GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסף טייב: כל שאלה שהפניתי אליך בתוך הדברים, ובכל סוגיה שאנשים העלו תהיות, בתוך דקות אני מקבל תשובות ברורות והבהרות, וכמובן אורן סתר וכל מי שהופיע בפנינו, והופיעו רבים והכי טובים שאפשר.
יוסף טייב: ולכן אני רוצה לומר תודה, וכל הוויכוח הפוליטי – כמובן זה צוק העיתים, אנחנו עומדים לפני – אבל אין מה להרחיב על כך את המילים.
רם בן ברק: ואם אתה יכול לקצר, אני אודה לך מאוד.
יואב קיש: אני לא מתכוון להאריך לריק, וכן יש לי דברים חשובים לומר.
יואב קיש: אני הולך להתייחס לשני נושאים מרכזיים: האחד, זה הליך אישור ההסכם, והשני זה ההסכם עצמו.
יואב קיש: לגבי הליך אישור ההסכם, אני מצטרף למה שאמר חברי, חבר הכנסת יריב לוין.
יואב קיש: יש פה ועדה שמתכנסת, שיכול לייצג בה שר ביטחון, שר חוץ, ראש ממשלה, והגיע רק דרג מקצועי.
יואב קיש: אני חושב שיש פה נושאים מדיניים סופר קריטיים, כולל מתווה בהנחיות מדיניות בקבינט.
יואב קיש: אני חושב שחבל שכל הנושא הזה מול מתווי המדיניות לא הגיע לכדי שיח.
יואב קיש: היה מי שקרא להסכם הזה הסכם היסטורי.
יואב קיש: ראש הממשלה לפיד קרא להסכם הזה "הסכם היסטורי".
יואב קיש: אלה היו המילים הראשונות שלו.
יואב קיש: כשיש הסכם היסטורי כזה, הדבר הטריוויאלי שהוא יבוא לאישור הכנסת.
יואב קיש: זאת אומרת, נכון, יש חוק משאל עם, חל, לא חל, ייבדק בבג"ץ, אבל יש גם את הנוהג שלנו, של הכנסת, ואני פה רוצה להילחם על זכותה של הכנסת.
יואב קיש: האמת שהיועצת המשפטית לממשלה להבנתי, קראתי את הדוח שלה, היא המליצה שדרך המלך, נדמה לי שהיא השתמשה בביטוי הזה, היא להצביע בכנסת.
יואב קיש: אני לא קראתי את חוות הדעת של היועצת המשפטית של הכנסת, שהבנתי שהיום הוגשה אולי לבג"ץ, ורק ראיתי מה שפורסם בתקשורת, אבל גם שם נאמר, ואולי היועצת פה תוכל להגיד על זה מספר מילים, גם שם נאמר, אני לא יודע אם חובה, אבל בוודאי להגדיר את זה כדרך המלך – אם לא קלעתי לדעתך, אני אשמח לתיקון בעניין הזה – שהדבר הזה חייב להגיע להצבעה.
יואב קיש: זה מצטרף למצב שבו אנחנו נמצאים, ממשלת מעבר.
יואב קיש: ולמרות כל האירוע הזה, זה נעשה במחטף.
יואב קיש: מה לעשות יש חילוקי דעות, אז נכון יש כאלה שחושבים אולי שאופוזיציה מופקרת זה תירוץ מדוע לא להביא את זה לכנסת, אבל אני חושב שיש פה מספיק גורמים שיכולים להתייחס לעניין הזה, ולדבר על המהות של הדבר הזה.
יואב קיש: זה נושא אחד מרכזי ל"הסכם היסטורי", כדברי ראש הממשלה לפיד.
יואב קיש: אני עובר לנושא השני, ואני התחיל בציטוט מטוויט – לא חשבתי שאני אעשה את זה – אולי הוא עדיין, ראש הממשלה החליפי שלנו בנט, שכתב בטוויטים שלו, בעקבות ההסכם: כעת הגיעו – כבר לא הגענו, זה הגיעו – להסכם בתנאים ובדרך שונים ממה שתכננו.
יואב קיש: היה לי דיון לפני רגע עם מר חולתא על מה הייתה המדיניות.
יואב קיש: אמרת שזה מה שרצו.
יואב קיש: אומר בנט – איך הוא אומר?
יואב קיש: "הגיעו להסכם בתנאים ובדרך שונים".
יואב קיש: אני עכשיו שם את מה שהוא אמר בצד, ואני רוצה להגיד לך איך אני תופס את ההסכם, כמי שגם דיבר עם יובל שטייניץ ויודע מה עשו הממשלות הקודמות ומסתכל מה נוצר לנגד עיניי.
יואב קיש: אני את הקו האדום שבקושי רואים, אני לא רואה.
יואב קיש: אני רואה את הקו הכחול ואת הקו הצהוב, ואני יודע שבין הקו הכחול לקו הצהוב היה ויכוח בין ישראל ללבנון, ואני יודע שהקו הכחול שאנחנו רצינו להעביר והופקד באו"ם ב-2011 כקו הגבול הימי שלנו, נסוגנו מכל הקו הזה עד לקו הצהוב.
יואב קיש: אני לא יודע מי הטעה אותנו או שיקר לנו, או שזה התקשורת, כשההסכם הזה יצא לפועל.
יואב קיש: בהתחלה אמרו לנו "רק מים כלכליים", אמרו לנו שאין מים טריטוריאליים.
יואב קיש: מה אתם רוצים, זה מים כלכליים.
יואב קיש: יש גם פה דיון, אבל אני לא נכנס אליו.
יואב קיש: כן יש מים טריטוריאליים.
יואב קיש: אחרי זה אמרו לנו, כולל הוויכוח שהיה לנו פה עכשיו, שיש פה הכרה של לבנון בקו המצופים, ולבנון מכירה בקו המצופים.
יואב קיש: אני קורא את ההסכם, כולל סעיף E בסוף, שדיברת עליו.
יואב קיש: לבנון עומדת על עמדתה שזה קו סטטוס-קוו, והיא לא מקבלת בו שום הסכמה עד שלא יהיה הסדר בקו הגבול היבשתי, נקודה.
יואב קיש: זו האמת.
יואב קיש: אל תערבבו אותנו, אלא אם יש נספח סודי שאני לא מכיר, שלבנון מתחייבת לדברים אחרים, ואין.
יואב קיש: ולכן, כשזה האירוע, אני באמת שואל: מה ישראל קיבלה?
יואב קיש: אני לא מצליח להבין חוץ מהאמירה של רח"ט סתר שאני לא רואה אותו עכשיו.
יואב קיש: איפה הוא?
יואב קיש: הוא יצא.
יואב קיש: הוא אמר דבר אחד מאוד פשוט: בהערכת הסיכונים של צה"ל הוצאת גז מכריש ללא הסכם שכזה, יכולה להוביל בסבירות מאוד גבוהה להידרדרות וללחימה.
יואב קיש: אני חוזר לאירוע ההרתעה, ואולי ידבר על זה גם אופיר סופר.
יואב קיש: יש פה גישות שונות לאיך אתה בונה הרתעה.
יואב קיש: מה שעשינו פה זה הגישה בעיניי הכי גרועה.
יואב קיש: דיברו פה קודם על המשפט הידוע של צ'רצ'יל על חרפה ומלחמה, אני לא נכנס לזה, אבל ודאי וודאי שאירוע שבו הקו הצהוב, 100% ויתור הופך להיות הקרב הראשי, שאנחנו מוותרים על מים טריטוריאליים, אין הכרה בקו המצופים, לא יעזור מה תגידו לי.
יואב קיש: אין הכרה בקו המצופים.
יואב קיש: גם אם לא היה הסכם, צה"ל היה ממשיך להשתמש בסטטוס קוו הזה, וזה לא שינה כלום לשום דבר.
יואב קיש: כלום.
יואב קיש: והשקר על התגמולים, דיברה על זה מיכל.
יואב קיש: זה לא רלוונטי ממה שדרומית לקו 23, תודה רבה באמת שהם נותנים לנו את התגמולים על זה.
יואב קיש: באמת תודה רבה.
יואב קיש: אז אני שואל שאלה פשוטה: מה ישראל קיבלה?
יואב קיש: אני רואה מה לבנון קיבלה.
יואב קיש: זה לא צריך.
יואב קיש: זה גם הנשיא אמר בצורה מאוד ברורה.
יואב קיש: אני שומע את בנט אומר שהגענו להסכם בתנאים ובדרך שונים.
רון כץ: הוא הצביע בעד, קיש.
יואב קיש: לא אמרתי שהוא לא הצביע בעד.
רון כץ: אחרי שהוא קיבל את הפרטים כמו שצריך הוא הצביע בעד.
יואב קיש: אבל אני מצטט - - -
רון כץ: אבל אתה מצטט משהו שהיה לפני, ואז אתה - - -
יואב קיש: א', אני לא אפריע לך, אני מבקש שלא תפריע לי, אבל אם אתה רוצה לדבר לגבי בנט - - -
קריאה: אבל תדייק.
יואב קיש: אני מדייק.
יואב קיש: הוא הצביע בעד וצייץ את הציוץ הזה כהסבר מדוע בעד, ואמר את מה שאמר.
יואב קיש: אז קודם כול להגיד שזה מה שהיה קודם.
רון כץ: - - - בסוף הוא הצביע בעד.
יואב קיש: חד וחלק בתקופת ממשלת הליכוד לא היה משא-ומתן על הדבר הזה מעולם, וזה בעקבות שיחות עם שטייניץ.
יואב קיש: יותר מזה, הרי אתם השתמשתם בקו 29, זה הרי הספין הכי גדול.
יואב קיש: אתם משתמשים בשקר ובעז ההזויה של לבנון, שככה התייחסנו אליהם, ושמים אותו על המפות גם בעיתונים.
יואב קיש: תפסיקו להתייחס לזה, זה לא רלוונטי לכלום.
יואב קיש: נכנעתם מסרתם את הכול.
יואב קיש: איך אתה אומר?
יואב קיש: יש הסכם עם מדינת אויב – לא הסכם, לא משנה, איך שקראת לו – כל סכסוך שיש לך, עם כל מי שלא יהיה, אם תוותר לו על הכול, ייפסק הסכסוך.
יואב קיש: דיברנו על הרתעה.
יואב קיש: נתנו הכול, לא קיבלנו דבר, לא קו מצופים מוכר.
יואב קיש: ויתרנו על שטח טריטוריאלי, הבאנו את זה לכנסת – הסכם היסטורי.
יואב קיש: מר לפיד, הסכם היסטורי.
יואב קיש: בשביל להביא אותו לכנסת, "אופוזיציה מופקרת" בעיניי זה לא תירוץ, אם לא היה ברור, אם חשבו שעוד חשבתי.
יואב קיש: לא, זה לא תירוץ, אם לא היה ברור, אם חשבו שעוד חשבתי.
יואב קיש: לא, זה לא תרוץ, וכן צריך להתמודד עם אופוזיציה, וכן צריך לכבד אופוזיציה בדמוקרטיה, ולא להפריע לה, ולשמוע אותה, ולהביא שרים שעושים ועדה ושידברו על מדיניות ולמה קבינט בחר במדיניות כזאת.
יואב קיש: וכל הדברים האלה לא קרו.
יואב קיש: כי אנחנו בבחירות ולפיד מרשה לעצמו לעשות את הדברים האלה.
יואב קיש: אני מאוד מקווה שאנחנו נתעשת.
יואב קיש: אני מקווה בלי בג"ץ.
יואב קיש: אני פה פונה אליך, רם, בתפקידך כיושב-ראש הוועדה, להעביר מסר ליושב-ראש מפלגתך, ראש הממשלה לפיד, שהדבר הזה מחייב הצבעה.
יואב קיש: תפטור את בג"ץ מהדיון, תביא את זה להצבעה, תשמור על כבוד הכנסת, תנהג כפי ששטייניץ נהג באותה תקופה עם אריק שרון, ואני חושב שהוועדה תתייצב.
יואב קיש: אני כבר לא יודע להגיד מה קורה פה, אבל בוודאי האופוזיציה כאיש אחד תתייצב איתך.
רם בן ברק: חבר הכנסת שמחה רוטמן, בבקשה.
שמחה רוטמן: יש לי שתי שאלות ממש קצרות שאני צריך כדי להבין שאני מדבר על מה שבעצם מתרחש פה.
שמחה רוטמן: שאלה ראשונה היא למנכ"ל משרד החוץ, אולי גם לראש המל"ל: אם ב-2011 במקום שמדינת ישראל הייתה מקבלת החלטה להגיש קו משלה, קו אחד, היינו פשוט אומרים: וואלה, ממשלת לבנון, הגשת את קו 23 לאו"ם, אהלן וסהלן, מברוק, זה הקו.
שמחה רוטמן: תקנו אותי אם אני טועה, כי אני מבין ורואה את המפה.
שמחה רוטמן: היינו מקבלים 17% ממאגר קאנא צידון; היינו חוסכים איזה עשר שנים של דיונים עקרים; לא היינו מסכנים את מאגר כריש, כי מאגר כריש עוד בכלל לא היה קיים אז ולא התגלה; ומה ההבדל?
שמחה רוטמן: כמה אמרתם?
שמחה רוטמן: אולי עשרות המטרים של קו המצופים בחמשת הקילומטרים הראשונים, ההבדל בין קו 1 לקו 23.
שמחה רוטמן: אז נשאלת השאלה מה נשתנה?
שמחה רוטמן: זאת אומרת, מה השתנה?
שמחה רוטמן: למה הגשנו את קו 1 כשבעצם עכשיו אנחנו באותו מקום?
שמחה רוטמן: זאת שאלה שאפשר יהיה לענות עליה אולי אחרי שאני אדבר.
רם בן ברק: אחרי שתדבר.
שמחה רוטמן: אבל על פניו זאת שאלה שמן הראוי שמדינת ישראל – לא משנה כרגע, ואני חייב לומר, אדוני ראש המל"ל, העובדה שכשאני שאלתי אותך שאלה לגבי מה קרה בממשלה שלנו, אמרת: זאת ממשלה אחרת.
שמחה רוטמן: אין כזה דבר, אנחנו מדינה אחת.
שמחה רוטמן: יותר מזה, אנחנו רצים עכשיו לחתום על הסכם עם מדינה לא יציבה מתוך איזו אמירה שיש יתרון בהגעה להסכם עם מדינה לא יציבה אפילו שהמדינה לא יציבה.
שמחה רוטמן: למרות כל מערכות הבחירות האחרונות מדינת ישראל עדיין מדינה יציבה, ולכן האמירה מה היה בממשלה לפניי פשוט לא מעניין.
שמחה רוטמן: אם אין למדינת ישראל זיכרון ארגוני לדעת מה הייתה העמדה שלנו – השתנתה, לא השתנתה, הדירקטיבה השתנתה; קו 23, ויתרנו עליו, לא ויתרנו עליו – זו אמירה מאוד מאוד קשה.
שמחה רוטמן: וממה שאני מבין – גם מהאמירות שציטט חברי חבר הכנסת יואב קיש, מהאמירות של בנט – כן, חל שינוי בעמדה חד וחלק, בין עמדה שהגשנו לאו"ם קו אחד.
שמחה רוטמן: אם היינו מקמצים את קו 23 ב-2011 היה תם הטקס.
יואב קיש: לא היה דיון עכשיו.
שמחה רוטמן: לא היה דיון עכשיו.
שמחה רוטמן: אולי אפילו לא היינו צריכים דיון בכנסת ואפילו לא משאל עם, כי לא היינו מוותרים על שום דבר שהצהרנו עליו שהוא שלנו.
שמחה רוטמן: אז זה אחד.
שמחה רוטמן: דבר שני, וזה קשור לשאלה – מצטער שאני ממשיך את מה שהיה קודם עם אמיר אוחנה, אדוני המזכיר הצבאי – השאלה שהוא שאל היא שאלה מאוד חשובה, האם הוצגו חלופות שונות לדרג המדיני?
שמחה רוטמן: אז הבנתי, ואולי הבנתי אתכם בטעות, שהצבא מתכלל, עושה את האיפכא מסתברא אצלנו, ומביא עמדה אחת.
שמחה רוטמן: כך הבנתי, כך שמעתי, השאלה אם הבנתי נכון.
אבי גיל: לא, היו דיונים גם בקבינט וגם דיונים מקדימים בהם הוצגו כל הדברים, נשאלו השאלות, ורק בסוף שאלתם מה עמדת מערכת הביטחון.
אבי גיל: אז בסופו של דבר רמטכ"ל מאפשר לראש אמ"ן, לרח"ט מחקר, לרח"ט אסטרטגית לומר את דבריהם, ובסוף הוא מסכם את עמדת צה"ל כפי שהוא רואה אותה.
שמחה רוטמן: השאלה אם הוצגו חלופות.
אבי גיל: הדברים הוצגו.
אבי גיל: מה זה חלופות?
אבי גיל: לא הוצגו חלופות.
שמחה רוטמן: חלופות פירוש:
שמחה רוטמן: אם לא נגיע להסכם יהיה יותר טוב כך, יהיה פחות טוב כך.
אבי גיל: התשובה היא כן.
שמחה רוטמן: הוצגו חלופות.
שמחה רוטמן: בסדר, כי היה משהו לא ברור, היה חשוב להדגיש את זה.
רם בן ברק: שמחה, תתחיל לשאוף לסיום.
שמחה רוטמן: אלו היו שתי שאלות הבהרה ובעיני הן מאוד חשובות, אבל אני אגיד את דבריי בקצרה.
רם בן ברק: אלו השאלות?
שמחה רוטמן: מה ששמענו פה היום בעיניי הוא חמור מאוד.
שמחה רוטמן: מאוד חמור.
שמחה רוטמן: אחד, בעיני עשר שנים ירדו לטמיון, כי בסופו של דבר אנחנו מתייצבים היום על קו 23 כמעט במלואו, בהבדל קטן בקו המצופים, אולי יש הבדל של כמה עשרות מטרים שאני לא מבין את חשיבותם.
שמחה רוטמן: וכשבאים להגיד שזה שטח לא משמעותי, ואומרים שאחרי חמישה קילומטרים עברנו מקו 1 לקו 23 אלו כמה מטרים בודדים או במקסימום 400 מטר, זה לא מהותי.
שמחה רוטמן: אבל אם היינו מזיזים את קו המצופים טיפה לקו 23 זה כנראה היה מאוד מהותי.
שמחה רוטמן: או שאני מפספס משהו או שפשוט בזבזנו עשר שנים לחינם ובסוף הגענו לקו 23, שהוא הקו שהלבנונים הציגו באו"ם מלכתחילה.
שמחה רוטמן: וכל זה קורה בתקופה של ממשלה שאיבדה את אמון הכנסת.
שמחה רוטמן: שמענו ממנכ"ל משרד החוץ שנוצרה איזושהי הזדמנות נדירה בלבנון שהנשיא וראש הפרלמנט – אז אני אומר שלא נוצרה הזדמנות נדירה בלבנון.
שמחה רוטמן: יכול להיות, זה כמובן נכון.
שמחה רוטמן: אבל מה שנוצר זאת הזדמנות נדירה בישראל, שבממשלת מעבר לא צריך לשאול את הפרלמנט.
שמחה רוטמן: ואין דרך גם להפיל את הממשלה, ואין דרך להגיד שההחלטה לא בסדר.
שמחה רוטמן: זאת אומרת שלבנון היום יותר דמוקרטית מאיתנו, הם שלושה גופים שהצליחו להגיע להסכמות במדינה הכושלת הזאת.
שמחה רוטמן: ואצלנו החלטנו שלא צריך להגיע להסכמות בין הפרלמנט לבין הממשלה.
שמחה רוטמן: פשוט לא צריך, זה מיותר, דמוקרטיה זה מיותר.
שמחה רוטמן: אגב, יוסי הלך, הוא שאל: במצרים הביאו הסכם ימי לאישור הפרלמנט, אנחנו הדמוקרטיה הלא יחידה כבר במזרח התיכון.
שמחה רוטמן: בלבנון יש דמוקרטיה, במצרים יש דמוקרטיה, מביאים לפרלמנט.
שמחה רוטמן: אצלנו לא צריך להביא לפרלמנט הסכם על זה.
שמחה רוטמן: הדבר הזה מגוחך.
יואב קיש: הסכם היסטורי, היסטורי.
שמחה רוטמן: הסכם היסטורי.
אופיר סופר: שמחה, קראת לי את כל הנקודות.
שמחה רוטמן: סליחה, אני בטוח שיהיו לך הרבה.
שמחה רוטמן: זה הסכם מגוחך, ובסופו של דבר האמירה המזעזעת ששמענו פה, שהחשש שאנחנו מתקרבים – זה מה שהשתנה, אגב, בצורה מאוד משמעותית בין 2010 ו-2011 לבין היום – אם ב-2011 היינו אומרים שאנחנו מקבלים את קו 23 של הלבנונים הכול היה בסדר.
שמחה רוטמן: מה שהשתנה, וזה נאמר, רק שזה נאמר בצורה טיפה יותר עדינה ופחות עדינה, שאנחנו הולכים להפיק מכריש.
שמחה רוטמן: הייתה פעם איזו עצרת שמישהו צעק: הם מפחדים, אז במקרה הזה זה לא הם, זה אנחנו, והבדיחה היא עלינו.
שמחה רוטמן: אנחנו מפחדים להתחיל להפיק גז מכריש.
שמחה רוטמן: האיומים של החיזבאללה גרמו לרעידות ולפיק ברכיים אצל יאיר לפיד ואצל בני גנץ.
רון כץ: די, נו די.
רון כץ: די כבר.
שמחה רוטמן: ולצערי, אנחנו חוזרים עכשיו לעמדה שהוצגה על ידי לבנון בשנת 2010, ואנחנו מקבלים אותה במלואה, עם כוכבית קטנה, לקו סטטוס-קוו.
שמחה רוטמן: זאת כניעה.
שמחה רוטמן: אני נגד.
שמחה רוטמן: לפחות אני מצטרף לבקשות קודמיי, אם נגזר עלינו להיכנע כדאי שהריבון יקבל את ההחלטה, דהיינו הכנסת, ולא ממשלה שכבר נכנעה קודם לכן והולכת לבחירות.
רם בן ברק: זאת שלידך רוצה לדבר?
רון כץ: רגע, רם, קודם אני רק במשפט, כי כבר הגיע התור שלי.
מירב בן ארי: שנייה, מה רק במשפט?
מירב בן ארי: קודם התור שלי.
רון כץ: רגע, שנייה, חיכיתי.
רון כץ: אנחנו ביחד, אנחנו בדואט.
רון כץ: קודם מירב ואחרי זה אני.
מירב בן ארי: אני פה מהתחלה, והקשבתי לכולם.
רון כץ: בבקשה, זה הדואט שלנו.
יואב קיש: והפרעת לכולם.
מירב בן ארי: לא הפרעתי לכולם, עניתי לכם.
מירב בן ארי: אני תגובתית.
רם בן ברק: מירב, מירב, בבקשה.
מירב בן ארי: אני מגיבה.
מירב בן ארי: הקשבתי.
אופיר סופר: את מעדיפה שאני אגיד לך משהו כדי שתגיבי?
רם בן ברק: לא, לא, אתה לא.
מירב בן ארי: אני לא רוצה שתגיד לי.
מירב בן ארי: סופר, אתה יודע, אנחנו חברים והכול בסדר, אבל בדיון הזה כמות הצביעות נשפכת, אני לא יודעת איך לעצור אותה בכלל.
מירב בן ארי: בכלל, אני מחפשת מקום לאירוניה להתאבד בה בכל הכנסת, כי הרי אין, אין מקום שרמסו אותו בשנה האחרונה מאת הכנסת הזאת.
מירב בן ארי: אם זה במליאה, שהפכה לשוק.
יואב קיש: על זה אני מסכים איתך.
יואב קיש: על זה אנחנו מסכימים.
מירב בן ארי: לשוק.
מירב בן ארי: לשוק שעכשיו חברי הכנסת שלכם לא מתראיינים, אבל אנחנו זוכרים את כולם, ולא שוכחים את אווירת השוק שהייתה שם.
מירב בן ארי: והוועדות, שלא טרחתם להגיע אליהן, לא לוועדות חסויות, לא להצבעות.
מיכל מרים וולדיגר: סליחה, מי לא הגיעו?
רם בן ברק: סליחה, לא להפריע לה, אני מבקש.
מירב בן ארי: אל תפריעי לי, כי שמעתי את הדברים שלך, כי הרי נכנסת ויצאת בדיוק אותו דבר, הרי מה זה משנה אם דיברתם?
מיכל מרים וולדיגר: אה, ואת לא.
מירב בן ארי: מה זה משנה?
מיכל מרים וולדיגר: ואת לא.
מירב בן ארי: הם הגיעו עם תיאוריה ברורה.
מיכל מרים וולדיגר: את לא נכנסת - - -
מירב בן ארי: את יודעת מה?
מירב בן ארי: בואי אני אפתיע אותך.
רם בן ברק: מיכל, אני מבקש ממך.
מיכל מרים וולדיגר: למה את - - -
מירב בן ארי: אני קראתי, הכנתי שיעורי בית, ובאתי לשמוע אותך.
מיכל מרים וולדיגר: גם אני.
יואב קיש: מירב, את מדברת על הוועדות.
יואב קיש: ניתן לכם את אותו יחס בוועדות בכנסת הבאה.
מירב בן ארי: באתי לשמוע אותך.
מירב בן ארי: שנייה, אל תפריע לי.
רון כץ: בתורכם ביקשתם לא להפריע.
מירב בן ארי: אתה דיברת עשר דקות, יריב דיבר 14 דקות, ספרתי.
מירב בן ארי: יש לי הרגל מיו"ר ועדה לספור דקות גם כשאני לא יו"ר ועדה.
מירב בן ארי: אז אני מדברת שלוש דקות, אל תפריעו לי.
מירב בן ארי: בכבודה של הכנסת כבר לא נשאר מה לרמוס.
מירב בן ארי: באמת, השארתם מלא פירורים, אבל אני לא - - -
שמחה רוטמן: אלו דמעות כריש או תנין?
רם בן ברק: מה יהיה?
רם בן ברק: שמחה, נו, באמת, חאלס.
מירב בן ארי: עכשיו אני רוצה להגיד משהו.
מירב בן ארי: באתי לפה לשמוע.
מירב בן ארי: לא משנה שכל משפט שאמר כאן מישהו הפרעתם לו, אבל בטח הם כבר רגילים, זה לא משהו חדש בשבילם.
מירב בן ארי: אבל אמרתם כאן דברים, ואני רוצה לפנות אליכם, כי פה זה חבל על הזמן, אני כבר מכירה את זה, תאמינו לי, יו"ר ועדה שנה, כבר עברתי הכול.
מירב בן ארי: אמרתם כאן דברים חשובים שמי שהקשיב, ובאמת הקשיב, הבין את גודל האירוע והבין את החשיבות שלו.
מיכל מרים וולדיגר: אז שיאשרו אותו בכנסת.
מירב בן ארי: הינה אני אומרת לכם, ברור לי שמסגרת הזמנים הקצרה הזאת הייתה דרמטית בשביל להגיע להסכם הזה.
מירב בן ארי: גם הדברים שאמרת, שמזל שהיית המפקד של יריב בצבא, כי ככה הצלחנו לשמוע משפטים שלמים.
מירב בן ארי: ואללה, פעם ראשונה, לא שיצא לי לשמוע אותך הרבה, כי אני בכלל בביטחון פנים.
מירב בן ארי: שמעתי אותך מדבר רצוף, גם כשהפריעו יריב עצר אותם, ומזל, אמרת כאן דברים מדהימים בעיני, שאני מקווה שהציבור שמע.
מירב בן ארי: כי לא יצא לו לשמוע, כי הוא כל היום עסוק בכניעה לטרור, בזה שאנחנו בכלל עשינו הסכם עם נסראללה, ומה לא.
מירב בן ארי: וכשאומר נציג הצבא דברים, שגם אותו אני בכלל לא מכירה, מעולם לא פגשתי אותו, בסוף יש כאן נושא שלא פוגע, לא בזה שלבנון היא מדינת אויב, לא ביחסים בינינו לבינם, אלא פשוט בא להסדיר איזשהו קו מצופים שעד היום בכלל לא היה.
מירב בן ארי: אני חושבת שזה דבר דרמטי.
מירב בן ארי: ואני חושבת שמי ששמע – אני גם יצאתי באמצע לעשות ראיון ברדיו וסיפרתי על מה שאמרת, ותודה על זה.
מירב בן ארי: ואני רוצה גם להגיד לראש המל"ל וגם למנכ"ל משרד האנרגיה, גם לו הקשבתי – בתוך האירוע הזה הקשבנו ושמענו את הדברים, וטוב שהגעתם, למרות שיש כאן חברי כנסת שהגיעו עם תיאוריה אחת ברורה ויצאו ממנה, הם אפילו לא זזו במילימטר.
מירב בן ארי: אתם יודעים מה, מילא, סבבה, אתם אופוזיציה, זה התפקיד שלכם, אבל אפילו לא קצת בדברים שנאמרו כאן?
מירב בן ארי: אני לא מכירה אותם, אני לא יודעת בכלל, לא מעניין אותי גם למה הם מצביעים, שום דבר מהדברים שהם אומרים לא גרם לכם לחשוב שאולי יש דברים בגו?
מירב בן ארי: באמת, הדיון הזה היה מרתק.
מירב בן ארי: הדבר היחיד שאני מצטערת עליו זה שפספסתי את עמוס, שאני מתה עליו, כי יצאתי לראיון ברשת ב'.
מירב בן ארי: אבל אני בטוחה, כבר שמעתי אותך ברדיו, ושמעתי את הדברים החשובים שאתה אומר, אגב, כבר כמה שנים רצופות.
מירב בן ארי: בנושאים האלה זה הדבר היחיד שפספסתי.
מירב בן ארי: ואני רוצה להגיד משהו אחד אחרון.
מירב בן ארי: ברור לי שהיה כאן סעד זמני קצר, ולכן אנחנו נמצאים כאן.
מירב בן ארי: ראש הממשלה לא אמור לשבת פה, עם כל הכבוד.
מירב בן ארי: מי שאמור לשבת כאן זה מי שעשה והיה שם לאורך כל התקופה הזאת.
מירב בן ארי: וגם בוועדה שלי הקפדתי הרבה פעמים – השר היה אצלי אולי פעם אחת – שאלו שנמצאים יהיו האנשים שהיו שם בשטח ועשו את כל מה שצריך כדי להגיע להסכם הזה.
מירב בן ארי: ואני מברכת אתכם על ההסכם הזה, ומודה לכם שהגעתם לפה.
מירב בן ארי: אני מתנצלת שיש פה אנשים שפשוט לא שומעים, אבל הקשבנו, וטוב שהגעתם.
מירב בן ארי: וטוב שהגעתם למען מדינת ישראל, למען האינטרסים הכלכליים והביטחוניים שלה.
מירב בן ארי: ואני מאוד מקווה, ליאור, שבאמת את התגמולים האלה ואת מאות המיליונים האלה נזכה גם לראות, כי הבנתי ששנה עד שהם בכלל רק יסיימו את הפרוצדורה.
מירב בן ארי: אז אני מאוד מקווה שיהיו כאן
מירב בן ארי: חברי כנסת שעוד יספיקו לראות וליהנות מהפירות של ההסכם הזה.
מירב בן ארי: ועוד לא הגעתי, ואני לא נכנסת בכלל לנושא הביטחוני, ועל השמירה על השלום של אזרחי המדינה הזאת, שמשום מה כל שני וחמישי פה רוצים – ואני מניחה שעמוס בטח אמר את זה – להסית את כל המזרח התיכון, פשוט לפוצץ אותו, כאילו יש לנו איזה חיילים מיותרים.
מירב בן ארי: קצת לחשוב עלינו, על הבית שלנו, ועל כל הרווח הגדול שהמדינה הרוויחה כאן.
רם בן ברק: רון כץ.
רון כץ: אז קודם כול תודה רבה, אדוני.
רון כץ: אני מסכים לחלוטין עם מירב.
רון כץ: אני חושב שקודם כול אנחנו צריכים להודות לצוות המקצועי.
רון כץ: גם שמעתי את הדיון הקודם, וירדתי לרזולוציות הכי נמוכות בהסכם הזה בשביל להבין בדיוק מה אנחנו עושים.
רון כץ: ואני אומר לכם כמי ששמע את החלק הקודם, כמי שהתעמק, כמי ששאל שאלות, זה באמת הסכם היסטורי.
רון כץ: ואנחנו מדברים עכשיו פעם ראשונה – אמר את זה מנכ"ל משרד החוץ – אנחנו מדברים פעם ראשונה על גבול עם מדינת אויב.
רון כץ: מה שלא הצליחו לעשות במשך הרבה מאוד שנים, וזה מקור התסכול.
רון כץ: התסכול נובע בסופו של דבר מחוסר ההצלחה של הרבה מאוד שנים, ומאיזשהו רצון להיות אלה שעושים את זה.
רון כץ: אבל יצא כך שזה לוח הזמנים, ואלו הזמנים שהיו צריכים לעשות את זה, כי אנחנו מבינים שבסוף החודש אי-אפשר יהיה לעשות את זה יותר.
רון כץ: ולכן אנחנו צריכים לעשות את זה עכשיו.
רון כץ: וזה לא בגלל איומים כאלו או אחרים, זה בגלל משא ומתן ארוך מאוד.
רון כץ: דרך אגב, אתם התחלתם, פשוט כשלתם בו, והגיע מי שסיים את העבודה.
רון כץ: זה כל הסיפור.
רון כץ: אני לא הפרעתי לכם.
יואב קיש: אה, לא, אל תגיב.
רון כץ: רק תיקנתי אותך כשדיברת על ראש הממשלה.
רון כץ: לפחות, בוא, תהיה קצת יותר הוגן.
שמחה רוטמן: רק כשמדברים על משהו חשוב באמת.
יואב קיש: דיברתי על ראש הממשלה.
שמחה רוטמן: אם כבר אז רק כשמדברים על משהו חשוב באמת.
רון כץ: שמחה, שמחה.
רון כץ: שמחה, זה לא יעזור, בסופו של דבר החבר'ה שיושבים פה, אם הדיון לא היה מצולם הם לא היו פה, ואלה שבאו באו בשביל לעשות חצי כותרת.
שמחה רוטמן: די, די, איזה קשקוש, איזה קשקוש.
רון כץ: אז תקשיבו, אז תקשיבו לגורמי המקצוע - -
מיכל מרים וולדיגר: זה פשוט נורא ואיום מה שאתה אומר.
מיכל מרים וולדיגר: פשוט נורא ואיום.
רון כץ: - - שמנסים לשכנע אתכם כבר שלוש שעות.
מיכל מרים וולדיגר: אתם הצדיקים, ואנחנו הרשעים, הבנו.
רון כץ: מסבירים לכם כל פרט בהסכם.
יואב קיש: תגיד מופקרים.
רם בן ברק: ששש, די, די.
רון כץ: המומחים לתחום מסבירים לכם, ואתם יושבים פה ואפילו לא שומעים.
רון כץ: לא מעניין אתכם מה שיש להם להגיד.
יריב לוין: הם גם הסבירו שהסכמי אוסלו יביאו טרור.
רון כץ: יושב פה ראש המל"ל, יושבים פה אנשים - - -
מיכל מרים וולדיגר: אני יכולה להגיד לך כל מה שכל אחד אמר פה.
מיכל מרים וולדיגר: את כל מה שהם אמרו אני יכולה להגיד לך.
מיכל מרים וולדיגר: למה אתה אומר שלא מקשיבים?
רון כץ: אני לא מנהל איתך את השיח הזה.
מיכל מרים וולדיגר: אז אל תגיד סתם.