GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל אגמון: הכסף תוקצב במלואו על פי הרפורמה.
יעל אגמון: מבחינת אגף התקציבים, כל הסעיפים שאושרו בהחלטת הממשלה מתוקצבים במלואם.
יעל אגמון: הם יושבים בתוכנית נפרדת לבקשת הוועדה הזאת בתוך סעיף 15 כדי שהם יהיו נפרדים ושכל שינוי ידרוש אישור של הוועדה.
יעל אגמון: מבחינת התקציב זה המצב.
יעל אגמון: מה שמדבר עליו ממלא מקום ראש הארגון הוא התייחסות שמשרד האוצר העביר לשתי ועדות מקומיות שקמו מתוקף החלטת הממשלה – ועדת רכב וועדת הדיור – שם העברנו את ההתייחסות שלנו.
יעל אגמון: יש לנו עמדה מקצועית לגבי חלק מהסעיפים שאנחנו פחות מסכימים איתם.
רם בן ברק: מקצועית מבחינת מה, מבחינת הטיפול הרפואי?
רפי כהן צמח: ישבו מומחים בוועדות האלה, מומחים, לא פקידים, ישבו מומחים שקיבלו החלטות ומסקנות.
רפי כהן צמח: איזו דעה מקצועית אתם מביאים, רק הנושא של הכסף?
נדב הירש: בחייאת, זה ארגון נכי צה"ל, אתם כל הזמן צועקים על ארגון נכי צה"ל.
נדב הירש: הנה, זה ארגון נכי צה"ל, הוא בא עכשיו ומייצג אותנו.
נדב הירש: מה זה הדבר הזה, לא הבנתי, הכספים שלכם?
נדב הירש: אני נלחמתי למען המדינה הזאת ואתם תשלמו כל שקל, הבנתם, אתם תשלמו ותיקחו אחריות.
עידן קלימן: נדב.
נדב הירש: נמאס לי כבר, רם בן ברק, נמאס לי כי מפקירים אותנו.
נדב הירש: הם מפקירים אותנו כל פעם.
נדב הירש: ועדה כזאת, ועדה כזאת, די, די, מספיק, מה זה?
נדב הירש: חבורה של חצופים, מה זה, על מה אני נלחם?
נדב הירש: אני נלחם על הבית שלי שנשרף.
נדב הירש: אתם תטפלו בנו, אתם תתנו את כל הכספים, אתם תתמכו בעידן ובבחור הזה ובכולם.
דניאל סער: וזו לא נדבה, רבותיי.
נדב הירש: נגמרו הימים האלו, אני לא שותק, רבותיי.
דניאל סער: אני לא מחפשים פירורים ולא באנו לחזר על הפתחים - - - -
רם בן ברק: חברים, תראו, נדב, נדב, תסתכל עלי, נדב.
נדב הירש: סליחה, אני מתנצל, זה לא אתה, הם הורסים אותנו, הם הורגים אותנו.
רם בן ברק: נדב, נדב.
דניאל סער: עד שכבר נתנו לנו פרוסת לכם.
דניאל סער: נדב, תסתכל עלי, תירגע.
קטי קטרין שטרית: אתם עושים הנחות גם למשרד הביטחון.
נדב הירש: גיבורי ישראל, רבותיי.
רם בן ברק: נדב, בשביל זה אנחנו מקיימים את הדיון הזה.
קטי קטרין שטרית: אתם מלטפים את משרד הביטחון.
נדב הירש: אף אחד לא מלטף את בני גנץ, תאמיני לי שאני יודע מה אני חושב עליו.
נדב הירש: אני יודע בדיוק מה אני חושב עליו ואני אומר לו את זה גם בפנים.
דניאל סער: שלום ולהתראות למישהי שלא יכולה להסתכל לגיבור ישראל בעיניים ולשמוע את מה שיש לו לומר.
רם בן ברק: חברים, אני מבקש שיהיה שקט פה.
קריאה: קטי, בואי, תשמעי, לאן את הולכת?
קריאה: מה, האמת כואבת?
מיכל רוזין: כי אצלך, באמת, מה זה דאגו להם – חבל על הזמן – באגף השיקום.
רם בן ברק: חברים, אני אתחיל להוציא אנשים החוצה.
רם בן ברק: אני מבקש שיהיה שקט.
רם בן ברק: נדב, אתה רוצה ללכת להירגע אצלי בחדר?
רם בן ברק: אני רוצה להגיד עוד משהו, אין כאן בן אדם בחדר הזה שלא רוצה שיהיה טיפול מיטבי לפצועי צה"ל ולנפגעי נפש בצה"ל.
ליאת קוטלר: זה לא נכון.
רם בן ברק: אין אחד, נקודה, לא במשרד האוצר - - -
עמית שקד: זה סבב חתימות, זה הכול - - -
רם בן ברק: גם לא האוצר.
רם בן ברק: תאמין לי, אני מכיר אותה שנים.
עמית שקד: זה הכול תקוע בחתימות שלכם, צריך לעצור את זה, הם לא יכולים לעבוד, תן להם לעבוד כבר.
רם בן ברק: חבר'ה אל תקטעו אותי.
רם בן ברק: באמת, אני נראה נחמד, אני יכול להיות גם לא נחמד.
רם בן ברק: התפקיד שלנו זה לנסות לראות איך לתת לדברים לקרות.
רם בן ברק: אני מבין שיש בעיה.
רם בן ברק: ישבנו לפני חצי שנה ואישרנו רפורמה.
רם בן ברק: אני מבין שהרפורמה נתקעה ולא הולכת בקצב המתאים.
רם בן ברק: אני מבין שהדברים ברורים, יודעים מה צריך, ישבו ועדות מקצועיות.
רם בן ברק: אני לא חושב שנכון להטיל דופי בצוות שהוא לא פיננסי אלא בריאותי ולכן נראה איך נתקדם מכאן.
רם בן ברק: רצית להרים משהו, בבקשה?
גל רוטשטיין: גל רוטשטיין, בהמשך אשמח אם תוקרן המצגת שהצגנו.
גל רוטשטיין: שאלת לגבי הדברים שמתעכבים.
גל רוטשטיין: מעבר לנושא של האוצר יש דבר נוסף.
גל רוטשטיין: יש עדיין אנשים של העולם הישן שנמצאים בתוך המערכת של אגף השיקום שלא משתפים פעולה עם השיטה ועם הגישה החדשה שלימור הביאה.
גל רוטשטיין: לאנשים האלה ניתנו סמכויות, כלבי שירות למשל, והם מתעלמים מכל ההמלצות, מכל החוקים, מכל אנשים המקצוע, מההצהרות שהגיעו מארגון הבריאות הבין-לאומי.
גל רוטשטיין: בסוף היום אנחנו מדברים על אנשים כמו מנהלת עובדי השיקום שבמשך ארבעה חודשים לא נותנת לנו סיכום פגישה.
גל רוטשטיין: אם זאת מנהלת עובדי השיקום הארצית וזאת הגישה שלה אלינו, אז למה שעובדות השיקום יתייחסו אלינו בדרך אחרת.
גל רוטשטיין: כרגע יש פחות עובדות שיקום מאשר ביום בו נחתמה הרפורמה.
גל רוטשטיין: עברה שנה ויש פחות עובדים, אז איך מצפים מהעובדות לעמוד בקצב אם יש פחות עובדים?
רם בן ברק: ליאת קוטלר, בבקשה.
ליאת קוטלר: אני מדברת בשם אזרחי ישראל שתמכו במחאה הזאת ובוועדה הזאת כי אנחנו עזרנו לכנס אותה בפעם הקודמת וגם הפעם.
ליאת קוטלר: כל הכבוד ותודה רבה ליושב-ראש הוועדה רם בן ברק שרגיש לעניין.
ליאת קוטלר: קשה לי לדבר אז אקרא הפעם.
ליאת קוטלר: נתחיל בזה שלא היה לי פשוט להגיע היום.
ליאת קוטלר: ביום חמישי האחרון הוצא נגדי צו הרחקה ללא נוכחותי ואל לא עוול בכפי.
ליאת קוטלר: קשה להשתחרר מהרושם שזה נעשה בכוונת מכוון על מנת שלא אשב פה היום יחד איתכם.
ליאת קוטלר: בהמלצת עורך דין, וכדי להימנע משיבוש הליכי חקירה במשטרה, לא אשתף פרטים נוספים שנוגעים באנשים שנמצאים כאן איתנו.
ליאת קוטלר: אני יכולה למסור ששופט בית משפט השלום בפתח תקווה פסק אתמול שצו ההרחקה לא יחול על שהייה בכנסת ישראל ושהמשיבה רשאית להגיע ולנצל את זכויותיה.
ליאת קוטלר: מה שקרה אתמול בבית המשפט מחזק את המאבק וההשתדלות שלי ליצירת מציאות ישראלית שונה, טובה יותר, ששואפת לשלטון חוק דמוקרטי שבו שומרים על זכויות האדם והאזרח, גם בנושא זה שיש לגביו קונצנזוס, שחייבים להכיר, לטפל, לשקם ולסייע כמה שניתן לחיילים שלנו, של כולנו.
ליאת קוטלר: זהו פצע ערכי ומוסרי, פגיעה בפרה הקדושה היחידה שעדיין לא נשחטה ומהווה את כור ההיתוך הישראלי ביותר – צה"ל.
ליאת קוטלר: אני מטפלת למעלה מ-20 שנים בפצועי צה"ל שהגנו עלינו בגופם ובנפשם בזמן שירותם בגיוס החובה והמילואים, ששירתו בשליחות אמיתית כחיילים וחיילות להגנה ולביטחון, לשקט ולחיים לכל ילדי ואזרחי מדינת ישראל.
ליאת קוטלר: לצערי, עקב פעילותי במסייעת ובמחאה, קיבלתי לאחרונה איומים על חיי בטלפון.
ליאת קוטלר: באותו יום רכבי נפרץ ונגנב ממנו רכוש יקר ערך.
ליאת קוטלר: בנוסף, במסגרת התנדבותי במסייעת, לפני שבועיים עברתי טראומה אכזרית במיוחד שהחמירה את מצב הפוסט-טראומה שאיתו אני מתמודדת למעלה משנה, ולמרות הכול אנחנו לעולם לא נוותר עד שיהיה פה טוב יותר.
ליאת קוטלר: בעקבות ניסיון ההתאבדות של איציק סעידיאן ערב יום הזיכרון לפני שנה, קרא לי חבר לתמוך במחאתם של נכי צה"ל והלומי הקרב.
ליאת קוטלר: השתתפתי באותה הפגנה בצומת עזריאלי בתל-אביב, באותו יום עצרו וחסמו תנועה בכל הארץ, 3.5 שעות ישבו אזרחים בתמיכה ובקבלה כיוון שבאותם ימים הם נחשפו להתעללות של אגף השיקום והוועדות המשפילות והנוראיות בהלומי הקרב.
ליאת קוטלר: מאז ועד היום לא עזבתי אותם, סייעתי להם במחאתם הצודקת מול האגף ולאורך כל השנה הייתי זמינה, סייעתי, תמכתי ועזרתי, לפעמים בזמינות של 24/7 ובמקרה הצורך גם ליוויתי אותם למיון פסיכיאטרי ואשפוז.
ליאת קוטלר: ייזקף לזכותי שיצא לי לא פעם להציל חיים, ורוב הנוכחים פה בחדר – שלא מקשיבים לי כעת כי זה לא חשוב – יודעים ואף החמיאו לי על הצלת חיים של הלומי קרב.
ליאת קוטלר: זו זכות וחובה מוסרית ואזרחית עבורי ועבור כולנו להיאבק עבורם ולסייע להם גם כאזרחית וגם כמלווה מקצועית שעבדה עם אגף השיקום שנים, למדה רבות, חקרה ואף פעלה רבות עם אוכלוסיית אנשים עם מוגבלות ובמיוחד נכי צה"ל 100% והלומי הקרב.
ליאת קוטלר: לפני 14 שנים הייתה לי זוגיות עם נכה צה"ל מרותק לכיסא גלגלים ולא מזמן עוד בן זוג שסבל קשות מ-PTSD.
ליאת קוטלר: אני מכירה את התסכול ואת הכאב, זו התמודדות מהבית, הבעיות מורכבות ועם זאת מדובר רק בהפרעת אישיות, זו לא מחלת נפש ואפשר להתמודד איתה אם משקיעים בשיקום וטיפול.
ליאת קוטלר: תקשורת מקרבת, יצירת חיים לצד PTSD.
ליאת קוטלר: הכאב הגופני והנפשי מלווה אותם ביום-יום, הבירוקרטיה הבלתי-אנושית ובלתי-נסבלת אינה נגמרת מול הוועדות והאגף כבר עשרות שנים.
ליאת קוטלר: אני מכירה אישית לוחמים פצועים והלומים שבגלל הסיאוב והבירוקרטיה נופלת עליהם החובה שהם לא מתחזים.
ליאת קוטלר: הם הלכו לשרת אותנו, המצב שדנו בו כאן בוועדה לפני ארבעה חודשים לא ממש השתנה, הלחץ שהפעלנו בהפגנות עם גנץ הצליח במעט והוביל להוצאת מכרזים פומביים לנקודה חמה ובית מאזן של אגף השיקום.
רם בן ברק: ליאת, אני מבקש לסיים.
ליאת קוטלר: אני מסיימת.
ליאת קוטלר: בעקבות המצב הביטחוני עלו במאות אחוזים מספר הפונים לנט"ל.
ליאת קוטלר: אני 24/7 עסקתי בחודשים האחרונים, אתם יודעים את זה כי התקשרתי אליכם ואל חברי הכנסת על מנת שיעזרו להציל חיים.
ליאת קוטלר: בעקבות קשיים לוגיסטיים, גם הניסיון שנעשה לפני שבועיים לגבי הבית החם, שחגגו אותו מקצה לקצה, יש הפקת לקחים שצריך לשפר את המודל בצורה אופטימלית.
ליאת קוטלר: גם התחקיר של אגף השיקום עדיין לא הגיע אלי.
ליאת קוטלר: כך אני רוצה להפוך חלום למציאות ובחודשיים הקרובים אעשה כל שביכולתי לפתוח בית חם במדינת ישראל.
רם בן ברק: ליאת, תודה רבה.
ליאת קוטלר: אזרחי מדינת ישראל לא יוותרו.
רם בן ברק: חבר הכנסת משה טור-פז, בבקשה.
משה טור פז: אני פונה לראש אגף השיקום, למרות הדברים הקשים שאנחנו שומעים פה, כחבר ועדה שמלווה את הנושא הזה מתחילתו ואף קודם – בגלל רעי הלוחמים – אני שומע ויודע על תהליכים שאת מובילה באגף וגם על תקציב חדש שהגיע.
משה טור פז: אנחנו, חברי הוועדה, רוצים להבין ממך איפה הנקודות התקועות.
משה טור פז: אנחנו שומעים כל-כך הרבה תסכול שעידן קלימן והאנשים שלו מביאים אלינו.
משה טור פז: אנחנו רוצים להבין ממך.
משה טור פז: אנחנו יודעים שהבירוקרטיה אצלנו היא אכזרית ושהיא הרבה פעמים לא רואה בני אדם.
משה טור פז: אני שומע על התהליכים שאת מובילה, לימור, ואני מבקש ממך לספר לנו איפה הבירוקרטיה מונעת ממך ליישם את הרפורמה החשובה שיכול להוביל לשינוי דרמטי.
לימור לוריא: עלו פה כמה נושאים.
לימור לוריא: עלתה הסוגיה של כוח אדם, עלתה סוגיית השירותים, סוגיית חוק חובת המכרזים.
לימור לוריא: הדברים הללו לוקחים זמן למדינה.
לימור לוריא: ננסה לעשות סדר, בואו נדבר רגע על בית מאזן ייעודי לאנשים שסובלים מ-PTSD.
לימור לוריא: היה מכרז, היה מתמודד אחד שבאוגוסט יוכל להתחיל להפעיל.
לימור לוריא: יצא מכרז - - -
ליאת קוטלר: בית חם אחד מספיק?
מיכל רוזין: כשכתוב על עשייה במשך עשרה חודשים, אם יש ליד סימול של Vאז זה אומר לי שזה בוצע.
מיכל רוזין: - - - את זה ולא עושים את זה.
לימור לוריא: לכן הגענו לפה.
רם בן ברק: לימור, אני מציע שנעשה סבב ח"כים ותרשמי את ההערות.
לימור לוריא: אין בעיה.
עידן קלימן: אשמח לדבר לפני ואז חברי הכנסת יוכלו להתייחס לדברים שאומר.
עידן קלימן: בסופו של דבר אנחנו הארגון היציג.
מיכל רוזין: אם לא נשמע את ראש אגף שיקום שתגיד לנו מה הבעיות, אנחנו לא נתקדם ולא נדע איך לפתור.
מיכל רוזין: בתור בת לנכה צה"ל שהתמודדה עם אגף השיקום אני זוכרת ויודעת שזה דבר בלתי-נסבל.
מיכל רוזין: אני רוצה לשמוע, אני מבינה שיש כוונות טובות.
מיכל רוזין: זה גם מרגיז שיש סימון ב-V.
מיכל רוזין: אם זה מסומן ואתה אומר שאין בית חם אבל אני רואה פה V אז אני אומרת מה זה?
מיכל רוזין: זה שהוחלט להקים זה עדיין לא V.
רפי כהן צמח: התשובה ברורה, זה תקוע אצל פקידי האוצר, צריך לשים את הדברים על השולחן.
רם בן ברק: חברת הכנסת רוזין, נכנסת בתוך דבריו של חבר הכנסת טור פז, יש כאן תור של חברי כנסת.
מיכל רוזין: אני לא מחפשת להביע עמדה, אני רוצה לשמוע.
רם בן ברק: בבקשה, חבר הכנסת טור פז.
משה טור פז: אני סיימתי.
נירה שפק: אני מסכימה שזו לא ישיבה לדבר בה, התכנסנו כדי לקבל סטטוס לגבי נושא שאנחנו מטפלים בו לא יום ולא יומיים ולא רק בוועדות.
נירה שפק: לגבי המצגות, לימור, אנחנו כל פעם יושבים ומציגים דברים, ואני יודעת את המצוקות שאתם נמצאים בהם, לכן אני ממליצה שהדיון הבא יהיה דיון סגור כדי שנוכל לדבר ולעשות את זה ממוקד.
עמית שקד: את רוצה להתחבא, את אומרת.
דניאל סער: מאיתנו קיבלתם הרים של רעיונות ודרכים לקדם.
נירה שפק: אתם מפריעים לי באמצע דיבור, אנחנו ממש לא מתחבאים.
עמית שקד: לעשות דיון סגור על הדבר הזה זה להתחבא, במקום להתחבר לשטח את מדברת עם נתונים.
דניאל סער: מאיתנו קיבלתם פתרונות אין-ספור.
רם בן ברק: חברים, מותר לחברת הכנסת שפק להציע כל הצעה שהיא רוצה.
נירה שפק: אני מכבדת - - -
עמית שקד: את לא מכבדת.
נירה שפק: רגע, אתה מפריע לי באמצע.
נירה שפק: כאלו משנה במילואים שפיקדה על כוחות וגם כאחת שנהרגו לה ונפצעו לה - - -
עמית שקד: בעיני זה לא נותן לך שום זכות שאת אלוף משנה במילואים.
נירה שפק: אל תפריע לי.
דניאל סער: זה שנהרגו למישהו חיילים זה לא - - -
נירה שפק: אל תגיד לי - - -
עמית שקד: - - - במילואים אם אנחנו דנים על דפים כשאנשים מתאבדים בחוץ.
נירה שפק: אני אגיע, אני אגיע.
עמית שקד: שבעה לוחמים התאבדו בחוץ, אתם יושבים פה ומדברים איתי על דף.
רם בן ברק: עמית, אל תאלץ אותי להוציא אותך מהדיון.
רם בן ברק: האמן לי, אני מכבד כל אחד ואחד שיושב כאן אבל לא אהסס להוציא.
עמית שקד: לא אתה מקבל טלפונים מילד בן 25 מצוק איתן, זה אני.
רם בן ברק: אני מתרה בך בפעם הראשונה.
רם בן ברק: כשאתרה בך בפעם השנייה – אוציא אותך.
רם בן ברק: אני מבקש ממך, נתתי לך זכות דיבור לפני כולם, עוד תשוב ותקבל זכות דיבור, אבל אתה לא חייב להתקוטט עם כל מי שאומר משהו שלא מוצא חן בעיניך.
נירה שפק: אני אחזור, את מפריעה לי עוד פעם.
דניאל סער: באיזו צורה?
עידן קלימן: דניאל.
נירה שפק: הניסיון לא בא ממקום של ניתוק, הוא בא מהבנה.
נירה שפק: כמו מיכל רוזין, שאמרה שהיא בת לנכה צה"ל, גם אני בת לנכה צה"ל, נכה צה"ל שלא ראיתי שנים.
נירה שפק: אנחנו באים עם הניסיון והיכולת שלנו, אנחנו, להבדיל, מכירים גם את הדברים שצריך לדבר עליהם, אנחנו עושים את הכול פתוח.
נירה שפק: לפעמים יש ערך לישיבה סגורה.
נירה שפק: אני חושבת שאני מדברת עם עידן פעם בשבוע ואנחנו מטפלים, אז בואו ותצאו מתוך נקודת הנחה שמי שפה רוצה לעזור וכדאי להוריד את הלהבות ולא לתקוף, אני יודעת מה אני אומרת וזכותי להביע את דעתי.
נירה שפק: לעצם העניין: אמרתי ללימור וגם לאוצר שהמצגות לא עושות כלום.
נירה שפק: אני לא רוצה לראות ציורים, רוצה החלטת ממשלה 981 שנאמר בה בצורה מאוד ברורה שתוך שלושה חודשים יגישו תזכירי חוק, זאת אומרת שבאוגוסט 2021 היה צריך להגיע אל שולחן הוועדה עיגון חקיקה לזכאות מכוח הוראות פנימיות, הוראות שעה לשינוי מבחני הכנסה, זכאות לסיוע משפטי, חקיקה של מתקנים.
נירה שפק: כל הדברים הללו היו צריכים להיות באוגוסט 2021.
נירה שפק: היה פירוט של שינוי תוכנית ומשאבים, דיברה כאן יעל על הקטע של התוכנית.
נירה שפק: התוכנית לא צבועה, היא לא צבועה כתוכנית נפרדת.
יעל אגמון: היא צבועה.
לימור לוריא: חברת הכנסת שפק, זה לא נכון.
נירה שפק: נשב שתינו ותראי לי איך זה צבוע, כי אז זה מתחבר לי לדבר השלישי שמוצג במצגת בשקף 16.
נירה שפק: בשקף 16 יש השוואה בין התקציב לבין מה שניתן עד עכשיו.
נירה שפק: אז אם כתוב לי בהיבטי תקציב שהתקציב היה צריך להיות 700 מיליון וניתנו רק 91 מיליון בשנת 2022 – אני לא מדברת על התקשרויות שאשמח שתפרטו.
נירה שפק: אני רואה שתקציב החד-פעמי של 300 מיליון שקלים, יש יתרה, אני לא רוצה לראות יתרה, אני רוצה לראות התקשרויות, אני רוצה לראות חוזים.
נירה שפק: כולנו יודעים מה זה כשזה נעצר.
נירה שפק: דיברו כאן על חקיקה, החוק שלי לחוק בתי הלוחם עומד, התקציב אמור להיות בו.
נירה שפק: אנחנו צריכים לראות איך מעגנים את זה.
נירה שפק: לא יכול להיות שאני מגיעה לארגון ועוברת איתם על ספרים ואני מגלה ש-75% מתוך התקציב הזה הוא דמי חבר ותרומות.
נירה שפק: אמרנו שזה לא יהיה ואזכיר לכולנו את דברי בן גוריון.
נירה שפק: בחרתם לצטט את דבריו על "אבר מן החי" במצגת אבל הפואנטה היא מעבר לזה.
נירה שפק: בן גוריון אמר שפצועים של מדינת ישראל הם חלק מהחובה שלנו וזה אבר מן החי.
נירה שפק: כל מה שלא ניתן ל-100% זה רק מכסה חלק.
נירה שפק: כשאנחנו רואים שהחלק הזה לא מכוסה קשה לי להסתכל להם בעיניים.
נירה שפק: אתם צריכים להסביר לי למה אנחנו לא זזים עם זה.
רם בן ברק: תודה רבה, חבר הכנסת אופיר סופר.
אופיר סופר: שוחחתי גם איתך, אדוני, וגם ישבתי אצל עידן בשבוע שעבר.
אופיר סופר: הבוקר שוחחתי עם לימור.
אופיר סופר: בסך הכול אני חושב שאני מלווה, אני מודה שלא מספיק קרוב כמו שהייתי רוצה.
אופיר סופר: המציאות קצת מייאשת אך לא מפתיעה.
אופיר סופר: היא מייאשת כיוון שאנחנו נמצאים בתהליך כבר הרבה זמן, אני מסתכל כבר מהיום שהקמתי את הוועדה לטיפול בנפגעי פוסט-טראומה בעקבות לחימה, ואני מדגיש את "בעקבות לחימה".
אופיר סופר: היה האירוע המכונן של איציק סעידיאן שהתניע את כל המהלך שאנחנו נמצאים בו עכשיו.
אופיר סופר: אחרי כל זה, אנחנו עומדים כמעט שנה אחרי ורואים שיש דברים טובים שקורים ברמת השירותים והשיקום אך מהצד השני יש הרבה דברים שהסחבת פוגעת בהם.
אופיר סופר: יש כאן ארגון שסובל מבעיה קשה של תרבות ארגונית.
אופיר סופר: כל פעם אני נזכר במה שאמר לי בוגי, הוא אמר: "אני נכשלתי בתפקידי.
אופיר סופר: חשבתי שצריך להרוס את אגף השיקום ולהקים אותו מחדש".
אופיר סופר: זאת אמירה שהיא מאוד בעייתית למדינה אבל הוא אמר זאת בשיחה לא פורמלית.
אופיר סופר: אני לא בטוח שכולם יאהבו את מה שאני אומר ואני לא בטוח שזה הכי פופולרי, אבל זו עמדתי מהיום הראשון.
אופיר סופר: אני חושב שהשינוי הארגוני והמהותי שאנחנו צריכים לעשות בעניין הזה זה לא רק "מה?" ו"איך?
אופיר סופר: " אלא גם "למה?".
אופיר סופר: עלינו לזכור שאנחנו לא מדברים פה על לקוחות אלא על לוחמים.
אופיר סופר: בשביל שזה יקרה אנחנו צריכים לעסוק בלוחמים.
אופיר סופר: אני מבין, רם, שאלת לפני כן בתום לב מה פשר ההפרדה במסלול הירוק וענו לך בחצי התנצלות, לימור ועידן, שלא מדובר בהפרדה ערכית.
אופיר סופר: אני יודע שלא כולם אוהבים את זה אבל אני חושב שצריכה להיות הפרדה ערכית.
אופיר סופר: אנחנו כולם מדברים על זה כל היום.
אופיר סופר: חברים, אין מה לעשות, יש אלפים ששלחנו אותם להיפצע בקרב ולמות בקרב.
אופיר סופר: היחס צריך להיות שונה ויש לנו הזדמנות לייצר שינוי מבני מבחינה ארגונית.
אופיר סופר: אם נעשה זאת אנחנו נגיע למקומות אחרים.
אופיר סופר: זה נכון גם מבחינת תהליכים וגם מהותית.
אופיר סופר: הרבה יתנגדו למה שאני אומר, בטח כאלו שהעניין לא נוח להם פוליטית, אולי זה גם יפגע בי פוליטית, אבל אני אומר שזה מה שצריך לעשות.
אופיר סופר: חברת הכנסת שפק אמרה שיש דברים שצריכים לדבר עליהם בחדר הסגור, אני מניח שגם על הדברים הללו צריכים לדבר עליהם בחדר סגור.
אופיר סופר: אני בטוח שגם האוצר ידבר אחרת בחדר סגור ואני חושב שאלה הדברים שצריכים לומר.
אופיר סופר: אנחנו צריכים להקים אגף שיקום נפרד ללוחמים ולאנשים שנפגעו באירועים שקשורים בלחימה, כוונתי למעגל תומכי הלחימה.
אופיר סופר: זהו, עד אז לעסק הזה לא יהיה פתרון.
אופיר סופר: אני רוצה רגע אחד לייאש אתכם.
אופיר סופר: יש כאן שר ביטחון שחווה את האירוע של איציק סעידיאן, יש כאן מנכ"ל משרד ביטחון שהבין את האירוע הזה קצת לפני כן, הדיח את ראש אגף השיקום ועדיין חטף את המקרה של איציק סעידיאן.
אופיר סופר: יש כאן את לימור שהגיעה על זה.
אופיר סופר: אנחנו, כולנו, נמצאים כאן עם כל האנרגיות.
אופיר סופר: יש פה מערכת מסואבת שסובלת מתרבות ארגונית נוראית.
אופיר סופר: אם לא נייצר שינוי מבני אמיתי זה לא יקרה.
אופיר סופר: אני מניח שזה לא יקרה בזמן הקרוב ואני הולך להילחם על זה.
נירה שפק: ידענו להקים בית חולים באוקראינה - -
דניאל סער: בדיוק, בית חולים באוקראינה עם 100 אנשי בריאות נפש שהשר הורביץ הקפיץ במיוחד למדינה אחרת שנמצאת ביבשת אחרת - - -
נדב הירש: אבל את לא חשובה לו, את לא חשובה לו.
דניאל סער: נכון, זה בדיוק, כי אני לא אזרחית זרה.
ליאת קוטלר: העניין הפוליטי הוא של כולנו, כל יושבי הכנסת צריכים לעשות את זה, אין פה פוליטי.
רם בן ברק: חברים, אתם מאלצים אותי שוב להשתמש בפטיש.
רם בן ברק: אומר את סדר הדוברים: חבר הכנסת שיין, אורי לרנר ואחרי זה מורן.
גל רוטשטיין: עולות פה שאלות חשובות והכנו סקירה מצד נכי צה"ל שתיתן כבר מענה מראש בהרבה מאוד שאלות.
רם בן ברק: תראה, אני קשוב מאוד ועונה לכל מי שמצלצל אלי, אבל מבחינתי יש ארגון אחד שמייצג את נכי צה"ל.
רם בן ברק: אני לא מנהל 14 קשרים עם 14 אנשים.
רם בן ברק: אני שומע ומקשיב אך מנהל את הדיון עם אגף השיקום ועם ארגון נכי צה"ל.
יוסף טייב: אגיד את זה בשני משפטים, העניין הוא של העבודה הממשית.
יוסף טייב: עידן העביר אלינו מסמך שמתאר מה כן עובד ומה לא עובד.
יוסף טייב: זה עניין מאוד, יש שאלה גדולה לגבי התקצוב וגם 91 מיליוני שקלים שהגיע הם המון כסף.
יוסף טייב: השאלה היא מה עושים עם כל הכסף ואיך עובדים איתו.
יוסף טייב: אפשר להתברבר בתוך הדבר הזה.
יוסף טייב: יש שאלה שנייה של הוצאה לפועל.
לימור לוריא: ההוצאה בשליש הראשון עומדת על 91 מיליוני שקלים.
יוסף טייב: אז זה המון כסף והשאלה היא מה עושים עם זה.
יוסף טייב: דיברנו על בעיות שהטיפול בהן, לכאורה, אינו דורש סכומי עתק.
יוסף טייב: הייתה פה שאלה של מענה טלפוני ברמה המערכתית.
יוסף טייב: ניסיתי לבדוק לפני הדיון כמה זמן לוקח לענות בער"ן, הם ענו מאוד מהר.
יוסף טייב: יש קבוצה שיושבת בפאלו-אלטו, קבוצה של הייטקיסטים ישראלים שיושבים כל הלילה שם ועונים על מנת שבלילות, מכיוון שיש פערי שעות, הם יושבים שם ועונים.
יוסף טייב: יש פתרונות שאנשים ברמה - - -
רם בן ברק: הבעיה היא לא מהירות המענה הראשונית אלא מהירות ההתקשרות עם איש מקצוע.
יוסף טייב: אני חושב שאפשר להפעיל סטודנטים לרפואה שיענו לדברים האלה.
יוסף טייב: אני טוען שצריך לקחת בעיה-בעיה ולפתור אותה.
יוסף טייב: זה לא תמיד העניין של סכומי העתק הללו.
יוסף טייב: הסכום שהקציבה המדינה לטיפול הוא פנומנלי, הוא לא קטן, עם כל הכבוד לכולם מדובר בסכום עצום.
יוסף טייב: אם יש בעיה של לפתור בעיות ללימור או לעידן אז צריך לראות מי יכול לעשות זאת.
יוסף טייב: נראה לי בעליל שהדברים אינם קשורים לשאלה שאתה, רפי, העלית, לגבי הקפאת תקציבים.
רפי כהן צמח: למה לא?
רפי כהן צמח: אנחנו לא מדברים על כסף, אנחנו מדברים על צרכים.
יוסף טייב: תן לי להשלים, לא באתי להתווכח איתך.
רפי כהן צמח: בסופו של דבר צרכים מתורגמים לתקציב.
יוסף טייב: שוב, לענות לטלפונים זה - - -
רפי כהן צמח: זו חלק מהבעיה, זו לא הבעיה כולה.
יוסף טייב: זו בעיה טכנית - - -
ליאת קוטלר: פרופסור שיין, זה לא אתר מכירות.
יוסף טייב: סליחה, הבעיה הראשונה - - -
רם בן ברק: זה מה שנקרא "שני משפטים" אצל פרופסור, תלמדו.
יוסף טייב: סיימתי.
רם בן ברק: תמשיך, נו, מה?
יוסף טייב: בחייך, חברים, אתם אנשים שכולם רוצים לעזור להם.
יוסף טייב: היו צעקות ויהיו צעקות ולא זזנו.
יוסף טייב: זה שטויות הכול, יש פה שאלות רציניות.
יוסף טייב: השאלה מתחילה בשיחת הטלפון שהיא דרך הפנייה הראשונה של מי שזקוק.
יוסף טייב: זה מה שאנחנו קוראים חירום.
יוסף טייב: צריך לפתור קודם כל את הדבר הזה.
לימור לוריא: אדוני, אני מתנצלת, עמית דיבר על המענה למוקד הטלפוני שהוא לא המוקד של התמיכה 24/7.
עמית שקד: דיברתי על המוקד של 24/7.
לימור לוריא: אם דיברת על זה אז יש לנו את הנתונים ונשמח לענות.
רפי כהן צמח: אני יכול להעיר הערה קטנה?
רם בן ברק: אורי לרנר, בבקשה.
אורי לרנר: צהריים טובים.
אורי לרנר: כנראה שהבינוניות הישראלית לא תפסח עלינו וזה מצב שייקח אותנו עוד הרבה שנים.
אורי לרנר: השאיפה למקצועיות כבר חלפה, כנראה, מהחברה הישראלית ואנחנו רואים את זה הלכה למעשה באיך שאנחנו נמרחים כל פעם.
אורי לרנר: עוד ועדה, עוד תקציב, עוד דיון.
אורי לרנר: אגף שיקום זה לא הנושא פה, אגף שיקום הוא זרוע ביצועית של ממשלת ישראל שאמורה לתת לנו פתרון ומשהו במשכן המכובד הזה לא עובד, לא עובד, לא עובד.
אורי לרנר: אני הלום קרב גאה, אני לא מתבייש בהיותי כזה, אני גם לא מתבייש להגיד שאני שואף למקצועיות.
אורי לרנר: יש באמתחתי עיטור מופת, יש לי בן שהוא מצטיין קצין הנדסה.
אורי לרנר: יש לי ילדה שהיא מצטיינת פלוגתית בשריון.
אורי לרנר: השאיפה למקצועיות היא נר לרגלי, איני בורח ממקצועיות ולא מאחריות.
אורי לרנר: נלחמתי בשביל מדינת ישראל ולא עבור אף עמותה, לא בשביל ארגון נכי צה"ל ולא בשביל אף עמותה אחרת, נלחמתי עבור מדינת ישראל והיא זו שאמורה לתת את הפתרונות.
אורי לרנר: כרגע יש ריק ובריק נכנסים דברים שלא משרתים את הלומי הקרב, הם משרתים את תרבות החפל"פ וסתימת החורים.
אורי לרנר: בואו נעצור את הסוסים, נבין שיש בעיה.
אורי לרנר: זה בסדר אם הרפורמה הזאת תימשך עוד שנה או שנתיים.
אורי לרנר: ישנן גם הוראות מעבר שאגף השיקום יכול לעשות והכול בסדר.
אורי לרנר: לא תמיד כל הפתרונות נמצאים בהווה, יכול להיות שהפתרונות קיימים בעתיד אבל בינתיים תבינו שיש בעיה.
אורי לרנר: אם אני צריך לישון בלילה בחוץ אחרי שלימור, באמת, לימור אישה יקרה ונהדרת, יש שינוי מרענן בזה שלימור נמצאת ולא איזה פוץ תת-אלוף מפוצץ באגו שהוא יודע הכי טוב.
אורי לרנר: יש רוח חדשה, אי-אפשר להגיד שאין רוח חדשה.
אורי לרנר: יחד עם זאת, הבירוקרטיה המחורבנת הזאת שתוקעת אותנו על כל צעד ושעל שאנחנו הולכים.
אורי לרנר: תסתכלו עלי טוב, לא קורא הרבה פעמים שאני צריך להיפלט מהבית, אבל בפעם שזה קורה אני צריך לישון ביער או על שפת היום.
אורי לרנר: אז להגיד לכם שאני סובל מזה?
אורי לרנר: אני לא יודע, אני איש שטח ובאיזשהו מקום אני נהנה.
אורי לרנר: מנגד, יכול להיות ששאר חברי לא אוהבים את זה.
אורי לרנר: אין לכם פתרון?
אורי לרנר: ואוצ'ר לבית מלון במיידי, לא מעניינת אותי הבירוקרטיה שלכם, זה שלכם.
אורי לרנר: אני מוצר קצה, אני צריך לקבל שירות.
אורי לרנר: ואם אתם חושבים שלא תתנו את השירות אז אתם טועים.
אורי לרנר: בסופו של דבר אין בעיה לדפוק את המערכת הבירוקרטית הישראלית, זה מאוד פשוט, לקחת אפשר לקחת.
אורי לרנר: ברגע שאני אחליט שבא לי משהו – אני מחליט ואגף השיקום מאשר.
אורי לרנר: אם זה לא יקרה בפעם הראשונה זה יקרה בפעם השלישית.
אורי לרנר: חברים, אתם מייצרים מרירות ועם המרירות אנחנו, מוצרי הקצה, לא מתקדמים לשום מקום.
אורי לרנר: אין פה תשובות ולכן אני מבקש באמת, עם כל הכבוד לארגון נכי צה"ל, אני לא חבר שם וזה לא ארגון שמעניין אותי, מבחינתי הוא לא מייצג אותי, הוא מייצג יותר לא קרביים מאשר קרביים.
אורי לרנר: זה בסדר, יבוא היום שגם זה ישתנה.
אורי לרנר: כל דבר לאיטו, לא ממהרים.
אורי לרנר: אני מבקש שתתנו פתרונות ביניים אם אתם לא יודעים לייצר פתרונות סוף.
אורי לרנר: שיהיה לכולנו המשך יום נעים.
מורן אבן חן: שלום, שמי מורן, אני רוצה להתחיל בלחזק את דבריו של חבר הכנסת אופיר סופר שאמר שמי שקלקל לא יכול גם לתקן.
מורן אבן חן: באיזשהו מקום אני חוויתי התעללות שמי שגרם לה לא יכול לתקן את זה עכשיו.
מורן אבן חן: זה כמו להעניק לשים מפקחת מעל גננת מתעללת ואז להגיד לה: "עכשיו תשני את מה שקורה בגן כשאת משאירה את אותה גננת מתעללת בתוך המערכת.
מורן אבן חן: אספר את סיפורי: בדיוק החודש אני מסיימת ארבע שנים של התמחות בפסיכולוגיה שיקומית, אני בוגרת תואר ראשון ושני בביו-טכנולוגיה ומדעי המוח ותואר ראשון ושני בפסיכולוגיה קלינית ושיקומית.
מורן אבן חן: למי שחושש - - -
רם בן ברק: הבנו שאת הכי חכמה.
מורן אבן חן: לא, לא - - -
רם בן ברק: זה היה בצחוק.
מורן אבן חן: יש כאן פרופסור.
מורן אבן חן: אני אומרת את זה למי שחושש לתקציבי המדינה.
מורן אבן חן: אל תדאגו, משרד הביטחון לא מימן את התארים האלה.
מורן אבן חן: היו מי שרצו לעזור לי אבל כל הזמן הייתי בין ועדות.
מורן אבן חן: למעשה, זה המצב גם כיום, אני עדיין נעה בין ועדות מכיוון שיש מי שמרווחים מזה.
מורן אבן חן: נפצעתי לפני 14 שנים בתאונת אימונים בקורס טיס.
מורן אבן חן: עד היום עמדתי לפני 18 ועדות רפואיות.
מורן אבן חן: יכול להיות שאתם יושבים פה ואומרים: "מה הבעיה שלה, איך זה יכול להיות שהיא עמדה בפני 18 ועדות רפואיות?".
מורן אבן חן: גם בית המשפט אומר שאני צודק בארבעה דיונים שבהם ניצחתי.
מורן אבן חן: מעבר להתמחות, כדי להראות לכם כמה אני חכמה, אני גם סגל מן החוץ במספר בתי ספר לרפואה בארץ אני מלמדת את הרופאים של המחר אינטראקציה בין מטפל למטופל כדי לדאוג שהם לא יגדלו להיות מה שמגדלים בתוך משרד הביטחון.