GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בנימין אלבז: השרה להגנת הסביבה, יחד עם מנכ"לית המשרד, יחד עם המתאם וראש המינהל שביקשו את הנושא הזה תקצבו במסגרת קרן הניקיון – אגיד את הדברים שתוקצבו – הדברים האלה הם אפקטיביים לאוכלוסייה הפלסטינית.
בנימין אלבז: זה בעצם חוצי גבולות, גם לישראלים וגם לפלסטינים.
בנימין אלבז: קודם כל, אישרנו במסגרת הקרן 4 מיליון שקלים לשינוע פסולת מאזור יריחו לכיוון אתר מוסדר, הייתה פגישה עם ראש העירייה, התקדמנו בנושא, 4 מיליון שקל כבר מאושרים במסגרת הקרן ויכולים לצאת לדרך.
בנימין אלבז: אנחנו בקשר מול הפלסטינים לקדם את זה.
בנימין אלבז: אושרו 25.5 מיליון שקלים לשינוע משיבים ושתיים כפרים פלסטינים.
בנימין אלבז: אתם יודעים שחתך הסוציו אקונומי הפלסטיני הוא נמוך מאוד, התל"ג הוא 2,400 דולר והתל"ג הישראלי הוא מעל 45,000 דולר.
בנימין אלבז: ההבדל הוא עצום וההשקעה בתשתיות חסרה.
בנימין אלבז: לכן אישרנו במסגרת קרן הניקיון, התקציב כבר הועבר, צריך לצאת מכרז לממן שינוע פסולת מ-72 כפרים פלסטינים, שמתבצעת שם בעירה יום יומית, אנחנו נדאג שזה יעבור לכיוון זאר א'-פינג'ן, אנחנו בשלבים של קידום הנושא מול הרשות הפלסטינית, מול השלטון המקומי הפלסטיני.
בנימין אלבז: המטרה היא לקדם את זה, לחלק את זה למחוזות, היו גם כמה פגישות.
בנימין אלבז: הכסף ישנו ויכול לצאת לדרך.
בנימין אלבז: זה בגדול ימנע את בעירת השריפות.
בנימין אלבז: אבל במקביל אישרנו כ-40 מיליון שקל רק לנושא השריפות ביהודה ושומרון, לפי בקשת רמ"א ומתאם פעולות הממשלה בשטחים, פנייה לקרן דרכי – כי אני חבר הקרן.
בנימין אלבז: המטרה הייתה לטפל בשריפות היום יומיות באזור.
רם בן ברק: מה זאת אומרת, לכבות אותן?
בנימין אלבז: לא רק לכבות אותן.
בנימין אלבז: היום אני מכבה עם הצוות שלי, יש לי צוות ישראלי ופלסטיני, יש לי יחידת מעברים בכל המעברים ביהודה ושומרון שנקראת יחידת דוד.
בנימין אלבז: היחידה הזאת תפסה בשנים האחרונות מעל 1,600 משאיות הוחרמו, הן נמצאות במגרשי החרמות שלנו, הן משוחררות לאתרים מוסדרים.
בנימין אלבז: הפרויקט הזה הוא פרויקט אדיר ואנחנו גם קיבלנו עכשיו גיבוי לעוד שישה פקחים ליחידה כדי לתת אטרקטיביות גם לחוק הפיקדון וגם לחוק הוצאת טובין שנכנס לישראל בלתי חוקי.
בנימין אלבז: אישרנו 40 מיליון שקל לטיפול בשריפות.
בנימין אלבז: איפה האישור?
בנימין אלבז: האישור עבור מכולות באזור מה שהציג יגאל להב, יש שם שריפות באזור, כל אזור אורנית, אפרים, הצבת מכולות ופינוי המכולות האלה לפלסטינים.
בנימין אלבז: הקמת צוות פלסטיניי תחת המינהל האזרחי שיכבה שריפות באופן קבוע ובשוטף, אושרו 5 מיליון שקלים רק לפרויקט הזה.
בנימין אלבז: אנחנו יוצאים עכשיו עם ועדת מכרזים לקבל אישור להוצאת הפרויקט הזה, פרויקט ענק.
בנימין אלבז: אישרנו 10 מיליון שקל, אושר כבר, התקציב מוכן ויוצא לדרך.
בנימין אלבז: אנחנו עומדים להקים תחנה אחת, לא ארחיב, זה מתחת לרדאר, עומדים להקים תחנה אחת, כבר הגישו תוכנית, יוצאים אתה לדרך, תחנה בעלות של 2.5 מיליון שקלים שבעצם תיצור מצב של שינוע פסולת לאתר מוסדר מהכפרים הפלסטינים.
בנימין אלבז: נעשית פה עבודה רבה מאוד, כולל מול המשרד לשיתוף פעולה אזורי, שמוביל אותה המתאם ורמ"א, כאשר המטרה בסופו של דבר לתת מרווח לכל האוכלוסיות באזור כי כולם מרוויחים אם יש שריפה, חוצה גבולות.
בנימין אלבז: אותו הדבר בשפכים.
בנימין אלבז: אני לא ארחיב על כל הפרויקטים, הפרויקטים רשומים פה לפניכם, מפינוי גרוטאות ועד כיבוי שריפות פסולת ועד הקמת ארבע תחנות מעבר ב-10 מיליון שקל.
בנימין אלבז: סך התקציבים הם מעל 100 מיליון שקלים שאושרו בקרן עבור הפרויקטים הללו ביהודה ושומרון.
אמילי חיה מואטי: שווה לקיים על זה דיון לא פומבי.
גיא חצרוני: יש לי כמה הערות.
גיא חצרוני: הצלחתי לקבל איזשהו דוח פלסטיני בנושא פסולת יבשה/קשה.
גיא חצרוני: יש להם כמה כשלים שהם מדברים עליהם.
גיא חצרוני: לדוגמה, באזור מטמנת רמון - - -
בנימין אלבז: רמון זה חדש, עוד לא הוקם.
גיא חצרוני: נכון.
גיא חצרוני: הטענה שלהם, שהם ביקשו וקיבלו את התקציבים מהגרמנים ב-2003.
בנימין אלבז: העליתי את זה בהתחלה, אתר סילוק רמון נמצא בדיונים משפטיים בבג"ץ.
בנימין אלבז: אנחנו בשלבי סיום של הודעת בג"ץ ליציאה לשטח, כאשר המטרה היא לתת מענה בלי התנגדויות להקים את האתר הזה.
בנימין אלבז: האתר הזה אושר, אנחנו בשלבי סיום.
בנימין אלבז: אני מאמין שתוך חודש - - -
גיא חצרוני: כי הם מדברים גם על המדינות התורמות.
בנימין אלבז: KFW הקציב לנושא 21 מיליון יורו.
בנימין אלבז: היו הרבה בג"צים, הגענו לסוף בבית משפט עליון, אני מקווה שתוך חודש חודשיים נצא לדרך.
גיא חצרוני: דבר שני, עוד תלונה של הפלסטינים היא, שהישראלים בהתנחלויות משליכים פסולת בתחומים שלהם, באזורים לא מוסדרים.
גיא חצרוני: וגם, ישראל באופן שיטתי מטמינה פסולת רעילה באזורים שמצפון ליריחו.
בנימין אלבז: אני מכיר את התלונה הזאת עשרות שנים.
בנימין אלבז: אני לא מכיר דבר כזה.
בנימין אלבז: כל נושא כזה ייבדק במלוא החומרה, כל הכנסת חומר לתוך תחומי איו"ש.
בנימין אלבז: אמרתי, שיש לי יחידה במעברים שדואגת להחרמה של הנושא הזה ואנחנו גם מגבירים אותה.
שרון בנג'ו: אני שרון בנג'ו, מנהלת קשרי הממשל באקופיס בתל אביב.
שרון בנג'ו: הארגון שלנו הוקם ב-1994, ארגון משולש: ישראלי, ירדני פלסטיני, שמקדם שיתופי פעולה אזוריים משותפים.
שרון בנג'ו: כל שנה אנחנו שואלים את עצמנו, זה הקיץ הכי חם שהיה פה אי פעם?
שרון בנג'ו: זה באמת נכון, אנחנו נמצאים במגמת עלייה תמידית.
שרון בנג'ו: אני מניחה שכולם מכירים את הנתונים, אנחנו צופים 4 מעלות נוספות עד 2050, חודשים שלמים שלא ניתן יהיה להיות בהם בחוץ.
שרון בנג'ו: בצורות קשות לצד שיטפונות נוראיים, נזקים בחקלאות - יש פה אנשים שמכירים את זה יותר טוב – ולכן אנחנו מגיעים למצב שזאת סוגיה בביטחון לאומי לכל דבר ועניין.
שרון בנג'ו: אנחנו רואים פה ותיכף נראה גם בשקופית הבאה, כמו שנאמר פה על ידי הרבה אנשים, אי אפשר להפריד את האזור שלנו, את המזרח התיכון ובטח בטח את שלוש המדינות/ישויות שאנחנו מתרכזים בהן בעיקר.
שרון בנג'ו: כמעט כל מקורות המים שלנו משותפים ובלתי ניתנים להפרדה ולכן מן הסתם זה מחייב שיתוף פעולה.
שרון בנג'ו: מדובר בתלות הדדית מאוד עמוקה.
שרון בנג'ו: אנחנו רואים כאן תצלום אוויר שמראה זליגה של ביוב בעזה, מהחופים של עזה לתוך החופים של ישראל, כולל פגיעה פעם אחת, ממש סגירה של מתקן התפלה באשקלון.
שרון בנג'ו: כולנו יודעים שאנחנו מסתמכים היום הרבה מאוד על המים האלה.
שרון בנג'ו: הסכנה הקיימת היא גם למתקן ההתפלה באשדוד, שזה מגדיל עוד יותר את הסיכון.
שרון בנג'ו: אנחנו בעצם רואים שכל בעיה שיש, גם אם היא מוצדקת בנושא שאי אפשר להכניס חומרים דו שימושיים לתוך הרצועה, הבעייתיות הזאת יוצרת בעייתיות אחרת שמאיימת לכל דבר ועניין על מדינת ישראל וזה אינטרס ישראלי מובהק.
שרון בנג'ו: המסקנה ברורה לכולם, שיתוף פעולה יוביל להיערכות מיטבית ונכונה להתמודדות עם משבר האקלים.
שרון בנג'ו: בסוף 2020 אקופיס יצאה עם תוכנית שנקראת green blue deal A למזרח התיכון.
שרון בנג'ו: אני לא אעבור על כל החלקים כי אני רוצה ללכת לחלקים הפרטיים, אבל המהות של התוכנית היא בעצם להדגיש כי משבר האקלים הוא לא רק מכפיל סיכונים, הוא גם מכפיל הזדמנויות.
שרון בנג'ו: ההסכם project prosperity שנחתם בנובמבר האחרון הוא אחד החלקים העיקריים של התוכנית green blue deal A וההסכם הזה מבוסס על היוזמה הזאת.
שרון בנג'ו: אתם יכולים לראות בתמונה השמאלית את גדעון ברומברג, המנכ"ל הישראלי, מצולם עם ג'ון קרי.
שרון בנג'ו: אני חושבת שהוא הגורם הלא מדינתי היחידי שהיה בטקס.
שרון בנג'ו: מן הסתם, כמו שנאמר פה, שהשלב הבא זה שילוב של הפלסטינים לתוך הדבר הזה.
שרון בנג'ו: בפועל אנחנו רואים מיזם מאוד חשוב, לבסס ביטחון מים ברצועת עזה, כשהמקור שלה זה אנרגיה סולארית בשטחי C.
שרון בנג'ו: זה מחייב את ההקמה של חוות סולאריות, חיבור דרך הרשת הישראלית כי היום זאת האפשרות היחידה, העברת החשמל לרצועה, מה שיאפשר שם את הקמתם של מתקני ההתפלה שיעזרו - - -
אמילי חיה מואטי: יש לוח זמנים לסיפור הזה שהקרנת כרגע?
שרון בנג'ו: זה גם מקודם במסגרת פורום האקלים של דב חנין ושל הנשיא, אבל במקביל לזה יש הרבה שיח עם גורמים בינלאומיים וגורמים פה בממשלה, שלפחות את החלק הראשון להתחיל ולקדם, זה מצריך איתור של שטחים מתאימים ובדיקה של התוחלת של הרשת הישראלית וכדומה.
שרון בנג'ו: כלומר, זה בשלבים ראשונים אבל הרעיון עלה בשיתוף פעולה עם גורם בינלאומי מאוד חשוב, שהוא גם גורם מממן מאוד מאוד חשוב, אני מקווה שבקרוב נדע להגיד יותר.
שרון בנג'ו: כפועל יוצא או כחלק נוסף, אנחנו רואים לנכון את החשיבות של לשנות את כל הפרדיגמה בהסתכלות על מים.
שרון בנג'ו: מים היום הוא נושא ליבה והפרדיגמה היא הכול או כלום.
שרון בנג'ו: אגב, זה נכון גם מהצד הפלסטיני, אין פה איזה האשמה גורפת למדינת ישראל או משהו כזה.
שרון בנג'ו: מאז ומתמיד הגישה הייתה, או שמדברים על הכול או שלא מדברים על כלום.
שרון בנג'ו: אנחנו חושבים – ויש לנו גם הרבה שותפים לחשיבה הזאת – שצריך להוציא את נושא המים.
שרון בנג'ו: אני חושבת שיש חשיבות גם לצרכים וגם לזכויות.
שרון בנג'ו: זה נכון שתמיד נוכל להגיד, בואו נמכור עוד מים לפלסטינים, אבל זה לאו דווקא רק מה שהם רוצים וצריכים וזה צריך לקחת את זה גם בחשבון.
שרון בנג'ו: אנחנו חושבים שיש צורך לעדכן את החשיבה הזאת, זה לא משהו שייפתר בוועדת המים המשותפת למרות שאנחנו מברכים על חזרתה לעבודה, זה משהו הרבה יותר ברמה המדינית.
שרון בנג'ו: בפועל מה שזה מצריך, הקצאת מים טבעיים, לאפשר לפלסטינים לקדוח יותר, שכמובן זה אומר, שאנחנו נצטרך לקדוח פחות, אבל ה- game changer פה, שאם מדינת ישראל כבר לא מתבססת על מים טבעיים, היא לא תתבסס גם בעתיד, אנחנו מעצמת התפלה וצריך לנצל את זה ולהתקדם הלאה בנושא הזה.
שרון בנג'ו: זה מאוד קריטי, אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו שכנים צמאים.
שרון בנג'ו: רק כדי לסבר את האוזן, היום יש הרבה מאוד מקומות באיו"ש שמקבלים מים פעם בשבועיים במקרה הטוב, פעם בחודשיים במקרה הפחות טוב.
בנימין אלבז: אני לא ראיתי את זה.
בנימין אלבז: אני יודע שאנחנו מהסכמי אוסלו, כמות המים שנתנו לפלסטינים היא כפולה מהכמות שהוסכם בהסכמים.
שרון בנג'ו: נכון, זה לא מה שאני אומרת.
שרון בנג'ו: אני אומרת, שמהרשויות הפלסטיניות מועברות כמויות מים שלא מאפשרות תחזוקה שוטפת של מים בברזים ולכן הרבה מהאוכלוסייה הפלסטינית קונה מים בכסף.
אמילי חיה מואטי: אני מצטערת, שרון, את צריכה לסיים.
שרון בנג'ו: אני מקצרת, עוברת הלאה.
שרון בנג'ו: חלק מזה ובהמשך לזה זה כמובן מה שדובר פה כבר, זיהום חוצה גבולות.
שרון בנג'ו: אקופיס רוצה לעבור לגישה שונה של טיפול בשטחים במקור ולראות פחות כאלה ויותר כאלה, אנחנו חושבים שזה קריטי מאוד.
שרון בנג'ו: תוכנית אב לנהר הירדן, נהר הירדן בעצם מיזם רביעי שאנחנו רוצים להציג פה, שזה גם השיקום וגם הגדלת הנגישות לנהר.
שרון בנג'ו: זה נושא מאוד מורכב, אני לא אכנס אליו אבל הוא מאוד יכול לתרום גם מול הפלסטינים, סוגיה שהיא קריטית עבורם בעיקר לעניין של מעבר לשגשוג ויציאה מעוני.
שרון בנג'ו: בפועל אנחנו נמצאים היום במצב שאנחנו כבר בקשר רציף עם משרדי הממשלה הרלוונטיים וגם עם הבנק העולמי שמוכן לסייע, כמובן יותר במימון של החלקים הירדנים והפלסטינים ואנחנו עובדים גם מול משרד הביטחון לאישור פרויקטים ספציפיים כדי שנוכל לצאת לדרך.
שרון בנג'ו: אנחנו חושבים שבמקביל צריך להיכנס יותר גם למערכת החינוך, גם לשיתופי פעולה נוספים, אזוריים, שבעצם תוכניות כמו התוכניות של אקופיס, שהן תוכניות אזוריות של נוער, של מורות, של מורים וגם של בכירים שנפגשים על בסיס קבוע שלומדים אחד על האתגרים של השני וזה מניע אותם לפעולה.
שרון בנג'ו: בצד ימין אתם יכולים לראות אוסף של ראשי רשויות ישראליים פלסטיניים וירדנים שקפצו לירדן מתוך איזה שהיא אמירה, לסרב להיות אסירים של הממשלות שלהם.
שרון בנג'ו: בגדול אנחנו חושבים שהשילוב של ה- top down bottom up יכול להיות פרקטי, יעיל ומקדם.
אמילי חיה מואטי: תודה רבה שרון.
אמילי חיה מואטי: האם נמצא אתנו בזום מר ברק גרינאפלד, יועץ מדיני לראש משלחת הקוורטט?
אמילי חיה מואטי: נמצא.
ברק גרינאפל: אני מקווה שקיבלתם את הדוח שלנו, הוא מפרט הרבה מאוד גם בתחומים הסביבתיים בשני נושאים עיקריים.
אמילי חיה מואטי: קיבלנו ואנחנו גם נפיץ אותו הלאה.
ברק גרינאפל: נהדר.
ברק גרינאפל: אני רק אומר בקצרה, הוא מתייחס כמובן להמון היבטים כלכליים אבל היום אנחנו בדיון על סביבה אז יש שני פרקים שהם רלוונטיים.
ברק גרינאפל: פרק אחד זה פרק המים, הבנתי שדובר בנושא מט"ש טול כרם וכל הנושא של ואדי זומר ומט"שים אחרים.
ברק גרינאפל: אני לא אחזור על זה אבל יש הרבה מאוד פירוט על הסטאטוס של כל פרויקט כזה, גם על נקודות החיבור למים, מה נדרש ומימון שחסר לפרויקטים האלה.
ברק גרינאפל: בפרק האנרגיה, גם הרבה מאוד על אנרגיה סולארית.
ברק גרינאפל: אני מציע לכם להיכנס ולקרוא לעומק, לא אלאה אתכם, יש שם הרבה מאוד פרטים טכניים שנדרשים.
אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת לשעבר, חיים ילין, בבקשה.
חיים ילין: אני מאוד מודה לך, אמילי.
חיים ילין: אני מופתע כי בדרך כלל, כשאני הייתי בכנסת, בדיון על הפלסטינים, על עזה ויהודה שומרון, הייתה פה מלחמת אחים פחות או יותר.
אמילי חיה מואטי: עוד לא הבנת עם מי יש לך עסק.
חיים ילין: אני לא יודע, אין לי מושג, אני לא תרבותי כזה, אני לא רגיל לדיונים בצורה כזאת, אז נהיה תרבותי עד הסוף.
חיים ילין: אני למדתי, לא בפוליטיקה אלא ביום יום, כראש רשות וחבר כנסת לשעבר, ברגע שבדיון כזה מתחילים לדבר על פוליטיקה, בעצם לא קורה כלום.
חיים ילין: במילים אחרות, ברגע שהטילים עפים, אי אפשר לדבר על מים.
חיים ילין: ברגע שאנחנו נמצאים בפיגועי טרור, אי אפשר לדבר בדיון כזה, בטח לא הממשלה שרוצה לשרוד ובגדול מה שהיא צריכה לעשות, להוריד את הלהבות בשביל שאנחנו נוכל להתקדם בדיון כזה.
חיים ילין: אני רוצה לספר קצת על עזה יותר מאשר איו"ש כי אני שכן של העזתים לא מעט שנים.
חיים ילין: אנחנו התחלנו דרך דווקא בנימין נתניהו ושר הביטחון לשעבר ליברמן, שנתנו לי אישור ליצור קשר עם העזתים כדי לפתח את הכלכלה.
חיים ילין: שימו לב, אנחנו מדברים על אנשים, כשאתם שומעים אותם דרך התקשורת או דרך העיתונות, הם אומרים משהו אבל בארבע עיניים, תביאו להם מישהו שאפשר לעשות אתו הסכם שלום, הם חותמים שניהם ביחד.
חיים ילין: זה גלוי לחלוטין וזאת התדמית שיש לאנשים וחבל.
חיים ילין: אבל הם נתנו לי את האפשרות להגיע למעבר ארז ולפגוש תעשיינים מכל הסוגים, אש"ף, רש"פ, מה שאתם רוצים, וחמאס.
חיים ילין: כן, מדברים עסקים גם עם חמאס.
אמילי חיה מואטי: נתניהו, כראש ממשלה, אישר לך לפגוש אנשי חמאס בגבול.
חיים ילין: דרך אגב, גם הוא וגם אנשיו נפגשו.
חיים ילין: התוכנית הייתה לחזור אחורה כמה שנים.
חיים ילין: אם חוזרים אחורה, צריך להבין, לתוך מדינת ישראל נכנסו קרוב ל-70,000 עובדים, שרובם עבדו בבניין, סדר גודל שעוד 50,000 היו בתוך רצועת עזה, עבדו בטקסטיל.
חיים ילין: כלומר, בכל בית הייתה מכונה, סוג של מתפרה קטנה.
חיים ילין: במעבר ארז כולו העסיקו 5,000 עובדים, קרני, אחרי שרצחו אותו, בנה שם בתי אריזה בלתי רגילים לשיתופי פעולה.
חיים ילין: זאת אומרת, כל מה שאתם מדברים, כבר היה, רק שזה נפל.
חיים ילין: זה נפל לא בגלל שאנשים טובים שרוצים שיתופי פעולה, זה נפל בגלל בעיות פוליטיות, טרור וכל מה שאתם רוצים.
חיים ילין: יש מלא סיבות לכך.
חיים ילין: אמרנו, בואו נחזור אחורה, נחזיר את הטקסטיל לרצועת עזה.
חיים ילין: התחלנו במיזם של 450 עובדים.
חיים ילין: אנחנו לא מעסיקים אותם אבל בעצם העסיקו אותם אנשי עסקים עזתים.
חיים ילין: הסחורה כולה יצאה למדינת ישראל באותה תקופה.
חיים ילין: אתם לא יודעים אבל בעצם רוב המותגים שקניתם נתפרו בעזה.
חיים ילין: היום מועסקים 8,500 עובדים בטקסטיל.
חיים ילין: בזמנו יצרתי קשר עם חברת הטקסטיל הגדולה ביותר בעולם, אינדיטקס, הייתי בקשר עם המנכ"ל.
חיים ילין: נשיא המדינה אז, רובי ריבלין, פנה למלך ספרד, הייתה אמירה והיו דיבורים, שאינדיטקס תעביר חלק מהייצור, עושה כמעט בכל העולם, מגלגלת מעל 20 מיליארד יורו בשנה, שיעשו את הייצור בעזה.
חיים ילין: בתפיסה שהכלכלה תנצח נוכל להתקדם.
חיים ילין: זאת בעצם אמירה שבאה ואומרת, שאין להם שם מה להפסיד.
חיים ילין: דרך אגב, מדינת ישראל, לפי התפיסה שלי, קמה כי לא היה לנו מה להפסיד.
חיים ילין: והעזנו.
חיים ילין: להם אין מה להפסיד.
חיים ילין: האינטרס הישראלי צריך להיות, שיהיה להם מה להפסיד.
חיים ילין: כי כשיהיה להם מה להפסיד הם ישקלו פעמיים אם לירות את הטיל או לצאת לפיגוע טרור.
חיים ילין: זה תהליך של כמה שנים טובות ואותי מתסכל הדבר הזה, שאני כבר רואה פרויקטים של 15 שנה שבקושי זזים.
חיים ילין: אז יכולים לבוא ולספר לנו המון סיפורים אבל הם לא זזים.
חיים ילין: זו הביורוקרטיה וכל מה שאנחנו רוצים לקדם, זה לא עובד.
חיים ילין: איפה זה כן עובד?
חיים ילין: בני אמר את זה, זה עובד במקום שלא צריך ממשלה.
חיים ילין: איפה לא צריך ממשלה?
חיים ילין: במגזר הפרטי.
חיים ילין: במגזר הפרטי, בהיי-טק, אפשר לעשות מה שרוצים.
חיים ילין: הדבר הזה מתקדם בגלל זה אבל מתקדם לאט מדי כי יש מעט מאוד אנשים גם ברשות וגם ברצועת עזה שיכולים להתעסק בנושא הזה.
חיים ילין: אנחנו צריכים ברצועת עזה, תבינו 1 ל-10 שמפרנס.
חיים ילין: זה אומר, שאם יש שם 2 מיליון איש, אנחנו צריכים 200,000 משרות כדי שיהיה להם מה להפסיד.
חיים ילין: והם צריכים מים והם צריכים בריאות והם צריכים הכול כי בסוף זו שכונה בתוך מדינת ישראל, זה יבוא אלינו, אליי, לילדים שלי, לחקלאות שלנו, שלא מעט פעמים אנחנו צריכים לעצור אותה בגלל שיש שם את הווירוסים שיש להם.
חיים ילין: ואנחנו צריכים לעזור להם לפתור את הבעיות שלהם.
חיים ילין: שיתופי הפעולה האלה נגמרים ברגע שהפוליטיקה נכנסת פנימה, בגלל אינטרסים, אינטרסים של ימין ושמאל, אינטרסים של כן נפגשנו, לא נפגשנו, מה עשינו ומה לא עשינו.
חיים ילין: בסוף צריך להבין, באיכות הסביבה אין גבולות.
אמילי חיה מואטי: זה לא מכבד את הקווים.
חיים ילין: המשמעות היא, שנאכל אותה בדיוק כפי שהם יאכלו אותה.
חיים ילין: אני זוכר איך עצרו את ההתפלה באשקלון ואיך הביוב הגיע אלינו.
חיים ילין: אני רוכב אופניים ונמצא בסביבה ואני רואה איפה זורם כל דבר.
חיים ילין: זה אסון.
חיים ילין: אז אפשר להתמקד בטילים, אפשר להתמקד במנהרות, זאת מלחמה אחרת לגמרי.
חיים ילין: הייתי בדיונים האלה ורם מכיר את זה בעל פה, אם בקטע האזרחי אנחנו בשיתופי פעולה אזרחיים, אנחנו חייבים לנסות לקדם אותו.
חיים ילין: אני רוצה להעביר את המסר, הכלכלה כן מנצחת.
חיים ילין: הם חייבים להפסיד משהו, זה לא פלא שרוצים מדינה אחת.
חיים ילין: זה לא פלא שיושב ראש האשכול אומר, לא סופרים את הפלסטינים בתאונות.
חיים ילין: נכון, כי בגדול אם נבנה כבישים באיו"ש שיתחילו גם מיסים, אבל אם הם ישלמו מיסים אז צריך מדינה אחת לשני עמים.
חיים ילין: ואם רוצים מדינה אחת לשני עמים, נכנסו בדיוק לדיון הפוליטי ואת זה אנחנו לא יכולים לעשות.
חיים ילין: מה שצריך לעשות, הפתרון – אני אומר את זה למשרד החוץ – זה מצ'ינג.
חיים ילין: אם יש 350,000 אזרחים ישראליים שחייבם בתוך איו"ש, רוצים לבנות כביש, רוצים לעשות פרויקטים, מדינת ישראל שמה את המצ'ינג של ה-350,000, הרשות תשים 2 מיליון.
חיים ילין: זאת הדרך היחידה לקדם את הנושאים האזרחיים והפוליטיים.
אמילי חיה מואטי: חיים, אתה מקדם דה פקטו מדינה אחת.
חיים ילין: לא, אני לא מקדם מדינה אחת.
אמילי חיה מואטי: אתה אומר תשתיות משותפות.
חיים ילין: אין מה לעשות, אם את רוצה איכות סביבה, התשתיות חייבות להיות משותפות.
חיים ילין: אני לא מכיר אקוויפר ששמו גבול וזה האקוויפר.
חיים ילין: המלחמות בימי הביניים היו על מים ועל קרקע.
חיים ילין: אנחנו לא יכולים לצאת עוד פעם למלחמות האלה.
חיים ילין: לכן, מה שעובר מתחת לאדמה עובר מתחת לאדמה, אין לזה גבול, הוא בסוף יוצא באיזה שהיא נקודה, נובע באיזשהו נקודה, יש איזשהו מעין, יש משהו, צריך לשמור על זה.
בנימין אלבז: באירופה יש הרבה תשתיות כאלה.
חיים ילין: יש.
חיים ילין: בגלל זה אני אומר, בסוף צריך להגיע למצב שהוא לא פוליטי, הוא לא גבולות אלא מדבר על איכות סביבה ועל תשתיות שמקדמות את כל האזור, אחרת נאכל אותה.
חיים ילין: אי אפשר שבתל"ג, שהוא כללום לעומת התל"ג של מדינת ישראל, אי אפשר להשוות ביניהם.
חיים ילין: אני לא רוצה לקדם מדינה אחת.
חיים ילין: באתי למדינת ישראל, יש לי את האג'נדה שלי, באתי מתוך ציונות למדינה יהודית היחידה שיש, אבל אם זה ייקח 20 או 30 שנה, אז מה?
חיים ילין: ואם כל הדוחות אומרים לנו שאנחנו הולכים להתחממות גלובאלית, והאזור הזה גם ככה הוא חם, תרתי משמע, אז מה, לחכות או לקדם?
חיים ילין: לכן אני אומר לך, אמילי, את מובילה דיון נכון אבל צריך לנסות לנתק אותו מהפוליטיקה ולקדם אותו.
חיים ילין: אומנם רבין אמר, שאנחנו מדברים על שלום כאילו שאין מלחמה ונלחמים כאילו - - -
אמילי חיה מואטי: זה נשען על בן גוריון עם הספר הלבן.
חיים ילין: אז בואו נמשיך להישען על זה כאילו שאין טילים ואין טרור, להמשיך לקדם את הדבר הזה.
חיים ילין: כי בסוף זה יגע בנו, בעצמנו, במדינת ישראל ובאזרחי מדינת ישראל.
אמילי חיה מואטי: אני עמוק בכיס של הרעיונות האלה.
רם בן ברק: תודה רבה על הדיון, אני רוצה להמשיך את מה שחיים אמר, לחזק אותו מפני שאני חושב שזה הדבר הנכון.
רם בן ברק: אחת הסיבות העיקריות שהחמאס לא הצטרף בירי טילים לאירועים האחרונים של הטרור סביב הר הבית זה מאחר והוא לא רצה להפסיק את השיקום של רצועת עזה, הוא ידע שהוא יפסיד הרבה ולכן הוא העדיף שלא להיות מעורב.
רם בן ברק: זאת אומרת, כשיש לאנשים מה להפסיד אז הם שוקלים את הדברים טוב.
רם בן ברק: הסיפור הזה של כלכלה פלסטינית חזקה, של אנשים שמתפרנסים ושיש להם מה להפסיד אם זה נפסק, הוא דבר חשוב מאוד.
רם בן ברק: זה אינטרס, לא משנה מאיזה דעה פוליטית אתה בא, בין אם אתה רוצה מדינה כזאת, סיפוח, שתי מדינות או חלילה מדינה אחת, בכל מקרה הכלכלה תעזור לך להגיע לפתרון הזה.
רם בן ברק: לכן הדברים שדיברו כאן והפרויקטים הכלכליים והיכולת לאפשר לפלסטינים לצאת לעבוד בישראל ולהתפרנס ולהכניס כסף למקומות האלה, פרויקטים של טיהור הביוב, של התפלת מים, של חשמל, הם פרויקטים סופר חשובים ולמגזר הפרטי יש כאן חשיבות עצומה ולמגזר הציבורי חשיבות עצומה וצריך להמשיך עם זה וצריך לראות שהדברים האחרים לא יפריעו לזה.
רם בן ברק: אני חושב שטוב עשתה חברת הכנסת אמילי מואטי, שלא ביטלה את הדיון בגלל האירועים הביטחוניים.
רם בן ברק: הפוך, אנחנו צריכים לראות, שלמרות האירועים הביטחוניים, את הדברים האלה לא מפסיקים ולא עוצרים כי המים ממשיכים לזהם, האוויר ממשיך להיות מזוהם אם לא מטפלים בו וצריך לטפל בזה.
רם בן ברק: ברוכים כל אלה שהגיעו לדיון ותמשיכו לדחוף ככל שאפשר כדי שהמצב הכלכלי של השכנים שלנו יהיה טוב יותר וכדי שהדברים שהם משותפים לאיכות הסביבה ימשיכו להיות מטופלים ולא יוזנחו.
יונתן לוי: קודם כל אציין שאני חדש בתפקיד, בשבוע שעבר מוניתי להיות אחראי על הסחר עם הפלסטינים במשרד הכלכלה, אני פועל תחת מינהל חירום אצלנו.
יונתן לוי: אנחנו במשרד נפעל ככל יכולתנו בשביל להסיר חסמים שמונעים מהמשך פיתוח כלכלי בכלל ובתחום איכות הסביבה, המים והחקלאות בפרט, לצד המשרדים האחרים.
יונתן לוי: זה לא סוד שאין כל כך שיח והידברות ברמה הממשלתית, הוועדה מעורבת אבל מתוקף הסכם פריז לא מתכנסת בגלל שני הצדדים.
יונתן לוי: זה אילוץ שקיים.
יונתן לוי: אני מאמץ את מה שנאמר פה, ששיתופי הפעולה הכלכליים במידה רבה ברמה הממשלתית שבויים או מוקרבים על פני האינטרסים המדיניים של שני הצדדים.
יונתן לוי: אבל ככל שזה תלוי בנוי, גם השרה וגם המנכ"ל שלנו בהחלט תומכים בפיתוח כלכלי, כל עוד שיש לנו פרטנרים לשיח הזה בצד השני.
אמילי חיה מואטי: תודה רבה וברכות.
סמיר מועדי: אני רוצה להגיד, שבתחום החקלאות זה אחד התחומים שבו קיים שיתוף פעולה מלא, ללא שום קשר ועל אף המצב הקיים והמצב העגום.
סמיר מועדי: אבל אנחנו לא מתייאשים, קיים שיתוף פעולה מלא.
סמיר מועדי: החקלאות הפלסטינים מהווה נדבך חשוב בכלכלה הפלסטינית.
סמיר מועדי: אנחנו מדברים פה על קרוב ל-15% מכוח העבודה שעוסק בחקלאות, מהתל"ג הפלסטיני זה בין 4% ל-6%, זה תלוי בעונות.
סמיר מועדי: רואים שהחקלאות שם מעסיקה את מרבית האנשים בשטח וזה בכל הגזרות.
סמיר מועדי: אנחנו מבחינתנו, במשרד החקלאות, במינהל האזרחי באיו"ש, בשנים האחרונות הצלחנו לעשות מהפכה בתחום החקלאות.
סמיר מועדי: כמו שאמר פה ידידי, חיים, כלכלה לא יודעת גבולות, לא מחלות, לא מזיקים, לא שום דבר, אין לזה גבולות.
סמיר מועדי: ולכן אם לא נעשה את זה ביחד, בשיתוף פעולה מלא, אני חושב ששני הצדדים יפסידו.
סמיר מועדי: כי הרי היום, בלי שוק הישראלי אין חקלאות פלסטינית סדר גודל של מעל 65% מהתוצרת הפלסטינית משווקת בישראל.
סמיר מועדי: מצד שני, אם אין את השוק הפלסטיני, כל הפירות, כל הירקות, אנחנו מדברים פה על יחס של 1:4 לטובת מדינת ישראל מבחינת הסחר החקלאי.
סמיר מועדי: בשנים האחרונות הצלחנו לעשות, הכנסנו מה שנקרא, יישום פרויקט אננס.
סמיר מועדי: זה הולך ומתפתח.
סמיר מועדי: אני מדבר על פרויקטים בתמיכת מדינת ישראל.
סמיר מועדי: יש לנו תקציב ייעודי לדברים האלה, אני לא אכנס למספרים אבל יש תקציב ואנחנו עובדים, לא עם חקלאי אחד אלא עם אלפי חקלאים.
סמיר מועדי: אנחנו הולכים עכשיו לקראת עוד 20 דונם תוספת.
סמיר מועדי: יש פרויקט של מלפפון בייבי לתעשייה, שהמפעלים בישראל לוקחים את זה משם.
סמיר מועדי: התחלנו עם פיילוט של 15 דונם, היום יש לנו מעל 3,000 דונם.
סמיר מועדי: זה פרויקט שמעסקי אלפי משפחות בגזרת ג'נין.
סמיר מועדי: חברים, אם רוצים, אפשר אחרת וכן ניתן להצליח וכן ניתן לעבוד ביחד.
סמיר מועדי: אני מדבר פה על שטח, על חקלאים, יש לנו קשר עם אלפי חקלאים, לא אחד ולא שניים ואנחנו מגיעים לכולם.
סמיר מועדי: התחלנו עכשיו עם פרויקט חדש, לנסות לפתח את ענף המדגה בשטחי הרשות הפלסטינית, הקמנו כמה בריכות ואנחנו ממשיכים עם זה.
סמיר מועדי: גם בנושאי הדברה התחלנו בפרויקט ענק, דיברו פה על ריסוסים ועל חומרי הדברה שמזהמים את מי התהום, אנחנו היום ביו"ש, כמעט 50% מההדברה היא הדברה ביולוגית, זאת אומרת, שימוש באויבים טבעיים, כלומר, פחות משתמשים בחומרי הדברה.
סמיר מועדי: התחלנו גם עם חוק המזון שאומר, שכל התוצרת הפלסטינית חייבת להגיע בצורה מסודרת, ללא שום נגעים.
סמיר מועדי: האמת, אנחנו מזהים שבחודשיים שלושה האחרונים אנחנו רואים ירידה דרסטית בכמות החומרים הכימיים שמתגלים בתוצרת.
סמיר מועדי: אנחנו מדברים על גידול תות שדה – הכול בשיתוף פעולה עם משדה חקלאות שלנו ומשרד החקלאות הפלסטיני, מבחינתנו גם אגודות חקלאיות, חקלאים פלסטיניים וגם גופים בינלאומיים.
סמיר מועדי: ניתן לומר בסך הכול שאפשר אחרת, אם יש רצון, הכול אפשרי.
סמיר מועדי: אני תמיד אומר, שיש חקלאות מתפתחת יש כלכלה משגשגת ובסוף יש ביטחון.
סמיר מועדי: בסוף אנחנו עושים דבר מצוין ואנחנו מפרסמים את זה כי בסוף זאת המראה של מדינת ישראל, שנותנת דברים, מקדמת חקלאות.
סמיר מועדי: גם בתחום ההסברה ובתחום ההדרכה יש לנו תוכנית שלמה עם סנטקו ועם משרד החוץ, בהדרכת חקלאים פלסטינים לאורך כל השנה.
סאוסן חסון: מאוד חשוב לי לחבר את כל מה שנאמר פה לתוכנית שר החוץ, כלכלה תמורת ביטחון, בדיוק מה שציין עכשיו גם סמיר, שזה מביע באופן מובהק את המחויבות שלנו לקידום שיתוף הפעולה האזרחי והכלכלי.
סאוסן חסון: למרות הדגש על רצועת עזה, אין הזנחה לאיו"ש, אנחנו מבינים שצריכים לחזק את הצדדים המתונים בשני המקומות.
סאוסן חסון: אנחנו מקיימים עבודת מטה לקידום בפועל של אותה תוכנית.
סאוסן חסון: נקודה חשובה, דיברנו הרבה על כל הנושא של שיתופי פעולה אזוריים, קופ 27 שהולך להתקיים בשארם מהווה הזדמנות מצוינת לשיח אזורי כולל עם הפלסטינים.
סאוסן חסון: יש לציין שהפלסטינים בדרך הפקידותי משתתפים ביוזמה הקפריסאית בנושא האקלים ויש שיח שמתקיים עם גורמים שונים, גם עם משרד החוץ וגם עם גורמים אחרים.
אמילי חיה מואטי: אשמח להצטרף לדרג הפרלמנטרי, אם ישנו.
סאוסן חסון: אשמח לעדכן בעניין הזה, הם הביעו עניין מאוד חיובי לשיתוף פעולה אתנו.
סאוסן חסון: אדמה אחת, אוויר אחד, מקורות מים משותפים.
אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חברות וחברים.
אמילי חיה מואטי: תודה רבה למשרדי הממשלה, תודה לוועדת החוץ והביטחון, למנהל הוועדה, אסף פרידמן, לצוות הוועדה ולאזרחים שהגיעו לכאן כולם.
אמילי חיה מואטי: תודה לצוות שלי, זה באמת מקום מאוד אופטימי, ועדת החוץ והביטחון של הכנסת, היא לא רק הוועדה הכי מפוארת בכנסת, היא גם האופטימית שבהן.
אמילי חיה מואטי: תודה רבה חברים, שיהיה לנו יום נהדר ומליאה יעילה.
אמילי חיה מואטי: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.