GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים ילין: אין שום סיבה בעולם שלא תעכבו את הכספים.
חיים ילין: אם זה מקרה הומניטרי, כבוד היושב-ראש, אני אומר לך את זה חד וחלק – שנעביר את הכסף לחשמל ולמים ברצועת עזה, ואז נהיה גם חכמים.
חיים ילין: למה אני אומר את זה?
חיים ילין: כי אז יתחילו לדבר על זה שכאשר אנחנו משפצים את כביש 60, שמשפחה שלמה של פלסטינית נהרגה בו ועכשיו הם אומרים – הם, שיפסיקו כל הזמן להתעסק בטרור ויתחילו להתעסק בחיים.
חיים ילין: הם עכשיו אומרים את זה.
חיים ילין: סוף סוף מתחילים להבין שיש גם חיים, לא רק טרור.
חיים ילין: אני חושב שאנחנו יכולים לנווט את הכספים האלה – לא להקפיא אותם אצלנו, לא ביקשתי את זה, אבל לפחות לנווט אותם למקומות שישפרו את איכות החיים של הפלסטינים.
מרדכי יוגב: אני חושב שהדיון הזה הוא מאוד חשוב.
מרדכי יוגב: כאחד שנמצא כבר בסיפור הזה למעלה מ-4 שנים, במאמצים ובניסיונות להסביר למערכת שיש פה בעצם עידוד טרור שאנחנו שותפים לו, ואנחנו מעבירים כספים שמעודדים משפחות רוצחים – מעודדים את כל המערכת של הרשות הפלסטינית.
מרדכי יוגב: כפי שאמרתי, הא-סימטריה הזו שאנחנו מחנכים את ילדינו לחיים והם מחנכים את ילדיהם לרצח, וכאשר הרוצח מקבל כסף בהתאם למפתח – לא סוציואקונומי, כמו שנאמר פה, אלא מפתח שהוא גודל הרציחות או אורך שנות המאסר.
מרדכי יוגב: הדבר הה הוא אבסורד גדול מאוד.
מרדכי יוגב: לא הצלחנו להפסיק את זה עד כאן.
מרדכי יוגב: למרות שיש מאמצים מרובים, ונכון שהקמת ועדה גדולה עם ארגונים שונים – לא הצלחנו להביא לידי כך ולכן אני מאוד מעודד את חברי, חבר הכנסת אלעזר שטרן, להמשיך בתחום החקיקה, להמשיך בלחץ הזה עד שתבוא הממשלה ותגיד – רוצה אני, והיא תחוקק.
מרדכי יוגב: אבל לא לעצור לרגע.
מרדכי יוגב: למערכת המשפט אני אומר, גם לזו של משרד המשפטים וגם לזו של משרד האוצר: תתמודדו עם קשיים, מה גם שאני שמח לשמוע חוות דעת משפטיות ששמענו פה מהיועץ המשפטי של משרד החוץ לענייני ארגונים בינלאומיים שאין בעיה במשפט הבינלאומי, שבית המשפט הכיר בכך שהעברת כספים נתונה לשיקול הדעת הרחב של הממשלה ושלפי חוק הטרור יש סמכות לחלט כספים כאלה.
מרדכי יוגב: הישירות של האירוע היא מובהקת, מאוד מובהקת.
מרדכי יוגב: בקשתי ממך, אדוני היושב-ראש, אני סבור שאנחנו זקוקים פה ליותר נתונים פרטניים.
מרדכי יוגב: הם יסייעו גם למגישי החוק בהגשתו.
מרדכי יוגב: אני חושב שאנחנו זקוקים לישיבה אחת סגורה, אני אומר את זה גם למנהל הוועדה, לטקו, ישיבה אחת סגורה שבה גם שב"כ יוכל לתת נתונים מדויקים, גם משרד האוצר יוכל לתת סכומים וטבלאות מדויקים של ההעברות ועל סמך מה הן נעשות, המפתח, גם מתאם הפעולות בשטחים או מי מטעמו ידבר על איפה היו תקדימים שבהם היו מקלות וגזרים.
מרדכי יוגב: פה אנחנו נותנים גזר למי שהיה צריך לקבל נבוט, ולא נותנים אולי את אותו כסף למקום שבו אפשר היה לבנות חיים.
מרדכי יוגב: במקום לתת אותו לעידוד טרור, לתת אותו, כפי שאמרתי, לבניית בתי חולים או לפרויקטים אחרים – לבתי ספר או למשפחות או חמולות שמשם לא יצאו רוצחים, כפי שרצו לעשות בפרויקט קלקליה.
מרדכי יוגב: לתת את העניין כי בהמשך העניין יש צורך לעשות "עמודו" ואותו כסף להעביר לחיים.
מרדכי יוגב: צריך לתת מקלות וגזרים, אבל גזר – למי שמגיע לו, אבל לא שמדינת ישראל תעביר גזר למי היה מגיע נבוט בראש כי הוא רוצח.
אמיר אוחנה: הרשות הפלסטינית היא יישות טרור ובראשה עומד מחבל בחליפה.
אמיר אוחנה: היא מנסה לשוות לעצמה תדמית של ד"ר ג'קל ומיסטר הייד – כאשר מצד אחד היא מבצעת סיכולים, ואנחנו רואים את זה, זה קיים – להערכתי יותר כדי להגן על עצמם מאשר להגן עלינו, אבל מהצד השני היא לא רק משלמת משכורות למחבלים ובני משפחותיהם, היא גם קוראת על שמם רחובות וכיכרות.
אמיר אוחנה: אותו מחבל טס בחליפה עד טורקיה כדי ללחוץ את ידה של אמנה מונא שרצחה את אופיר נחום בן ה-16 מאשקלון, לקבל אותה בטורקיה כגיבורת העם הפלסטיני.
אמיר אוחנה: אנחנו, למרות שאנחנו יודעים את הדברים האלה ובמשך זמן רב יודעים – לא עושים למעשה כמעט כלום.
אמיר אוחנה: אני אומר "כמעט כלום" כי מדי פעם יש מעצרים, גם על הסתה ואנשים נשפטים על כך, אבל זה באמת כמו טיפה בים.
אמיר אוחנה: המהלך הזה שהוא מהלך אופרטיבי של הקפאת כספים שאמורים להגיע לרשות על הסתה לטרור הוא מהלך ראשון, אבל לא יכול להיות היחידי.
אמיר אוחנה: הוא חייב להצטרף לשורה של מהלכים שאנחנו נבצע, כולל – אני לא מתבייש להגיד – כאשר ההסתה גואה וכאשר דם אזרחנו נשפך ברחובות, גם לחזור למדיניות החיסולים.
אמיר אוחנה: אנחנו נקרא ממשלה לבצע זאת, נקדם את הצעת החוק בין אם באופן פרטי, באופן ממשלתי או באופן משולב, כדי שלדיבורים שלנו יהיה גם תוקף מעשי.
מירב בן ארי: אני אחסוך את דברי הפאתוס שהם חשובים, אבל בסופו של דבר זו הצעת חוק שאפשר לקדם אותה ואני לא מצליחה להבין למה עד עכשיו לא עשו.
מירב בן ארי: אדוני, אני גם רוצה לדעת – אין נציג של השב"כ שבא ונותן לנו עמדה לגבי מה שקורה בהצעת החוק, את העמדה המציאותית?
אבי דיכטר: לא היית כאן בהתחלה, אבל היו גם ממשרד האוצר וגם ממשרד המשפטים, וכמובן גם ממשרד הביטחון שדיברו על כך שיש דברים שהם ירצו לומר בדיון סגור.
מירב בן ארי: אוקיי, בסדר.
מירב בן ארי: אז זה דבר אחד.
מירב בן ארי: דבר שני, האם אדוני היושב-ראש יסכים לתת לוחות זמנים לכם, להביא הצעת חוק ממשלתית, או שאנחנו נימרח עם זה עוד שנה, שזו גם אופציה.
מירב בן ארי: אני חושבת שאם משרד הביטחון שמכיר את הדברים מבפנים, וכנראה את חברי הכנסת ישתפו רק בוועידה סודית ומסוגרת, למרות שכל העולם יודע את זה, אז אולי הגיע הזמן – אל"ף, שתתנו לוחות זמנים, בי"ת – שתפעילו את היועצים שלכם, כשאתם רוצים משהו אתם יודעים לקדם, ותביאו הצעת חוק.
מירב בן ארי: אבל אם אנחנו ממשיכים וממשיכים, אנחנו יוצאים למשלחות, ואני וחבר הכנסת אוחנה כמה פעמים ראינו, דיברנו ודיברנו – על מה?
מירב בן ארי: על הכספים שמועברים, גם מאירופה – והייתי גם בבריסל, דיברתי על זה, אנחנו כל הזמן מדברים על זה ובסוף מגיעים לפה ועושים את אותו הדבר.
מירב בן ארי: אז אחד, אם זה יהיה במקום יותר סגור, שהשב"כ ייתן נתונים יותר מדויקים, ודבר שני – יש עשרות יועצים, תכתבו את הצעת החוק הזו, למה אנחנו צריכים להמשיך לחכות?
מירב בן ארי: אני ממש מקווה שתתנו לוחות זמנים.
אלעזר שטרן: אל"ף, אני באמת חושב שאנחנו יכולים להתקדם.
אלעזר שטרן: כמו שאמרתי, ההצעה הזו וגם רשימת החותמים עליה – העדות נאמנה, כי אין לנו פה שום עניינים של קרדיטציה אישית.
אלעזר שטרן: אתם רואים שיש כאן שני ראשי שב"כ, שני אלופים וניצב במשטרה.
אלעזר שטרן: מי שישנו פה בכנסת - - -
אמיר אוחנה: למה מרצ לא חתמו?
אלעזר שטרן: אני, דרך אגב, חושב שאין הבדל בין נשק, בין חגורת נפץ – אם אנחנו מממנים אותה ובין אם אנחנו מאפשרים מימון לעידוד מי שיישא חגורת נפץ.
אלעזר שטרן: זה אותו הדבר.
אלעזר שטרן: הסתה ברמות האלה זה נשק של ממש, ולכן הלוואי שנקבל גם את מה שחברת הכנסת מירב בן ארי אמרה.
אלעזר שטרן: צריך שיהיה פה גם דיון סגור, ושהממשלה תזדרז.
<מאיר אינדור: כאדם ממלכתי אני רוצה לראות שהממשלה בונה – אבל הכנסת היה דבר ממלכתי, ולאמירה של כנסת ישראל, להבנתנו, יש משמעות מוסרית חשובה מאוד.
<מאיר אינדור: טוב שהכנסת תוביל את זה ותבקש מהממשלה לפנות מקום ולתת לכנסת לומר את דברה בחקיקה.
<מאיר אינדור: כן, קחו את הקרדיט.
<מאיר אינדור: כבר זמן רב עבר, ושנים אנחנו עוסקים בעניין.
<מאיר אינדור: לפעמים, המתחיל במצווה אומרים לו: גמור.
<מאיר אינדור: תגמרו עם זה.
אבי דיכטר: אני רוצה לסכם את הנושא.
אבי דיכטר: הצעת החוק הזו עוסקת בקיזוז.
אבי דיכטר: היא לא עוסקת מה ייעשה בכספים שיקוזזו.
אמיר אוחנה: אפשר לשנות את זה להקפאה.
אבי דיכטר: האם הם יוקפאו, האם הם יילקחו למטרה אחרת, האם הם יחולטו – יש אפשרויות שונות.
אבי דיכטר: לכן אני אומר לעצמנו שצריך ללבן את זה אם אנחנו רוצים - - - אולי גם למשרד הביטחון, כשהם הולכים לכתוב את הצעת החוק שלהם, לתת את הדעת גם על הנושא הזה.
אלעזר שטרן: אני, ברשותך, אומר כבר עכשיו – יכול להיות שכדאי שהממשלה תחליט מה לעשות עם אותם כספים.
אבי דיכטר: אנחנו לא נכתוב את זה תוך כדי תנועה, בסיכום.
אבי דיכטר: יהיו עוד דיונים.
אבי דיכטר: אני רק אומר נקודה שצריך לעסוק בה.
אבי דיכטר: אני חושב שהיה חשוב מאוד לשמוע את עמדת משרד החוץ.
אבי דיכטר: מבחינת הדין הבינלאומי זה clear cut.
אבי דיכטר: באמת, עמדה חדה וברורה: מדובר פה בכספי טרור ומבחינת הדין הבינלאומי אין כל בעיה, אם אני מצטט נכון את הדברים שאמרת.
<שרה וייס מעודי: הייתי אומרת שאין מניעה - - -
אבי דיכטר: אצל משפטנים זה "אין מניעה".
אבי דיכטר: אני בהחלט מברך את משרד הביטחון שהם מתכוונים לקדם הצעת חוק משלהם שתפגוש את שלנו.
אבי דיכטר: אני רק רוצה לוודא שאנחנו נקבל עדכון על לוח הזמנים של משרד הביטחון.
אבי דיכטר: אנחנו מתכוונים לקדם את זה בתיאום מלא, בשמחה רבה, להשתלב בהצעה של משרד הביטחון, אבל בתנאי שהדבר הזה יקודם בלוח זמנים ריאלי, סביר ותואם את הבעיה.
אבי דיכטר: הבעיה היא – אני כל הזמן שואל: שלושת הרוצחים של הדס מלכא.
אבי דיכטר: מתי הם ייכנסו לרשימת המוטבים של הרשות הפלסטינית?
אבי דיכטר: על כל פיגוע נכנס ממד חדש.
אבי דיכטר: מתי הם מתחילים להיכנס ל- pay roll הרשמי של הרשות?
אבי דיכטר: אני מבין את הרגישויות של חלק מהאנשים שהתייחסו או שלא התייחסו בגלל הרגישויות, ואנחנו נקיים ישיבה סגורה שתעסוק - - -
מירב בן ארי: מעניין אם אחרי שהוא נכנס ל-pay roll הוא גם מקבל רטרואקטיבית מיום הפיגוע.
<מוריס הירש: כן.
<מוריס הירש: מיום הפיגוע או מיום המעצר.
אבי דיכטר: תראי, אין שם אפילו רוצח פלוס 30.
אבי דיכטר: זה מתבצע מייד ביום הראשון.
אבי דיכטר: אנחנו כמובן נקיים ישיבה סגורה בלוח זמנים שיאפשר לנו להתקדם בטיפול בהצעת החוק, ואני מניח שיאפשר גם למשרד הביטחון.
אבי דיכטר: אני מודה לכם, הישיבה נעולה.
אבי דיכטר: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החוץ והביטחון.
אבי דיכטר: אנחנו ממשיכים היום בדיון על תקנות שירות הביטחון (אמות מידה לגיבוש רשימה של ישיבות), התשע"ז-2017 ותקנות שירות ביטחון (תנאים נוספים לדחיית שירות לתלמידי ישיבות והוראות שונות), התשע"ז-2017 אנחנו מתחילים בנושא השני, תקנות שירות ביטחון (תנאים נוספים לדחיית שירות לתלמידי ישיבות והוראות שונות), התשע"ז-2017.
אבי דיכטר: אנחנו מתחילים בקריאה ונתקדם תוך כדי הקריאה בהתייחסויות.
אבי דיכטר: נסיים את הפרק הזה של התקנות ונעבור לקבוצה השנייה של תקנות שעוסקת באמות מידה לגיבוש רשימה של ישיבות בתקווה שנמצה את התהליך היום.
אבי דיכטר: אני כבר אומר שהכוונה שלי היא להגיע להצבעה עוד היום.
אבי דיכטר: לקראת 13:30, משהו כזה, אנחנו ננסה להגיע להצבעה.
אבי דיכטר: לכן אני מבקש מהאנשים להיות מאוד ממוקדים, מאוד תכליתיים בהתייחסויות ומאוד סבלניים למי שמדבר כדי שלא יתפתחו ויכוחים שמבזבזים זמן.
<עידו בן יצחק: תקנות שירות ביטחון (תנאים נוספים לדחיית שירות לתלמידי ישיבות והוראות שונות), התשע"ז-2017 הגדרות
בתקנות אלה: "ישיבה" לעניין תקנות 5, 7 ו-8 – ישיבה, לרבות כולל, המנויים ברשימה שגיבש השר על פי חוק.
בתקנות אלה: "מפקד מיטב" – מפקד יחידת מיטב באגף כוח האדם בצבא הגנה לישראל או סגנו.
בתקנות אלה: "פקודות הצבא" – כהגדרתן בחוק השיפוט הצבאי, התשט"ו-1955.
בתקנות אלה: "צו דחיית שירות" – צו דחיית שירות שניתן לפי סעיף 22ב או לפי פרק ג'1 לחוק.
בתקנות אלה: תנאים מוקדמים לא יינתן צו דחיית שירות אלא למיועד לשירות ביטחון אשר בנוסף על התנאים הקבועים בסעיפים 22ג או 26כג לחוק, מתקיים בו אחד מאלה: למד או לומד באופן סדיר מיום שמלאו לו שש עשרה שנים לפחות, במוסד חינוך תרבותי ייחודי כהגדרתו בסעיף 1 לחוק מוסדות חינוך תרבותיים ייחודיים, התשס"ח-2008 ומשתייך לקבוצת תרבות יהודית כהגדרתה בסעיף 1(1) לחוק האמור.
בתקנות אלה: למד או לומד באופן סדיר בישיבה תיכונית או בחטיבה עליונה במוסד חינוך בפיקוח אגף החינוך הדתי לפי תקנה 6(א) לתקנות חינוך ממלכתי (מוסדות מוכרים), התשי"ד-1953 ונבחן או מתעתד להיבחן, אם טרם השלים את לימודיו התיכוניים באופן הבא: בשני מקצועות לפחות, האחד מהם תנ"ך, והשני תלמוד, תושב"ע או לימודי יהדות.
בתקנות אלה: התלמיד ייבחן באחד משני המקצועות בהיקף של שלוש יחידות לימוד לפחות בבחינה חיצונית, ובמקצוע השני, בהיקף של חמש יחידות לימוד, מתוכן ניתן להיבחן בשתי יחידות לימוד בבחינות פנימיות.
<משה גוטמן: מנכ"ל איגוד הישיבות הגבוהות.
<משה גוטמן: אנחנו על פי החוק אחראים על תלמידי הישיבות הציוניות הגבוהות.
<משה גוטמן: אני רוצה להעיר כאן לגבי הישיבות התיכוניות.
<משה גוטמן: בעינינו, וגם התקנות הקודמות, הן מוסד ישיבתי וכמוסד ישיבתי ממילא מובן שהיעד של התלמידים שלומדים שם הוא להמשיך לישיבות.
<משה גוטמן: אנחנו מבקשים לאפשר להם בלי חובת בגרות, אלא רק זה שהם לומדים במוסד ישיבתי, את האפשרות להמשיך.
<מירי פרנקל-שור: כמו שהיה בעבר.
<משה גוטמן: כמו היה בעבר.
<משה גוטמן: התלמידים האלה לומדים במוסד ישיבתי והם יכולים לכן לקבל את הזכות להגיש בקשה ללמוד בישיבה.
<משה גוטמן: לעומת זאת, מי שלומד במוסד תיכוני, הוא צריך להוכיח מגמת בגרות מוגמרת.
<משה גוטמן: חלקם עושים בגרות ויש כאלה שלא עושים בגרות.
עפר שלח: היושב ראש, אני לא מבין את הרלוונטיות של כל סעיף הבגרות לעניין דחיית הגיוס.
עפר שלח: אגב, אני דיברתי על זה עם היועצת המשפטית ונראה לי שתלמיד בבית ספר כללי ממלכתי שלומד תושב"ע או נבחן בזה או תנ"ך, גם יכול לבוא בשם עיקרון השוויון ויגיד שהוא רוצה שידחו לו גיוס.
עפר שלח: אני בכלל לא מבין מה זה שייך לתקנות האלה.
אבי דיכטר: מי נותן תשובה להערות?
<הילה ארליך: התקנות האלה מאפשרות לעלות על מסלול תורתו אומנותו.
<הילה ארליך: זוהי פריבילגיה שכמובן משמעותה מסלול פטור מגיוס ברוב המקרים ולכן יש תנאי סף לעלייה על המסלול.
<הילה ארליך: בישיבות חרדיות, ישיבות קטנות חרדיות, לומדים כל היום, מהבוקר עד הלילה, תורה, אין לימודי ליבה וגם לא לימודי בגרות.
<הילה ארליך: לכן ברור שהם מסוגלים, והוכיחו רצינות תורנית לשם עלייה על המסלול וגם אין לנו איך לבדוק.
<הילה ארליך: הם לא עושים בגרות, כך שאין לנו איך לבדוק מי מסוגל ומי לא מסוגל.
<הילה ארליך: בתיכונים ממלכתיים דתיים יש בהחלט רלוונטיות לבחינה האם בן אדם רציני מספיק מסוגל לעשות חמש יחידות בגרות בגמרא, שזה דבר לא פשוט, וזה מוכיח איזו רצינות תורנית של מסוגלות להיכנס למסלול של 45 שעות שבועיות לימוד תורה מהבוקר עד הערב.
<הילה ארליך: זו באמת הדרישה שהייתה גם בתקנות חוק טל.
<הילה ארליך: אני מסכימה עם נציג הישיבות הגבוהות שבתקנות חוק טל גם ישיבות תיכוניות ציוניות לא נדרשו להוכיח חמש יחידות בגרות.
<הילה ארליך: אנחנו מוכנים להסכים לזה גם הפעם.
<מירי פרנקל-שור: עובר לפסקה (1).
<עידו בן יצחק: למד או לומד באופן סדיר מיום שמלאו לו שש עשרה שנים לפחות, במוסד לימוד חרדי הנכלל בצו שירות ביטחון (מוסד לימוד חרדי), התשע"ה-2015, בלבד שמנכ"ל המשרד האחראי על הפיקוח במוסד הלימוד האמור או מי שהוא הסמיך לכך, יודיע כי מתקיימים באותו מוסד לימודי קודש בהיקף של שתים עשרה שעות שבועיות לפחות.
<עידו בן יצחק: למד באופן סדיר בישיבה הממוקמת מחוץ לישראל מיום שמלאו לו שש עשרה שנים לפחות.
<עידו בן יצחק: על אף האמור בתקנת משנה (א), יכול שיינתן צו דחיית שירות למיועד לשירות ביטחון אף שלא נתקיימו בו התנאים הקבועים בה, ובלבד שהוא מקפיד לנהל אורח חיים דתי הכולל שמירה על כשרות ושבת, והוכר כ"חוזר בתשובה" לפי פקודות הצבא.
עפר שלח: אפשר להסביר את הדבר הזה?
עפר שלח: לדעתי הולכים אחוזי החזרה בתשובה במדינת ישראל לעלות.
עפר שלח: יכול להיות שזה חיובי, אני לא יודע, אבל מה זה הוכר כחוזר בתשובה כתנאי שמאפשר לך פטור משירות צבאי או דחיית שירות?
<הילה ארליך: פקודות הצבא קובעות מנגנון מוקפד של האופן שבו אדם הוכיח שהוא אכן חוזר בתשובה ומאמץ אורח חיים חרדי או דתי אדוק.
<הילה ארליך: התהליך הזה כולל זימון של אותו מלש"ב.
<הילה ארליך: קודם כל, הוא צריך להוכיח ולפנות חצי שנה מראש.
<הילה ארליך: הוא מזומן לראיונות במיטב, בלשכת הגיוס, מרואיין על ידי אנשים שיודעים להעריך האם הוא אכן מודע, מקיים, מכיר, באמת מכיר את ההלכות היהודיות ברמה כזאת שמוכיח שבאמת יש לו איזושהי חזרה בתשובה משמעותית.
<הילה ארליך: בודקים שהוא אכן לומד במוסד דתי.
עפר שלח: כאן לא כתוב שהוא צריך ללמוד במוסד דתי.
<הילה ארליך: זה מופיע בפקודות.
עפר שלח: בסעיף הזה אתם מאיינים את כל הסעיפים הקודמים.
<הילה ארליך: זה לא נכון.
עפר שלח: כל הסעיפים הקודמים אומרים שבן אדם צריך ללמוד שנתיים במוסד כזה או אחר, חרדי, לא משנה מה, ממלכתי דתי, בסדר, עכשיו אתם אומרים שבן אדם שיש לו אורח חיים מסוים, אתם הופכים בתקנה הזאת, אם אני קורא אותה נכון, את הבנים כך שהם כמו הבנות.
עפר שלח: יבואו אנשים ויצהירו.
עפר שלח: אני רוצה לראות איזה מנגנון בדיוק יבדוק אם הוא שומר כשרות אצלו בבית.
עפר שלח: אנחנו בדרך להגיע ל-42 אחוזים לא משרתים, כמו שאנחנו ב-42 אחוזים לא משרתות.
אלעזר שטרן: יש לי להוסיף על מה שעפר אמר.
אלעזר שטרן: אני לא מבין.
אלעזר שטרן: אנחנו התחלקנו על השכל.
אלעזר שטרן: אתם חושבים שקצין במיטב יכול לתת למישהו תעודה אם הוא חוזר בתשובה או לא?
אלעזר שטרן: איך הוא יבדוק את הדברים האלה?
אלעזר שטרן: מאיפה אתם שמים על הצבא משימה?
<הילה ארליך: כך זה היה בעבר וזה נשאר אותו הדבר.
אלעזר שטרן: מה זה משנה?
עפר שלח: איך הוא בודק בנות?
ענת ברקו: מה נעשה אם יהיה גל של משתמטים חוזרים בתשובה?
ענת ברקו: מה נעשה אם יהיה גל של השתמטות כחוזרים בתשובה?
אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד יותר מזה.
ענת ברקו: חזרה בתשובה המונית.
ענת ברקו: מי ישרת בצבא?
ענת ברקו: מי?
אלעזר שטרן: ערן, אם עושים כאן סדר, בוא נזכיר לכולם שגיל 16 הוא גיל מאוד מאוחר.
אלעזר שטרן: כולם צריכים להגיד תודה שנתנו את גיל 16 ולא אמרנו מגיל 14.
אלעזר שטרן: אני רוצה להזכיר שבחור שירד לארצות הברית או היגר לארצות הברית עם ההורים שלו, אם הוא היגר בגיל 16 ויום, הוא חייב בשירות מלא למרות שהוא כאילו יכול להבדיל בין מי שהיגר בגין שמונה או 12.
אלעזר שטרן: אני חושב שפעם שנתנו את גיל 16, לקחת מרחק.
אלעזר שטרן: מה שעפר אמר כאן, מה שאנחנו אומרים זה שגם גיל 16 לא תמיד יספיק בשביל מי שמסתכל קדימה ויגיד, בסדר, בוא נהיה חוזר בתשובה.
אלעזר שטרן: אבל אמרנו גיל 16.
אלעזר שטרן: עכשיו ללכת שמי שבגיל יום לפני 18 אמר הוא חוזר בתשובה, כשכבר יש לו צו גיוס ביד.
<הילה ארליך: לא יום לפני 18.
<קריאה: שישה חודשים.
אלעזר שטרן: תגיד אתה לוועדה אם יש מישהו במיטב שחוץ מהקשקוש הזה – תסלחו לי על הביטוי – שמירת שבת וכשרות, ותכף גם יגידו מתרגש לראות פמוטים כמו אצל בנות - - -
אורי מקלב: בתקופה שלך זה לא היה?
אלעזר שטרן: לא הייתי טוב.
אלעזר שטרן: היו לי תקלות פה ושם.
ענת ברקו: אני הייתי יושבת ראש ועדת פרט וראיתי על מה הבנות באו להשתחרר.
אורי מקלב: אתה בא לתקן את העיוותים שלך עכשיו בוועדה.
אורי מקלב: בתקופה שלך זה היה כך.
אלעזר שטרן: אתה יודע לבדוק?
ענת ברקו: מי שחזר בתשובה, שיעשה את זה בצבא.
אורי מקלב: על מה אתה מלין עכשיו?
אורי מקלב: אלה דברים שהיו, גם בתקופה שלך.
אורי מקלב: אין כאן שום שינוי ממה שהיה.
<ערן שני: אני רק אומר מה ההבדל בין הבנות לבין הבנות.
<ערן שני: ילדה שמגיעה ומגישה תצהיר דת וקיבלה פטור, על פי החוק אני גם לא יכול לחזור בי.
<ערן שני: זאת אומרת, ברגע שנתתי לה פטור, גם אם אני מבין שאחרי כן היא לא דתיה – ואני לא אומר דברים יותר קיצוניים מזה – אני לא יכול לחזור בי.
<ערן שני: זה החוק.
ענת ברקו: אולי צריך לשנות את החוק.
עפר שלח: הקואליציה הנוכחית הפילה את הדבר הזה.
<ערן שני: הצבא לא אחראי על החוק במדינת ישראל.
<ערן שני: הצבא רק אחראי לממש אותו.
<ערן שני: אצל בנים, מה שכתוב כאן זה שמיטב צריך לבדוק את כל מה שכתוב.
<ערן שני: מה שכן, אנחנו יכולים במדיניות לקבוע שאנחנו מאוד קשים עם הדבר הזה, לקבוע את זה במדיניות שאנחנו בודקים את זה באופן פרטני ומדוקדק.
<ערן שני: יותר מזה, הוא מחויב אחרי כן לעשות עוד המון דברים.
<ערן שני: למשל, הוא חייב ללמוד 45 שעות שבועיות במוסד, אנחנו יכולים לקרוא לו ולומר לו שהיות והוא חזר בתשובה, אנחנו מבקשים אחת לתקופה שיבוא להוכיח לנו איפה הוא לומד.
ענת ברקו: יכולים.
<ערן שני: אנחנו נעשה.
<ערן שני: לא רק יכולים.
<ערן שני: בכל רגע נתון אני יכול לבטל את מעמדו ולקרוא לו לשירות.
<ערן שני: לא פטרתי אותו משירות.
<ערן שני: בסך הכול נתתי לו מעמד של תורתו אומנותו ודחיית גיוס ואני יכול לבטל את מעמדו.
עפר שלח: כל מעמד תורתו אומנותו, כל ההיגיון שלי היה, עוד מימי בן גוריון, שאנחנו נותנים לאנשים אפשרות שחשקה נפשם בתורה והם הולכים ללמוד תורה במוסדות מסוימים וכן הלאה.
עפר שלח: כאן אתה אפילו לא קושר את זה בלימודים.
עפר שלח: אתה אומר שיש לו אורח חיים.
עפר שלח: מה זה אורח חיים?
<הילה ארליך: יש לו אורח חיים ולכן הוא מקבל תורתו אומנותו.
<הילה ארליך: חבר הכנסת שלח, ההוראה הזאת קיימת מימי חוק טל והרבה קודם.
<הילה ארליך: זה לא אנחנו המצאנו עכשיו.
<הילה ארליך: פקודת חוזרים בתשובה, בתקנות חוק טל, יש את זה.
אלעזר שטרן: אני שואל מה ההבדל מבחינה משפטית ולמה צריך את כל הסעיפים הקודמים.
אלעזר שטרן: מגיל 17 או מגיל 17 וחצי, תבדקו מי שמקיים אורח חיים חרדי.
אלעזר שטרן: מה זה משנה אם הוא חוזר בתשובה או לא?
אלעזר שטרן: כולם אותו הדבר.
<הילה ארליך: נטל ההוכחה על חוזר בתשובה הוא גבוה הרבה, הרבה, הרבה יותר.
אלעזר שטרן: אבל הנה, הוא מוכיח.
אלעזר שטרן: הוא יוכיח.
<הילה ארליך: הוא צריך להוכיח, הוא נתון לפיקוח.
אלעזר שטרן: הוא לומד בישיבה.
<הילה ארליך: זה שונה לחלוטין מבוגר מוסד חרדי.
ענת ברקו: אתם לא חוששים מגל חוזרים בתשובה?
<הילה ארליך: אני חושבת שהצבא ידע להתמודד עם זה ועובדה שעד היום זה לא היה.
<ערן שני: עוד משפט.
<ערן שני: בעבר – הרי שום דבר לא השתנה בחוק – זה היה אפשרי והעובדות מוכיחות שהיקף האנשים שהשתמשו בעניין הזה של החזרה בתשובה הוא היקף אנשים בודד וגם הם, לא כל מי שהגיש בקשה להיכנס למעמד תורתו, אישרנו אותו, גם בעבר.
<ערן שני: בסך הכול סך האנשים במהלך השנתון שהצהירו על כך שהם חזרו בתשובה ומבקשים להיכנס למעמד תורתו, גם כשזה היה אפשרי על פי חוק, היה היקף קטן מאוד של אנשים.
<ערן שני: לא מדובר כאן באיזושהי תופעה.
ענת ברקו: כמה ומתי?
<ערן שני: מדובר בעשרות בודדות בשנתון.
ענת ברקו: מתי היה שבדקתם?
<ערן שני: כל הזמן.
אלעזר שטרן: כמה זה עשרות?
אלעזר שטרן: שתי מחלקות בגבעתי?
אלעזר שטרן: מה זה עשרות?
אלעזר שטרן: שתי מחלקות בגבעתי.
עפר שלח: יש עשרות בודדות של רוצחים במדינת ישראל בשנה, אז מה, תבטל את זה?
עפר שלח: או שהוא נכון או שהוא לא נכון.
עפר שלח: הדבר הזה הוא לא נכון על פניו.
משה גפני: עפר, יש גבול למה אנחנו מוכנים לספוג.
משה גפני: מדובר על אנשים שהולכים תורה.
עפר שלח: לא מדובר על אנשים שלומדים תורה.
עפר שלח: גפני, לא מדובר על אנשים שלומדים תורה.
עפר שלח: מדובר על אנשים ששומרים כשרות בבית.
עפר שלח: תסתכל על הסעיף.
עפר שלח: כשדובר על לומדים תורה, לא אמרתי כלום.
אלעזר שטרן: עפר, אני אראה לו.
משה גפני: אל תראה לי.
משה גפני: מדובר על כאלה שהולכים ללמוד תורה.
משה גפני: על אותם בודדים.
משה גפני: להשוות את זה לרוצחים?
משה גפני: מה קרה?
משה גפני: תיכנסו למסלול נורמלי.
משה גפני: אגב, זה היה גם בממשלה שלכם.
עפר שלח: זה היה דבר מטומטם.
משה גפני: אני מספר לאלעזר שטרן.
משה גפני: הוא לא היה קודם.
משה גפני: הוא פגע בנו דרך הנציג הקודם שלו.
משה גפני: אתה רוצה שאני אתחיל לפרט?
משה גפני: בואו, אני אראה לכם מצגת.
משה גפני: אני לא אסבול את העניין הזה שיגידו על בן תורה שהוא רוצח.
עפר שלח: זה מה שאמרתי?
עפר שלח: בחייך.
משה גפני: מה אמרת?
עפר שלח: נתתי השוואה.
משה גפני: אני לא הייתי מתערב אם לא היית אומר את זה.
עפר שלח: נתתי השוואה של סעיף כזה בחוק וסעיף כזה בחוק.
אלעזר שטרן: עפר, על מה הוא יצעק?
עפר שלח: הוא קודם כל צועק.
<ערן שני: אני מציע שבשישים שניות אנחנו נסביר את הקריטריונים.
<ערן שני: אפשר לאהוב אותם או לא לאהוב אותם.
<מירי פרנקל-שור: את התהליך.
<ערן שני: נסביר את התהליך.
<אורטל יוחפז: מה שיש לנו זה הגשת בקשה.
<אורטל יוחפז: זה לא יכול להיות דקה לפני גיוס אלא אלה שישה חודשים לפני המועד שנקבע בצו הגיוס או תוך שלושים ימים מיום הקבלה של הצו.
<אורטל יוחפז: הוא מגיש את הבקשה.
ענת ברקו: שישה חודשים לפני גיוס.
ענת ברקו: זה חצי שנה לפני המועד של הגיוס.
<אורטל יוחפז: או שלושים ימים מיום שהוא קיבל את הצו.
<אורטל יוחפז: נכון.
<אורטל יוחפז: בשלב הזה הוא יכול להגיש את בקשתו.
<אורטל יוחפז: הבקשה הזאת נבחנת.
<אורטל יוחפז: יש שורה של קריטריונים.
<אורטל יוחפז: הוא מגיע לראיון במיטב ובוחנים בין היתר, על בסיס הצהרתו ועל בסיס הנתונים שיש בפני מי שמראיין אותו, בוחנים את הרקע שלו, האם הוא מקיים את התנאים או לא מקיים את התנאים שקבועים בחוק, איך הוא שינה את אורח חייו, איזה הלכות הוא מכיר ומקיים, היכן הוא לומד כרגע, אם יש רב שמלווה אותו – אנחנו רוצים גם המלצה מהרב, אם הוא מתכוון להתחיל ללמוד באיזשהו מוסד תורני – אנחנו מבקשים לקבל הצהרה ומסמכים בהקשר הזה.
<אורטל יוחפז: אם יש המלצה של ועד הישיבות שמכיר אותו, אנחנו גם רואים את הדברים האלה.
<אורטל יוחפז: על בסיס כל אותם דברים מתקבלת החלטה האם אותו בן אדם יכול לעלות על המסלול.
<אורטל יוחפז: זה לא שאנחנו נותנים לו פטור.
<אורטל יוחפז: אנחנו נותנים לאותו בן אדם אפשרות לשבת וללמוד תורה.
<אורטל יוחפז: הוא צריך להגיע כמו כל בחור ישיבה אחר, להגיע וללמוד במוסד מוכר.
<אורטל יוחפז: הוא לא יכול ללמוד עכשיו באיזשהו מוסד אצל רב מסוים.
<אורטל יוחפז: הוא לומד במוסד מוכר.
<אורטל יוחפז: מגיע עם המסמכים.
<אורטל יוחפז: אפשר לתת לו צו יותר קצר, זאת אומרת, דחיית שירות עד שנה.
<אורטל יוחפז: אפשר גם לתת לו דחיית שירות לתקופה קצרה.
<אורטל יוחפז: בדרך כלל נותנים לו לשישה חודשים בשלב הראשון ואחרי שישה חודשים הוא צריך להגיע ולהראות איפה הוא לומד ומי מלווה אותו, ובודקים שוב את הרצינות שלו בתוך התהליך.
<אורטל יוחפז: אם רואים שהוא אכן רציני והוא אכן לומד במוסד מוכר ועומד בכל התנאים שקבועים בחוק, ממשיכים ונותנים לו דיחוי, אבל לא מדובר כאן עכשיו על איזשהו מסלול של פטור מיד בו ברגע.
אורי מקלב: אני רוצה לסעיף הזה עוד הערה קצרה.
אורי מקלב: אנחנו אומרים שמנכ"ל המשרד אחראי על הפיקוח אבל לא כל המוסדות נמצאים תחת המשרד.
<מירי פרנקל-שור: לאיזו פסקה אתה מתייחס?
אורי מקלב: ל-(3).
אורי מקלב: אנחנו מדברים על המוסדות האלה, כאלה שהם לא נמצאים תחת הפיקוח של משרד החינוך ואנחנו צריכים לדעת שיש להם מענה, להכניס אותם, וגם בעתיד איך אנחנו נבדוק אותם.
<הילה ארליך: מוסדות כאלה צריכים להיות מפורטים בצו שר הביטחון והתייחסנו לזה מפורשות בסעיף (3).
<קריאה: מה זה מוסדות כאלה?
<הילה ארליך: מוסדות שאינם מוכרים במשרד החינוך כתרבותי ייחודי, מפורטים בצו שר הביטחון.
משה גפני: ואינם מתוקצבים.
<הילה ארליך: ואינם מתוקצבים.
<הילה ארליך: מפורטים בצו שר הביטחון.
<הילה ארליך: ככל שחסרים מוסדות בצו שר הביטחון, אנחנו נתקן את צו שר הביטחון בהתאם.
אורי מקלב: גם בעתיד.
<הילה ארליך: גם בעתיד.
<הילה ארליך: נוסיף מוסדות לצו שר הביטחון.
<מירי פרנקל-שור: מה תהיה הפרוצדורה?
<מירי פרנקל-שור: פונים אליכם?
<הילה ארליך: אני מציעה שוועד הישיבות יפנה אלינו.
<הילה ארליך: אנחנו גם בקשר מתמיד עם משרד החינוך ומשרד הכלכלה על הדברים האלה.
<הילה ארליך: כלומר, אם משרד החינוך יודע על מוסד פעיל שאיננו מתוקצב או איננו תרבות ייחודית, הוא גם יכול לתת לנו אינדיקציה.
<הילה ארליך: שר הביטחון יתקן את הצו באופן מתמשך.
אורי מקלב: ועד הישיבות יודע.
משה גפני: אבל משרד החינוך לא יודע.
<הילה ארליך: אז תפנו אלינו אתם.
<מרים גראזי רוזנבאום: אני יועצת משפטית באגף מוסדות תורניים במשרד החינוך.
<מרים גראזי רוזנבאום: אנחנו נלמד את הנושא הזה.
<מרים גראזי רוזנבאום: אנחנו לא מכירים אותו.
<מרים גראזי רוזנבאום: ככל שיהיה ניתן לפתור את זה דרך הצו, אנחנו בוודאי נשמח לפתרון הזה.
<מרים גראזי רוזנבאום: אבל למשרד שלנו יש הערה נוספת אחרת לגבי פסקה (2) לתקנה 2 לגבי מי שלמד בישיבה תיכונית או בחטיבה עליונה במוסד חינוך בפיקוח אגף החינוך הדתי.
<מרים גראזי רוזנבאום: לאחר שהנושא נבחן בשטח לנוכח הביצוע בפועל של רפורמת פירון, אנחנו מבקשים לתקן תיקון קל את דרישות הבגרות שנדרשות מתלמידי החינוך הדתי.
<מירי פרנקל-שור: קיימתי על זה ישיבה והבוקר אתם מתקילים אותנו בדבר שלא היה.
<מירי פרנקל-שור: איך אנחנו יכולים להתייחס למה שאת אומרת?
<מרים גראזי רוזנבאום: אני מצטערת אבל הדברים עלו בהתראה כזאת וזאת העמדה.
<מירי פרנקל-שור: זה הליך לא סדור.