GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורית סטרוק: כשהבן הבכור שלנו התארס, אז הרימה אליי טלפון האמא של הכלה המיועדת ואמרה לי "נעים מאוד" וכל זה, ואז היא אמרה לי שהם לא עושים שמחות מעבר לקו הירוק.
אורית סטרוק: אמרתי לה שגם אנחנו.
יוסף טייב: הכל בסדר במשפחה, אורית?
אורית סטרוק: הייתה חתונה במערת המכפלה, והמחותנת באה להגיד לי תודה רבה ושהיה מדהים.
אריה אודס: כל הכבוד, אז אני רוצה להתייחס לנקודה המרכזית, שלצערי היא פוספסה כאן, כי בעצם, הפרצה, ואני רק אתן את זה מהחוויה שלנו, במעבר מיתר, הפרצה נמצאת 50 מטר ממעבר מיתר.
אריה אודס: נצ"מ גוזלן אמר על 20,000 בכלל יהודה ושומרון.
אריה אודס: אני יודע ממנהל המעבר שעוברים מידי יום כ-5,000 שב"חים בפרצה הזאת.
אריה אודס: בימים של החגים, כשאוטובוסים של טיולים עוברים שם, בצורה הכי מסודרת, משפחות שלמות, נשים וילדים, אני מוכן לחתום שאין אפילו אחד עם היתר שם שעולה על האוטובוס.
אריה אודס: יורדים מהאוטובוסים פלסטינים, צמוד למעבר, חוצים את הפרצה, הולכים ברגל 200 מטר, ומעבר לפרצה עשרות אוטובוסים ישראליים אוספים אותם.
אריה אודס: לא צריך להתאמץ בכלל.
אריה אודס: אנחנו מתקשרים ומבקשים מהמשטרה לטפל בזה, אבל אף אחד לא מטפל.
אריה אודס: הבעיה היא לא בגדר, הבעיה היא שכ-80 אחוזים מהפרצות האלה הן צמודות למעבר.
אריה אודס: הבדיחה העצובה הזאת היא שהיחידים שצוחקים עלינו, על מדינת ישראל, אלה השב"חים, שהמעבר עצמו כל כך מסודר, כל כך מדוגם, אבל הפרצה לא מטופלת.
אריה אודס: אני רק רוצה להציע, ואולי בדיון המשך, להזמין את רשות המעברים ואת מינהלת קשת צבעים, ושהם ייקחו אחריות מלאה על הפרצות שהן סמוכות למעבר, כי מה שהן יצרו - - -
רם בן ברק: צריך לסגור את הפרצה.
אריה אודס: אני רוצה שמישהו ייקח אחריות, כי בפועל, צה"ל לא מסוגל.
אריה אודס: אני אומר את זה עם כל האהבה הגדולה, לצה"ל יש כל כך הרבה משימות.
אריה אודס: היום, כשזה הופך להיות מוקד חם, אז הם מטפלים, אבל לא תמיד זה ככה.
אריה אודס: למינהלת המעברים יש תקציב, את המעבר עצמו, עם שישה נתיבים, הם יודעים לבנות, אבל את כל מה שמסביב, את החניות ואת הגדרות, שינהלו גם את זה, שייתנו להם את המרחב הזה לטפל בו.
רם בן ברק: צודק, תודה רבה.
רם בן ברק: אני רוצה ברשותכם לסכם.
רם בן ברק: קודם כל, אני מציין עוד פעם, שלשמחתי הרבה, הדיון שהתחיל בסערה הפך לדיון ענייני, וכך זה צריך להיות.
רם בן ברק: העניין הזה של ה"אין גדר" הוא עניין מרכזי, שהוועדה מתעסקת איתו מהיום שאנחנו הקמנו אותה, ואנחנו לא מתכוונים להרפות בעניין הזה.
רם בן ברק: צה"ל היום, לדעתי, לא יוכל להישאר לאורך זמן עם כוחות סדירים לאורך קו התפר, זו משימה שהיא גדולה עליו, ולכן אנחנו צריכים לראות איך אנחנו משחררים אותו למשימות העיקריות שלהם, שזה לנצח את המלחמה הבאה ולהחזיר את האנשים לאימונים סדירים.
רם בן ברק: צריך לראות מי מחליף את האנשים שם, יש על זה דיון היום ואני מקווה שנתקדם בעניין הזה.
רם בן ברק: בניית הגדר החלה, אנחנו צריכים לראות בתקציב הבא שהיא גם מסתיימת.
רם בן ברק: כשאני אומר גדר, אני לא מתכוון לגדר פיזית, לחומה, אני מתכוון לתפיסה שלמה של איך מחזיקים ומי מחזיק ושל מי האחריות, זה לא רק לשים אבנים בגדר, זה צריך להיות תפיסה שלמה.
רם בן ברק: אני חושב שאין לנו ברירה אלא לעשות את זה.
רם בן ברק: אנחנו צריכים לאפשר כמובן לפלסטינים להתפרנס, והכלכלה הישראלית צריכה את העובדים האלה, אבל אנחנו צריכים שמי שנכנס לארץ יהיה בדוק וחוקי, ושנוכל לעשות את זה בצורה נכונה.
רם בן ברק: לגבי האוטובוסים או הטיולים הבלתי חוקיים, אני כמובן, בתפיסת עולמי, בעד שמשפחות פלסטיניות שוחרות שלום יוכלו לטייל בארץ, ובתנאי שיש להם אישורים כחוק והם מטיילים כחוק, והחברות עובדות כחוק.
רם בן ברק: על הדברים האלה צריך להקפיד.
רם בן ברק: תודה רבה לכל מי שהיה בדיון.
רם בן ברק: אנחנו נעשה דיוני המשך נקודתיים על הדרך שבה אנחנו מיישמים את זה.
רם בן ברק: אני שמח לארח בוועדת חוץ וביטחון את השר עיסאווי פריג', השר לשיתוף פעולה אזורי, לדיון בנושא היחסים הכלכליים בין ישראל לבין הרשות הפלסטינית.
רם בן ברק: אני רוצה להגיד בפתח דבריי שבממשלה הזאת, על מורכבותה, של גורמים מצד ימין וגורמים מצד שמאל, גורמים שחושבים שצריך פתרון כזה וגורמים שחושבים שצריך פתרון אחר, אני מקווה שעל דבר אחד אין שום ויכוח – חיזוק הכלכלה הפלסטינית, חיזוק שיתוף הפעולה הכלכלי בין ישראל לרשות הפלסטינית ודאגה שרמת החיים של הפלסטינים ביהודה ושומרון היא אינטרס ישראלי מובהק שכולנו צריכים לדאוג שיתקיים.
רם בן ברק: אני שמח לקיים את הדיון הזה ואני שמח לארח כאן את השר עיסאווי שפועל במרץ להשיג את המטרות האלה.
רם בן ברק: תודה רבה לכל מי שבא.
רם בן ברק: השר, בבקשה.
עיסאווי פריג': תודה לך, כבוד יושב-ראש הוועדה, שלום לכל החברים.
עיסאווי פריג': איך אומרים, לפני שאתה קורא את המכתב אתה מסתכל על הכותרת, ואני מצר על כך שאני רואה רק את חברתי מיכל רוזין כחברת ועדה, ח"כית, וחברת הכנסת אמילי מואטי.
אמילי חיה מואטי: וקינלי טור פז.
אמילי חיה מואטי: יש כאן נציגות של כל הממשלה.
עיסאווי פריג': אני חשבתי שהסוגיה הזאת תהיה הרבה יותר בוערת ומעניינת כי בראש ובראשונה היא אינטרס ישראלי.
משה טור פז: פה אתה רואה את אלה שבאו לעבוד, לא לעשות רעש, זה פשוט מאוד.
מיכל רוזין: אורית סטרוק מאוד רצתה לבוא.
אמילי חיה מואטי: השיטה הכי טובה היא פשוט לסגור כניסה לתקשורת ואז אלה שבאים לעבוד, באים.
עיסאווי פריג': בכל זאת, אנחנו את שלנו, אדוני היושב-ראש, נעשה, ונשתדל לעשות את זה על הצד הטוב ביותר, זו חובתנו.
עיסאווי פריג': חברים, אני באתי לכאן מתוך דאגה, מתוך מחויבות ומתוך זה שבאנו לעבוד.
עיסאווי פריג': קיבלתי את התפקיד כשר לשיתוף פעולה אזורי ובמסגרת אותו תפקיד יש פונקציה שהיא מתחת לאחריות של המשרד.
עיסאווי פריג': בין היתר, הפונקציה שבעצם היא המהות של קיום המשרד, המשרד אחראי על הוועדה הכלכלית ישראלית-פלסטינית, הוועדה הכלכלית המשותפת, מכוח הסכמי אוסלו, הנספח הכלכלי של הסכמי אוסלו, שזה פרוטוקול פריז.
יוסף טייב: 94'.
עיסאווי פריג': 94'.
עיסאווי פריג': הסכמי אוסלו היו מושתתים על חמישה נספחים: נספח ביטחוני, נספח אזרחי, ומתוך הנספחים האלה יש נספח שנקרא נספח כלכלי שכותרתו: הסכמי פריז, פרוטוקול פריז, וכל מערכת היחסים הכלכלית בינינו לבין הרשות הפלסטינית בכל המרחב, בכל גוש השקל – שאני קורא לו – מושתתת על פרוטוקול פריז וההסכמים האלה, ושם יש פירוט מלא של כל התהליך הזה.
עיסאווי פריג': המשרד לשיתוף פעולה אזורי אחראי על הוועדה הכלכלית הזו, שמהותה היא כינוס הוועדה כדי לעדכן מכסות יבוא ברשות ורגולציה אחרת.
עיסאווי פריג': בעבר, כשהיה השר סילבן שלום השר לשיתוף פעולה אזורי, נתקבלה החלטת ממשלה ב-2009 לפצל את סמכות הוועדה בין שני משרדים, משרד האוצר והמשרד לשיתוף פעולה אזורי.
עיסאווי פריג': משרד האוצר לקח את כל הסוגיה הפיסקלית, הכסף, שמשליכה על מערכת היחסים בינינו לבין הרשות, ושאר הדברים נשארו תחת הוועדה הכלכלית, שזה בתחום האחריות של המשרד, ובשמה המקצועי אנחנו קוראים לה JEC, Joint Economic Committee.
עיסאווי פריג': הוועדה הזו, חברים, התכנסה פעם אחרונה ב-2009 ומאז היא לא התכנסה.
עיסאווי פריג': אני, במסגרת תפקידי, אדוני היושב-ראש, למדתי את הסוגיה הזו ואמרתי איפה אנחנו יכולים לעבוד.
עיסאווי פריג': ואכן, התחלתי סדרת מפגשים של השרים אצלנו עם השרים המקבילים ברשות הפלסטינית, ואכן אחרי עשור התקיימה סדרת מפגשים ברמה בכירה של שרים מהצד שלנו לצד של הרשות הפלסטינית.
עיסאווי פריג': אכן, היה מפגש בין שרי הבריאות – ניצן הורוביץ עם המקבילה של הרשות – הייתה ישיבה עם השרה לאיכות הסביבה ועם הממונה על איכות סביבה של הרשות, שר הביטחון גנץ ישב שלוש-ארבע פגישות עם ראש הרשות אבו מאזן, שר האוצר הפלסטיני ישב עם שר האוצר חמד עמאר, ושרים אחרים.
עיסאווי פריג': התחלנו תהליך של מגע אזרחי, שרים מול שרים, עם הרשות הפלסטינית, דבר שלא נעשה כעשר שנים, ועצם המפגשים זה תחילתו של שינוי.
עיסאווי פריג': במקביל, אני כשר – ויש לי נגישות וזה לא סוד, לחברה הפלסטינית, הן ברמת השטח והן ברמת אנשים שאנחנו מכירים – התחלנו ללמוד את השטח והייתה סדרת פגישות ביני לבין מתאם הפעולות בשטחים, מתפ"ש, שאני רואה את הנציג שלהם אלעד שנמצא כאן – אני חייב לציין, איש מקצועי מהמדרגה הראשונה ומגלה הרבה חיוב והרבה מקצועיות – אבל, הוא עושה את העבודה שלו.
עיסאווי פריג': מעבר לכך זה סוגיות של מדיניות.
עיסאווי פריג': למדתי, ועל פי זה אני התחלתי מהלך לכינוס ה-JEC כדי לשים את הדברים על השולחן בכל מערכת היחסים הכלכלית בינינו לבין הרשות.
עיסאווי פריג': ואז, אדוני היושב-ראש וחברים, אני נתקל בחומה, חומת ברזל, שמונעת מאיתנו לכנס את הוועדה, ואני שואל את השאלות: חברים, יש בינינו הסכמה בתוך מרכיבי סיעות הקואליציה שאת הסוגיה המדינית אנחנו לא מעלים לדיון.
עיסאווי פריג': אנחנו מעלים, ויש הסכמה – החל מראש הממשלה עד לאחרון הנציגים בממשלה – לחזק את הרשות הפלסטינית ולחזק את הכלכלה הפלסטינית.
עיסאווי פריג': יש הסכמה, החל מראש הממשלה עד כולם.
עיסאווי פריג': אני לא מצליח.
עיסאווי פריג': אנחנו מכנסים בינינו לבין הרשות ועדות אחרות – ועדת המים התכנסה שלוש-ארבע פעמים, היא עובדת, יש גם מה לעשות שם; ועדת התקשורת, אנחנו מכנסים אותה ואנחנו מנסים לקדם את כל סוגיית ההתקשרות וה-G4 של הרשות הפלסטינית; מפגשים עם אנשי מקצוע בצד שלנו, בצד השני מתקיימים בתיאום מתפ"ש, מתאם הפעולות בשטחים, ומפחדים לכנס את ה-JEC.
עיסאווי פריג': אז לשם כך, חברים, אני שכתבתי ופניתי אליך, כבוד היושב-ראש – יש לי זמן?
עיסאווי פריג': אני בסדר?
עיסאווי פריג': אני פשוט רוצה להכניס את החברים.
רם בן ברק: כן, רק יש את החלק הגלוי של הדיון שנוכחים בו כולם, ואנחנו נעבור לדיון השני.
מיכל רוזין: גם בחוץ יש את הגורמים שצריכים לשמוע אותך.
עיסאווי פריג': איזה חלק זה?
אמילי חיה מואטי: עכשיו אנחנו בחלק הגלוי.
מיכל רוזין: זו הייתה הצהרה לתקשורת ועכשיו צריך לצאת.
עיסאווי פריג': אם כך, אני ביקשתי לכנס מתוך דאגה וחרדה.
עיסאווי פריג': הרשות הפלסטינית נמצאת במשבר פיננסי, הרשות הפלסטינית איבדה את שליטתה בשטחי הגדה, הרשות הפלסטינית לא שולטת מעבר לרמאללה במילימטר אחד, הצפון והדרום מתנהל באופן כמעט עצמאי, ואני מאוד מודאג – התפוררות המצב.
עיסאווי פריג': המכתב שפניתי אליך בינואר, צר לי מאוד, מאוד עצוב לראות את כל הטרור שמשתולל בחודשיים האחרונים ואני מקיים את הדיון לעומק בסוגיה הזו בתקווה שאכן אנחנו נתעורר לפני שזה יהיה מאוחר מדי.
עיסאווי פריג': תודה לך.
רם בן ברק: בהחלט, אינטרס של רשות פלסטינית חזקה זה אינטרס משותף.
רם בן ברק: אנחנו נעבור עכשיו לדיון עצמו, דיון שהוא סגור ומסווג.
רם בן ברק: אז בינתיים היישובי פרוצים?
עמיחי סגל: לא זה מה שאמרתי.
רם בן ברק: אני שואל.
עמיחי סגל: אני אומר שוב – אני חושב שתשמע את אנשי מג"ב, תשמע את הדברים.
עמיחי סגל: בחודש הקרוב אני חושב שתשמע שמתחילים אימונים.
עמיחי סגל: נראה לי שכדאי שהם יפרטו את הדברים, אבל העבודה מתבצעת, מתקדמת.
עמיחי סגל: היא בתהליכים מאוד מתקדמים.
אמיר כהן: צהריים טובים.
אמיר כהן: נסתכל רגע בקומה היותר גבוהה – אז יש עוד הרבה מה לעשות.
אמיר כהן: אי אפשר לומר שאנחנו כבר עם הסכמות, אבל אנחנו בהחלט מנהלים שיח מאוד מאוד מקדם בעניין.
אמיר כהן: נעשו מפגשים במסגרת המל"ל – טליה באמת הובילה את זה.
אמיר כהן: בסך הכול יש הבנות די טובות בינינו לבין הצבא.
אמיר כהן: בכלל צריך להגיד ששיתוף הפעולה בינינו לבין הצבא הוא מצוין.
אמיר כהן: יש עכשיו שיח מקדם מאוד גם בעניין הספציפי הזה.
אמיר כהן: עשינו כמה פעולות מאוד מקדמות בנושאים הרגישים כמו הרבש"צים שחתמנו להם לצורך העניין על האישורים וכרגע יש בעל בית ואנחנו יודעים עם מי לדבר, והם יודעים למי לפנות.
אמיר כהן: מרכיבי הביטחון זה נושא שצריך לסכם ולסגור, הוא עדיין לא סגור עד הסוף, וכל הנושא של העברת האחריות באופן מלא עם כל סל המשאבים שנקבעו – כרגע זה עדיין בשיח.
אמיר כהן: יש פערים, אבל כמו שאמרתי – שיח מקדם.
אמיר כהן: אני מניח שבתקופה הקרובה נוכל להיות עם בשורות יותר טובות.
רם בן ברק: אבל השאלה – יש שומר חמוש בשער היום בכניסה ליישובים?
אמיר כהן: כרגע לא.
רם בן ברק: אז מה אתם רוצים שאני אגיד?
רם בן ברק: יש יישובים – עוטף ירושלים, ישבו כאן בוועדה, עשיתי סיור בשטח, לכולם ברור והחודש וחצי האחרון חידד את זה עוד יותר, שהסצנריו של מחבל שייכנס ליישוב הוא סצנריו לא דמיוני.
רם בן ברק: ובסוף מגיעים לכאן לוועדה ומסתבר שזה עניין של תקציב שצריך להעביר אותו ממקום אחד למקום שני כדי שיוכלו לשכור את אותו שומר.
רם בן ברק: אז למה זה לא קורה?
רם בן ברק: חוץ מדיונים, מה אני יכול לעשות?
רם בן ברק: אני יכול ללכת לשמור?
רם בן ברק: דרך אגב, כשהבת שלי הייתה בצבא היא הייתה בשמירת יישובים ביהודה ושומרון.
רם בן ברק: מכיוון שאני מכיר את הבת שלי היטב ומכיר גם את ההכשרה הצבאית שהיא עברה הלכתי ללילה הראשון שהיא הייתה צריכה לשמור על היישוב – לא אגיד את שמו עכשיו, איזה ארבעה קראוונים שהיו תקועים על הגבעה, ואז אמרתי לה – או.
רם בן ברק: קיי, בואי תעשי אתי את הסיור לפי ההנחיות שקיבלת.
רם בן ברק: ההנחיות שהיא קיבלה – זה היה יישוב ללא גדר – ללכת מעמוד תאורה לעמוד תאורה ובכל עמוד תאורה כזה לעמוד כמה דקות, ככה לסייר במהלך הלילה.
רם בן ברק: אז כמובן שאני אמרתי לה להפר פקודה ולא ללכת מעמוד תאורה לעמוד תאורה אלא לתפוס עמדת תצפית שרואה את כל היישוב מלמעלה, ולדווח משם על כל דבר חשוד שהיא ראתה.
רם בן ברק: בטח לא לעמוד כברווז במטווח.
אורית סטרוק: איזה אבא מתוק, אחראי.
רם בן ברק: למה אני אומר את זה?
רם בן ברק: כי הייתה גם היום בעיתון כתבה על החיילים שיושבים על קו התפר עם כיסאות פלסטיק, ואני לא בטוח שזו התפיסה הנכונה להפעלת הכוח בקו התפר וצריך לתת את הדעת איך אפשר לעשות את זה בצורה יותר טובה.
רם בן ברק: אני לא רוצה לתת לאף אחד רעיונות לראש – כן?
רם בן ברק: שלא יבוא מפגע עם נשק מהצד השני של הגדר ופשוט יירה בהם.
רם בן ברק: אז גם על זה צריך לתת את הדעת.
רם בן ברק: עכשיו, לענייננו – מה קורה עם היישובים האלה?
אילון פרץ: אדוני היושב-ראש, אחד, התקדמנו מאוד בעבודת המטה כדי להעביר את הסוגיות המשאביות שדיברנו עליהן מקודם.
אילון פרץ: לשאלתך הממוקדת על שומר בשער – לא בכלל היישובים, יש שומר בשער שמשלמים לו.
אילון פרץ: זה היה המצב גם לפני הדיון.
רם בן ברק: מי משלם לו?
רם בן ברק: צה"ל שילם לו עד לא מזמן.
אילון פרץ: לא, לא נכון.
אילון פרץ: היה יישוב אחד שבו היו שני שומרים וממנו ירד השומר, בעוד שבשאר היישובים לא היה כזה.
אילון פרץ: דיברנו על זה גם בדיונים הקודמים.
אילון פרץ: ישנם קריטריונים מאוד ברורים מתי פיקוד מרכז משלם לשומר בשכר.
אילון פרץ: זה קורה ביישובים שהם קטנים והיישוב עצמו, כלכלית, לא מסוגל לעמוד בתשלום.
אילון פרץ: זה לא המקרה ביישובי עוטף ירושלים.
אילון פרץ: לכן אם רואה לנכון היישוב או מי שאחראי טריטוריאלית על השטח לשים שומר-מאבטח בש.ג.
אילון פרץ: יכולים לעשות את זה, אבל זה לא סטנדרט, זה לא בתוך הסטנדרט.
אילון פרץ: לכן השאלה היא לא האם יש שומר בשער או לא.
אילון פרץ: הסיפור פה הוא סיום עבודת המטה כמה שיותר מהר, העברת המשאבים כדי שגם תחושת הביטחון ותחושת הביטחון של יישובי העוטף יהיו מלאים.
ישראל הירש: זה נכון, אבל מה שקרה – שאתם הורדתם את השמירה לפני שמג"ב קיבל את האחריות.
ישראל הירש: אנחנו מכירים את הסוגיה הזאת ויש לי גם deja vu.
ישראל הירש: קידמנו בברכה את חבר הכנסת רם בן ברק שביקש אצלנו.
ישראל הירש: אנחנו בסוגיה של נטישת עמדת שמירה בלי קבלת אחריות למישהו אחר.
ישראל הירש: אין לי מי שיכול לחתום על נשקים, אין לי מי שחותם על תיק הגנת היישוב.
ישראל הירש: זאת הסוגיה המרכזית כאן.
ישראל הירש: לתקן אותך – יש הרבה יישובים עם תקנים, אבל לא נפתח פה את הדיון.
אילון פרץ: אז רק כדי שהעובדות תהיינה מדויקות – האחריות ליישובי עוטף ירושלים עברה ב-2006.
אילון פרץ: עבודת המטה בסוגית מטה הביטחון – שער, פנס, גדר – היא הסוגיה שלא הסתיימה מאז 2006.
אילון פרץ: בסוגיית האחריות לא הייתה דילמה, לדעתי גם מג"ב אומרים את זה.
אילון פרץ: זה שטח טריטוריאלי שלהם.
אילון פרץ: נאמר פה גם בוועדות הקודמות, לשאלתך.
אמיר כהן: אני אחזור שוב – ברמה הטקטית, אופרטיבית אנחנו יודעים לתת מענה באמצעות יחידות עתודה שיידעו להגיע בקרות אירוע.
אמיר כהן: אנחנו יודעים לתת שם את המענה הראשוני.
אמיר כהן: אנחנו יודעים גם כרגע לסדר את כיתות הכוננות.
אמיר כהן: אבל מבלי להעביר את המשאבים הנדרשים באופן מלא מקצה לקצה, כמו שהיישובים האלה היו רגילים אליהם עד לא מזמן – לא נוכל לתת שם את המיגון שאנחנו רוצים לתת, צריכים לתת ושראוי לתת להם.
רם בן ברק: והמשאבים האלה היו עד לא מזמן בצה"ל?
אילון פרץ: אני חושב שכדאי ללכת לסיכום דיון מל"ל האחרון, הוא יסדר איפה אנחנו נמצאים בעבודת המטה.
אילון פרץ: בסיכום הדיון בראשותה של טליה סוכם על מה הסכום שצה"ל יעביר למשטרת ישראל.
אילון פרץ: בנוסף סוכם שכל אותן סוגיות שבמשטרה הן מתוקצבות באופן אחר והן אלה שמייצרים את הפער – דיברנו לדוגמה על סוגיית הרבש"צים, רבש"צ בצה"ל – 160 אלף, במשטרה – סדר גודל של 400 - ושכל הסוגיות שהן מעבר למה שצה"ל משקיע היום יסוכמו בין משרד בט"פ למשרד האוצר.
אילון פרץ: סטטוס לגבי זה ייתכן ו - - -
עמיחי סגל: זה הסיכום.
עמיחי סגל: עוד אין סגירה בין משרד האוצר לבין משרד הבט"פ.
עמיחי סגל: אבל צריך להגיד שכל מה שאמר אילון פרץ מדויק.
עמיחי סגל: מה שהיה נשאר, לא נלקח שום דבר, והוא מועבר.
רם בן ברק: אבל תראה, זה קצת מביך.
רם בן ברק: מדובר על ביטחון ועל דברים שמסכימים עליהם ומדיון לדיון אומרים לי– עבודת המטה עוד לא הושלמה.
רם בן ברק: תגמרו את עבודת המטה.
רם בן ברק: מה צריך לקרות כדי שעבודת המטה תושלם?
ישראל הירש: למה אתה אומר שלא נלקח?
ישראל הירש: נלקחו מהיישוב אלון עמדת אזרוח, מכפר אדומים עמדת אזרוח, מקידר.
עמיחי סגל: התשובות שלי היו תשובות מדויקות גם לגבי השומרים.
עמיחי סגל: אני יכול להגדיל לך את זה מניסיוני בעבר מגזרות אחרות לגמרי, כמו 669.
עמיחי סגל: כך שהתשובה היא מדויקת.
עמיחי סגל: לכן הדברים האלה בשלבי סיום.
עמיחי סגל: הסיפור שבעיקר נשאר הוא הסיפור התקציבי, בפערים שבין הרכב שמתוקנן על ידי צה"ל והרכב ש - - -
משה טור פז: על כמה כסף מדובר?
עמיחי סגל: אני לא יודע להגיד את הסכום המדויק, אבל זה לא הרבה כסף.
עמיחי סגל: זה 11 יישובים.
רם בן ברק: אז למה זה לא נסגר?
ישראל הירש: איך יכול להיות שחצי שנה, ואף אחד לא יודע להגיד כמה כסף יש פה?
ישראל הירש: סליחה, איזו עבודת מטה יש פה?
משה טור פז: נכון, והאחריות שעוברת ב-2006 ואנחנו ב-2022, וזה לא נגמר.
משה טור פז: זה לא הגיוני.
ישראל הירש: עוד לא יודעים לתת את המספר?
ישראל הירש: אני הייתי מפטר עובד שלי ככה, סליחה.
רם בן ברק: אני לא רוצה להפוך את זה לדיון של שוק – אין ספק שכשוועדת החוץ והביטחון כבר מקיימת שני דיונים על הנושא הזה, ושהמל"ל מתעסק עם זה לפחות חודשיים, טליה עובדת בזה, אני לא יודע מי עוד.
רם בן ברק: וכשיודעים שיש דיון היום – בסופו של דבר אני שלחתי מכתב לשר הביטחון ולמל"ל עם נקודות שצריך לסכם.
רם בן ברק: לא יכול להיות שיגידו שעדיין יש עבודת מטה.
רם בן ברק: זה קצת מביך, עם כל הכבוד.
רם בן ברק: מתי עבודת המטה הזאת תסתיים, אני יכול לדעת?
רם בן ברק: מה זאת עבודת מטה?
רם בן ברק: זה כשיושבים נציגים של האוצר, המשטרה וכולם –מקיימים דיון, בסופו של דבר מקבלים החלטה, חותמים והולכים לבצע.
רם בן ברק: זו עבודת המטה.
רם בן ברק: אז לא עשו דיון עד היום – אם עבודת המטה לא נגמרה.
רם בן ברק: אז אני מבקש שעד שבועיים מהיום – זה זמן די והותר כדי לגמור עבודת מטה כשהכול כבר סוכם.
רם בן ברק: מה התאריך שבועיים מהיום?
רם בן ברק: 24 למאי – אני מבקש לקבוע חצי שעה של חיתוך מצב ביישובי עוטף ירושלים, ושיהיה סיכום, והדבר הזה בא לידי ביטוי.
רם בן ברק: ואתם יודעים עכשיו שיש לכם שבועיים לסיים את עבודת המטה, ולסכם.
רם בן ברק: שלא נגיד אחרי זה כמו על הרבה מקרים שקרו בזמן האחרון – שידענו שזה הולך לקרות ולא עשינו מספיק.
משה טור פז: ראינו מה איש צוות כוננות מיומן ומאומן יכול לעשות.
משה טור פז: רק אתמול.
רם בן ברק: אז אני דורש שתוך שבועיים יהיה סיכום.
רם בן ברק: נמאס לי כבר מה "לא יכול להגיד", ועבודת מטה, ועוד עבודת מטה.
רם בן ברק: די, חלאס.
רם בן ברק: יש כאן מג"ב, יש כאן צבא – הם יודעים לדבר ביניהם.
רם בן ברק: יש את משרד האוצר.
רם בן ברק: אתם אחראיים על הדירקטיבה שתיושם בשטח.
רם בן ברק: אנחנו נתנו לכם די זמן והותר ואני רוצה שתוך שבועיים זה יסוכם.
רם בן ברק: נקיים דיון ב- 24 לחודש, כדאי שתבואו עם תשובות.
רם בן ברק: בסוף, אתה יודע, גם אנחנו יודעים לעשות סנקציות.
ישראל הירש: אדוני היושב-ראש, משפט אחד לסיום – תודה רבה על העבודה הזאת.
ישראל הירש: אם זה לא ברור, אז שזה יהיה בפרוטוקול: היישובים היום בעוטף ירושלים פרוצים.
ישראל הירש: מי שחושב שבתקופה הזאת אפשר להמשיך את המצב הזה ולהתנער סביב עבודת מטה, תקנים וכל מיני סיפורי סבתא – אני חושב שזה ממש חוסר אחריות.
ישראל הירש: העול עכשיו הוא עלינו.
ישראל הירש: ראינו מה קורה ביישובים, ראינו מה קורה בש.ג.
ישראל הירש: שומר לא מיומן ולא חמוש – אני לא יודע איך כל כוחות הביטחון עם כל שיתוף הפעולה המדהים שיש לנו אתם יכולים לישון עם זה טוב בלילה.
ישראל הירש: הייתי שמח לתשובות.
רם בן ברק: אז זה הסיכום.
רם בן ברק: אני רק אחדד את זה לטובת חברתי, יושבת-ראש הוועדה לביטחון הפנים.
רם בן ברק: דיברנו על הסיפור של עוטף ירושלים והסתבר שעבודת המטה עדיין לא נגמרה.
רם בן ברק: לכן הנחיתי שבעוד שבועיים מהיום יהיה כאן חיתוך מצב, ועד אז אני מבקש שהדבר הזה יושלם.
הוועדה לביטחון פנים): אבל היה סיור ב - - -
רם בן ברק: היה, אבל לא עשו דבר.
הוועדה לביטחון פנים): יש אבל משהו?
הוועדה לביטחון פנים): משהו קרה?
משה טור פז: יש עבודת מטה.
סימון דוידסון: יש משהו – הביאו את מג"ב לחתום על התקנים, ואז, ברגע שחתמו על התקנים אז אמרו – נוריד עכשיו את הכול, אפשר להוריד את הרגל מהגז, לא צריך להעביר להם את התקציבים.
סימון דוידסון: אנחנו מבקשים להעביר את התקציב ולעשות את זה כמו שצריך.
סימון דוידסון: ואנחנו מבקשים שמירה ביישוב.
סימון דוידסון: אנחנו לא יכולים לחמש שומר – אנחנו כאזרחים, לחמש אדם ולשים אותו בשער ולהגיד לו לשמור.
סימון דוידסון: אני לא חברת שמירה, לא צה"ל ולא משטרה.
הוועדה לביטחון פנים): האם לכיתות הכוננות יש נשק?
סימון דוידסון: הנשק עדיין צבאי.
סימון דוידסון: אין לנו איפה לאפס אותם במטווח.
סימון דוידסון: הם לא התאמנו חמש שנים.
סימון דוידסון: אין לנו בן אדם מיומן בש.ג שיכול לפתור אירוע.
סימון דוידסון: אין לנו בן אדם כזה.
סימון דוידסון: אם חס וחלילה יש אירוע ביישוב – אין מי שיכול לפתור את זה.
רם בן ברק: אבל בכניסה ליישוב אמורה להיות חברת אבטחה כרגע, לא?
סימון דוידסון: אין חברת אבטחה ביישוב.
סימון דוידסון: אנחנו לא יכולים לממן חברת אבטחה ואנחנו בעצמנו לא יכולים לתת לאזרח נשק ולהגיד לו – תשמור.
סימון דוידסון: אם חס וחלילה האזרח ישתמש בנשק – אחריות של מי זה?
סימון דוידסון: אני לא יכול לתת לבן אדם נשק ולהגיד לו – תעלה למעלה.
סימון דוידסון: אני לא צבא ולא משטרה.
הוועדה לביטחון פנים): אבל הצבא הבטיח לנו אז שהם יתאמנו.
סימון דוידסון: הם לא התאמנו.
הוועדה לביטחון פנים): אילון, אתה מכיר את זה?
הוועדה לביטחון פנים): שיתאמנו כיתות הכוננות.
אילון פרץ: אנחנו התחייבנו שנסייע למג"ב במתקן אימונים, בגיוס האנשים, כולל בתחמושת אם יש פער, לאימוני ההקמה הראשונים, ואם יש צורך – רמ"ד פיקוד מרכז גם הבטיח סיוע בימ"מ לאימון הראשון בלבד.
אילון פרץ: אבל מכאן ועד שאנחנו נביא בכוח את האנשים לאימון, זה לא מרחב האחריות שלנו.
אילון פרץ: מה שראש אמ"ץ התחייב ליושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, אחד לאחד עמדנו בהבטחות, כולל סוגית הנשקים.
אילון פרץ: לכן גם לא לקחנו את הנשים מהיישובים, כולל סיוע באימון כיתת כוננות, באימוני הקמה, אצלנו במתקנים שלנו.
אילון פרץ: לדעתי גם סיכמנו על אימון ראשון כזה ב-30 במאי, ולכן - - -
אמיר כהן: אני אשלים את הדברים.
אמיר כהן: בסוף, מרכיבי ביטחון זה תפיסה הוליסטית.
אמיר כהן: זה לא לעשות מטווח וזה לא לשים איזו גדר או חיישן.
אמיר כהן: יש פה אירוע מורכב שאנחנו מתייחסים אליו ברצינות, גם בגלל כובד החשיבות של מתן הביטחון לתושבים ולכן אי אפשר לפתור את זה באמצעות נשק, מטווח, עשרה כדורים או יום מילואים אחד.
אמיר כהן: צריך להסדיר את מעבר האחריות מצה"ל למשמר הגבול משטרת ישראל לעוטף ירושלים.
אמיר כהן: מכאן אנחנו יודעים לתת אבטחה וביטחון מלא – אנחנו עושים את זה בהרבה מאוד מקומות אחרים במדינת ישראל, כולל מרכיבי ביטחון, כולל מחסני נשק, כולל כיתות כוננות – שזה מבחינתנו השובר שוויון, וגם רבש"צ שיודע לאחוז בביטחון ביישוב.
אמיר כהן: הוא יודע להגיד לנו בביטחון מי נמצא, מתי, מתי אפשר להקפיץ את האנשים.
אמיר כהן: בלי זה כל הכבוד לכולם – אנחנו לא יכולים להתקדם.
אמיר כהן: ויש פה פערים.
אמיר כהן: אז אמרתי שיש פה התקדמות מאוד טובה, עשינו דיונים מול המל"ל, ישבנו מול המל"ל, ישבנו עם הגורמים הצבאיים.
אמיר כהן: יש פה פערים תקציביים בסוף.
אמיר כהן: בסוף, כל הסיפור הוא פער משאבי.
אמיר כהן: הוא לא פער מבצעי, לא פער תכנוני.
אמיר כהן: אנחנו יודעים בדיוק מה צריך לעשות, אנחנו נמצאים שם.
בן ארי: מה הפער התקציבי?
אמיר כהן: אנחנו מדברים על 25 מיליון שקל חד פעמי ועוד 12 מיליון שקל לשוטף.
אמיר כהן: יש מרחק בין מה שאנחנו מכירים ויודעים ובין מה שמסוכם או מה שהצד השני – מל"ל יחד עם הצבא שמים.
אמיר כהן: אבל אנחנו יודעים לגשר על זה.
אמיר כהן: לכן זה טיפה צריך לקחת עוד זמן.
אמיר כהן: הסיפור הנוסף שצריך לקחת אותו בחשבון הוא שבשנת התקציב הבאה צריך לשפות את משטרת ישראל במשאב הזה.
אמיר כהן: הוא לא יכול להיות מושת על משטרת ישראל.
אמיר כהן: לכן, כשאמרתי קודם שלא סיימנו את עבודת המטה - - -
רם בן ברק: אבל מה הפער בין מה שאתם רוצים לבין מה שצה"ל - - -
אמיר כהן: הוא בערך פי חמישה.
הוועדה לביטחון פנים): זה כלום.
הוועדה לביטחון פנים): מה זה 25 מיליון שקל?
הוועדה לביטחון פנים): עכשיו במירון האבטחה היא 25 מיליון, על ההר.
אמיר כהן: כשאנחנו אומרים "מרכיבי ביטחון" אדוני היושב-ראש, אנחנו מדברים גם על השומר השכיר, הוא חלק ממרכיבי הביטחון שלנו.
אמיר כהן: אנחנו מגדירים את היישוב בהתאם לרמת האיום.
אמיר כהן: אנחנו עושים הערכת מצב, אנחנו מגדירים מה רמת האיום שלו, מה החליפה שהוא צריך לקבל.
אמיר כהן: אנחנו יודעים לעשות את הכול, אבל לעשות את הכול בלי משאבים?
אמיר כהן: אז נחזור לעוד דיון בעוד שבועיים, בעוד חודש, בעוד שנה – ונתפלל כולנו שלא יקרה פה שום דבר.
אמיר כהן: אנחנו לא נדע לעשות את זה.
אבשלום חביב: שלום לכולם.
אבשלום חביב: שמי אבשלום חביב ואני קרוי על שם עולה הגרדום, איש האצ"ל אבשלום חביב.
אבשלום חביב: זה רק כדי שלא נשכח אותו.
אבשלום חביב: אני חושב שבדיבורים לא נשיג כלום.
אבשלום חביב: אני חושב שצודק מפקד מג"ב.
אבשלום חביב: אני ממושב ארבל בגליל התחתון.
אבשלום חביב: אני חושב שקודם כל מה שעשית בהתחלה – צריך לקצוב זמן לדברים, איך עושים ומה עושים בתוך פרק זמן מסוים.
אבשלום חביב: מג"ב או צה"ל או משטרת ישראל זה לא איזה הוקוס פוקוס שברגע אחד יכולים להוציא עוד 20 לוחמים ליישוב.
אבשלום חביב: צריך כוח אדם, תקציבים ודברים אחרים.
אבשלום חביב: אבל במצב הנתון של היום, כל יום שעובר – מחר נגיד למה לא עשינו את הצעד הראשון.
אבשלום חביב: קודם כל – בכל יישוב יש אנשים עם נשק בכיתות הכוננות.
אבשלום חביב: אז יעשו יום אחד כרגע במצב חירום, תושבי היישובים.
אבשלום חביב: עם כל הכאב אי אפשר להשית הכול על צה"ל, משטרה וכוחות הביטחון – הם מתוחים כבר עד קצה היכולת שלהם, ואני מכיר את זה מבפנים.
אבשלום חביב: צריך היום לגבות את כוחות הכוננות.
אבשלום חביב: אז יוסיפו עוד אדם אחד ליישוב – זה עוד אפשרי, אבל אי אפשר שלכל יישוב ייתנו כוחות בלי סוף.
אבשלום חביב: התושבים צריכים לעזור כרגע בנטל עד שימצאו את הדרך הנכונה לטפל בזה, אבל חשוב לקצוב זמן מה עושים ואיך עושים ומתי.
אבשלום חביב: שלא נבוא לעוד ישיבה ועוד ישיבה וזה יימשך.
ישראל פרוש: שלום לכולם.
ישראל פרוש: יכול להיות שאני טוחן זמן, ואין לי עכשיו עודף זמן כי אני מתעסק עכשיו בכל מה שקורה בעיר אלעד.
ישראל פרוש: נכון שנרצחו רק שניים.
ישראל פרוש: הילדים שלהם ראו את כל מה שקרה, ועוד אלפי ילדים בבתים ובפארק ראו איך עורפים ראשים.
ישראל פרוש: זה תיק שצריך להתמודד אתו מחר, בעוד יומיים.
ישראל פרוש: אנחנו עיר סוציואקונומית 2.
ישראל פרוש: אבל החלטתי לעזוב הכול ולבוא לפה כדי לומר לכם משפט: העיר אלעד הוקמה בין 1990 ל-1994, ככה סיפרו לנו.