאלץ לדברים אחרים
אורנה ברביבאי:
הוא לא נאלץ
אורנה ברביבאי:
 הוא אומר שהוא שינה את עמדתו
מאיה הלר:
החסמים הוסרו
מאיה הלר:
 אדוני לא היה כאן בשלב שהצבא אמר שהחסמים הוסרו
מאיה הלר:
 הם הוסרו לחלוטין, ולכן אני מניחה שהפליק פלאק הזה, ה-180 מעלות שהצבא זז בו מדצמבר עד היום, הוא צריך להגיד את האמת
תא"ל אמיר ודמני:
אני לא הצגתי שום פליק פלאק
תא"ל אמיר ודמני:
 אני הסברתי שהמודל הפיזיולוגי הפך להיות כלי תומך החלטה כדי לא לחסום את הכניסה למיונים, ואני חושב שהסברתי את זה בצורה ברורה
מאיה הלר:
נכון
מאיה הלר:
 אני רק אומרת שלפני חצי שנה הצבא דיבר אחרת, ואלמלא הדיון בבג"ץ כנראה הוא היה ממשיך לדבר אחרת כי תמך נלהב בחסם הפיזיולוגי
מאיה הלר:
     ואני אגיד עוד משהו ששמעתי ממך, וזה שבעצם צריך לתת לצבא פרק זמן להיערך ועד עכשיו לא ניתן היה להיערך, ופרק הזמן, פרק הזמן
מאיה הלר:
 ואני גורסת שהפער בין 11 מתייצבות למיונים ל-669 לעומת 1,000 המתייצבות שצפויות להגיע ליום השדה הקרוב, הוא לא בגלל פער הזמן והצורך להיערך אלא בגלל שבאמת הוסרו החסמים שהצבא לא אפשר בגינם למלש"ביות להגיע
מאיה הלר:
 אז זה בהקשר הזה
מאיה הלר:
     ואני כן רוצה לחזור – על הבג"ץ אני רואה שיש כאן נציגות אחרות שידברו וגם על סעיף 16א והדרישות של החוק – אני כן רוצה לקחת את זה לאיזושהי זווית נוספת
מאיה הלר:
      ברור לי לחלוטין ואני חושבת שזה ברור לכל מי שיושב כאן, ששילוב נשים בצה"ל בלוחמה ובתפקידים אחרים זה צורך מבצעי ואף אחד לא עושה טובה לנשים, כלומר זו נקודת המוצא
מאיה הלר:
 אבל צריך להגיד שנשים יש לא רק שמשרתות כתף אל כתף לגברים, לא רק בגדודים המעורבים, וכמובן כולי הערכה לאלה, אלא גם בכל המערכים האחרים, וגם השקפים כאן הראו את זה קודם
מאיה הלר:
 יש חיילת, חייל, קצינה, קצין, מפקדים, שיושבים כתף אל כתף שעות על גבי שעות בכוננויות, במשמרות, בתוך תאי השליטה, מול מסכים, בקרוונים של כיפת ברזל, במערכי הבקרה, בכל המקומות למעשה
מאיה הלר:
      וחשוב שייאמר, וזו הציפייה שלי גם מוועדת חוץ וביטחון וגם מהצבא, חשוב שייאמר שעצם העובדה שיש לוחמת ולוחם במקומות האלה, שלא משגיח עליהם מבוגר אחראי כי הם המבוגר האחראי, הם קיבלו את הסמכות, הם קיבלו את האחריות והם מממשים אותה, הצבא לא יכול בלי זה
מאיה הלר:
 וכל האמירות האלה על כך שצריך להפריד את הישיבה של נשים וגברים ביחד במשך שעות במקומות האלה, מישהו צריך לצאת חוצץ נגד האמירות האלה, גם הצבא וגם כמובן אנשים אחרים
מאיה הלר:
זה דבר אחד
מאיה הלר:
 דבר נוסף שאני רוצה להצביע עליו זה העובדה שהגם שנפתחו יחידות מעורבות לחימה כבר לפני 25 שנה, אפילו יותר, למעשה למרות כל כמות הלוחמות שהיו במערכים האלה, והקצונה הזוטרה – וראינו את השקפים בעלייה באחוזים – זה לא מקבל ביטוי לאחר מכן בקצונה הבכירה, זה לא מקבל ביטוי לאחר מכן בראשי יחידות, בפורום מטכ"ל
מאיה הלר:
 בסופו של דבר אנחנו רואים מה קורה היום
מאיה הלר:
 מתוך שלוש קצינות בפורום מטכ"ל, שתיים משפטניות – מעולות ככל שהן יהיו – זה עדיין לא ההיבטים המבצעיים, ולא יכול להיות שהצבא יגדל "לוחמות", במירכאות, עד דרג סרן, רב-סרן, ואחר כך ישכחו מהן
מאיה הלר:
      אני חושבת שמה שחשוב שוועחו"ב יעשו, במסגרת היעדים והבקרה, זה יבקשו מהצבא לדעת בכל דש"ב בתפקידים האלה כמה נשים עולות, לא יכול להיות שרק נשיא המדינה ידרוש שיעלו גם קצינות נשים לתפקיד מזכ"ץ כי הצבא לא עושה את זה מיוזמתו, זה צריך להיעשות בכל תפקיד, בכל דרג, וועדת חוץ וביטחון יכולה לבקש נתונים בהקשר הזה ודיווח חצי-שנתי
אורנה ברביבאי:
את מדברת לא רק בלחימה אלא נשים בכלל בתפקידים בכירים
מאיה הלר:
נשים בכלל
מאיה הלר:
 המערך המבצעי לא מצליח לגדל אחר כך את הדור הבא של המפקדות הבכירות בצבא
מאיה הלר:
 תודה
אורנה ברביבאי:
 אולי אלה תרצה להתייחס מה היא עושה בעניין
אורנה ברביבאי:
 חברת הכנסת דבי ביטון
אורנה ברביבאי:
 אחריה – בלאיש, שלום לך
דבי ביטון:
שלום לכולם, כבוד היושבת-ראש, תודה באמת על דיון מאוד מאוד חשוב
דבי ביטון:
 אנחנו מוצאים את עצמנו לא מעט בהתנהלות מול המגדר הנשי בכל מיני היבטים
דבי ביטון:
 לאחרונה גם שמענו ביטויים הזויים ודחויים בעניין הנושא של השירות המשולב
דבי ביטון:
      אני רוצה לספר לגברתי שלפני 19 שנים אחותי שירתה בחיל רגלים, היא הייתה מדריכת ירי, היא בין אלה שנכנסו עם האכזריות לחלץ את הגופות של חיל ההנדסה שעלה שם בחאן יונס, וזה היה לפני 19 שנים
דבי ביטון:
 הגובה שלה  1
דבי ביטון:
62 מ', המשקל שלה היה אולי 42 או 44
דבי ביטון:
 מה שמראה, גברתי, שכשבתי קיבלה הודעה שהיא הולכת להתמודד על תפקיד ב-669 אז היא קיבלה טבלת קריטריונים והיא אכן הגיעה, היא סיימה שנייה או שלישית והיא חזרה מאוד מתוסכלת כי היא אמרה: בריצה בסך הכול היו חסרות לי שתי שניות, מה הסיבה?      באמת, נעשים דברים יפים אבל אני נותנת לכם דוגמה של לפני 19 שנים
דבי ביטון:
 אז מה ב-19 שנים האלה, שאז כן היא הייתה בחי"ר, אחותי, למה היום נשים לא מתחילות מאותה נקודת פתיחה של גברים? מדוע הן כן צריכות משקל וכן צריכות גובה? מדוע אי אפשר לתת את אותה נקודת פתיחה? הרי בסך הכול, בואו נסתכל גם על הצעירים והצעירות שלנו היום
דבי ביטון:
 90% מהימים שלהם מבלים בחדרי כושר, עושים המון פעילות, ואין לי ספק, הם כולם, לפחות מרביתם, לא חושבים על לימודים בפחות מארבע יחידות, זאת אומרת שגם צומח דור וצעירים מאוד מאוד איכותיים, ולפעמים חסמים שלא תלויים בהם, לדעתי זה הפסד מאוד גדול, גם לצבא, גם למדינה שלנו
דבי ביטון:
      והיא אומנם תתגייס בעוד חודשיים, היא תתגייס לחי"ר, אבל אני חושבת שבהחלט היה מקום להכניס נשים למקומות, ובואו לא נשכח, נשים משולבות, הייתה לנו ראשת ממשלה, יש לנו פה אלופות ששירתו בצה"ל, ולכן לדעתי נקודות הפתיחה צריכות להיות מאוזנות לגבי המינים אל היכולות שלהם בפועל
דבי ביטון:
 תודה
אורנה ברביבאי:
 רב סרן במילואים, חובלת, בתאל בלאיש, בבקשה
וולנטיין בלאיש-סולטניק:
הי, בוקר טוב
אורנה ברביבאי:
בוקר אור
וולנטיין בלאיש-סולטניק:
אני בתאל בלאיש-סולטניק, אמא לשלושה בנים
וולנטיין בלאיש-סולטניק:
 שירתתי כחובלת בחיל הים על גבי ספינות הטילים, הוסמכתי לדבורנית הראשונה בצה"ל ובמשך שנים אני הובלתי משימות ים-אוויר כחובלת מוטסת ומפקדת משימות מל"ט
וולנטיין בלאיש-סולטניק:
     היה לי חשוב להגיע היום למרות שאני בחודש תשיעי, כדי שעוד נשים יחוו את מה שחוויתי ויוכלו לתרום את שאני תרמתי, לא רק ברמה המדינית-ביטחונית אלא באספקלריה רחבה יותר, גם ברמה החברתית-כלכלית
וולנטיין בלאיש-סולטניק:
 ולכן חשוב לי שקולי יישמע
וולנטיין בלאיש-סולטניק:
 במקביל, אני שמחה מאוד לשמוע על העשייה, על מדידת המגמות, אבל הדרך עוד ארוכה
וולנטיין בלאיש-סולטניק:
      אני רוצה להתחיל בסיפור קצר ואני אגיע לאחר מכן לפרקטיקה
וולנטיין בלאיש-סולטניק:
 השנה היא שנת 2006, יום שישי, שלהי יולי
וולנטיין בלאיש-סולטניק:
 יצאנו לסגר הימי שלוש ספינות טילים
וולנטיין בלאיש-סולטניק:
 השעה 20:42, שירתתי כקצינת גנ"ק – גילוי ניווט וקשר – על "אח"י כידון", הכנתי את הפ"מ
וולנטיין בלאיש-סולטניק:
      יצאנו לסגר הימי, ה-Blockade, לימים זו הייתה מלחמת לבנון השנייה
וולנטיין בלאיש-סולטניק:
 אחרי הקידוש, תוך כדי ארוחה, שמענו שריקה
וולנטיין בלאיש-סולטניק:
 עלינו לגשר, כי "שורק" בחיל הים זה "טיל", וראינו במרחק של כמה אלפי יארד מאיתנו, קילומטרים בודדים, את "אחי חנית" עולה באש
וולנטיין בלאיש-סולטניק:
      ככה מתחיל הסיפור שלי
וולנטיין בלאיש-סולטניק:
 לימים, חלק ניכר מתחקיר והפקת לקחי מלחמת לבנון השנייה מבוסס על הקלטות "אח"י כידון"
וולנטיין בלאיש-סולטניק:
      צה"ל הוא שער הכניסה לחברה הישראלית, וככזה, יש ערך מובהק עבור צה"ל ועבור מדינת ישראל בפתיחת כל התפקידים לנשים, ולא רק מטעמי שוויון ומוטיבציה – אני סמוכה שחברותיי יגעו בכך בהמשך – ולכן אני רוצה לדבר על הלמה, ולא פחות חשוב מכך ברמה הפרקטית, על האיך
וולנטיין בלאיש-סולטניק:
      אז איך? הגדרת כללי משחק, סט חוקים ברור וידוע, נגיש ב-Public domain – גם אם הוא משתנה מעת לעת – של מה כל תפקיד מחייב, והותרת הברירה בידיי, הווי אומר בידי המלש"בית
וולנטיין בלאיש-סולטניק:
      אני אחליט אם אני מסוגלת, fit for the job, מה אני מוכנה לעשות, ואם אני מוכנה לנסות לשחק בהתאם לחוקי משחק