GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד בן-גוריון:
קודם כל, מטעמים של הסכמים ומטעמים שבהם הוא מפרט מה הוא צריך
דוד בן-גוריון:
 הוא לא אומר לי, אני רוצה לדעת לאן יעקב נסע בשנה האחרונה
עידו בן יצחק:
אם הוא מפרט, אז זו בקשתו
עידו בן יצחק:
 אבל כתוב כאן שגם מיוזמתך
דוד בן-גוריון:
אותו דבר, אם אני צריך משהו, אם לי יש איזה case ואני צריך לדעת
יולי יואל אדלשטיין:
זאת אומרת, אתה מעביר לו מידע לצורך קבלת התייחסות ותשובה ממנו?
דוד בן-גוריון:
כן, בדיוק
יולי יואל אדלשטיין:
נציגת המשטרה, רצית להוסיף משהו?
רינת סגל:
אני רינת סגל, מחטיבת המודיעין במשטרת ישראל
רינת סגל:
 הרבה פעמים אנחנו מעבירים מידע גם במסגרת חקירות בין-לאומיות וכאשר יש בקשה לחיקורי דין
רינת סגל:
 כאשר יש פרשיות ליבוא סמים, אנחנו עובדים מול בתי משפט במדינות שאיתן יש לנו הסדרים ואנחנו צריכים להעביר להם חלק מהמידע שמתקבל גם באופן ראייתי
דרור גרנית:
הייתה לנו עוד הערה לסעיף 29(ב)
דרור גרנית:
 הסימן הזה מתייחס, כאמור, להעברת מידע לרשויות זרות ובעצם יש פה שני אפיקים, שני מסלולים – סעיף 29 שעליו אנחנו מדברים כרגע, מדבר על ה-PIU, המרכז שלנו, ורואה לנגד עיניו תקשורת למרכזי PIU אחרים, זאת אומרת, של המרכז שאנחנו מקימים פה מול הגופים שמקבילים לו בעולם
דרור גרנית:
 סעיף 30 רואה משהו אחר, ותיכף נגיע לדבר הזה – הוא רואה לנגד עיניו את הלקוחות, את המשטרה, את השב"כ, את משרד והבריאות ואת משרד התחבורה, עובדים מול המקבילים שלהם בעולם ומעבירים מידע בערוץ המקצועי שלהם
דרור גרנית:
 ולכן יש פה שני סעיפים
דרור גרנית:
     בהינתן האמור, הכנסנו לסעיף 30 את זה שהעברת המידע תיעשה בהיקף המזערי המתחייב
דרור גרנית:
 שמנו לב שהיינו צריכים להכניס את זה גם בסעיף 29(ב) – העברת מידע לרשות זרה לפי סעיף קטן (א) תיעשה בהיקף המזערי המתחייב ובהתאם לתנאים הבאים
דרור גרנית:
 חשבנו שצריך להכניס את התוספת הזו, ב-29(ב) אחרי סעיף קטן (א)
עידו בן יצחק:
העברת המידע תיעשה בהיקף המזערי הנדרש
יולי יואל אדלשטיין:
 אז עד כאן סעיף 29
יולי יואל אדלשטיין:
 אנחנו עוברים לסעיף 30, בבקשה
דרור גרנית:
גם פה היו לנו כמה תיקונים שרצינו להכניס בנושא הזה
דרור גרנית:
 בנוסח שהיה בכחול, כתבנו ברישה של סעיף 30, שאין באמור בסעיף 29 כדי לגרוע מסמכותה של רשות מוסמכת, ופה רצינו להוסיף: או מורשית
דרור גרנית:
 הדבר הזה נשמט מעינינו, אבל אני אתן את הדוגמה הכי ברורה
דרור גרנית:
 אם אנחנו באירוע עולמי של קורונה או, חלילה, במגפה הבאה שניתקל בה, ומשרד הבריאות שאינו רשות מוסמכת כי אם רשות מורשית, ירצה להחליף מידע עם משרד הבריאות האיטלקי, האמריקאי, היפני
דרור גרנית:
 ולכן חשבנו שבמקרה כזה נצטרך גם את הרשות המורשית
דרור גרנית:
 זה תיקון אחד שרצינו להכניס בסעיף 30
דרור גרנית:
     הנקודה השנייה בסעיף 30 מדברת על התיבה: לרשות זרה המקבילה לה בתפקידיה, בסעיף (1) ובסעיף (2)
דרור גרנית:
 לנו יש את הגופים שלנו ויש להם את ההגדרות והתפקידים שלהם, אבל מטבע הדברים, במדינה אחרת חלוקת התפקידים והסמכויות לא מקבילה אחד לאחד
דרור גרנית:
 אם השב"כ הישראלי אחראי גם על ריגול וגם על מניעת טרור, אז במדינה אחרת יכול להיות שגוף אחד אחראי על המשימה הזאת וגוף אחר שאחראי על המשימה ההיא, או יכול להיות שמה שאצלנו מוגדר טרור מוגדר שם כעבריינות
יולי יואל אדלשטיין:
זה ברור לנו, ואפילו התייחסנו לזה בתחילת הדיון בפעם שעברה, לאי הקבלה בין הגופים השונים במדינות שונות
דרור גרנית:
נכון, אז כדי לא להיות במצב שבעצם אנחנו כובלים את ידינו משיתוף פעולה שנכון שיהיה, חשבנו שאולי בכל זאת כדאי להוריד את התיבה "המקבילה לה בתפקידיה" גם בסעיף 30(1) וגם בסעיף 30(2)
שלום דנינו:
יולי, אני לא הייתי פה בדיון הקודם, אבל אני מבין את חשיבות הדיון ורציתי להבין – המרכז שקראתי עליו ברקע ישב במשרד המשפטים או לא חשוב איפה - - -
יולי יואל אדלשטיין:
ברשות המסים
שלום דנינו:
הוא יושב ברשות המסים ואז הוא מנתב את האינפורמציות לאחרים? הם מבקשים ממנו והוא מנתב? אין להם גישה ישירה?
דרור גרנית:
למעט השלוחות
שלום דנינו:
מה זה שלוחות?
דרור גרנית:
השלוחות הן של מאגר המידע הזה, שיושב באחד משלושה גופים: המוסד, השב"כ והמשטרה
דרור גרנית:
 שם, מצד אחד, חלים עליו אותם תנאים, אבל מצד שני, יש להם את האפשרות להחזיק את הדאטה אצלם לפרק זמן של חצי שנה, ולעשות שם את ההצלבות עם מאגרי המידע שלהם
שלום דנינו:
אז יש להם נגישות למרכז שלכם, אבל הם מורשים להחזיק חצי שנה?
שלום דנינו:
תודה
עידו בן יצחק:
אנחנו עוברים לפרק ו'
דרור גרנית:
אני רוצה להסביר קצת את מבנה פרק עיצומים, כי בהקשר של אופן ההבניה של גובה העיצום אנחנו עושים פה מודל שהוא ייחודי יחסית בדין הישראלי אבל שאבנו אותו דווקא מהאמריקאים כי חשבנו שהדוגמה שלהם מותאמת מאוד לעולם התוכן
דרור גרנית:
     אנחנו אומרים לחברת תעופה, אם בטיסה יש 300 נוסעים, אני מצפה לקבל רשומה שיש בה 300 שורות ו-X עמודות ובה את כל הפרטים שאנחנו מבקשים בתוספת הראשונה: שם, טלפון, דרכון וכל שאר הפרטים
דרור גרנית:
 היה והחברה לא העבירה לי מידע על 30 נוסעים, אז 30 שורות חסרות בקובץ
דרור גרנית:
 זה חסר ואני ארצה להטיל עיצום כספי על החברה
דרור גרנית:
 העיצום הכספי הוא כלי מנהלי שנועד לאכיפה, להבטיח שיש שוט כלכלי כנגד הגוף המפוקח ושהוא נענה לדרישה הרגולטורית שמוטלת עליו
דרור גרנית:
     בדרך כלל ובהרבה מקרים העיצומים הם סכום קבוע ומלא
דרור גרנית:
 בהקשר הזה אנחנו רוצים אפשרות שהסכום יהיה בהתאם לרמת ההפרה, זאת אומרת, אם היו חסרים 30 שמות, זה לא אותו מצב כמו אם היה חסר שם אחד, וזה לא אותו מצב כמו אם לא העבירו לי שום דבר וכל 300 השמות חסרים
דרור גרנית:
 לכן הלכנו פה על מודל תמחור של העיצומים כמו במודל שמצאנו אצל האמריקאים – קובעים סכום פר קפיטה, לפי מספר נוסע, אבל כדי שזה לא יגיע לסכום אסטרונומי, אנחנו גם תוחמים אותו בתקרה והתקרה היא 250,000 שקל לטיסה מסוימת
דרור גרנית:
 זה סכום גבוה
דרור גרנית:
     לעניין סידור המידע – לצורך הדיון, אם אמרנו להם, תעבירו לנו את הפרטים בפריסה של שורה לכל נוסע על פני 30 עמודות, והעבירו לי קובץ מבולגן מאוד, לא מסודר, לא מאורגן, שאני לא יודע לעבד אותו, שבו אין הפרדה בין השורות וכל הנושאים מעורבבים, אז זה פגם יסודי בקובץ
דרור גרנית:
 העבירו לי את כל המידע, זה לא שהיו חסרים נוסעים, אבל כל המידע מבולגן
דרור גרנית:
 אז פה אנחנו חוזרים לסכום קבוע שהוא 100,000 שקלים שקבענו פה
שלום דנינו:
אפשר שאלה, אדוני היושב-ראש?
שלום דנינו:
הדוח הזה שמעבירים לכם, הוא טרום טיסה, בדיעבד או מראש?
דרור גרנית:
מראש
דרור גרנית:
 יש שלוש נקודות זמן שבהן נדרשת חברת התעופה להעביר את המידע
דרור גרנית:
 תוכל לראות את זה בסעיף 3(א) – לא יאוחר מ-48 שעות לפני הטיסה, עם ההתייצבות לטיסה, כלומר עם ביצוע הצ'ק אין, ונקודה אחרונה, אחרי שכולם כבר עלו למטוס וסגרו את הדלתות ואנחנו יודעים כבר מי פיזית בתוך המטוס; אבל זה לפני שהמטוס ממריא, זאת אומרת, כל שלוש נקודות האלה בזמן הן לפני שהמטוס נוחת פה אלא כשהוא בנקודת המוצא שלו
דרור גרנית:
 לחלופין, אם זה מטוס שטס מישראל, אז לפני שהמטוס עוזב את ישראל, כשהוא עדיין כאן
שלום דנינו:
ומה החשש? בסוף אנחנו יודעים מי הגיע
שלום דנינו:
 מה הדחיפות?
דרור גרנית:
המהות של החוק הזה והמטרה של החוק הזה היא לדעת מי צפוי להגיע לפני שהוא נוחת פה בנתב"ג, זאת אומרת, לפני שהטיסה ממריאה
דרור גרנית:
 בוא נלך למקרה קצה רחוק מאוד – אם האמריקאים היו יודעים ב-Nine Eleven שעולים שורה שלמה של אנשים שהם יודעים לזהות ממקורות מודיעיניים שהם שייכים לארגון אל-קאעידה, יש מצב שהם היו מונעים מהם לעלות למטוס לפני הטיסה
שלום דנינו:
לאור הדוגמה שנתת, ואתה אומר שזה ברמת סיכון כל כך גבוהה, אז מה הקנס יעזור לנו? הוא לא חשוב, ומה שיותר חשוב זה לא לתת היתר טיסה אם זה עד כדי כך מסוכן
דרור גרנית:
העיצום הכספי – זה לא קנס - - -
שלום דנינו:
עיצום כספי
שלום דנינו:
 אגב, זה יוצא אותו סכום
דרור גרנית:
יש איזושהי הבחנה בין עיצום לקנס, אבל לענייננו, העיצום הכספי תמיד יהיה בדיעבד, זאת אומרת, הוא לא כלי שמוחל ביום הטיסה עצמו, אלא יש פה הליך של שימוע ויש פרוצדורה
דרור גרנית:
 זה תמיד יהיה בדיעבד
דרור גרנית:
 במובן הזה העיצום הכספי, וזה נכון ככלל לתפיסה של עיצומים כספיים – זה עולם של אכיפה מנהלית
דרור גרנית:
 הרעיון הבסיסי הוא שיש סוג של שוט מול הגורם המפוקח, במקרה הזה, חברות התעופה, ואנחנו אומרים להם, לא התנהלתם כפי שאנחנו מצפים מכם להתנהל, אז אנחנו נותנים לכם מכה בכיס כדי שתתיישרו לסטנדרט ההתנהגות שאנחנו מבקשים שתפעלו לפיו, ובמקרה הזה, שתעבירו לנו את המידע במועד הנכון, בפורמט הנכון, במלואו, על כל הנוסעים וכדומה
דרור גרנית:
     זו הדוגמה שלנו, אבל זה נכון גם בהקשרים אחרים בעיצומים
דרור גרנית:
 זה תמיד נעשה בדיעבד
דרור גרנית:
 זה נכון בכלי פיקוח שיש למפקח על הבנקים ביחס לבנקים, למפקח על שוק ההון - - -
שלום דנינו:
פה אנחנו מדברים על סיכון ביטחוני
שלום דנינו:
 זה לא משהו שאנחנו יכולים לטפל בו ארכיאולוגית
יולי יואל אדלשטיין:
שלום, אתה מרגיל את החברות לכך שהדיווח צריך להיות מדויק ואמין – ודרך אגב, דיווח 48 שעות מראש, גם אם הוא לא סופי, אבל אנחנו מדברים על עולם של טיסות מארה"ב, ומה עם טיסה מקפריסין, שזה 50 דקות טיסה? אני לא יודע כמה זה יעזור לך לקבל דיווח רק לאחר סגירת הדלתות
יולי יואל אדלשטיין:
 זאת אומרת, יש פה איזשהו תהליך - - -
שלום דנינו:
לא, אני לא מקל ראש בזה
שלום דנינו:
 אני מבין ואני מסכים עם העיקרון
שלום דנינו:
 אני רק אומר שאם המניע הוא באמת סכנה ביטחונית ברמה שהוא נתן כדוגמה, אם זה המקרה ומזה החשש, אז לא העיצום הכספי יפתור לנו את הבעיה, אלא עיכוב בהיתר הטיסה
יולי יואל אדלשטיין:
כן, אבל החברה היא לא גוף ביטחוני
יולי יואל אדלשטיין:
 אותם אנחנו צריכים להרגיל שאם יש להם נוסע בשם שלום דנינו, עליו צריך לדווח
שלום דנינו:
 תן דוגמה אחרת, אדוני היושב-ראש
שלום דנינו:
 אני לא מסוכן
יולי יואל אדלשטיין:
אני דווקא לוקח מישהו שלא מהווה איום ביטחוני על אף אחד
יולי יואל אדלשטיין:
 לדעתי, יש בזה הרבה היגיון ויש דוגמאות פחות דרמטיות, אבל עדיין מאוד דרמטיות, דווקא מן הסיבה הזאת של היעדר דיווח על הנוסעים – למשל, בבלגיה אותו מחבל היה מצליח להיכנס ולצאת, להיכנס ולצאת, וגם כשהוא כבר היה בחקירות הוא נכנס ויצא, וכל זה קרה מכיוון שלא היה שום מעקב אחרי יוצאים ונכנסים בטיסות
יולי יואל אדלשטיין:
 ולכן אנחנו צריכים לשים לזה לב
דרור גרנית:
אני רק אשלים עוד נקודה כדי לנסות להפיס את דעתו של אדוני
דרור גרנית:
 צריך להבחין בין התכלית של החקיקה והתכלית של איסוף המידע והשימוש שעושים הגופים – וזה, כאמור, התכליות המנויות בסעיף 12: התכלית הביטחונית, התכלית הפלילית, התכלית הבריאותית והתכלית ההגירתית, כל מה שדיברנו בסעיף 12 וזה מנוי שם במפורש – לבין השאלה המנגנונית ואיך אנחנו עושים את זה
דרור גרנית:
 התשובה היא – אנחנו דורשים את המידע, אנחנו דורשים אותו בזמן, אנחנו דורשים שיהיה לנו - - - לשלוח לו הודעות ולהגיד, פספסתם פה ופספסתם שם, ואנחנו מציבים כלי אכיפה, אותם עיצומים כספיים, שכאמור, הוא שוט כלפי החברות אם הן לא מעבירות
דרור גרנית:
 אבל המנגנון אמור לעבוד ברגיל, בשוטף, כל הזמן, על כל טיסה שנכנסת, על כל טיסה שיוצאת
דרור גרנית:
 ולכן זה מנגנון שאמור לרוץ באופן שוטף, רגיל ותדיר
דרור גרנית:
     לעומת זאת, הצורך הביטחוני גם הוא חי וקיים תמיד, אבל זה בעצם שני פנים שונים
דרור גרנית:
 האכיפה נעשית ביחס שבין המרכז לבין החברה, ואנחנו אומרים לה, את חייבת להעביר, ואם לא, את חשופה לעיצומים
דרור גרנית:
 זה במישור היחסים הזה
דרור גרנית:
 הפעילות של הגופים שהם הלקוחות של המרכז והפעילות של המרכז עצמו כשכבר יש לו את הדאטה, זה מתנהל בנפרד מהחברה
דרור גרנית:
 בהתחלה הוא מזרים לי את המידע בזמן, במלואו, בפורמט וכדומה, והחברה יצאה ידי חובתה
דרור גרנית:
 אחרי זה, מה אנחנו עושים איתו, זה כבר בתוך המסגרת של הגופים
שלום דנינו:
יולי, זה מתחבר לי לנושא שדיברנו עליו והוא חשוב לנו
שלום דנינו:
 אנחנו יודעים שהיום יש לנו ברקס מלהחליט ביתר קלות על שדה נבטים כשדה בין-לאומי אזרחי, וההתלבטויות של משרד התחבורה, ובדיוק מזה אנחנו דואגים
שלום דנינו:
 אם אפשר לנצל את החוק הזה למקרים מסוימים, לסייג את זה, זה לא יהיה יומיומי, והסוג הזה של קלירנס, כשאנחנו יודעים מי שם, אולי זה ירגיע אותנו יותר לאפשר את פתיחת השדה דווקא שם
יולי יואל אדלשטיין:
אני לא רוצה לתת תשובה במקום, אבל בהחלט חומר למחשבה ואולי יש פה גורמים שאולי יתייחסו לזה בהמשך
יולי יואל אדלשטיין:
 אנחנו ממשיכים
יולי יואל אדלשטיין:
שאלות? אין
יולי יואל אדלשטיין:
 סעיף 34
שלום דנינו:
החברות האלה יודעות על הסנקציות והעיצומים האלו?
דרור גרנית:
בוודאי
דרור גרנית:
 החוק הוא פומבי, מטבע הדברים
דוד בן-גוריון:
יש את זה בכל החוקים של כל הארצות
דוד בן-גוריון:
 לא משתמשים בזה הרבה, אבל יש את זה
יולי יואל אדלשטיין:
הערות לסעיף 37? אין
יולי יואל אדלשטיין:
הערות לסעיף 38? אין
יולי יואל אדלשטיין:
שאלות? הערות? אני רוצה להבין בעצמי – בערעור מסוג זה הכוונה היא לטעות בתום לב של החברה, כמו, למשל, בלבול בשם הנוסע?
דרור גרנית:
בסעיף 43 זה אפילו לא שימוע כי אנחנו עוד לא בהחלטה, אנחנו רק בהתראה
דרור גרנית:
 בתפיסת העיצומים התפיסה היא שזה כלי קשוח יחסית כלפי החברות במובן שכולו מתנהל בתוך מסגרת מנהלית
דרור גרנית:
 בסוף הדרך, ונגיע לזה עוד מעט, יש אפשרות לפנות לבית המשפט - - -
יולי יואל אדלשטיין:
אני מדבר כרגע על מסגרת מנהלית
יולי יואל אדלשטיין:
 לצורך העניין, קיבל נציג חברת לופטהנזה בישראל הודעה על עיצום
דרור גרנית:
אנחנו עוד לא שם
דרור גרנית:
 אנחנו עוד בהתראה
יולי יואל אדלשטיין:
הוא קיבל התראה
יולי יואל אדלשטיין:
 מה הוא יכול לטעון?
דרור גרנית:
לפי מה שמפורט בסעיף 43(א), הוא יכול להגיד: אני העברתי את המידע, העברתי את הקובץ בזמן וכמו שצריך, ואצלכם הייתה בעיה
יולי יואל אדלשטיין:
זאת אומרת, ויכוח מנהלי, פחות או יותר – שלחתי הודעה, היא לא הגיעה, לא קיבלת, הטלפון שלך היה מכובה
דרור גרנית:
נכון, כי בצד שלכם המערכת לא קיבלה, המערכת הייתה חסומה או תקולה
שלום דנינו:
אגב, המערכת הזאת עובדת ב"חי"? זאת אומרת, ראיתם שלא הגיע, נותנים התראה, לא קיבלנו עדיין – יש דו שיח כזה?
דרור גרנית:
המערכת המחשובית של קבלת הדאטה עובדת און-ליין, אמורה לפעול ולתפקד כל הזמן
שלום דנינו:
ומישהו מתצפת?
שלום דנינו:
כל הזמן? המרכז הזה עובד 24 שעות?
קריאות:
 יש טיסות 24/7, אז זה עובד
יולי יואל אדלשטיין:
בשאיפה
יולי יואל אדלשטיין:
 עדיין לא
יולי יואל אדלשטיין:
 בבקשה, אנחנו ממשיכים
עידו בן יצחק:
אני אעיר לגבי הסעיף הזה – אנחנו סבורים שהמונח המתאים יותר, כאשר מדובר בבית משפט השלום, הוא ערעור ולא עתירה
דרור גרנית:
אני אומר ממש בקיצור שיש פה מחלוקת שנמשכת בין הייעוץ המשפטי לממשלה לבין הייעוץ של ועדות הכנסת, שלפעמים הכנסת מחליטה כך ולפעמים היא מחליטה אחרת
דרור גרנית:
 בגדול, אנחנו סבורים שהעמדה הנכונה היא לראות את זה כעתירה, מתוך תפיסה שיש סמכות לביקורת שיפוטית מנהלית גם בבתי משפט השלום, ולכן אפשר להכתיר את ההליכים האלה בכותרת של עתירה
דרור גרנית:
     עמדת הייעוץ המשפטי של הוועדה – ועידו אולי ירצה להרחיב בעצמו על העמדה – אומרת, בתמצית, שכל עוד לא כונן במסגרת חוק בית משפט לעניינים מנהליים פרק נפרד או חוק מקביל לו שידבר על בתי משפט השלום המנהליים, אזי אין מקום לדבר על עתירה בבתי המשפט השלום, אלא שמו של ההליך צריך להיות ערעור, והתפיסה צריכה להיות שזה היתר, בין היתר, כי תקנות סדר הדין שיחולו הן התקסד"א, תקנות סדר הדין האזרחי, ולא תקנות מנהליות ייעודיות שנקבעו לדבר הזה
דרור גרנית:
 זו מחלוקת שרצה בכל מיני הקשרים
עידו בן יצחק:
אנחנו חושבים שאם בעתיד תינתן לבתי משפט השלום סמכות לשבת כבתי דין לעניינים מנהליים, אפשר יהיה כמובן להסדיר את זה
עידו בן יצחק:
 אבל כל עוד זה לא נעשה, אז לעמדתנו נכון להשאיר את זה כערעור
שלום דנינו:
אני הבנתי ממשרד הכלכלה בדיונים אחרים, שהוקם בבית המשפט המחוזי - - -
קריאה:
המחלקה הכלכלית
שלום דנינו:
כן, לצורך תביעות מסחריות מנהלתיות בתחום של רשות העסקים
דרור גרנית:
נדמה לי שאתה מתייחס לבית משפט הכלכלי, והוא אכן הוקם בתוך מסגרת של חוק בתי משפט, כמדומני
שלום דנינו:
ולא מתאים לכם להיות חברים שם?
דרור גרנית:
המחלוקת שתיארתי קודם מתייחסת לשאלה על חוק בתי משפט לעניינים מנהליים, שהוא חוק אחר ונפרד שמקים סמכות לבתי המשפט המחוזיים לקיים הליך מנהלי, מה שמכונה: בג"ץ קטן, זאת אומרת, הם בעצם פנייה של הפרט, האזרח, או חברה שהיא גורם פרטי, ביחס להחלטה מנהלית של רשות מנהלית, והסכסוך הוא בין האזרח לבין הרשות המנהלית בכובעה כרשות מנהלית
דרור גרנית:
 עולמות התוכן של בית משפט לעניינים כלכליים הם ספציפיים וממוקדים יותר
עידו בן יצחק:
דיברנו לפני יומיים, בחוק האזרחות והכניסה לישראל, על החלטה של רשות האוכלוסין לפי החוק הזה, ואם מי שנפגע ממנה יכול להגיש עתירה לבית דין לעניינים מנהליים שהוא ברמה של בית משפט מחוזי
עידו בן יצחק:
 הנושאים פה לא צריכים להיות ברמה של בית משפט מחוזי, הם באמת מתאימים יותר לבית משפט השלום, אבל כרגע עוד אין לנו מנגנונים - - -
שלום דנינו:
וזה מתאים לגובה הקנסות של בית משפט השלום?
שלום דנינו:
עד כמה זה בבית משפט השלום?
דרור גרנית:
נדמה לי שהיום זה סדר גודל של חמש, אבל אני שולף כרגע מזיכרון לא מעודכן
שלום דנינו:
אבל זה מתאים בוודאות?
יולי יואל אדלשטיין:
טוב, אנחנו הבנו
יולי יואל אדלשטיין:
 הנטייה שלי היא ודאי ללכת עם הייעוץ המשפטי של הוועדה, של הכנסת, אבל אם אין לכם בעיה מהותית עם העניין, אז אנחנו נלך לפי העמדה של הייעוץ המשפטי של הכנסת
יולי יואל אדלשטיין:
 אם תבקשו שחברי הכנסת יכריעו בהצבעה על הנושא הזה, אז גם אפשר
יולי יואל אדלשטיין:
 אבל אם אין, אז אני מניח שאפשר להכניס את העניין של ערעור ולהמשיך
יולי יואל אדלשטיין:
 אז אנחנו עוברים לפרק ז'
דרור גרנית:
אני רוצה להסביר את הסעיף הזה
דרור גרנית:
 דיברנו הרבה, גם בישיבה הקודמת, על זה שבחוק הזה יש כל מיני מנגנונים שמטרתם להבטיח את ההגנה על הפרטיות ושימוש זהיר במידע
דרור גרנית:
 זה דבר אחד
דרור גרנית:
 דבר שני, אמרתי לאורך הדרך ששמנו לנגד עינינו כמודל את הדירקטיבה האירופית
דרור גרנית:
 פה אני אציין שבדירקטיבה האירופית יש מה שנקרא: National Supervisory Authorities, זאת אומרת, הדירקטיבה מחייבת כל אחת מהמדינות החברות באיחוד לקבוע רשות מסוימת, ספציפית, שהיא הרשות המפקחת הלאומית, שהיא חיצונית למרכז והיא מפקחת עליו ספציפית בעולמות של הגנת הפרטיות
דרור גרנית:
 לכן, בהרבה ממדינות אירופה, המקבילות לרשות הגנת הפרטיות שלנו משמשות בתפקיד הזה
דרור גרנית:
 גם פה רשות הגנת הפרטיות מקבלת את התפקיד להיות הגורם החיצוני למרכז, שמפקח עליו בהקשרים של הגנת הפרטיות
דרור גרנית:
     אני מזכיר שבישיבה הקודמת דיברנו על הממונה להגנת הפרטיות שיתמנה בתוך המרכז, ואמרנו שגם קביעת הכישורים שלו תיעשה בשיתוף עם הרשות להגנת הפרטיות, גם המינוי של הפרסונה המסוימת תיעשה בשיתוף עם הרשות להגנת הפרטיות, וחלילה, גם פיטורים של אותו ממונה, אם נדרש, יהיו בשיג ושיח ובהסכמה של הרשות להגנת הפרטיות
דרור גרנית:
     מעבר לכל האמור כשכוננו את אותו בעל תפקיד ספציפי בתוך המרכז, אנחנו גם קובעים פה שלרשות להגנת הפרטיות יש בקרה חיצונית, כגורם מפקח חיצוני, על המרכז, וזו בעצם הקביעה בסעיף 48
שלום דנינו:
מיידעים את האנשים שמבקשים אודותיהם אינפורמציה?
דרור גרנית:
לא
שלום דנינו:
היא אומרת כן
עידו בן יצחק:
את כלל הנוסעים
דרור גרנית:
אני אחדד
דרור גרנית:
 אנחנו מטילים על חברת התעופה, ואל על העירה פה שהיא מבקשת להרחיב את ההחלה הזו – אפשר לחזור לדיון הזה, אבל אנחנו אומרים לחברות התעופה – כשאת מוכרת כרטיס טיסה, את חייבת להודיע לנוסע בנוסח ספציפי שקבענו אותו פה בתוספת, גם בעברית וגם באנגלית: נוסע נכבד, דע לך שעל פי חוק זה אנחנו מחויבים להעביר לרשויות במדינת ישראל את הפרטים שאתה מזין
דרור גרנית:
 זה יידוע שיהיה לנוסע
דרור גרנית:
 לעומת זאת, מטבע הדברים, אנחנו לא נגיד לנוסע, אם למשל, המשטרה חושדת שפלוני אלמוני הוא בלדר סמים והוא נוסע הלוך ושוב בין ישראל למדינות שונות בעולם כדי להבריח סמים, ואנחנו עורכים חקירה עליו, אז אנחנו לא נודיע לו תוך כדי התנהלות החקירה, דע לך שאתה יעד משטרתי שמנסים לעקוב אחריו - - -
יולי יואל אדלשטיין:
ותבוא הפעם בלי סמים
דרור גרנית:
בדיוק
דרור גרנית:
 מטבע הדברים, זה לא ייוודע לו ולא יימסר לו, אלא אם כן, בבוא היום יגובש נגדו כתב אישום, אז יימסר לו חומר החקירה, וזה לפי חוק סדר הדין הפלילי
שלום דנינו:
דרך עורכי דין
יולי יואל אדלשטיין:
הנקודה הזאת ברורה
יולי יואל אדלשטיין:
 אני לא בטוח שזאת האכסניה לשאול את השאלה הזאת, אבל היא הטרידה אותי לפני יומיים
יולי יואל אדלשטיין:
 כולם וגם אני ראינו פרסומים דרמטיים וכותרות, שבגלל סירוב אירופי לשתף פעולה עם החוק הזה, אנחנו לא נוכל להתקדם לפטור מוויזות
יולי יואל אדלשטיין:
 מישהו רוצה לעדכן אותנו? יש מקור לזה?
דרור גרנית:
אם אדוני קרא את הידיעה שהתפרסמה, היא נעשתה על בסיס הדיון שהיה פה בוועדה
גיל ברינגר:
היא יצאה על בסיס הודעת דובר הוועדה
גיל ברינגר:
 אני קיבלתי את זה כהודעת דובר הוועדה
שלום דנינו:
אה, אוקיי
שלום דנינו:
 כי אתמול גם פנו אליי עיתונאים
גיל ברינגר:
- - - בכתבה של Ynet היא הייתה הודעת דובר הוועדה
יולי יואל אדלשטיין:
אני מציע סעיף נוסף בחוק, שאנחנו לא נכלול את הדובר של הוועדה בפטור מוויזות, שיצטרך להוציא ויזה לארה"ב כל חייו
קריאה:
נחריג אותו אישית
דרור גרנית:
במסגרת חקיקה פרסונלית
יולי יואל אדלשטיין:
חקיקה פרסונלית זה דבר מקובל בימים אלה, זה בסדר
לירון הופפלד:
אני רוצה להתייחס בקצרה לסעיף 48
לירון הופפלד:
 חשוב לי לומר שאחת מהחוזקות של הרשות להגנת הפרטיות, ושהעצמאות שלה עוגנה בהחלטת ממשלה יחסית לאחרונה, היא היכולת להפעיל שיקול דעת רחב בהיבטי אכיפה ובהיבטי תחומי האכיפה
לירון הופפלד:
 במסגרת החוק הזה, נענינו לבקשה שהרשות היא זו שתוכר כרשות המפקחת העצמאית על ההגנה על הפרטיות של הנוסעים ואנשי הצוות, וכל הגורמים שייאסף לגביהם מידע אישי רב ורגיש כאן במאגר בגלל הבנת חשיבות החוק ובשל הצורך בכך שתהיה רשות מפקחת
לירון הופפלד:
     הרשם שאליו מתייחס סעיף החוק הוא למעשה ראש הרשות להגנת הפרטיות, וכמו שדרור הזכיר קודם, בסעיף 11 שמתייחס לממונה על הגנת הפרטיות במרכז, נוסף על כך שמינויו יהיה בהסכמת הרשות להגנת הפרטיות ושניתן יהיה לסיים את העסקתו רק בהסכמת הרשות, הוא גם יונחה באופן שוטף על ידי הרשות להגנת הפרטיות באופן מקצועי, וישמש כזרועה הארוכה של הרשות בכל הנדרש לצורך ההגנה על הפרטיות וקיום כל הנהלים בתחום של אבטחת מידע והגנה על הפרטיות
לירון הופפלד:
     במסגרת החוק, גם מוקנית לרשות הסמכות לקיים פיקוחים במרכז, ובעצם החובה לפקח על הפעילות שנעשית במרכז בהיבטי הגנה על הפרטיות וגם הצורך לברר תלונות שיוגשו על ידי נוסעים, אנשי צוות וכל מי שייכלל עליו מידע במאגר, וגם זה אחד התפקידים של הרשות באופן כללי, של טיפול בפניות ציבור והגנה על הפרטיות בדרך של קשר עם הפרט במובן הזה
יולי יואל אדלשטיין:
 אבל תסבירי לי, אם כן – סעיף 48(ב) – ואני מתנצל על הראש המעשי מדי שלי, אבל תני לי דוגמה כלשהי של נוסע שיכול לראות את עצמו נפגע מעיבוד מידע על אודותיו לפי חוק זה
לירון הופפלד:
קודם כל, צפויים לעבור מיליוני נוסעים בנמלי התעופה, ויכול להיות שיגיעו אלפי פניות בשנה בנושא הזה
לירון הופפלד:
 פגיעה בפרטיות יכולה להיות מכל מיני סוגים
לירון הופפלד:
 יכולה להיות טענה שמידע עבר שלא כדין, שהתקבלו החלטות על סמך המידע תוך פגיעה בפרטיות
לירון הופפלד:
 יכולות להיות תלונות על דלף של  מידע
לירון הופפלד:
 מדובר בכל סוג של פגיעה שיכולה להיות גם בהיבטים של הגנת הפרטיות, הרשאות גישה למידע שלא הייתה שיקיימו בחינה על מידע, וגם היבטי אבטחת מידע, למשל, שלא מחקו מידע שנוגע לגבי מישהו, שלא אפשרו זכות עיון במידע שנמצא במאגר ושמעוגן גם הוא בחוק, וכל ההסדרים שנועדו להגן על הפרטיות שקיימים כאן בחוק
יולי יואל אדלשטיין:
זאת אומרת, הערעור או הפנייה לא יכולה להיות על עצם העברת המידע, אלא על דליפה, עיבוד, הסתבכויות שונות או השלכות שונות של העברת המידע
יולי יואל אדלשטיין:
 נוסע לא יכול לומר, תסלחו לי, ודאי אני אומר את זה בחיוך כי פרוטוקול לא רואה חיוכים – לא דיווחתי לאשתי שאני טס לישראל, ולכן אני מבקש לא להעביר מידע עליי
יולי יואל אדלשטיין:
 זאת אומרת, המידע מועבר אוטומטית, ואחר כך השאלה היא אם יש השלכות כלשהן לעניין הזה, ועל זה נוסע או איש צוות יכול לערער
לירון הופפלד:
נכון
לירון הופפלד:
 ההסמכה להעברת המידע היא זו שמעוגנת כאן בחקיקה ראשית, בגלל שהעברת מידע אישי כזה כרוכה בפגיעה בפרטיות מעצם שיתוף המידע עם רשויות המדינה
לירון הופפלד:
 אנחנו נמצאים כאן ומעגנים את הסמכות להעביר את המידע ולעשות בו שימוש, ובכל האופנים והמנגנונים שנקבעו כאן בחוק בצורה שמקדמת מאוד את היבטי הגנת הפרטיות, לדעתנו, ואנחנו סומכים את ידינו על ההסדרים שיש בהצעת החוק
לירון הופפלד:
 אין כוונה לקבוע שלא היה צריך בכלל להעביר מידע על נוסע לפי הוראות החוק
לירון הופפלד:
 השאלה היא אם יש הפרה של הוראה מהוראות החוק או פגיעות נוספות
יולי יואל אדלשטיין:
תודה על ההבהרה
יולי יואל אדלשטיין:
 סעיף 49, בבקשה
שלום דנינו:
מה העיצום שעושים על החבר'ה אם הם לא מדווחים, כמו שאני רואה בכל חוק שלא באים לדווח
שלום דנינו:
 בזמן הקצר שאני בכנסת זה הדבר הכי בולט, שיש חובת דיווח ולא מדווחים
שלום דנינו:
 אז אולי נעשה עליהם איזה עיצום קטן?
עידו בן יצחק:
השאלה של משרדים שלא מדווחים היא אכן בעיה
עידו בן יצחק:
 יש משרדים שכן נוהגים כשורה וכן מדווחים באופן שוטף, יש משרדים שפחות, וזה מונח לפתחם של יושבי-ראש הוועדות ומה הם עושים עם זה
יולי יואל אדלשטיין:
מניסיוני, יש אי דיווח, יש אי התקנת תקנות בעקבות חוקים שונים
יולי יואל אדלשטיין:
 כשהייתי יושב-ראש הכנסת, אני זוכר שמצאנו דברים ששבע-שמונה שנים השר הרלוונטי לא התקין תקנות ולכן החוק היה אות מתה
יולי יואל אדלשטיין:
 אבל כפי שאמר עידו, זו פעילות של יושב-ראש הכנסת, של ראשי הוועדות, ומי שרוצה לעמוד על שלו יקבל גם את הדיווח וגם את התקנות
יולי יואל אדלשטיין:
 כמו שכבר ראית, גם בוועדה הזאת כל שני וחמישי מגיעים שרים, מבקשים להעביר חוקים, ומי שרואה בזה חשיבות יודע גם לקבל את הדברים
דרור גרנית:
גם בהקשר של הדיווח לכנסת והיות ויש פה חוק שפוגע בזכות לפרטיות, איך שלא הופכים את זה, כי אנחנו אוספים הרבה מידע, ראינו לנכון שתהיה שקיפות ותהיה דיווחיות גם לכנסת בתור נציגת העם, הריבון
דרור גרנית:
 דיווחים לכנסת קיימים כמובן בדברי חקיקה רבים ישראליים, וגם בדבר הזה יש סעיף מקביל בדירקטיבה האירופית של דיווחים פרלמנטריים וגם לנציבות האירופית בכלל
דרור גרנית:
 בהקשר הזה, ראינו לנכון לקבוע גם את הסעיף הזה
יולי יואל אדלשטיין:
אנחנו מברכים על הסעיף הזה
עידו בן יצחק:
אני אציע לוועדה להוסיף לחובת הדיווח עוד שני נושאים
עידו בן יצחק:
 האחד, בסעיף 11 – הממונה על הגנת הפרטיות במרכז מגיש לראש המרכז ולרשות להגנת הפרטיות דוח שנתי על קיום הגנת הפרטיות במרכז, ואני מציע שגם הדוח הזה יועבר לוועדה
יולי יואל אדלשטיין:
נציגת הרשות להגנת הפרטיות שומעת ומקובל עליכם?
לירון הופפלד:
כן
לירון הופפלד:
 הכוונה כאן לדוח שמי שצריך לערוך אותו הוא הממונה על הגנת הפרטיות, שהוא עובד המרכז, והדוח מוגש לרשות להגנת הפרטיות
שלום דנינו:
באיזה משרד אתם יושבים?
לירון הופפלד:
אנחנו יושבים במשרד המשפטים
שלום דנינו:
ואתם כאלה רחוקים אחד מהשני?
יולי יואל אדלשטיין:
 אלה האוצר ואלה המשפטים
יולי יואל אדלשטיין:
 והנושא השני שחשבת עליו?
עידו בן יצחק:
הנושא השני, דיווח על שימוש באמצעי אכיפה מינהליים בין אם הוטלו עיצומים כספיים או התראות
דרור גרנית:
אין לנו התנגדות, ובלבד שעל הדוח של הממונה על הגנת הפרטיות בתוך המרכז יחול ההסדר שנוגע לשלוחות לעניין החלק החסוי
דרור גרנית:
 זאת אומרת, אם הממונה על הגנת הפרטיות במרכז יעיר או יכתוב או יתייחס בדוח שלו לפעילות השלוחות החסויות, אזי גם זה יהיה כחלק מהחלק החסוי בדיווח
יולי יואל אדלשטיין:
מקובל עלינו בהחלט
יולי יואל אדלשטיין:
 אז בכפוף לבקשה הזו, אנחנו נקבל את העצה של היועץ המשפטי, ונבקש דיווח שנתי גם בנושא הגנת הפרטיות וגם בנושא עיצום
דרור גרנית:
זה סעיף 50
דרור גרנית:
 לא 5
יולי יואל אדלשטיין:
כן, כן
יולי יואל אדלשטיין:
 סעיף 50
דרור גרנית:
אמרת 5
דרור גרנית:
 לא משנה
עידו בן יצחק:
אה, לא סופר אפסים
שלום דנינו:
זו גישה נכונה