GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דליה ינקו: האחת היא בני הנוער.
<דליה ינקו: בתכנית זינוק בעלייה שיש בה לא מעט שותפים, בעצם תכנית זינוק בעלייה היא עם הרשות.
<דליה ינקו: עד היום עבדו עשר רשויות ותכנית 2017 היא להתרחב ל-22 רשויות כאלה כאשר בכל רשות יש רכז תכנית זינוק בעלייה והוא מקבל את רשימת המלש"בים, מועמדים לשירות ביטחון ברשות, ובעצם עושה ליווי פרטני של המועמדים לשירות ביטחון והמשפחה שלהם לקראת השירות בצה"ל.
<דליה ינקו: אני אומר שבתכנית הזאת שותפים משרד החינוך, אלומה שמפעיל הג'וינט, צה"ל כמובן ומשרד הביטחון.
<דליה ינקו: ביחד בוחנים ועוקבים אחרי ההישגים.
<דליה ינקו: מדובר כאן באלפי מלש"בים שאנחנו מעריכים שהליווי הפרטני, ככל שהוא יהיה מפורט וטוב יותר טרם הגיוס, יביא אותם מוכנים יותר לשירות הצבאי וייקח מכולנו פחות התעסקות במהלך השירות.
<דליה ינקו: אלה תהליכי הכנה שמאוד מאוד מפורטים.
<דליה ינקו: הפלח השני בתכנית ההכנה הם ההורים.
<דליה ינקו: מצאנו את ההורים כפרטנרים מאוד משמעותיים בתהליכי הכנה, גם העברת מידע, גם מוכנות שלהם.
<דליה ינקו: אנחנו מקיימים ערבי הורים ברחבי הארץ בהם פוגשים קצינים פורשי צה"ל יוצאי אתיופיה שבעצם מהווים מודל לחיקוי עבור בני הנוער ועבור המשפחות שלהם.
<דליה ינקו: האנשים האלה בעצם עוברים מרשות לרשות ערב ערב ומקיימים ערבי הורים ברחבי הארץ.
<דליה ינקו: אני אומר שיש לנו השתתפות מאוד מרשימה ומאוד מרגשת.
<דליה ינקו: אנחנו הוספנו למרכיב הזה של ערבי הורים גם ביקור של הורים יום שלם בתוך צה"ל, בבסיס גדנ"ע.
<דליה ינקו: אנחנו מקיימים את הקרוב ביום שני הבא ואליו נרשמו כבר מאתיים הורים שמגיעים וחווים יום שלם בתוך בסיס, מקבלים את המידע ואת החוויה הכי קרובה של מה זה להיות חייל בצבא כדי להביא אותם יותר מוכנים לעטוף את הילדים שלהם בשירות הצבאי.
<דליה ינקו: אני אומר שבגדול אנחנו עוסקים גם במלש"בים וגם במשפחות שלהם.
<דליה ינקו: אנחנו בוחנים את עצמנו כל הזמן ושנצליח.
אמיר אוחנה: תודה לגברת ינקו.
<דורית בר-חי: ברשותכם, אני רוצה להוסיף מה עושה משרד החינוך.
אמיר אוחנה: תדברי בהמשך.
אמיר אוחנה: יש לנו נציגים נוספים מצה"ל שאני רוצה לשמוע.
אמיר אוחנה: יש לנו נציגי ממשלה.
אמיר אוחנה: את רוצה להוסיף משהו?
<דליה ינקו: כן.
<דליה ינקו: חבר הכנסת יוגב הזכיר לי.
<דליה ינקו: הדבר הנוסף שגם הוא פרי שיתוף פעולה והוא מאוד משמעותי הוא הגדלת מספר המשתתפים במכינות קדם צבאיות ויציאה לשנת שירות.
<דליה ינקו: אנחנו רואים במדדים שאנחנו בודקים עכשיו עלייה משמעותית בתחום הזה.
<קריאה: יש לך נתונים?
<דליה ינקו: יש לי במספרים מוחלטים ובאחוזים.
<דליה ינקו: אני אציג לכם מיד.
<דליה ינקו: אני אומרת שבמובן הזה הערוץ הזה הוא ערוץ מאוד מאוד משמעותי בתהליכי ההכנה.
אמיר אוחנה: מצוין.
אמיר אוחנה: אם כן, יש לנו נציגים מצה"ל, יש לנו נציגים ממשרדי הממשלה, יש לנו חברי כנסת ויש לנו אגודת יהודי אתיופיה.
אמיר אוחנה: ידבר כנסת ואחד הדוברים האחרים.
אמיר אוחנה: נתחיל מיושב ראש ועדת העלייה והקליטה, חבר הכנסת אברהם נגוסה.
אמיר אוחנה: אני רק מבקש, כדי שנוכל לשמוע את כולם, אנא מכם, התחשבו בזולתכם ותתכנסו למסגרת זמנים של שתיים וחצי דקות.
אברהם נגוסה: אני מאוד מברך על היום הזה שמציינים את יוצאי אתיופיה.
אברהם נגוסה: בו זמנית מתקיימות ועדות שונות בנושאים שונים הקשורים ליוצאי אתיופיה.
אברהם נגוסה: אם אני עוזב קודם לסיום הדיון, אני מתנצל על כך.
אברהם נגוסה: אני מאוד מברך את אדוני היושב ראש על שאתה מקיים את הדיון הזה וגם את צה"ל .
אברהם נגוסה: ראינו את הנתונים והם מאוד מעודדים.
אברהם נגוסה: אני אתמקד בנושא אחד והוא החלטת הממשלה, יותר נכון החלטת ועדת השרים בראשות ראש הממשלה.
אברהם נגוסה: לפני כשנה היא קיבלה החלטה לשלב את יוצאי אתיופיה בכל המובנים - אבל אני מתמקד בצה"ל – ולבטל את כל התכניות המבדלות.
אברהם נגוסה: לא כל כך ברור לי התיאום של שיתוף הפעולה עם המשרדים הרלוונטיים.
אברהם נגוסה: בהחלטה כתוב מי צריך להיות שותף.
אברהם נגוסה: אני שואל האם מיישמים את ההחלטה כלשונה והאם נשארו תכניות שלא סגרתם אותן כדוגמת תכנית אמיר.
אברהם נגוסה: הדבר השני שאני שואל הוא מה האתגר שראיתם במהלך העשייה של סגירת תכניות ושילובם של יוצאי אתיופיה בתוך התכניות הרגילות.
אברהם נגוסה: האם מצאתם שינויים מאז שילבתם והלכתם לכיוון של תכניות משלבות.
אברהם נגוסה: מה קורה לגבי המדיניות של הסללה?
אברהם נגוסה: אני רוצה לשמוע האם בוטלה מדיניות ההסללה כוללת לילידי הארץ.
אברהם נגוסה: אלה דברים שאני מבקש מכם לשתף אותנו בהם.
אמיר אוחנה: בדיוק שתיים וחצי דקות.
אמיר אוחנה: כל הכבוד.
אמיר אוחנה: סגן אלוף אבי יצחק, בבקשה.
<אבי יצחק: ראשית, אני רוצה להודות לך על שהזמנת אותי לפורום המכובד הזה.
<אבי יצחק: זה לא מובן מאליו.
נחמן שי: לגמרי מובן מאליו.
<אבי יצחק: לא מובן מאליו בכובע שלי, אבל זה לא לדיון כאן.
<אבי יצחק: מספר דברים שברצוני להתייחס אליהם.
<אבי יצחק: אני בא בכובע האזרחי שלי מבית חולים.
<אבי יצחק: אני רופא.
<אבי יצחק: בדרך כלל ברפואה צריך לאבחן מצב, לאבחן מחלה ואז לתת טיפול.
<אבי יצחק: כך לימדו אותי לנתח דברים, באופן בסיסי לנסות לראות איפה הבעיות לפני שרצים לפתרון.
<אבי יצחק: אני רוצה לומר שבריאות היא לא רק מערכת בריאות, זאת לא רק הרפואה אלא זה חינוך, זאת תזונה, זאת רווחה, זה דיור, אלה הרבה מאוד דברים.
<אבי יצחק: אותם הקשרים בעיני הולכים גם בהיבט יוצאי אתיופיה ושילובם בצבא ובמערכת האזרחית.
<אבי יצחק: אנחנו כאן מתכנסים כנושא דיון לראות מה צריך לעשות כדי לשלב את יוצאי אתיופיה יותר טוב בצה"ל.
<אבי יצחק: אני חושב שהשאלה צריכה להיות מה צריך לעשות מגיל אפס כדי שהאזרחים האתיופים ישתלבו יותר טוב במערכת ואני חושב שזה נוגע בהרבה מאוד תחומים.
<אבי יצחק: תרשו לי לומר שהנושא הכי מרכזי בעיני זה חינוך.
<אבי יצחק: חינוך מהבית, חינוך בבית ספר, הקפדה, עידוד עתודה, שיח עם מלש"בים ולדעתי עיקר הכסף נמצא שם.
<אבי יצחק: כמובן שאני כמפקד בכיר בצה"ל יכול להגיד שהצבא עושה מעל ומעבר, כל מה שהוא יכול – כך הוא בנוי ומי ששירת בצבא, יודע זאת כאשר על כל תקלה עושים תחקיר, לומדים את הלקחים, מפיצים למפקדים, כל מפקד נדרש ליישם את הלקחים, אחר כך בודקים אותו בפיקוח ובקרות.
<אבי יצחק: אני חושב שהצבא עושה מעל ומעבר כדי לשלב את יוצאי אתיופיה בתוכו, לומד מחדש כל פעם מטעויות ומתקן אותן.
<אבי יצחק: בעניין הזה אני חושב ששירות מוצלח, בסוף כולנו מבינים שזה לא וין-וין אלא זה וין-וין-וין למשרת, לצה"ל ולמדינה ולחברה.
<אבי יצחק: בעניין הזה אני מאוד רוצה לברך את רח"ט תומכ"א שהציג מאוד יפה את סוגיית תר"ש המיון כי אני חושב שאם לא נדגיש את החינוך, כי יש לנו אי אילו פערים, נדגיש את המיון.
<אבי יצחק: חשוב לציין כאן שזה לא לייצר מצב של הפחתת רמתו של צה"ל כי לכאורה אפשר להגיד שהמיונים האלה, יש סיבה למה הם נועדו כך שאתה עכשיו מקבל את כולם ולא יהיו לוחמים רציניים ולא יהיו תומכי לחימה.
<אבי יצחק: לא כך הדבר כי כולנו מבינים את מדע המיון, וכולנו מבינים שמאחורי זה מסתתרים הרבה מאוד דברים שהם ייעודיים לחברה וייעודיים לעוד הרבה נושאים.
<אבי יצחק: שתי אמירות אחרונות שאני רוצה לומר.
<אבי יצחק: כשבאו ואמרו לי שמבטלים את קורס אמיר, מאוד לא אהבתי את זה.
<אבי יצחק: אבל עכשיו אני שומע שזה לא שמבטלים אותו אלא יש חלופה לזה.
<אבי יצחק: כשאתה מבטל משהו, זה לא שיצרת איזה שהם פיגומים שמחזקים.
<אבי יצחק: זה כאילו מתכחש לכך שיש פער.
<אבי יצחק: יש פער וחייבים לדעת לצמצם אותו בתכנית סדורה רב שנתית.
<אבי יצחק: הדבר האחרון שאני רוצה לומר הוא שאין פתרון אינסטנט.
<אבי יצחק: חינוך, כמו בריאות, כמו כל דבר, זה לא שאנחנו נראה את התוצאות מחר.
<אבי יצחק: הגרפים האלה לא יתהפכו בעוד שבוע ובעוד שנה.
<קריאה: אבל הם משתפרים.
<אבי יצחק: הם משתפרים אבל ייקח להם זמן.
<אבי יצחק: צריכים להיות סבלנים ולהבין שזאת מגמה נכונה וחייבת להתבצע.
<אבי יצחק: תודה.
אמיר אוחנה: חבר הכנסת נחמן שי.
נחמן שי: יחד עם ידידי אברהם נגוסה ואחרים, במשך שנים ארוכות אני עוקב אחרי הנושא של העלייה מאתיופיה והקליטה בארץ.
נחמן שי: שילבנו כמה פעמים ידיים כדי לעזור, גם בין היתר באיסוף כספים שהוא לא עניין שולי כי כסף לפעמים יודע לעשות את העבודה וכדי להקל בתהליך עליו אתה מדבר, התהליך הכולל, ההוליסטי, לא רק ההיבט הצבאי.
נחמן שי: אבל כאן אנחנו מתכנסים כדי לדבר על הנושא הזה.
נחמן שי: הרושם שלי – ואני מודה שזה רושם – קצת מעוגן במה שראיתי ואני חושב שהצבא מקיים כאן תפקיד חברתי ממדרגה ראשונה למרות שהרמטכ"ל, בניגוד להוראות הרמטכ"ל ופקודותיו, אמר שהוא לא רוצה שהצבא ימלא תפקידים חברתיים, פחות או יותר, ואמר שלצה"ל יש תפקידים מבצעיים – אני לא אומר את זה לגנותו של הרמטכ"ל – והוא כיוון איכשהו את הפעילות שלו לשם והשמיט מטלות, בעניין הזה אין לי שום ספק שאתם עושים תפקיד חברתי.
נחמן שי: במירכאות יכולתם אולי לוותר על אוכלוסייה שהיא באופן טבעי קשה יותר.
נחמן שי: טוב שאתם מתעקשים ועובדה שהגרפים משתפרים.
נחמן שי: כמו שאתה אומר, הזמן עושה את שלו.
נחמן שי: למרות שעברתם על הנחיות הרמטכ"ל – אני אומר את זה במירכאות – זה דבר שמדינת ישראל צריכה להודות לכם.
נחמן שי: כי בסופו של דבר הבחורים והבחורים האלה שמשתחררים מהצבא, אפילו אלה שנשרו, גם עליהם אני לא מוותר לחלוטין, הם משתלבים אחר כך בחברה הישראלית במקום שונה לחלוטין.
נחמן שי: כשהם יתראיינו למקומות עבודה, כשהם ילכו לאוניברסיטה, כשהם ילכו לכל מקום שהם ילכו ויש להם את הפרק הצבאי בחייהם, במיוחד בחברה הישראלית, זאת המתנה הכי טובה שאפשר לתת להם.
נחמן שי: הם עוד לא יודעים את זה ואולי מוותרים בקלות יתרה, אבל בסוף עדיין בשנת 2017 זאת המלצה הכי טובה שיכולה להיות.
נחמן שי: לכן מבחינה זאת – אנחנו לא תמיד משבחים את צה"ל ולפעמים נופלות תקלות ויש פגמים – במקרה הזה לדעתי, יש לזה חשיבות עליונה.
נחמן שי: אני מבין שיש ויכוח בצה"ל האם צריך "לבודד" את האוכלוסייה ולתת לה דברים משלה או להטמיע אותה לתוך האוכלוסייה הכללית, וזה ויכוח ישן נושן.
נחמן שי: הוא כבר עשרות שנים בסביבה שלנו.
נחמן שי: אני חושב שצריכה להימצא דרך ביניים כי עדיין יוצאי אתיופיה צריכים לדעתי לקבל עזרה.
נחמן שי: אני לא יודע אם עדיפות, אבל עזרה.
נחמן שי: לתת להם כלים.
נחמן שי: זה מוכיח את עצמו.
נחמן שי: מקבלים כלים, מקבלים עוד שעות בלימוד, אתה אומר ששיפרתם קב"אות, אז איך זה קורה?
נחמן שי: זאת אומרת שאם נותנים ומתמקדים, יש תוצאות.
נחמן שי: זאת ההשקעה הכי טובה שיכולה להיות.
נחמן שי: אני יודע שלא רוצים להיות בקבוצה נפרדת כי זה נותן הרגשה שמבודדים, אז כן לשלב אבל לתת אמצעים, ככל שישנם בידי צה"ל – שוב, מדברים רק על צה"ל ולא על כלל החברה הישראלית שגם לדעתי לא עושה מספיק – וזה אחר כך יחזיר את עצמו בגדול, אולי לא לתוך צה"ל אבל לחברה בכלל.
אמיר אוחנה: סגן משנה דמאס פיקדה, מזל טוב על הדרגות.
אמיר אוחנה: נשמח לשמוע גם את דבריך.
<דמאס פיקדה: תודה לכולם.
<דמאס פיקדה: אני בן 23, גר בחולון, משרת באכ"א כקצין מיון במדור שחרורים.
<דמאס פיקדה: אני אומר כמה דברים.
<דמאס פיקדה: אם אנחנו מדברים על צה"ל, אני חושב שמבחינת החברה ובכלל, הצבא הוא הדבר הטוב שיש מבחינת יוצאי אתיופיה או בכלל באוכלוסייה.
<דמאס פיקדה: אין אפליה או גזענות.
<דמאס פיקדה: יש דברים שצריך לשפר וכמובן להתמיד בהם, ואז יהיה שינוי בהמשך.
<דמאס פיקדה: אני יכול לומר שהדבר הכי שוויוני שיכול להיות בחברה הישראלית זה הצבא.
<דמאס פיקדה: כולם לובשים אותם מדים, כולם עושים את אותה משימה למען שמירה על ביטחון מדינת ישראל ועם ישראל.
<דמאס פיקדה: רק לשפר את הדברים, אז נראה את התוצאות כי הזמן עושה את שלו.
<דמאס פיקדה: כמובן עם הזמן, עם הכלים ועם הכוונה נכונה, גם החיילים וגם הקצינים או המפקדים שיהיו בהמשך יצאו עם כלים להמשך החיים.
<דמאס פיקדה: אני חושב שמבחינת העדה יש חוסר מודעות לצבא.
<דמאס פיקדה: אם נותנים למישהו ריתוק, הוא אומר שהוא מקבל עוד ריתוק ועוד ריתוק ועוד כלא, אז הוא יצא מהצבא אבל זה צריך להיות הפתרון האחרון, אבל לא עם יד קשה כמו שאמר הרח"ט.
<דמאס פיקדה: גם עם עונש אפשר לתת את הדרכים כדי שנצא יותר טובים גם בצבא וגם בחברה.
אמיר אוחנה: תודה רבה.
מרדכי יוגב: תודה לך אדוני היושב ראש.
מרדכי יוגב: זו ישיבת מעקב ואני שמח שיש רציפות.
מרדכי יוגב: תודה לך תת-אלוף ערן ולכל מי שעוסק במלאכה בגף הביטחוני החברתי, משרד החינוך ואחרים בצבא.
מרדכי יוגב: זו משימה מאוד חשובה והיא כנראה תאריך יותר מדור ויותר משני דורות ואסור לזלזל בה.
מרדכי יוגב: אני כן רוצה לשבח וגם לשאול.
מרדכי יוגב: אני רוצה לשבח על שינוי נתוני האיכות כי לא תמיד ידענו לקרוא נכון והבנו שיש יותר פוטנציאל גם אם הוא מוריד עיניים.
מרדכי יוגב: אני רוצה לשאול, כאתגר לחברתי דליה ולאגף הביטחוני חברתי.
מרדכי יוגב: אני סברתי שכלל העולים החדשים, לא רק עולי אתיופיה, היה צריך לתת להם את הוואוצ'ר של מכינה לפחות חצי שנתית כדי לגשר ולתת להם יותר אוריינטציה.
מרדכי יוגב: אני יודע על מכינות חצי שנתיות שנפתחו בסוכנות, במשרד החינוך והשותפות בנושא הזה.
מרדכי יוגב: אני סברתי שצריך לאפשר להם את זה ואז לפי דעתי הפוטנציאל שלהם בצבא ואחר כך בכלל בחברה הישראלית היה עולה.
מרדכי יוגב: לראות אפילו כחובה להציע את זה.
מרדכי יוגב: לא חובה לקבל אבל חובה להציע ולייצר את ההצעה הזאת אצל קצינות המיון וחיילות המיון כשהיא מוצעת לגברים ונשים כאחד.
מרדכי יוגב: הדבר השני אליו אני רוצה להתייחס הוא מסגרות מבדלות.
מרדכי יוגב: יצא מכאן חברי חבר הכנסת אברהם נגוסה.
מרדכי יוגב: זו הייתה תביעה שהעלו כאן אנשים מהעדה.
מרדכי יוגב: אני סתרתי את תביעתם לחלוטין.
מרדכי יוגב: אתה יודע ויודעים גם אחרים שהיה הקורס האחרון בבה"ד 7.
מרדכי יוגב: הקורס הזה הביא לחיל הקשר יותר חיילים אתיופיים שאני לא יודע אם הם היו באים אם לא היו במסגרת שאיננה מבדלת.
מרדכי יוגב: אני השוויתי את זה - כי בימי חיי הייתי גם גנן בתקופות מסוימות - לשתיל במשתלה.
מרדכי יוגב: עד תקופה מסוימת הוא צריך להיות במשתלה שם הוא מתפתח ואז אתה מוציא אותו לשדה.
מרדכי יוגב: היה לי גם ניסיון בעניין – אני לא יודע אם חלקתי אותו אתך אבל חלקתי אותו כאן בכל הישיבות הקודמות – בעת שהייתי מזכ"ל בני עקיבא, מתי לבדל סניף בני עקיבא מהיותו רק של העדה ולהפוך אותו למעורב.
מרדכי יוגב: סברתי שצריך שניים או שלושה דורות, שלוש שנים, של מדריכים שיוצאים כי בתוך הסניף הפרנג'י, אף מדריך אתיופי לא צמח.
מרדכי יוגב: אז הם אמרו שרק הפרנג'ים יכולים להיות מדריכים.
מרדכי יוגב: כשעשית להם סניף בפני עצמו, צמחה כל ההנהגה ובאו יותר אנשים לסניף.
מרדכי יוגב: אני רוצה לומר, זאת לא פגיעה.
מרדכי יוגב: הייתה כאן מישהו שהשתוללה בעניין והיא קיבלה וזכתה והיא רוצה למנוע זאת מהדורות הבאים.
מרדכי יוגב: אם כן, זה לא צריך לבוא בכפייה, אבל מי שחפץ בכך, זאת משתלה ממנה הוא יצמח.
מרדכי יוגב: זה היה באגף התקשוב וזה היה במקומות אחרים וזה יכול להיות במקום רפואי.
מרדכי יוגב: זה מצמיח.
מרדכי יוגב: מי שרוצה, אתה נותן לו את זה וזה תמריץ.
מרדכי יוגב: זאת לא גזענות אלא זה בא ממקום טוב של להמריץ.
מרדכי יוגב: ערן, זה נבע משיקול דעת לא נכון, מציאותית.
<חנה אלעזר לגסה: זה בא כמקום שוויוני.
מרדכי יוגב: שוויון הוא לא ערך עליון.
מרדכי יוגב: ערך עליון הוא שיותר חבר'ה מהקהילה האתיופית יצליחו.
מרדכי יוגב: שוויון הוא ערך מטומטם.
<חנה אלעזר לגסה: יש ילידי הארץ שנולדו כאן.
מרדכי יוגב: אם הוא רוצה וזה יעזור לו, זה יעזור לו.
אמיר אוחנה: גברתי, את ברשימת הדוברים.
מרדכי יוגב: אתם גורמים לחלק מהם שלא יצליחו.
מרדכי יוגב: אם קורס של חודש או חודשיים או שלושה בבה"ד 7 יעיף אותו למעלה והוא יצא לקצונה בקשר, אדרבה, לעזור, להאיץ.
מרדכי יוגב: גם לעולים מצרפת וגם לעולים מאוקראינה.
מרדכי יוגב: גם לדור שני וגם לבני המנשה.
אמיר אוחנה: משרד הביטחון, דליה, את דיברת בשם כולם?
מרדכי יוגב: בשעתו עת עמר בר-לב היה יושב ראש הוועדה, הייתה בקשה בה ראינו ערך, בקשה של עמר שאני הצטרפתי אליו, ששיפוטם של חיילים יוצאי העדה יהיה רק על ידי סגני אלופים ומעלה או אפילו אלופי משנה.
מרדכי יוגב: אז הם יונחו לאותן רגישויות שלא תמיד הדרג הנמוך יותר רגיש להן.
מרדכי יוגב: זה טבעי שמ"כ או סמל יכול לעשות טעויות יותר גדולות, אפילו סרן ורב-סרן.
מרדכי יוגב: בשעתו הייתה בקשה כזאת של עמר בר-לב ונאמר שהיא תיבחן.
מרדכי יוגב: אני לא יודע אם יש לה ערך אבל אני חושב שכן כדאי לשים אותה לשיקול דעת.
מרדכי יוגב: זה אמור בכלל על שיפוטם של עולים חדשים.
אמיר אוחנה: ג'וני ברהנו, משרד הביטחון.
אמיר אוחנה: אתה רוצה להוסיף משהו?
<ג'וני ברהנו: רק להצטרף לדברים שנאמרו.
<ג'וני ברהנו: אני בהחלט מסכים אתו.
<ג'וני ברהנו: כל תכנית שהיא מבודלת, בסוף היא משלבת.
<ג'וני ברהנו: צריך לנסות לראות איך עושים אותה.
<ג'וני ברהנו: אני אחד שבוגר תכנית כזאת, למדתי במכינה קדם אקדמאית מבודלת ואולי בזכות התכנית הזאת אני כן אעשה תואר ראשון ותואר שני.
<חנה אלעזר לגסה: כמה חיילים כמוך יש?
<ג'וני ברהנו: הרבה.
<ג'וני ברהנו: כל אלה שהיו אתי במחזור עובדים בעבודה מסודרת והשתלבו.
<ג'וני ברהנו: אני לא אומר שצריך ללכת רק לתכניות מבדלות אבל אני אומר שכל תכנית שמצליחה ומשלבת, אדרבה.
<ג'וני ברהנו: אנחנו באגף היינו עושים לפני התכנית הזאת קורסים מבדלים כמו קורס מטפלות או מזכירות רפואיות, אבל היינו דואגים שבסוף יהיה השמה.
<ג'וני ברהנו: אם אני יודע להכשיר עשרים יוצאי אתיופיה ובסוף אני משלב אותם בקופת חולים כללית בעבודה סדירה, אני חושב שזה מצליח.
<חנה אלעזר לגסה: השאלה אם אתה מצליח לשלב אותם.
<ג'וני ברהנו: כן.
<ג'וני ברהנו: כרגע אנחנו לא עושים את זה כי יש החלטה אבל בעבר, עת עשינו קורסים כאלה וידענו לשלב אותם בהשמה, זה מוכיח את עצמו.
<ג'וני ברהנו: זה רווח נקי.
<ג'וני ברהנו: בלי זה הם לא היו מגיעים לשם.
<ג'וני ברהנו: אני רוצה לומר שהאגף עושה עבודה טובה בהיבט הזה של חיילים משוחררים, לאחר שהם משתחררים.
<ג'וני ברהנו: אין חייל שיבוא לבקש את השירות שלנו ולא יקבל אותו באופן הכי פרטני.
<ג'וני ברהנו: אנחנו נמשיך לעשות את העבודה.
אמיר אוחנה: חברת הכנסת ענת ברקו.
ענת ברקו: קודם כל, אני רוצה להודות לרח"ט תומכ"א על השוני שאנחנו רואים בין מה שהיה לבין מה שיש.
ענת ברקו: רואים את זה בנתונים, רואים את השיפור ואני רוצה לומר שיש כאן את אפקט ההילה.
ענת ברקו: ברגע שרואים שמישהו מצליח, אני יכולה להגיד כמי שהוציאה את יוצאת אתיופיה הראשונה לקורס קצינות יח"ש לפני הרבה מאוד שנים, ולאחר מכן היא התקדמה.
ענת ברקו: היא הייתה קצינה מצוינת.
ענת ברקו: מעבר לזה שהיא חזרה לצבא עם הדרגות, זה הוביל לעוד בנות ועוד בנות שהגיעו לקורסי הקצינות.
ענת ברקו: היו גם מקרים שמגיוס מיוחד לקחנו והוצאנו לקצונה ישר מהמסלול של גיוס מיוחד שבאמת מי שמבין את התהליך, זה משהו שהוא כמעט בלתי אפשרי.
ענת ברקו: לא תמיד זה הצליח אבל ניסינו והצבא לקח את הריזיקה.
ענת ברקו: זה מראה שאין גוף אחר שיכול להרים את הכפפה.
ענת ברקו: אם החבר'ה יצאו מהצבא בתחושה שהם הצליחו ותרמו למדינה ותרמו לעצמם באופן אישי, הם ירוצו קדימה.
ענת ברקו: לכן צריך להוציא אותם באופן כזה שקודם כל הם יצאו גם עם מקצוע.
ענת ברקו: זה מחזיר אותי לתעודת מקצוע כאשר ברגע שזה ייושם, הם יצאו עם תעודת מקצוע גם לאזרחות.
ענת ברקו: לגבי התכניות.
ענת ברקו: לפעמים הקבוצה שהיא מובדלת, יש בה משהו מעצים כי היא קבוצת ההתייחסות.
ענת ברקו: הם משווים את עצמם אחד לשני.
ענת ברקו: כך זה עובד.
ענת ברקו: זה כמו שמישהו גדל באזור מסוים והוא משווה לחבר'ה שלו מהכיתה ומבית הספר.
ענת ברקו: לכן לדעתי צריך להשאיר את שתי האפשרויות ולתת להם לבחור.
ענת ברקו: ברגע שאתם מציעים את זה ופותחים את זה, אם יש למישהו את זכות הבחירה, למה לא לפחות לעוד תקופה מסוימת עד שהדברים ממש יתמסדו?
ענת ברקו: לגבי הסיפור של העריקות.
ענת ברקו: אני מבינה שהגישה היא מקלה ויש מחשבה לא להכתים עם אישומים פליליים שמחבלים בעתיד.
ענת ברקו: יכול להיות שצריך לקבוע שההחלטה לגבי שיפוט, בכלל להיכנס למעגל הזה של שיפוט בדין משמעתי או עבירות משמעת, להעביר את זה לקציני שיפוט יותר בכירים בשלב מוקדם יותר מכפי שנהוג לעשות לגבי חיילים אחרים.
ענת ברקו: זה ייתן איזה סוג של הגנה.
ענת ברקו: להתחשב במאפיינים התרבותיים בתהליך המיון, אני רואה שזה מה שקורה ואני חושבת שזה מאוד חשוב.
ענת ברקו: רציתי לשאול האם יש יוצאי אתיופיה בפנימיות הצבאיות.
ענת ברקו: אפרופו, זה מחזיר אותנו לדיון שקיימנו אתמול.
ענת ברקו: האם יש כאלה, האם אתם יודעים שיש יוצאי אתיופיה בפנימיות צבאיות, באור עציון או בחיפה.
<ערן שני: אני לא יודע.
ענת ברקו: כדאי שיהיו.
מרדכי יוגב: באור עציון יש מכינה מיוחדת.
ענת ברקו: אם אין, זה חבל.
ענת ברקו: אני רואה שנפתלי לא כאן, אבל היה כאן בחור שישבתי אתו על הנושא של שילוב בהיי-טק.
ענת ברקו: הוא אדם שעושה השמות ואני בטוחה שאתם מכירים אותו.
ענת ברקו: בכל מקרה, הוא עושה עבודה מבורכת.
ענת ברקו: גם חבר הכנסת נגוסה מוביל תהליכים.
ענת ברקו: השאלה האחרונה שלי שאני לא יודעת אם תדעו לענות לי עליה.
ענת ברקו: מה קורה עם המגשרים בבתי הספר?
ענת ברקו: כאן נכנסת ההטיה התרבותית ועבודת בתי הספר, בעיקר מה שצוין כאן שהמגשרים הללו בתוך בתי הספר הם באמת עוזרים לתהליך החינוכי בגיל מאוד צעיר להתקיים ומשלב את המשפחה.
ענת ברקו: אני יודעת שמשרד החינוך ניסה לקלוט אותם אבל עד היום אני לא יודעת אם זה עבד.
אמיר אוחנה: במעבר ישיר למשרד החינוך, גברת דורית בר-חי.
<דורית בר-חי: תודה.
<דורית בר-חי: אני יכולה להציג את תכנית ההכנה לצה"ל שהיא בעצם המנדט של משרד החינוך.
<דורית בר-חי: אני לא יודעת לגבי המגשרים כי זה בגיל הרך ואני מתמקדת בגיל התיכון.
ענת ברקו: את יודעת כמה משמעותי הוא הגיל הרך גם לאינטליגנציה.
<דורית בר-חי: אני חושבת שהכנה לשירות משמעותי מתחילה בגיל אפס.
<דורית בר-חי: זה נכון.
<דורית בר-חי: אני רוצה לומר שמשרד החינוך ממוקד מאוד בנושא הדרך החדשה והכנת בני הנוער לשירות משמעותי וזה בעיקר בבית הספר גם אחר הצהרים ובמכינות קדם צבאיות, ובעיקר מכינות אופק.
<דורית בר-חי: אנחנו הגדלנו ומיקדנו את מספר בתי הספר עתירי עולים משישים, מספר שהיה בשנים קודמות, ל-147 בתי ספר בהם אנחנו ממקדים תכניות של הכנה לשירות משמעותי.
<דורית בר-חי: הרחבנו פעילות אחר הצהרים לחמישים שכונות עתירות יוצאי אתיופיה ב-25 רשויות ממוקדות עתירות יוצאי אתיופיה.
<דורית בר-חי: מספר המשתתפים בתנועות הנוער ותכניות חינוכיות של מנהיגות גדל ל-7,150.
<דורית בר-חי: מספר המשתתפים במכינות אופק גדל ל-45.
<דורית בר-חי: זה לא מספיק ובשנה הבאה המספר יגדל יותר.
<דורית בר-חי: מספר המשתתפים יוצאי אתיופיה במכינות קדם צבאיות גדל ל-186 משתתפים ומתנדבים לשין-שין, 89.
<דורית בר-חי: אני רוצה לומר שכל בית ספר ממוקד מקבל אחת מהתכניות ואם אני אפרוט אותן ברגע, יש תכנית להעצמת בנות, יש תכנית "אחרי" בפנימיות, יש תכנית "ידידים" של בתי ספר דתיים, של קבוצות הכנה לצה"ל, תכנית עוצמה שהיא ערכים, ציונות, מנהיגות והגשמה.
<דורית בר-חי: תכנית צהלה.
<דורית בר-חי: לכל רשות ממוקדת הקצבנו תקציב ייחודי ייעודי ליוזמות רשותיות.
<דורית בר-חי: בכל רשות כזאת הגישו תכנית והיוזמה הרשותית בהכנה לצה"ל, ממוקד הכנה לצה"ל, ממוקד מנהיגות לבני נוער.
<דורית בר-חי: בנוסף יש מלגות גם לחניכי תנועות נוער, גם לחניכי מכינות קדם צבאיות ומכינות אופק.
<דורית בר-חי: אנחנו בעשייה שלנו בהכנה לצה"ל ממוקדים בדרך החדשה.
אמיר אוחנה: משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.
אמיר אוחנה: דפני.
<קריאה: היא הלכה לוועדת שקיפות.
אמיר אוחנה: משרד העלייה והקליטה, איציק אוחנה.
<איציק אוחנה: אני מכיר והיינו שותפים גם בשולחנות העגולים ובאמת היוזמה היא מבורכת.
<איציק אוחנה: עם זאת אני חייב להגיד את דעתי האישית לגבי שתי תכניות.
<איציק אוחנה: תכנית אחת, קורס אמיר, לטעמי, גם אם זה לא ישנה את ההחלטה, לקחנו קורס טוב שבתקופה האמונה כמובן רח"ט תומכ"א פועל בהיבטים של תיקוף הכלים למיון של תחילת שירות ולמקם אותם נכון וגם למצות אותם נכון, אבל זה קורס שלוקח את בני העדה, נותן להם כלים ותכנים ויותר חשוב, בגלל הפער של המיון, הוא יודע לתת תיקום ולא משנה של כמה קב"אות כרגע, כדי שנוכל למצות אותם בפיקוד וביתר מערכים חשובים.
<איציק אוחנה: בהיעדר מתן מענה על הפער הראשוני, ויתרנו בשם הבידול והפחד שאוטובוסים של יוצאי אתיופיה עולים למחווה אלון.
<איציק אוחנה: דרך אגב, אפשר לפנות באותו יום גם את הקורס של העולים הרגילים ולא של יוצאי אתיופיה, אלא יחד עם יוצאי אתיופיה, אבל הנה, יש לנו אוטובוסים לא רק של יוצאי אתיופיה כדי שלא יהיה אוטובוס צבוע ליוצאי אתיופיה.
<איציק אוחנה: אני אומר את זה מכיוון שלטעמי אם הדבר הזה לא יתוקן, אנחנו נפספס איכות של אנשים טובים שמיצינו אותם לפיקוד.
<איציק אוחנה: גם למכ"יות.
<איציק אוחנה: אתם צריכים לשמוע בכל טקס סיום, מה יוצא משם.
<איציק אוחנה: אני אומר בנימה אישית, אני לא יוצא אתיופיה.
<איציק אוחנה: רבותינו, אם נותנים לבן שלי בגיוס לצה"ל ללכת לקורס הכנה של חודש-חודש וחצי וזה יתקן לו את הפרמטרים של צו ראשון ויעצים אותו, עכשיו אני שולח את הבן שלי לשם.
<איציק אוחנה: היה לנו קורס הכנה לשחרור ליוצאי אתיופיה במדרשת רובין.
<איציק אוחנה: סדנת הכנה לשחרור.
<איציק אוחנה: אני הבאתי לשם גם את רח"ט תומכ"א כדי לשמוע את החבר'ה.
<איציק אוחנה: כשאני בחור יוצא אתיופיה יושב עם קבוצה נפלאה של עוד ארבעים-חמישים אנשים ואני עושה לה הכנה ייעודית, ואנחנו שואלים מה נתן לנו הבידול, אני אומר מה נתן לנו הבידול.
<איציק אוחנה: אני אומר מה הם אמרו ולא אני.
<איציק אוחנה: הבידול נתן שאני יכול לדבר בחופשיות, הם מבינים מאיפה באתי, מאיזה שכונות והם מכירים את המצוקות ואת הקשיים ואת כל מה שמסביב.
<איציק אוחנה: אם אני אשב בכיתה משותפת, אני אתבייש להרים את היד ולהעלות את הבעיות שלי ובכלל ללבן אותן כדי לקבל העצמה אמיתית, כדי להגיע למוסדות הלימוד והאקדמיה שמשרד העלייה והקליטה ממנים גם בדמי קיום.
<איציק אוחנה: אני לא רוצה לדבר על המשרד אלא על המהות.
<איציק אוחנה: חוששני שבהיעדר מענים אחרים, העניין הזה ייפגע.
<איציק אוחנה: אתם רוצים לגשר על זה בדרכים אחרות.
ענת ברקו: אי אפשר להתעלם מהדברים האלה.
ענת ברקו: זה דבר מאוד חשוב מה שאתה אומר.
אמיר אוחנה: תודה על הדברים.
אמיר אוחנה: לפני שנעבור לאגודת יהודי אתיופיה, נשמע את גיא קונפורטי מעמותת נדן, ייעוץ משפטי לחיילים בסדיר.
<גיא קונפורטי: תודה רבה.
<גיא קונפורטי: קודם כל, תודה לוועדה על שהזמינה אותנו.
<גיא קונפורטי: אני אהיה קצר כי אני יודע שהזמן דוחק.
<גיא קונפורטי: אני אספר קצת על העמותה.
<גיא קונפורטי: העמותה הוקמה על ידי בוגרי הפרקליטות הצבאית שהיו בצבא.
<גיא קונפורטי: אני למשל הייתי תובע צבאי וחלק מהתפקיד שלי היה גם להעמיד לדין עריקים מכל המגזרים ומכל העדות.
<גיא קונפורטי: מה שקורה זה שאנחנו, כמו שדיברו כאן, רצינו לנסות למצוא את הפתרון למחלה ולא רק לטפל בסימפטומים.
<גיא קונפורטי: חלק מהמחלה, חלק מהבעיה אלה בעיות משפטיות סוציו אקונומיות שנתקלים בהן כל חיילי שירות החובה וחיילי צה"ל.
<גיא קונפורטי: למשל, חובות - חובות לבנקים, חובות לחברות סלולר, אשראי, דינו עבודה כאשר מעסיקים לא משלמים להם משכורות ואז הם נכנסים לחובות בעצמם במקומות אחרים, חוב אחד מהר מאוד צומח לשלושה-ארבעה וחמישה ובסופו של דבר לצבא עם חוב של ארבעים אלף שקלים שיש לחייל או לחיילת, זה משהו שקשה לו להתמודד עם הכלים היום יומיים שיש לו.
<גיא קונפורטי: לפיכך אנחנו קבוצה של בוגרי הפרקליטות הצבאית.
<גיא קונפורטי: אנחנו כבר שנתיים פועלים בהתנדבות ואנחנו מסייעים לחיילים עם בעיות משפטיות באזרחות.
<גיא קונפורטי: כלומר, לפתור את הבעיות האלה עם החובות, עם תיקי ההוצאה לפועל, תביעות מול מעסיקים, כל מה שהם צריכים כדי שיהיה להם את השקט.
<גיא קונפורטי: אנחנו עושים את זה בהתנדבות מוחלטת.
<גיא קונפורטי: יש לנו המון שיתופי פעולה חשובים גם עם הצבא קודם כל ומערך הת"ש מכיר אותנו ומפנה אלינו חיילים, ויש לנו שיתוף פעולה חשוב עם משרד המשפטים שגם מכיר אותנו ומתייעץ אתנו ואנחנו מקווים להגיע לכל חייל וחיילת שצריכים אותנו כי אנחנו כתובעים צבאיים לשעבר יודעים מה קורה לחייל שמרגיש מצוקה - ושוב, אני מדבר על כל החיילים – ואחר כך חושב שעריקות זה הפתרון.
<גיא קונפורטי: חלק ממה שאנחנו עושים זה גם חיילים שבאים אתנו במגע, לחנך אותם, להסביר להם למשל שעריקות היא לאו דווקא הפתרון, מה ההשלכות של זה, כולל כניסה לכלא, כולל היעדר משכורות, כולל אובדן יחס טוב וחיובי מול המערכת הצבאית, שזה יכול לשלול הטבות ולהסביר כמה זה חשוב לפתור את הדברים בצורה נכונה.