GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אופיר כהן: אני אחזיר את כולנו, בשנתיים האחרונות מגפת הקורונה שיצרה מצב שנקראים אלפי חיילי מילואים, בצדק רב כמובן, לשרת את מדינת ישראל בצו חריג קריאה, ואז בשבועיים האחרונים של אוגוסט יש החלטת ממשלה לבצע מבצע בדיקות סרולוגיות, כדי לבחון מי מהילדים חלה בעבר בקורונה, מבצע שהוא חשוב אבל אין לו שום משמעות להצלת חיים או משהו בסגנון הזה, ושר הביטחון מחליט שבועיים לפני תום אוגוסט, להוציא צו חריג קריאה ל- 6,000 חיילי מילואים, כדי להוציא לפועל את המבצע הזה, הם נקראו מהרגע להרגע בשבועיים האחרונים של אוגוסט, ולכולם ברורות המשמעויות כאן, כאשר כמובן לחיילים אין אפשרות להחליט אם הם באים או לא באים.
רם בן ברק: בתור סבא אני יודע שזה השבועיים שאין קייטנות בהם.
אופיר כהן: נכון, אין קייטנות בהם, לרוב ההורים הצעירים מתכננים את החופשות שלהם, קונים כרטיסי טיסה, מזמינים בתי מלון לאותן שבועיים, בדרך כלל גם הצבא נמצא בהדממה, כלומר בחופשה בשבועיים האחרונים של אוגוסט, או בשבוע האחרון של אוגוסט, זאת אומרת שמגייסים 6,000 חיילים להוציא מבצע, כאשר קציני הצבא לא בהכרח כולם נמצאים.
אופיר כהן: אני רוצה לומר ולשים את זה שנייה כסייג מסוים כי חשוב לומר, הצבא עשה כל שביכולתו, בטח אכ"א, מראש אכ"א בטיפול אישי ודרך האנשים שיושבים פה, עשה כל שביכולתו להקל על חיילי המילואים, הם גייסו פי שתיים ממה שצריך כדי לייצר יתירות, כדי שנוכל לשחרר את האנשים שניתן לשחרר, הם היו באמת עם יד על הדופק, העניין הוא שבסופו של דבר הצבא הוא צבא גדול, ואי אפשר להגיע לפתרון בכל הנקודות.
אופיר כהן: ומבצע כזה מבחינתנו הוא לא ראוי למצב של צו חריג קריאה, ולגייס 6,000 חיילי מילואים מהרגע להרגע, מ"פים ומג"דים לא יכלו להחליט אם הם באים או לא באים, הם היו חייבים לבוא, והם ביטלו את כל מה שהם היו צריכים לבטל.
אופיר כהן: עכשיו אני רוצה לומר משהו על העניין החוקי במה החייל נפגע, חייל שמזמין כרטיס טיסה בארקיע לדוגמה או בחברת טיסה אחרת מוכרת, וצריך לבטל את הטיסה הזאת בגלל הצו חריג קריאה, הם לא יחזירו לו את הכסף, אם זה יוצא בצו 8, מה שלא רלוונטי למבצע סרולוגיות אבל רלוונטי למקומות אחרים, אז יחזירו לו את הכסף, כי המדיניות של אותה חברה היא להחזיר את הכסף, ולכן החייל נפגע חג משמעית מדברים שהוא צריך לבטל, ומהסתכלות גם של המשק עליו, וגם של המעסיק שלו ושל המשפחה שלו, כי כשהוא בא למעסיק ואומר קראו לי בצו חריג קריאה, זה לא כמו קראו לי בצו 8.
אופיר כהן: בשביל לפתור את הדבר הזה אנחנו מבקשים קודם כל לבטל את צו חריג קריאה, אני מניח שזה יוצר בעיות עבור הצבא בגמישות, ולכן אם לא מבטלים אותו, אז אנחנו מבקשים קודם כל שיהיה פיקוח פרלמנטרי של הוועדה, כמו שיש בצו 8 וצו 9 שצריך לאשר אותו תוך 48 שעות, אנחנו מבקשים שזה יתבצע גם לגבי צו חריג קריאה.
אופיר כהן: אנחנו מבקשים שנוכל להפעיל את חוק הארכת המועדים לייט, שהצבא וגם אנחנו כשהגשנו אותו כהצעת חוק, וכרגע זה נמצא במסדרונות משרד המשפטים, כתוב בחוק הארכת המועדים שהוא מופעל אך ורק כשיש צו חירום, צו חריג קריאה לא מוגדר כצו חירום, אם נגדיר אותו כצו חירום, נוכל להחיל את חוק הארכת מועדים לגביו, בטח ובטח לגבי ביטול עסקאות, כל מה שקשור בחוק בעניין הזה.
אופיר כהן: אנחנו מבקשים שכמו בצווי החירום האחרים, תתכנס ועדת מנכ"לים בעת גיוס בצו חריג קריאה, אפשר לומר מכמות מסוימת של חיילים, כדי לא לייצר באמת עומס מיותר על הצבא.
אופיר כהן: ואנחנו מבקשים הכי חשוב, זה להגן על הסטודנטים, הסטודנטים בצו 8 ובצו 9, מוגנים בהרבה מאוד תקנות וחוקים ובהחלטות שמקלות עליהם, כשהם צריכים להגיע לצבא למילואים מהרגע להרגע, בצו חריג קריאה זה לא קיים, אנחנו מבקשים להחיל את זה גם בצו חריג קריאה.
אופיר כהן: אני אומר לסיכום כדי לא להאריך וכדי לאפשר לאנשים לדבר.
אמיר ודמני: אופיר רק כדי לדייק, זה סוכם בהחלטת הממשלה האחרונה, ההשוואה של צו 8, 9 לצו חריג קריאה, מבחינת זכויות הסטודנטים, זה סוכם במסגרת החלטות הממשלה, שהתקבלו לפני שלושה שבועות על פי בקשתנו.
אופיר כהן: מעולה, תודה רבה, דרך אגב סוכמו שם הרבה מאוד דברים מצוינים לחיילי המילואים ואנחנו מברכים על זה.
רם בן ברק: סליחה רגע, אבל גם הסיפור הזה של למשל פיצוי על טיסה או משהו כזה?
אמיר ודמני: אני אתייחס עוד שנייה להכול כולל הדברים שלו, אני רק רציתי להעיר את זה, כיוון שזה סוכם ממש לאחרונה וזה משנה את המצב.
אופיר כהן: זה הסיכום מבחינתנו, אני חייב לומר שלמרות המאמצים האדירים של הצבא, גם במבצע הסרולוגיות וגם בכל מה שקרה בתקופת הקורונה, אנחנו כעמותה קיבלנו מאות פניות מהרבה מאוד חיילים, שגם הגיעו מהרגע להרגע, ויותר חמור מזה שוחררו מהרגע להרגע.
אופיר כהן: חייל שהתגייס לשבועיים לאותו מבצע או למבצעים אחרים, או למלונות קורונה או לכל דבר אחר, יש אפשרות תמיד לשחרר אותו, בהחלטה מסוימת לשחרר אותו מהרגע להרגע, והחייל נפגע מזה, כי הוא תכנן את חייו, תכנן את המשמרות שלו, הודיע לעבודה, הודיע למשפחה וכו' וכו', ופתאום מודיעים לו שהוא צריך לצאת החוצה ולהשתחרר.
אופיר כהן: הצבא באמת עשה כל מה שהוא יכול כדי למנוע את זה, אבל אין מה לעשות בסוף הצבא הוא גוף גדול ואי אפשר למנוע את זה בכל הקצוות, והרבה חיילים נפגעו מזה, הרבה מג"דים והרבה מ"פים החליטו אחרי אותו מבצע, שהם לא רוצים להמשיך במילואים בגלל הסיטואציה הזאת, תודה רבה.
רם בן ברק: תודה רבה, נלך לפי הסדר בצד השמאלי של השולחן, רק תציג את עצמך.
דביר אינדיג: שלום, שמי עו"ד דביר אינדיג, יו"ר עמותת צו 8, אנחנו עמותה אחות לעמותת המילואים, פשוט ממוצע הגילאים קצת יותר צעיר, אבל אנחנו שנינו פועלים במקביל ומשתפים פעולה.
דביר אינדיג: אני רוצה לדבר בכלל על התייחסות כללית, אבל פטור בלא כלום, בגלל שאופיר דיבר אז אני רוצה לספר סיפור אישי שלי.
דביר אינדיג: לפני עשר שנים, בערך בתקופה הזאת של השנה ב- 2012, אשתי נוסעת לחו"ל לארצות הברית לטיול של עשרה ימים, שוד ושבר, יום ראשון החיילים מתקשרים אלי בלילה באמוק, ואני אפילו לא קיבלתי את החייגן, יש הקפצה, מלחמה, לא יודעים מה קורה, ומגיעים כולם למחרת, אני כמובן לא יודע, מג"ד שלא יודע שום דבר, אני אקצר לכם את הסיפור, בסופו של דבר נקראתי בשלושה ימים בצו 9 לתרג"ד ישר על רטוב, ואני מ"פ, עכשיו אני מ"פ ל- 100 חיילים, ואני אב לשלושה ילדים קטנים בבית פיצקעל'ה, הורי זיכרונם לברכה לא יכלו לעזור לי, ובסופו של דבר אני נאלץ לעשות שמיניות באוויר, שאם אני לא אמצא, היה חשוב לי והפלוגה הייתה חשובה לי, אין סיכוי בעולם שהייתי מצליח להגיע לאותו תרג"ד, שלושה ימים בהתראה מעכשיו לעכשיו צו 9, אני זוכר את המילה של מפקד האוגדה, לא חשוב את שמו, למרות שאני זוכר אותו, שהערתי לו בנקודה הזאת בסיכום בסוף, מה אתם אומרים, הוא רצה לשאול את המ"פים על התרג"ד, על התרגיל המאוד ארוך ומתגלגל הזה, אז אמרתי לו הכל טוב המפקד, אבל אם אפשר לא לקרוא לנו בכזאת התראה מעכשיו לעכשיו בשלושה וחצי ימים, הוא נתן לי כזה מבט מצמית מאיפה באתי אליו בכלל, הוא לא הבין בכלל מה אני רוצה ממנו, כי הוא חי את החיים שלו, הוא עושה את זה כל הזמן, עם זה הוא קם בבוקר, עם זה הוא הולך לישון בלילה, הוא לא מבין למה יש לי בעיה לבוא מעכשיו לעכשיו לשלושה וחצי ארבעה ימים וללא התראה מוקדמת.
דביר אינדיג: ופה אני רוצה להגיע להתייחסות הכללית שדווקא לא מדברת על הנושא הזה, דיברנו בוועדת הכלכלה, אנחנו אומרים בעצם מהנתונים שתת אלוף ודמני הציג, יש אחוז אחד של משרתי מילואים במדינת ישראל, 9.5 מיליון איש, 120 אלף משרתים, זה כאחוז אחד בלבד, פעילים, משרתים פעילים, 120 אלף משרתים פעילים, עליהם אני מדבר כי אלה שבמצבה הגדולה שבקושי מגיעים זה לא העניין שלנו, אז אנחנו רוצים לטפל בשני דברים, בסגמנט הראשון.
רם בן ברק: חבר'ה זה מפריע לי השיחות האלה בצד, אני מקשיב וזה מפריע לי, יש משרד ליד אפשר לדבר.
דביר אינדיג: אז אנחנו בעמותה מזהים, מה שכולכם מזהים, את הירידה של מעמד איש המילואים בפני כל החברה, בפני המעסיקים, בפני המוסדות, בפני הציבור, מילואימניק זה לא מה שהיה נחשב פעם, היום אנשי מילואים מורידים את זה מהקורות חיים שלהם.
דביר אינדיג: אז יש שני מאמצים שבהם בעמותה שהגדרנו להם להתמקד בהם, אחד זה הפן החברתי כלכלי מול מוסדות המדינה, לשנות את המצב שהיום כל הסוציאליות לדוגמה, 30% מהשכר משולם על ידי המעסיקים, ובלל זה דרך אגב מעסיקים לא רוצים לקחת אנשי מילואים, שזה הדבר העיקרי, ארנונה 25% ל- 2,600 איש זה נחמד, עם כל הכבוד זה לא מה שישנה את המצב.
דביר אינדיג: אבל הפן שאני רוצה לדבר עליו כאן, שזה ועדת חוץ וביטחון שיותר רלוונטית לוועדה שלנו, זה הקשר בין איש המילואים לאיש צבא הקבע, הצבא, צבא הקבע שקולט את אנשי המילואים, אנחנו מזהים בכל מקום שאנחנו הולכים אליו, וכל פנייה שאנחנו מקבלים אלינו לעמותה, בעיה הולכת ומתמשכת רבת שנים, של איך לאכול אותנו את אנשי המילואים.
דביר אינדיג: אגב אני הזכרתי את זה מקודם באותו מפקד אוגדה, שהסתכל עלי במבט כאילו שנפלתי עליו מהירח, איך אני בכלל מעז לדבר על זה שיש עם זה בעיה לקרוא לי מעכשיו לעכשיו לארבעה ימים.
דביר אינדיג: יש בבסיסי האימון, עדיין, יש לי אימון עוד שבוע בזיקים, קבענו לדוגמה להתחיל בעשר בבוקר כי אנחנו רוצים להתחיל את היום מוקדם, חלוץ בסדר?
דביר אינדיג: יום ראשון, בסיסי אימונים, בטח תסכים איתי אופיר, אין עם מי לדבר בשעה עשר בבוקר, למה?
דביר אינדיג: כי החיילים הסדירים לא רוצים להגיע לבסיס סגור בשעה עשר בבוקר, אבל אנחנו אנשי מילואים, הזמן שלנו חשוב, הזמן שלנו יקר, מזלזלים בזמן שלנו, לא יכול להיות מצב שאנשי מילואים קובעים בכל הסיכומים לפני האימון שמגיעים בשעה עשר, ובסוף החיילים מקבלים אותנו להחתמות בשעה 12:00.
דביר אינדיג: זה לא רק בסיסי האימון, זה גם קצינות הקישור, זה גם מח"טים, קצינות הקישור הורידו את התקן שלהם, היה פעם קצינת קישור לכל גדוד, או כמעט לכל גדוד, היום זה כבר לא קיים, ובפועל אנחנו המפקדים צריכים להתעסק עם לקרוא לחיילים, זה אדוני היו"ר זה כמעט חצי משרה, הסיפור הזה של להביא את החיילים בייחוד לאימונים, אם בתעסוקות יש השתתפות גבוהה, אגב זה לא חוכמה, יראו לכם במצגת עוד מעט, אחוזי התייצבות של 112, 120 אחוזי התייצבות לתעסוקות, זה לא חוכמה, כי מתוך 24 יום הבאת בן אדם ליום אחד, אז העלית את הגרף של התייצבות, לאימון של חמישה ימים או ארבעה ימים קשה מאוד להביא את כולם ויש לך זמן יותר מצומצם.
דביר אינדיג: אגב, מעסיקים הרבה פעמים אומרים לחייל, אז תדחה את המילואים שלך, אי אפשר לדחות זה אימון גדודי, ארבעת הימים האלה זה מה שיש לך לכל השנה, אתה לא יכול לשחרר, אין לך גמישות, אז זה מאוד מאוד מקשה עלינו.
דביר אינדיג: דבר נוסף, אני רוצה לטפל בסיפור הזה של קצינות הקישור, להחזיר אותם, להחזיר אותם, אנחנו לא אמורים לעשות את הטלפונים האלה, קצינות הקישור אמורות לעזור לנו, הן אמורות לעשות את הטלפונים ברמה טובה, ברמה של היכרות אישית, לא להתחלף כל שנה, אצלי בטלפון שלי, יש קצינת קישור גדוד 938 – 19, גדוד 938 – 20, גדוד 938 – 21, כל שנה צריך להחליף אותן, ועד שהן לומדות את המטרייה הן מתחלפות, אנחנו צריכים עוגן, צריכים עוגן, צריך בסיס קבע של חיבור ביננו לבין הצבא, לא יכול להיות שקצינת הקישור, החיילת או המש"קית הזאת לא תהיה.
דביר אינדיג: ודבר אחרון שאני רוצה לדבר זה ברמת המפקדים, המח"טים, אני מרגיש, אני ראיתי כבר משהו כמו שמונה תשעה מח"טים, שעד שהם מכירים את המטרייה, עד שהם יודעים להבין מה זה גדוד מילואים הם כבר מתחלפים.
דביר אינדיג: אני מבין שככה הצבא עובד שכל שנתיים וחצי שלוש מחלפים תפקיד, עם זה אין לנו מה לעשות, אבל ברמת ההיכרות, אני זוכר קמל"ר, לא הק"מלר הנוכחי, שאמר לי שהוא הופתע שביטלו לו שלוש פעמים הופעה בקורס מח"טים, כי לא היה להם זמן לשמוע אותו כאיש מילואים, מה זה חטיבת מילואים ומה זה כוח מילואים ואיך צריך לאכול את זה, ואנשי המילואים לא יודעים להכיר אותנו, ואז הם מגיעים כמח"טים, וזה בעצם המפקדים הישירות שלנו ואז תוך שנתיים וחצי עד שהם לומדים את המטרייה הם מתחלפים.
דביר אינדיג: מח"טים, קצינות קישור ובסיסי אימון, אם זה שלושת הדברים שהם הממשקים העיקריים לאיש המילואים, בהם הייתי מתמקד, תודה רבה.
רם בן ברק: חבר הכנסת מופיד בבקשה.
מופיד מרעי: קודם כל תודה אדוני היו"ר, יום חשוב, יום הוקרה למערך המילואים בכל הוועדות, וזה יסתיים גם כן בכנס.
מופיד מרעי: מהדברים שאנחנו שומעים כאן כן צריך להתייחס לאנשי מילואים, אני גם לא רוצה להגן על הצבא ובטח הצבא יגיד את הדברים שלו, במיוחד מה שאמרת כרגע, המערכות, דווקא אנשי הקבע ואני אומר את זה מניסיון של איש מילואים, של מפקד יחידת מילואים, של מפקד יחידה שפעם אימנה גם מילואימניקים, אני הייתי ראש ענף חי"ר, אימנתי את כל אנשי גדודי החי"ר של הצבא, ידענו לקלוט אותם, ידענו לקבל אותם, אנשים מצוינים, יודעים להגיע, ואם ביום אחד אתה מקבל אותם בלילה, קולט את הגדוד בלילה ובבוקר עושה תרג"ד רטוב על האש, הצגה לרמטכ"ל, אני חושב שזה איכות, וכן המערכת יודעת לקבל אותם.
מופיד מרעי: אני גם יכול להגיד מידיעה, שהמערכת יודעת לקחת בחשבון את כל מה שאתה אמרת כרגע, ולשפר אותו, היו המון שיפורים בזמן האחרון בהתייחסות לאנשי מילואים, וחשוב מאוד, אמרת את זה קודם, החבר'ה שמעו אותי, ועדת הכלכלה, כשמפקד מגיע והמילואימניק מתגייס, יש הבדל עצום בין זה שהוא מגיע עם ראש מורם ועם תאבון לבוא לעשות את המילואים, לבין זה שהוא עם ראש למטה כי כואב לו, אין לו עבודה, הבית מפריע לו.
מופיד מרעי: לכן כל האלמנטים האלה כן חשובים להתעצמותו של הצבא, כי מילואים, כלומר מערך מילואים חזק, זה צבא יותר חזק, זה מערך הביטחון או הביטחוני שלנו יותר חזק, וזה מוסיף לחוסן הלאומי של המדינה, ולשם כולנו צריכים לכוון, תודה.
דביר אינדיג: יש שיפור, בקצינות קישור יש הרעה.
מופיד מרעי: יש שם בעיה שאני מאמין שתשתפר.
רם בן ברק: חברים, אתן לא נרשמתם אז לא הופעתן לי בדף אבל אתן מייצגות מילואימניקיות נכון?
רם בן ברק: בבקשה הבמה שלכן, רק תציגי את עצמך.
קרן גבע: תודה רבה, אנחנו פורום המילואימיות, אני קרן גבע, זאת טל לוי דיאמנשטיין, אנחנו מייסדות הפורום, ואיתנו משרתות המילואים, המילואימיות, שהן בחרו להגיע פה ושיראו אותן.
קרן גבע: אני אגיד בנושא של חריגי קריאה, שיש משמעות כפולה ומכופלת כשזה קשור בנשים שמשרתות במילואים, בחברה הישראלית אישה שעושה מילואים, בניגוד לגבר שנתפס כגיבור ישראל, אישה נתפסת כאילו היא יוצאת לחופשה, היא בחרה הרי לצאת למילואים, וכשהיא על אחת כמה וכמה בחריגות קריאה, היא עומדת בפני שתי אופציות, אופציה אחת לעמוד בפני פיטורים, כי המנהלים שלה בדרך כלל לא רואים את זה בעין יפה, ואופציה שנייה היא להיגרע משירות המילואים, כי אישה שלא מתייצבת לשירות המילואים נתפסת כ- אה עוד פעם היא בחרה בבית ולא בגדוד, אז אולי עדיף לוותר עליה, שאני אפנה את התקן, אני אפנה אותו למישהו שאני יודע שיתייצב בחירום.
קרן גבע: חשוב להגיד שחריגות קריאה יש לה השפעה הרבה מעבר לפן הכלכלי, הוא גם פן חברתי.
קרן גבע: זהו, תודה רבה.
רם בן ברק: חברת הכנסת שפק בבקשה, ומיד אחרי זה נעבור לצד שלכם.
נירה שפק: תודה רבה, אנחנו במאי 2022 ישבנו וקיבלנו בוועמ"ש את הנתונים על מערך המילואים, הציגו בפנינו את המצגת, שאלו שאלות, אני מאוד ארצה לראות שחלק מהדברים, ודמני אתה אמרת שהנושאים בטיפול, לדעת אם התקדם משהו למרות שיחסית זה קצר.
נירה שפק: אני רוצה לדבר דווקא היום באופן כללי, פעם אחת שמחה ששמת אותי אחרי המילואימיות, נשים רבותי נשים, בסוף אנחנו מדברים על צבא העם, אנחנו מדברים על מכפיל כוח, אנחנו מדברים על שינוי התפיסה לשילוב נשים במערך המילואים, אנחנו מדברים על זה שמערכך המילואים גם מביא מוביליות, אחנו יודעים שבמערך המילואים מתקדמים, אפשר להגיע סג"מ, סג"ן, ולצאת סא"ל, אל"מ, וזה פותח אותנו לעוד דברים במרחב הציבורי, כשיש לנו מכרזים שאומרים תפקיד מג"ד, אז הנה יש כאן מה שנקרא מגדר מסוים שמתקדם לו והאחר לא בהקשר הזה, נתתי דוגמה אחת ועוד הרבה דוגמאות.
נירה שפק: מערך המילואים, אני זוכרת את עצמי בפעם הראשונה שבאה לאימון של החטיבה שלי, אני הלכתי והלכתי לקצינת קישור להזין את הפרטים, והשאר התחילו להעביר כרטיסי ביקור, לא הבנתי מה זה, אמרו לי מה לא הבנת?
נירה שפק: את יודעת כמה עסקאות נסגרות במילואים?
נירה שפק: כמה עוזרים אחד לשני?
נירה שפק: כמה הוא צריך עבודה, מה המקצוע שלך, בוא נעשה ביחד.
נירה שפק: כמה חיילי מילואים שלי שפוטרו מתפקידם, חלקם בגלל השירות הצבאי שלהם, כי נפת אוגדת עזה עושה הרבה ימי מילואים, שבע שנים היה לנו ממוצע של 70 בערך, מה שנקרא לא בגללנו, ואנחנו מוצאים את עצמנו גם עוזרים להם למצוא מקומות עבודה, כי זה האחווה של מערך המילואים, זה ה- DNA של מערך המילואים, זה האופי של האנשים האלה, ובהחלטות שאנחנו מקבלים או בנהלים, אנחנו פוגעים בדבר הזה, ואני שמחה גם על שיח שהוא מקבל, ואני שמחה על נושא שדובר שנפתח ומשתנה, כמו נשים שיוצאות לחופשת לידה, וגורעים אותם אוטומטית וזה לא יקרה יותר, אנחנו מחכים לנוהל הזה, כי מי שם מישהו להחליט שאני לא יכולה לעשות מילואים עם ילדים, בעלי עושה מילואים עם ילדים ואנחנו מטפלים בילדים באופן שווה, אז נשים רבותי נשים, וולקאם לזה שאנחנו פה, זה אחד.
נירה שפק: הדבר השני שאני ארצה לדבר עליו בהקשר הזה, זה כל הנושא של נטל השירות, וזה גם נטל, כי בסוף גם המדינה רוצה רציפות תפקודית, ואנחנו רוצים להיות במקומות העבודה ולייצר, ואנחנו לא רוצים שהנטל של ביטחון מדינת ישראל ומערך המילואים הוא אבן הראשה, אם הוא לא קיים הצבא הסדיר לא עומד בזה לבד, ואנחנו רוצים שנשים יהיו חלק מזה, למה?
נירה שפק: כדי להקל, שימי המילואים יהיו אחרים, התעסוקות יהיו אחרים, הסבבים יהיו אחרים, ואני מאמינה שפה אנחנו חושבים אותו דבר, כולנו, אז גם בהקשר הזה המדינה צריכה אותנו.
נירה שפק: צה"ל צבא העם ולכן אני מדברת גם על הצווים, אני אקשר לזה, אני אמרתי את זה גם כשניתחנו את משבר הקורונה וגם בכלל, אבל משבר הקורונה הציף את זה, ביקשתי מצה"ל לעשות בדיקה, כמה מתוך אלה שהתגייסו, היו נגיד פורשי צה"ל, שיש להם משכורת כבר ופנסיה, וכמה מתוכם אנשי מילואים שיצאו לחל"ת, ואפשר היה לגייס אותם למאמץ הזה, כי הם בכל יום כמו שתואר כאן, מגיעים, ואנחנו יודעים שבכל רגע שיקבלו את החייגן או משהו הם יגיעו, והיום כשאין להם עבודה או הם בחל"ת, צה"ל אומר להם היום יש לנו משימות בשבילכם, בואו נעשה אותם, וזה הצד השני של צה"ל, בזה אני אסיים ותוך כדי אני אעיר, תודה.
רם בן ברק: רות את רוצה להעיר משהו?
רם בן ברק: הצטרף אלינו סגן שר הביטחון חבר הכנסת שוסטר.
רות וסרמן לנדה: אין לי אלא לומר קודם כל שאני מצדיעה לכן מכל ליבי, בתור מי שגם נתקלה במה שאת תיארת, אני באמת חושבת שאתן מודל לחיקוי, לא שאתם לא מודל לחיקוי, גם אתם מודל לחיקוי, והלוואי שנוכל לצעוק את זה קצת יותר חזק ויותר בקול רם בפני כל מי שמוכן, וגם בפני מי שלא מוכן לשמוע, שמי שמשרת במילואים ונותן למדינה, הוא מודל לחיקוי.
רות וסרמן לנדה: הרבה מעבר לזה אין לי מה לומר, וכל דבר שאני אוכל לתרום ולעשות למען הדבר החשוב הזה, אני לרשותכם.
רם בן ברק: תודה רבה, רק לפני שאני אעביר את זה לצד הימני של השולחן, לגורמי הצבא ומשרד הביטחון, אני רוצה להגיד שיהיה ברור, אין שם שני צדדים לשולחן, אנחנו כולנו ביחד וכולנו נמשיך להיות ביחד, מי רוצה להתחיל?
רם בן ברק: תת אלוף ודמני.
אמיר ודמני: אני רק לפני שנתייחס לסוגייה הספציפית ברשותך היו"ר, אני כמה דקות קצרות על הרקע הכללי, אני לא אעבור על שקפים.
רם בן ברק: זה גם בסדר לעבור על שקפים.
אמיר ודמני: זה פשוט ייקח קצת זמן ואנחנו כבר עוברים פה ועדה שלישית, אז אני אגיד ככה.
אמיר ודמני: קודם כל בראש הדברים כפי שאמרת היו"ר, אנחנו מתייחסים למשרתי המילואים כנבחרת משרתת, אנחנו גם הצגנו את זה בנתונים, גם הצגתי את זה לוועדת משנה פה לפני שבועיים, מדובר ב- 4%, 120 אלף משרתי מילואים פעילים, מתוך כ- 2.9 מיליון בטווח הגילאים 22-45.
אמיר ודמני: יש פה באמת אנשים שאנחנו מכירים ומעריכים וזאת גם המטרה של היום הזה, ואני אפרט עכשיו, עושים מאמצים מאוד גדולים כדי לטפל במערך הזה בצורה הטובה ביותר האפשרית.
אמיר ודמני: אז הדבר הראשון שאני רוצה להגיד, זה שבשנת 2021 נעשה שינוי מאוד מאוד גדול בכל מה שקשור למודל האימונים של המילואים, היקף האימונים של המילואים הוכפל, היקף האימונים של המילואים בוצע מרמת הפרט עד רמת הגדוד, חטיבה, אוגדה, אבל בדגש על מיומנויות הפרט, מיומנויות המפקד, נפתח גם מרכזים של אימונים חד יומיים, זאת אומרת תהליך שלם שקרה בעולם האימונים, כדי לייצר כשירות הרבה יותר טובה, וזה דרך אגב היה ביחד להערות שניתנו שנים קודם, באשר להיקף האימונים, גם הייתה התאמה במודלי האימונים לגזרה האופרטיבית שאותה אוגדה אמורה לפעול בה, היה שינוי מאוד משמעותי בייעול התהליך, אנחנו קיבלנו הרבה מאוד טענות על היעילות של התהליכים, קיצור משך הזמן, פישוט של הרבה מאוד תהליכים, אז אני שם את זה, זה נקודה ראשונה.
אמיר ודמני: נקודה שנייה, זה תר"ש תנופה במילואים, שזה תוכנית תלת שנתית שאושרה על ידי הרמטכ"ל וסגנו, שהמטרה שלה לעסוק בנקודות התורפה שראינו, גם בסוגיית הלכידות, ונתנו פה כלים גם לרמת הפלוגה, גם לרמת הגדוד, גם לרמת החטיבה.
אמיר ודמני: כל עולם המפקדים, שגם גובה בהחלטת ממשלה שתיכף אני אפרט, תהליכים שלמים לניהול כוח אדם, אפרופו מה שהוזכר פה על הקישור, אז אני חייב להגיד, הייתה הצעה לשנות את מודל הקישור, ההצעה הזאת לא בוצעה, לא שונה מודל הקישור, נהפוך הוא, נכנס אתר קודקוד, אתם לרמת המ"פ והמג"ד שיכול לנהל את היחידה שלו מלפטופ, לאו דווקא להגיע לתוך היחידה, כך שהתהליכים האלה גם שופרו.
אמיר ודמני: יש דברים נוספים שסוכמו במסגרת התוכנית הזאת, כמו סוגיית התנאים הלוגיסטיים, שהגדוד שמבצע תעסוקה, גם ברמת המזון, גם ברמת הרכבים, גם ברמת ימ"מ גמישות למג"ד ועוד דברים נוספים.
אמיר ודמני: הדבר השלישי, זה החלטת הממשלה שהתקבלה לפני מספר שבועות, גם עסקה בהגדרות של משרת מילואים פעיל, ולמעשה הרחיבה את ההגדרה, באופן שללוחמים אנחנו סיכמנו שההגדרה לא תהיה 20 ימים בשלוש שנים, אלא 15 ימים, המשמעות של זה, זה הוספה של למעלה מ- 10 אלפים משרתים פעילים לתוך המסגרת של הלוחמים ביחס למספרים של שנה שעברה.
אמיר ודמני: הדבר הנוסף, זה מועדי קבלת הזכאות, פעמיים בשנה במקום פעם בשנה, ניתנו שורה של הטבות למפקדים, החל בהנחה בארנונה, המשך בהכפלת התגמול מחצי נקודת זיכוי לנקודת זיכוי שלמה, נופש בישראל, ועוד דברים אחרים שאני לא אמנה אותם מפאת קוצר הזמן, אבל החלטה מאוד משמעותית.
אמיר ודמני: החלטה שטיפלה בנושא הסטודנטים, וזה ביחס למה שאמרתי קודם והשוותה את הזכויות של הסטודנטים בצו 8 וצו 9 לצו התראה חריג, דרך אגב כלקח מזה שבמבצע שומר החומות הנושא הזה עלה, ואז שר הביטחון על פי בקשתנו כמובן, העביר החלטה בממשלה ספציפית לעניין שומר החומות לזכויות סטודנטים, ואנחנו רצינו לאגן את זה כמשהו קבוע.
אמיר ודמני: ועוד שורה של החלטות, שעוד פעם אני לא אפרט אותם, אני חייב להגיד שאנחנו נמצאים עכשיו, פה סגן שר הביטחון מוביל את זה בעבודה, ואני גם אשתף את ארגוני המילואים להצעת מחליטים ל- 2023, אנחנו עובדים עליה עכשיו.
אמיר ודמני: אני רוצה להתייחס עוד לשנתיים שלוש נקודות אחרונות, לפני שאני נוגע בעניין, אחד סוגיית שינוי בתקנות הביטוח הלאומי, אנחנו עתידים להגיש לוועדת העבודה והרווחה אחרי תיאום עם הביטוח הלאומי, אני לא יודע אם הם יושבים פה, ועם משרד העבודה והרווחה כמובן משרד הביטחון, כל הגורמים הרלוונטיים, שינויים שאני אציין שניים מהם, אחד זה בתקנה, אני מאמן שזה יסוכם בשבועות הקרובים, זה נושא של משפרי שכר, זה מי שהעלה את משכורתו ערב השירות ב- 25%, שהחישוב יהיה לא על פי הממוצע אלא על פי השכר הגבוה, זה שינוי אחד שהוא בדרך כלל תופס את הצעירים, סטודנטים.
אמיר ודמני: השינוי השני זה הנושא של התגמול המזערי, שזה אומר שמי שאיננו עובד, ערך יום המילואים שלו יעלה מ- 204 ל- 244 שקלים, המשמעות של זה, זה בעצם שהוא יקבל שכר שהוא מעל גובה שכר המינימום, יכול להיות שצריך יותר אבל זה מה שהיינו מסוגלים לעשות, והדברים האלה גם סוכמו תקציבית ומתואמים והדברים האלה יוצאים לדרך.
אמיר ודמני: עוד שני משפטים אחרונים לפני שאני נוגע בנקודה, אחד זה הכשרת המפקדים, אני מבין שמפקדים סדירים לא בהכרח עוברים את התהליך של משרתי מילואים, אבל אנחנו עושים פעולות רבות בקורסי הפיקוד, בקורסי מ"פים, בקורסי מג"דים, בקורסים הבכירים, בפ"ומ, בכל הרמות, במב"ל, בכל המקומות האפשריים, ויש גם, יושב פה רמ"ח מילואים בזרוע היבשה, יושבים עם מפקד מפקד בטרם הכניסה שלו לתפקיד, כדי לחבר אותו טוב ככל האפשר, ורבים מהם מכירים את הדברים בצורה מצוינת.
אמיר ודמני: הדבר האחרון זה כן, שירות נשים, זה הוזכר פה, אז שירות נשים עלה משמעותית בכל המערכים, אז אם אני מסכם לפני שאני נוגע בנקודה, אז יש הרבה דברים שנעשו, אני מקבל לגמרי שיש עוד הרבה דברים שצריך לעשות, עלו פה גם במהלך היום הזה, בעיקר הנושא של טיפול במעסיקים, עוד בסטודנטים, אבל אני חושב שמה שהכי הרבה צריך לעשות, זה לראות שכל רשויות המדינה רתומות למאמץ הזה.
אמיר ודמני: אנחנו מוצאים את עצמנו לא פעם ולא פעמיים, די בודדים בעניין הזה, כולל בהצעת המחליטים האחרונה.
יואב קיש: מה הכוונה?
יואב קיש: בהצעת המחליטים האחרונה אני שואל.
אמיר ודמני: הכוונה היא שהרעיון של הצעת המחליטים, זה ששותפים בה כל הרשויות הממשלתיות, במקרה הזה הייתה דומיננטיות מאוד גבוהה למערכת הביטחון שזה בסדר גמור, אבל אני חושב שבהצעת המחליטים הבאה, צריכה להיות - - -
יואב קיש: משרדים אחרים לא שותפים?
אמיר ודמני: היו שותפים, אבל אנחנו חושבים שאפשר לעשות יותר, שותפות רבה יותר, אני לא יגיד שהם לא היו שותפים, היו שותפים אבל אפשר יותר.
יוסף טייב: תמיד אפשר יותר זה משפט טוב, אתה רוצה להגיד מה אפשר יותר?
יוסף טייב: מה צריך?
אמיר ודמני: אז אני לא מעדיף להגיד את זה ככה, אלא מעדיף להגיש בצורה מסודרת בחודשים הקרובים את ההצעה ל- 2023, שהיא תפיק את הלקחים ממה שהיה ב- 2022.
אמיר ודמני: עכשיו לגבי הדברים שעלו פה, אז קודם כל הקריאה למילואים היא מוגדרת בחוק מילואים, ויש בו מתווים מאוד ברורים לאישור קריאה במילואים, שאנחנו את כל הנושאים החריגים, גם בצו המטרות החריגות שאנחנו תיקפנו אותו ביוני 2021 פה בוועדה, וגם צו המקצועות שמוחרגים לעניין פטור משירות ביטחון מחמת גיל, תיקפנו פה ביוני 2021, ואת הסוגייה של צו אט"מ והיחידות החריגות, תיקפנו פה בדצמבר 2021, וכנ"ל צו המשך ב- 2021, אז אני לא עכשיו אכנס לזה.
אמיר ודמני: אבל אני רוצה לומר שאנחנו יושבים על עדנים מאוד מאוד ברורים, בחוק המילואים נקבע מה מספר הימים המירבי שנקרא אליו חייל בשנה קלנדרית, כמה המספר המירבי במסגרת תלת גם לחוגר, גם למש"ק וגם לקצין ואני לא הולך להיכנס לזה, אני אכנס ישר לתוך העניין עצמו.
אמיר ודמני: אז לגבי הנושא של הפעלה של צו התראה חריג, וצו 8, 9, קודם כל צריך להגיד ברקע, שכפי שאמרתי.
נירה שפק: אם אפשר שאלה לגבי מה שתיארת עד עכשיו לפני שאתה עובר לשלב הבא, עלה נושא פעמיים בוועדה שאני העליתי, הנושא של סטודנטים בחצי משרה, שבסוף כשעושים את החישוב של זה, אז אותו סטודנט מחושב לו בממוצע והוא מפסיד, כי בעצם הוא עובד יומיים והוא מקבל X שכר ובחישוב הזה האם נעשה תיקון לדבר הזה?
נירה שפק: כי זה פוגע בדיוק באוכלוסייה הזאת.
אמיר ודמני: אז הנושא הזה עלה על ידי עמותת צו 8 אני חושב וגם עמותת המילואים, והיה היום דיון בוועדת הכלכלה בבוקר, ואנחנו נציע פתרונות בעבודות משותפות, צריך להגיד שאנחנו לא יכולים לתת פתרונות להכל, אנחנו ניסינו להתמקד בהחלטת הממשלה, הסברתי במה התמקדנו, הנושא הזה סיכמנו שאנחנו נעשה עליהם עבודה, גם על הנושא של המעסיקים, במסגרת הדיון שהיה בוועדת הכלכלה היום בבוקר.
נירה שפק: זה לא שדרוג, זה פוגע להם במה שהם מרוויחים, אתה גורם להם, אם מישהו כזה יוצא לתעסוקה של חודש, פגענו לאותו סטודנט שבא לחודש בשכר, זה לא יכול להיות לטווח ארוך.
אמיר ודמני: אז אמרתי שוב, הנושא הזה עלה ואנחנו התייחסנו לזה בוועדת הכלכלה.
אמיר ודמני: אני רוצה להגיד לגבי העניין הזה לפני שאני צולל על שני דברים שכבר סוכמו, אחד על הסטודנטים אמרתי, ושתיים יש פה, אני מדבר עכשיו ביחד לחריג קריאה, כלומר לצורך העניין, מי נפגע מצו חריג קריאה, אז בנושא של הסטודנטים התייחסתי, שהסדרנו את זה בהצעת הממשלה, החלטת הממשלה שהיא מחייבת את המל"ג, והיא יוצרת השוואה בין סטודנט.
רם בן ברק: על פי ההחלטה היא לא מחייבת היא ממליצה.
אמיר ודמני: אז היא פונה למל"ג, ההחלטה התקבלה לפני שלושה שבועות, המל"ג אנחנו כבר בקשר איתם והנושא הזה יוסדר, זה אחד.